Справа №242/3708/14-ц
Провадження №2/242/27/15
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 квітня 2015 року Селидівський міський суд Донецької області у складі головуючого судді Пирогової Л.В., при секретарі Костенко К. О., за участю представника позивача Мішкурової К. П., відповідача ОСОБА_2, представників відповідача ОСОБА_3, ОСОБА_4, розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Селидове цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства «Родовід банк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

ВСТАНОВИВ:

В листопаді 2014 року ПАТ «Родовід банк» звернулося до суду з позовом до відповідача про стягнення заборгованості за кредитним договором на обґрунтування якого зазначив, що 19.12.2006 року між ВАТ «Родовід Банк» та ОСОБА_2 було укладено кредитний договір № Д013/АА-054.06.1, згідно якого відповідач отримав кредит в розмірі 17445 доларів США зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 12,5% річних на строк до 16.12.2011 року. За умовами договору повернення суми кредиту повинно здійснюватися щомісячними платежами до 10 числа кожного місяця, але позичальником зазначені зобов'язання не виконуються належним чином, в результаті чого виникла заборгованість в розмірі 21246,29 доларів США та 3287309 грн. 32 коп., яка складається з заборгованості за кредитом, відсотками, пені та 3% річних. Просив стягнути з відповідача ОСОБА_2 на користь ПАТ «Родовід банк» заборгованість за даним кредитним договором.

В судовому засіданні представник позивача Мішкурова К. П., що діє на підставі довіреності, підтримала позовні вимоги та наполягала на їх задоволенні у повному обсязі.

Відповідач ОСОБА_2, у судовому засіданні допитаний відповідно до ст. 62 ЦПК України у якості свідка, пояснив суду, що у грудні 2006 року він отримав у «Родовід банк» кредит у розмірі 17445 доларів США для придбання автомобіля УАЗ. Цього ж дня ним було укладено договір застави даного транспортного засобу. Наприкінці 2007 року даний автомобіль зламався, у зв,язку з чим він відправив його на СТО. У 2008 році до нього приїхали два чоловіки, прізвища яких він не пам,ятає, які представилися співробітниками служби охорони банку та запропонували йому забрати автомобіль УАЗ в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором. Він погодився, разом з цими чоловіками вони поїхали до нотаріуса в м. Донецьк. У нотаріуса він розписався за видачу довіреності на представника банку. В кафе вони склали договір оренди на вищезазначений автомобіль. На теперішній час автомобіля в нього немає, тому вважає, що за рахунок автомобіля він погасив всію заборгованість за кредитом перед банком. Просив суд застосувати строки позовної давності та частково відмовити у задоволенні позову.

Представники відповідача ОСОБА_3, ОСОБА_4, які діють на підставі довіреності, у судовому надали суду письмові заперечення, які повністю підтримали у судовому засіданні, просили суд застосувати строки позовної давності, позов задовольнити частково, відмовити у задоволенні решти позовних вимог за межами строків позовної давності.

Суд, заслухавши пояснення представників сторін, відповідача, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню виходячи з наступного.

Згідно зі ст. 526 ЦК України зобов,язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Як встановлено судом, між ВАТ «Родовід Банк» (правонаступником якого є ПАТ «Родовід Банк») та відповідачем ОСОБА_2 було укладено кредитний договір № Д013/АА-054.06.1 від 19.12.2006 року відповідно до якого ОСОБА_2 отримав кредит у сумі 17445 доларів США зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 12,5 % річних за користування кредитом. (а.с. 6-8)

Відповідно п. 1.2 кредитного договору кредитні кошти надаються виключно на наступні цілі: оплату вартості автомобіля, а саме: часткову оплату вартості автомобіля УАЗ, модель 3163 020, який придбається позичальником згідно з договором купівлі-продажу автомобіля №061214 від 14.12.2006 року з використанням банківського кредиту, укладеного з ТОВ «Автошарм-Донецьк».

Згідно п. п. 3.1, 3.3 умов кредитного договору позичальник зобов,язався: починаючи з місяця, наступного за місяцем, в який укладений цей договір, щомісяця до 10-го числа (включно) кожного календарного місяця, частково погашати заборгованість за кредитом згідно з додатком № 1 до цього договору на рахунок, вказаний у п. 1.3 цього договору, шляхом внесення готівкою чи перерахування зі свого поточного рахунку; повернути одержаний кредит не пізніше 16.12.2011 року; сплачувати банку нараховані проценти за користування кредитом щомісяця до 10-го числа (включно) кожного календарного місяця, наступного за звітним, а також 16.12.2011 року або в день повного дострокового погашення заборгованості за кредитом.

За порушення строків повернення кредиту чи сплати процентів позичальник зобов,язався сплачувати банку за кожен день пеню в розмірі 0,5 % від суми простроченого платежу за кожний день прострочки (п. 3.9 кредитного договору).

Згідно п. п. 4.2, 4.4 кредитного договору проценти за користування кредитом нараховуються банком щомісяця, , в останній робочий день місяця, та в день повного погашення кредиту позичальником за цим договором, але не пізніше терміну, вказаного у п. 1.1. цього договору (16.12.2011 р.). У разі несвоєчасного погашення заборгованості за кредитом у строк, встановлений у п.п. 1.1, 3.2 цього договору (тобто 16.12.2011 р.), останнє нарахування процентів за користування кредитом здійснюється наступного робочого дня за датою, вказаною у п. 1.1 цього договору, в подальшому проценти за користування кредитом не нараховуються.

Пунктами 5.2, 5.3 кредитного договору передбачено право банку у разі недотримання позичальником умов цього договору вимагати дострокового його розірвання, звернути стягнення на предмет застави № Д013/АА-054.06.1 від 19.12.2006 року, повернення одержаного кредиту, сплати нарахованих за ним процентів, відшкодування збитків, заподіяних банку внаслідок невиконання або неналежного виконання позичальником умов цього договору.

З метою забезпечення виконання в повному обсязі своїх зобов'язань за кредитним договором № Д013/АА-054.06.1 від 19.12.2006 року заставодавець ОСОБА_2 передає в заставу заставодержателю ВАТ «Родовід банк» належне йому на праві власності майно: автомобіль марки УАЗ, модель 3163 020, рік випуску 2006, колір сірий, шасі (кузов, рама, коляска) НОМЕР_3, тип ТЗ легковий універсал, реєстраційний номер НОМЕР_1. (а.с. 44-46)

Позивач належним чином виконав звої зобов'язання за кредитним договором, шляхом надання відповідачеві обумовлених кредитним договором грошових коштів у повному обсязі готівкою, даний факт визнано та не оспорюється сторонами.

Судом встановлено, що боржником зобов'язання за кредитним договором не виконуються та має місце заборгованість за кредитним договором у розмірі 21246,29 доларів США та 3287309,32 грн., що підтверджується відповідними розрахунками заборгованості (а.с. 15).

У судовому засіданні представниками відповідача заявлено вимогу про застосування строків позовної давності. З цього приводу суд зазначає наступне.

Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором, а позичальник зобов,язується повернути кредит та сплатити проценти.

Договір є обов,язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України).

Визначення поняття зобов,язання міститься у частині першій ст. 509 ЦК України. Згідно цієї норми зобов,язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов,язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов,язку.

Порушенням зобов,язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов,язання (неналежне виконання). (стаття 610 ЦК України).

Одним із видів порушення зобов,язання є просторчення - невиконання зобов,язання в обумовлений сторонами строк.

При цьому в законодавстві визначаються різні поняття як «строк дії договору», так і «строк (термін) виконання зобов'язання» (ст.ст. 530, 631 ЦК України).

Як встановлено судом, сторони встановили як строк дії договору - до повного погашення позичальником заборгованості за кредитом, комісією та процентами за користування ним (п. 7.6 кредитного договору), кінцевий строк повернення кредиту - до 16.12.2011 року (п.п. 1.1, 3.2 кредитного договору), так і строки виконання зобов,язання зі щомісячним погашенням платежів - щомісяця до 10 числа включно кожного календарного місяця для основної заборгованості (п. 3.1 кредитного договору) і для процентів за користування кредитом - щомісяця до 10 числа включно кожного календарного місяця, наступного за звітним, а також 16.12.2011 року або в день повного дострокового погашення заборгованості за кредитом (п. 3.3 кредитного договору).

Перевіряючи доводи представників відповідача в частині застосування норм закону щодо позовної давності, суд виходить з того, що сторони встановили як строк дії договору - до моменту виконання сторонами в повному обсязі взятих на себе зобов'язань, так і строки виконання зобов'язань зі щомісячним погашенням платежів, останній з яких у визначеній сумі підлягав виконанню у строк до 16.12.2011 року. Таким чином, графіком платежів, який є складовою частиною договору, погашення кредитної заборгованості та строки сплати чергових платежів визначено місяцями.(а.с. 43)

Отже, поряд з установленням строку дії договору сторони встановили й строки виконання боржником окремих зобов'язань (внесення щомісячних платежів), що входять до змісту зобов,язання, яке виникло на основі договору.

Строк виконання кожного щомісячного зобов,язання згідно зі частиною третьою ст. 254 ЦК України спливає у відповідне число останнього місяця строку. Перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов,язано його початок (стаття 253 ЦК України).

Згідно роз'яснень викладених у правовій позиції Верховного Суду України у справі № 6-116 цс 13, яка згідно ст. 360-7 ЦПК України є обов'язковою для застосування судами під час розгляду справ, початок перебігу позовної давності згідно ст. 261 ЦК України співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов. Перебіг позовної давності за вимогами кредитора, які випливають з порушення боржником умов договору (графіка погашення кредиту) про погашення боргу частинами (щомісячними платежами) починається стосовно кожної окремої частини, від дня, коли відбулося це порушення. Позовна давність у таких випадках обчислюється окремо по кожному простроченому платежу.

У разі порушення боржником строків сплати чергових платежів, передбачених договором, відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України кредитор протягом усього часу - до встановленого договором строку закінчення виконання останнього зобов'язання вправі заявити в суді вимоги про дострокове повернення тієї частини позики (разом з нарахованими процентами - ст. 1048 ЦК України ), що підлягає сплаті. Несплачені до моменту звернення кредитора до суду платежі підлягають стягненню у межах позовної давності по кожному із платежів.

Цивільне законодавство передбачає два види позовної давності: загальну і спеціальну. Загальна позовна давність відповідно до ст. 257 ЦК України встановлюється тривалістю у три роки та до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені) ч. 2 ст. 258 ЦК України передбачена позовна давність в один рік.

Разом з тим, відповідно до ст. 267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Як встановлено судом, останній щомісячний платіж по погашенню сум заборгованості по кредиту та нарахованих процентів за кредитом відповідачем здійснено 09.02.2007 року, трирічний строк позовної давності у спорі, що виник між сторонами закінчується 10.11.2014 року, в той час як з вимогами про стягнення заборгованості за кредитом та з вимогами про дострокове повернення кредиту банк звернувся 11.11.2014 року (відповідно штампу поштового відправлення), включивши до позовних вимог як всю заборговану суму, так і майбутні платежі, тому з відповідача підлягає стягненню сума заборгованості з урахування строків позовної давності, на застосуванні якої наполягали представники відповідача під час розгляду справи, за кредитом в розмірі 276 доларів США.

Вирішуючи питання по суті позовних вимог щодо стягнення нарахованих процентів за кредитом, суд виходить з того, що згідно ст. 11 ЦПК України справа розглядається судом за зверненням фізичних або юридичних осіб в межах заявлених ними позовних вимог.

Враховуючи те, що при зверненні до суду , позивачем надано особовий рахунок № НОМЕР_4 по відображенню операцій за нарахованими процентами, згідно якого останнє нарахування процентів за користування кредитом проведено позивачем 30.09.2009 року (а.с.11-14), а також положення п. п. 4.2, 4.4. умов кредитного договору, суд приходить до висновку, що позовна вимога щодо стягнення з відповідача заборгованості по сплаті нарахованих процентів за період з 11.01.2007 року по 30.09.2009 року в розмірі 4383, 29 доларів США. є необґрунтованою та такою, що задоволенню не підлягає у зв,язку з тим, що сплинув трирічний строк позовної давності.

При вирішенні питання щодо стягнення з відповідача 3% річних за несвоєчасне виконання грошового зобов'язання, суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Відповідно до ст. 625 ЦК України кредитор має право вимагати від боржника сплати трьох процентів річних від простроченої суми за весь час прострочення.

Згідно ст. 266 ЦК України зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги.

З урахуванням того, що у спірних відносинах до меж позовної давності належить вимога щодо платежу зі строком виконання згідно з графіком погашення заборгованості до 16.12.2011 року у розмірі 276 доларів США, суд приходить до висновку, що простроченою сумою у контексті ст. 625 ЦК України відноситься той платіж, що відноситься до меж позовної давності.

Відповідно правил розрахунку трьох відсотків річних, дана сума дорівнює 23,85 доларів США та складається з:

сума боргу 276 доларів США х 3 % / 365 днів х кількість днів прострочення за період з 17.12.2011 року по 04.11.2014 року, який становить 1054 днів.

Суд вирішує питання щодо стягнення з відповідача 3% річних за несвоєчасне виконання грошового зобов'язання в межах заявлених позовних вимог, пред,явлених ПАТ «Родовід банк» станом на 04.11.2014 року, та вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача за курсом НБУ станом на 04.11.2014 року (1295,3963 грн. за 100 доларів США) суму у розмірі 308 грн. 95 коп.

З урахуванням положень п. 1 ч. 2 ст. 258 ЦК України, суд вважає, що позовні вимоги ПАТ «Родовід банк» щодо стягнення з відповідача пені за прострочку виконання грошових зобов,язань у розмірі 3234173 грн. 97 коп. задоволенню не підлягають у зв,язку зі спливом річного строку позовної давності.

Суд знаходить неспроможними показання відповідача ОСОБА_2, допитаного в якості свідка, з приводу того, що за рахунок автомобіля він погасив всю заборгованість за кредитом перед банком, оскільки дане ствердження повністю спростовується зібраними доказами по справі, а саме: довідкою УДАІ ЦНППВАЗ м. Красноармійськ при УДАІ ГУМВС України в Донецькій області № 9/14-246 від 03.02.2015 року, та роздруківкою картки обліку від 03.02.2015 року, відповідно яких: транспортний засіб марки УАЗ, модель 3163 020, рік випуску 2006, № кузова НОМЕР_3, реєстраційний номер НОМЕР_1 зареєстровано за ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, який проживає: АДРЕСА_1. Даний транспортний засіб було зареєстровано 16.12.2006 року за ОСОБА_2 З моменту реєстрації по теперішній час жодних реєстраційних операцій не проводилося.

Виходячи з наведеного, суд вважає, що позивачем не було реалізовано своє право на звернення стягнення на заставлене майно, а тому погашення заборгованості за кредитним договором № Д013/АА-054.06.1 від 19.12.2006 року за рахунок реалізації транспортного засобу не відбулось.

Крім того, на підставі п. 7.5 кредитного договору всі зміни та доповнення до цього договору дійсні лише у тому разі, якщо вони здійснені в письмовій формі і підписані уповноваженими на це представниками обох сторін.

З огляду на вищезазначене, суд вважає, що, відповідачем не надано належних та допустимих доказів щодо виконання кредитного договору у рахунок звернення на предмет застави.

У відповідності з вимогами ч. 1 ст. 88 ЦПК України суд вважає за необхідне судові витрати по справі присудити позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст. ст. 258, 261, 267, 525, 526, 530, 610, 612, 629, 1054 ЦК України, ст. ст. 88, 209, 212-215, 218 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов Публічного акціонерного товариства «Родовід банк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 (ІПН НОМЕР_2) на користь Публічного акціонерного товариства «Родовід банк» заборгованість за кредитним договором № Д013/АА-054.06.1 від 19.12.2006 року, що складається з: заборгованості за кредитом у розмірі 276 (двісті сімдесят шість) доларів США; три відсотки річних від суми простроченої кредитної заборгованості у сумі 308 (триста вісім) гривень 95 коп. та судові витрати у розмірі 243 (двісті сорок три) грн. 60 коп.

У задоволенні решти позовних вимог Публічному акціонерному товариству «Родовід банк» відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Апеляційного суду Запорізької області через Селидівський міський суд Донецької області протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя