АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 березня 2015 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду міста Києва в складі:

головуючого: Невідомої Т.О.

суддів: Пікуль А.А., Побірченко Т.І.

при секретарі: Бугаю О.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Солом'янського районного суду м. Києва від 17 грудня 2014 року за заявою ОСОБА_2 про роз'яснення рішення Солом'янського районного суду м. Києва від 03 лютого 2010 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про поділ спільної сумісної власності та за позовом третьої особи із самостійними вимогами щодо предмету спору ОСОБА_3 до ОСОБА_2, ОСОБА_1, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: ВАТ «Автодорексплуатація», про повернення грошових коштів,

№ апеляційного провадження: №22-ц/796/3500/2015
Головуючий у суді першої інстанції: Лозинська М.І.
Доповідач у суді апеляційної інстанції: Невідома Т.О.
в с т а н о в и л а :

Ухвалою Солом'янського районного суду м. Києва від 17 грудня 2014 року задоволено заяву ОСОБА_2 про роз'яснення рішення Солом'янського районного суду м. Києва від 03 лютого 2010 року.

Роз'яснено, що відповідно до рішення Солом'янського районного суду м. Києва від 03 лютого 2010 року в порядку поділу спільної сумісної власності подружжя ОСОБА_2 виділено на праві власності та визнано право власності на будинок під літерою «А» за адресою: АДРЕСА_1, а ОСОБА_1 виділено та визнано на праві власності будинок під літерою «Ж» АДРЕСА_1.

Не погодившись із такою ухвалою суду, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неправильне застосування судом першої інстанції норм процесуального права, просила ухвалу суду першої інстанції скасувати, та постановити нову. На думку апелянта, суд першої інстанції помилково прийняв до розгляду і задовольнив заяву про роз'яснення рішення після спливу строку допустимого для його роз'яснення. Крім того, в заяві ОСОБА_2 фактично порушує питання про зміну рішення та встановлення нових обставин, що не були предметом його позовних вимог і предметом судового розгляду по суті.

В суді апеляційної інстанції ОСОБА_1 та її представник ОСОБА_8 апеляційну скаргу підтримали з наведених в ній підстав.

ОСОБА_9 в інтересах ОСОБА_2 проти задоволення апеляційної скарги заперечував, вважав, що ухвала суду є законною та обґрунтованою.

В судове засідання особисто ОСОБА_2 не з'явився, про час та місце апеляційного розгляду справи повідомлений належним чином, забезпечив явку в судове засідання свого уповноваженого представника, а тому, колегія суддів відповідно до вимог ч. 2 ст. 305 ЦПК України вважала за можливе слухати справу за його відсутності.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення осіб, які з'явилися в суд апеляційної інстанції, з'ясувавши обставини справи та оговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість оскаржуваного рішення, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, рішенням Солом'янського районного суду м. Києва від 03 лютого 2010 року у даній цивільній справі (з врахуванням ухвали Солом'янського районного суду м. Києва від 08 жовтня 2010 року про виправлення описки), залишеним без змін (в цій частині) ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 29 квітня 2010 року та ухвалою Верховного суду України від 23 липня 2010 року, було розділено майно, що належало на праві спільної сумісної власності ОСОБА_2 та ОСОБА_1 В резолютивній частині рішення зазначено наступне «ОСОБА_2 присудити ... будинок (літера А в технічному паспорті), який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1.» (т.2, а.с.42-48, 179-185, 223).

Ухвалою Солом'янського районного суду м. Києва від 25 травня 2011 року ОСОБА_1 було відмовлено в перегляді рішення Солом'янського районного суду м. Києва від 03 лютого 2010 року у зв'язку з нововиявленими обставинами (т.3, а.с.67).

КП Київське міське бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності на об'єкти нерухомого майна листом від 10 червня 2011 року за вих. № 280086 (И-2011) відмовило ОСОБА_2 в державній реєстрації права власності на будинок під літерою «А» у зв'язку з тим, що садибу, яка складається з будинку під літерою «А» та будинку під літерою «Ж» не було поділено на дві окремі садиби (т.4, а.с.40-41).

Рішенням Солом'янського районного суду м. Києва від 23 серпня 2013 року у цивільній справі № 2-223/13 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1, за участю третьої особи: Головного управління земельних ресурсів виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) про виділення в натурі (на місцевості) 1/2 частини земельної ділянки, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 31 жовтня 2013 року по справі № 22-ц/796/13182/2013, земельну ділянку було розділено за варіантом №1 розподілу земельної ділянки судової будівельно-технічної експертизи № 1- 26/03 від 26.03.2013 р.. виділено ОСОБА_2 ( співвласнику 1/2 частини земельної ділянки) - земельну ділянку площею 500 кв.м., що має форму неправильного багатокутника АБТСРПИКЛМНОА, виділено ОСОБА_1 ( співвласнику 1/2 частини земельної ділянки) - земельну ділянку площею 500 кв.м., що має форму неправильного багатокутника БВГДЕЖЗИПРСТБ.

24 червня 2014 року ОСОБА_2 через представника за довіреністю ОСОБА_9 звернувся до реєстраційної служби Головного управління юстиції у м. Києві із заявою про державну реєстрацію права власності на житловий будинок під літерою «А», що розташований за адресою: АДРЕСА_1 на підставі вищезазначених судових рішень.

01 липня 2014 року державним реєстратором прав на нерухоме майно Заїко І.В. реєстраційної служби Головного управління юстиції у м. Києві було прийняте рішення № 14127255 про зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, у зв'язку з неподанням всіх необхідних документів, а саме «додаткової ухвали Солом'янського районного суду м. Києва, щодо визнання за ОСОБА_2 права власності на житловий будинок за літерою «А», що введений в експлуатацію, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1». При цьому, державним реєстратором було повідомлено, що йому не зрозумілий зміст використаного в даному судовому рішенні терміну «присудити». А саме, чи означає це виділення у власність, або визнання права власності на нерухоме майно за сторонами (т.4, а.с.50-51).

В липні 2014 року ОСОБА_2 звернувся до суду із заявою про роз'яснення рішення Солом'янського районного суду м. Києва від 03 лютого 2010 року в частині розтлумачення судом терміну «присудити» у відношенні будинку (літ. А) по АДРЕСА_1, а саме, заявник просив роз'яснити, що термін «присудити» фактично означає визнання за ним права власності на цей будинок в порядку поділу спільного сумісного майна подружжя. ОСОБА_2 зазначив, що реєстраційні органи не реєструють за ним право власності на даний будинок та вирішення цього питання зупинено до постановления по даній справі ухвали про роз'яснення рішення суду з приводу розтлумачення поняття «присудити».

Суд першої інстанції дійшов висновку про те, що заява ОСОБА_2 про роз'яснення рішення Солом'янського районного суду м. Києва від 03 лютого 2010 року є обґрунтованою та підлягає задоволенню.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Так, відповідно до змісту рішення Солом'янського районного суду м. Києва від 03 лютого 2010 року будинок АДРЕСА_1 фактично складається з двох будинків під літерами «А» і «Ж». Судом було встановлено, що зазначені будинки є спільною сумісною власністю подружжя і в порядку поділу спільного сумісного майна подружжя - будинку АДРЕСА_1, суд «присудив», а фактично виділив на праві власності ОСОБА_2 будинок під літерою «А» за зазначеною адресою, а ОСОБА_1 будинок під літерою «Ж».

Частки подружжя в зазначеному будинку дійсно не були визначені, але враховуючи, наявність двох окремих об'єктів нерухомого майна, один з яких був присуджений позивачу, а другий присуджений відповідачці, суд першої інстанції обґрунтовано роз'яснив, що будинок під літерою «А» за адресою: АДРЕСА_1, в порядку поділу спільного сумісного майна подружжя виділений на праві власності ОСОБА_2, а ОСОБА_1 відповідно будинок під літерою «Ж» за вказаною адресою.

Відповідно до вимог ст. 221 ЦПК України роз'яснення судового рішення зумовлено його нечіткістю за змістом, коли воно є неясним та незрозумілим для осіб, стосовно яких воно ухвалене, так і для тих, що будуть здійснювати його виконання.

Тобто, це стосується випадків, коли судом не дотримані вимоги ясності, визначеності рішення. Невизначеність судового рішення означає, що таке рішення містить положення, які викликають суперечки щодо його розуміння та під час виконання.

З цієї норми випливає, що роз'яснюючи судове рішення, суд не вносить змін до його тексту. Він може лише більш повно і ясно роз'яснити його суть, метою чого є краще розуміння рішення особами, які беруть участь у справі або державним виконавцем.

Тобто, ОСОБА_2 і просив роз'яснити значення терміну «присудити», а не вносити зміни до судового рішення.

Колегія суддів відхиляє посилання ОСОБА_1 на пропуск ОСОБА_2 строку, встановленого законом для роз'яснення рішення, оскільки про порушення свого права позивачу стало відомо після отримання рішення державного реєстратора прав на нерухоме майно Заїко І.В. реєстраційної служби Головного управління юстиції у м. Києві № 14127255 від 01 липня 2014 року про зупинення розгляду заяви ОСОБА_2 про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, крім того, ухвалене у спорі між колишнім подружжям рішення не підлягало примусовому виконанню.

Роз'яснивши ухвалене у справі рішення від 03.02.2010 суд першої інстанції жодним чином не змінив його зміст, а лише усунув неможливість проведення державної реєстрації судового рішення.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів не вбачає порушень судом першої інстанції норм процесуального права та підстав для скасування оскаржуваної ухвали, а тому апеляційна скарга ОСОБА_1 підлягає відхиленню відповідно до вимог ст. 312 ЦПК України.

Керуючись ст. ст. 303, 304, 307, 312, 314, 315, 319 ЦПК України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Ухвалу Солом'янського районного суду м. Києва від 17 грудня 2014 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили, шляхом подання касаційної скарги до цього суду.

Головуючий: Т.О. Невідома

Судді: А.А. Пікуль

Т.І. Побірченко