30.04.2015 Єдиний унікальний номер 205/524/15-ц
ЗАОЧНЕ Р І Ш Е Н Н Я
30 квітня 2015 року Ленінський районний суд м. Дніпропетровська в складі:
головуючого судді Остапенко Н.Г.
при секретарі Шевцовій М.А.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» про стягнення заборгованості за банківським вкладом, захист прав споживачів фінансових послуг та відшкодування моральної шкоди, -
У січні 2015 року позивач звернувся до суду з позовом до Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» про стягнення заборгованості за банківським вкладом, захист прав споживачів фінансових послуг та відшкодування моральної шкоди.
Позивач ОСОБА_1 у судове засідання не з'явилася, надала суду заяву про розгляд справи у відсутність, позовні вимоги підтримала та просила задовольнити.
Відповідач у судове засідання не з'явився, про час та день розгляду справи повідомлявся належним чином, про причини неявки суд не повідомив, за таких обставин суд вважає можливим розглянути дану цивільну справу у заочному порядку відповідно до вимо ст.. 224 ЦПК України.
Суд, дослідивши матеріали даної цивільної справи, вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.
08.12.2014 року позивач звернулась до відповідача з заявою про повернення їй суми вкладу та відсотків у зв'язку з закінчення строку дії договору в найкоротший термін, але відповідач грошові кошти не видав, що підтверджується копією заяви (а.с.6-7)
Відповідно до п.1.10 даного договору вклад повертається вкладнику або уповноваженому представнику вкладника по закінченню строку залучення вкладу, зазначеного в п. 1.3. даного Договору , шляхом перерахування на поточний рахунок.
Відповідно до ч. 1 ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та Вимог цього Кодексу.
Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).
Відповідно до ст.. 1058 ЦК України за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов'язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором. Договір банківського вкладу, в якому вкладником є фізична особа, є публічним договором (стаття 633 цього Кодексу). До відносин банку та вкладника за рахунком, на який внесений вклад, застосовуються положення про договір банківського рахунка (глава 72 цього Кодексу), якщо інше не встановлено цією главою або не випливає із суті договору банківського вкладу.
Згідно ст. 629 ЦК України Договір є обов'язковим для виконання сторонами.
Частина перша статті 1060 ЦК України передбачає, що Договір банківського вкладу укладається на умовах видачі вкладу на першу вимогу (вклад на вимогу) або на умовах повернення вкладу зі спливом встановленого договором строку.
Відповідно до ч.5 ст.. 1061 ЦК України проценти на банківський вклад виплачуються вкладникові на його вимогу зі спливом кожного кварталу окремо від суми вкладу, а невитребувані у цей строк проценти збільшують суму вкладу, на яку нараховуються проценти, якщо інше не встановлено договором банківського вкладу. У разі повернення вкладу виплачуються усі нараховані до цього моменту проценти.
Згідно ст.. 1074 ЦК України обмеження прав клієнта щодо розпоряджання грошовими коштами, що знаходяться на його рахунку, не допускається, крім випадків обмеження права розпоряджання рахунком за рішенням суду або в інших випадках, встановлених законом, а також у разі зупинення фінансових операцій, які можуть бути пов'язані з легалізацією (відмиванням) доходів, одержаних злочинним шляхом, або фінансуванням тероризму, передбачених законом.
Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Разом з цим, суд вважає такими, що не підлягають задоволенню позовні вимоги позивача про стягнення з відповідача моральної шкоди у розмірі 3000,00 грн., зважаючи на наступне.
Відповідно до ч. 1 ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Згідно з ч.2. моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.
Згідно до п. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03,1995 року № 4 «Про судову практику в спорах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» спори про відшкодування заподіяної фізичній особі моральної (немайнової) шкоди розглядаються, зокрема: коли право на її відшкодування безпосередньо передбачено нормами Конституції або випливає з її положень; у випадках, коли встановлена відповідальність за заподіяння моральної шкоди; при порушенні зобов»язань, які підпадають під дію Закону України «Про захист прав споживачів» чи інших законів, що регулюють такі зобов»язання і передбачають відшкодування моральної (немайнової) шкоди.
Як вбачається з роз»яснень п.2 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 12.04.1996 року № 5 «Про практику розгляду цивільних справ за позовами про захист прав споживачів» відносини, що виникли із даного Договору банківського вкладу регулюються Законом України «Про захист прав споживачів».
П. 5 ст. 4 Закону України «Про захист прав споживачів» передбачає право споживача на відшкодування моральної шкоди лише у випадках, коли така шкода заподіяна небезпечною для життя, здоров»я продукцією.
Будь-яких доказів того, що не поверненням відповідачем позивачу грошових коштів по зазначеному договору, неналежним його виконанням створена ситуація, яка могла стати чи стала небезпечною для його життя і здоров"я, суду позивачем не надано, тому його вимоги про стягнення моральної шкоди задоволенню не підлягають. Крім того, умовами зазначеного Договору банківського вкладу відшкодування моральної шкоди у разі порушення виконання його умов не передбачено.
Вирішуючи питання судових витрат суд, керуючись ст. 88 ЦПК України, враховуючи результат розгляду справи, та те що позивач звільнений від сплати судового збору, вважає за необхідне стягнути з ПАТ «Дельта Банк» на користь держави судовий збір відповідно до задоволених позовних вимог (у відношені до еквіваленту в гривні станом на 30.04.2015 року - 1 дол. США = 21,04 грн.), а саме - 2363,04 грн.
На підставі викладеного, керуючись ЗУ «Про захист прав споживачів», ст..ст.526, 610, 625, 1060, 1061 ЦК України, ст.ст.10,11,60,88,212,213,215 ЦПК України, суд -
Позовні вимоги ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» про стягнення заборгованості за банківським вкладом, захист прав споживачів фінансових послуг та відшкодування моральної шкоди - задовольнити частково.
В задоволенні позовних вимог про стягнення з Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» на користь ОСОБА_1 моральної шкоди у розмірі 3 000 грн. - відмовити.
Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії.
Суддя Н.Г. Остапенко