Дата документу Справа №
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
№ 22-ц/778/2003/15 Головуючий у 1 інстанції: Мавроді Р.Ф.
Суддя-доповідач: Крилова О.В.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 березня 2015 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з цивільних справ апеляційного суду Запорізької області у складі:

головуючого: Крилової О.В.

суддів: Дзярука М.П.

Трофимової Д.А.

при секретарі: Мосіній О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "ДТЕК Добропіллявугілля" на рішення Добропільського міськрайонного суду Донецької області від 23 січня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_3, діючого від свого імені та в інтересах неповнолітнього ОСОБА_4 до Товариства з обмеженою відповідальністю "ДТЕК Добропіллявугілля" про відшкодування моральної шкоди,

ВСТАНОВИЛА:

У грудні 2014 року ОСОБА_3, діючого від свого імені та в інтересах неповнолітнього ОСОБА_4 звернувся до суду із вищевказаним позовом, в обґрунтування якого зазначав, що його батько ОСОБА_5 працював на шахті "Піонер" ТОВ "ДТЕК Добропіллявугілля" гірником з ремонту гірничих виробок у шкідливих та небезпечних умовах. ІНФОРМАЦІЯ_1 під час виконання трудових обов'язків під землею його батько помер. Причина смерті: ішемічна хвороба серця, стенозируючий атеросклеротичний коронаросклероз, ускладнений гострою серцевою недостатністю. Було проведено спеціальне розслідування нещасного випадку, за наслідками якого був складений акт за формою Н-5 від 28.12.2011 року та акт про нещасний випадок на підприємстві за формою Н-1 від 28.12.2011 року.

Позивач вказав, що втратив найдорожчу людину - свого батька, якого він дуже любив та поважав. З моменту смерті батька, він постійно зазнає моральних страждань, що призводить до значного погіршення психічного стану. Завдана моральна шкода полягає в перенесеному величезному душевному стражданні та нервовому потрясінні, у втраті інтересу до життя та постійному відчутті нестерпимого глибокого душевного болю, який напевно вже ніколи не покине. Йому дуже не достає батька. Крім того, коли помер його батька, його онуку ОСОБА_4, тобто його сину, тільки виповнився один рік. Його батько був чудовим дідом. Оскільки вони жили разом, він багато часу приділяв своєму єдиному онуку. Хоча на день смерті діда його син ще нічого не розумів, проте зараз він постійно питає, де його дідусь. Важко пояснити дитині, чому у нього, на відміну від інших дітей, немає дідуся. Він сумує за дідом та важко переносить його відсутність. Йому, як батькові, боляче спостерігати як дитина сумує та постійно згадує про дідуся, що створює нестерпний біль та душевне занепокоєння.

Вважає, що саме з вини відповідача вони втратили рідну людину, тому що роботодавець порушив законодавство про охорону праці.

Посилаючись на зазначені обставини, просив суд, задовольнити вимоги та стягнути з відповідача на його користь та на користь неповнолітнього сина, в рахунок відшкодування моральної шкоди 60000 грн. та 40000 грн. відповідно, при цьому виходячи зі ступеня заподіяних моральних страждань та порушення життєвого укладу, викликаних втратою свого батька та дідуся для свого сина, і ця втрата не може бути поновлена.

Рішенням Добропільського міськрайонного суду Донецької області від 23 січня 2015 року позов задоволено частково.

Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю "ДТЕК Добропіллявугілля" на користь ОСОБА_3 в рахунок відшкодування моральної шкоди 40000 гривень.

Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю "ДТЕК Добропіллявугілля" на користь неповнолітнього ОСОБА_4 в рахунок відшкодування моральної шкоди 25000 гривень.

Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю "ДТЕК Добропіллявугілля" на користь держави судовий збір у сумі 243 гривні 60 коп.

Не погоджуючись з рішенням районного суду ТОВ "ДТЕК Добропіллявугілля" подало апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просить рішення районного суду скасувати та постановити нове, яким в задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі.

Заслухавши у засіданні апеляційного суду суддю-доповідача, пояснення учасників апеляційного розгляду, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Стаття 308 ЦПК передбачає підстави для відхилення апеляційної скарги і залишення рішення без змін. За її змістом Апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Заперечуючи поти рішення суду, відповідач посилався на такі обставини.

По-перше, як зазначав апелянт, позивачеві виповнилося на час смерті батька 18 років, отже він не мав право на відшкодування.

Така позиція не узгоджується з положеннями ст.1168 ЦК. Відповідно до ч. 2 ст. 1168 ЦК України моральна шкода, задана смертю фізичної особи, відшкодовується її чоловікові (дружині), батькам (усиновлювачам), дітям (усиновленим), а також особам, які проживали з нею однією сім'єю.

Тож та обставина, що позивач є сином померлого не заперечується, а його вік на відшкодування шкоди не впливає, позаяк він проживав однією сім'єю з загиблим.

По-друге, апелянт наполягає на тому, що не доведений факт проживання позивача та його дитини разом з загиблим однією сім'єю.

Натомість не спростований та не оспорений факт реєстрації зазначених осіб за однією адресою з загиблим. Посилання апелянта на різну редакцію довідок не спростовує факт зазначений у довідках про те, що за адресою проживання загиблого ОСОБА_5 були зареєстровані його син та онук - ОСОБА_3 та ОСОБА_4

В жодній з наданих довідок не зазначено, що позивачі не проживали за місцем реєстрації або інші відомості про те, що вони не проживали однією сім'єю з загиблим ОСОБА_5

Натомість за ст. 10 ЦПК цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Аналогічним чином питання обов'язків доказування і подання доказів регулює ст. 60 ЦПК, за якою кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі.

Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір.

Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

З огляду на зазначене жодних доказів на підтвердження того, що позивачі не перебували у родинних відносинах з загиблим або не проживали з ним - апелянтом не надано.

Третя обставина, на яку посилається апелянт є недоведеність факту наявності моральної шкоди та її розміру.

Разом з тим, суд першої інстанції вважав встановленим і таким, що підтверджується наявними у справі доказами, факт спричинення позивачам моральної шкоди в результаті смерті їх батька та дідуся, яка сталася під час виконання ним своїх трудових обов'язків, а саме: позивачам заподіяні моральні й фізичні страждання, втрата близької людини не може бути поновлена, а постійні душевні страждання виниклі внаслідок втрати близької людини, вимагають додаткових зусиль для організації свого життя.

Визначаючи розмір моральної шкоди, суд правильно врахував ступінь фізичних і моральних страждань позивачів, їх тривалість і тяжкість, істотність вимушених змін у життєвих стосунках, а також конкретні обставини у справі і наслідки, що наступили, виходячи з роз'яснень Верховного Суду України, які містяться у п. 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" (з наступними змінами).

Інших доводів на спростування оскаржуваного рішення в апеляційній скарзі не зазначено, натомість при апеляційному розгляді представник апелянта посилався і на недоведеність вини відповідача та відсутність протиправних дії з боку підприємства, які б знаходилися в причинному зв'язку із настанням нещасного випадку.

Разом з тим судом першої інстанції було враховано, що нещасний випадок стався під час виконання трудових обов'язків.

Складений акт про нещасний випадок на підприємстві, пов'язаний з виробництвом форми Н-1, у якому передбачені заходи по усуненню причин нещасного випадку, в тому числі забезпечення контролю за станом здоров'я працівників перед спуском у шахту та протягом зміни тощо. Зазначений акт є дійсним, його не оскаржено у встановленому законом порядку.

З огляду на викладене, судова колегія не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування оскаржуваного рішення суду.

Керуючись ст. ст. 308, 314, 315 ЦПК України, колегія суддів,

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "ДТЕК Добропіллявугілля" - відхилити.

Рішення Добропільського міськрайонного суду Донецької області від 23 січня 2015 року у цій справі залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, проте може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня проголошення.

Головуючий:

Судді: