РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 494/626/15-ц

20 липня 2015 року м.Березівка

Березівський районний суд Одеської області у складі:

судді Римаря І.А.,

за участю секретаря - Козубенко О.О.,

позивача - ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Березівка Одеської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Березівського РВ УМВС України в Одеській області, управління Державної казначейської служби України у Березівському районі Одеської області про відшкодування моральної шкоди у розмірі 50000 грн., -

ВСТАНОВИВ

12.05.2015 року позивач звернувся до суду з позовом до Березівського РВ УМВС України в Одеській області, в якому просить стягнути з відповідачів моральну шкоду у розмірі 50000 (п'ятдесят тисяч) гривень, заподіяну незаконним рішенням Березівського РВ УМВС України в Одеській області.

На обґрунтування своїх позовних вимог позивач вказав, що 14.08.2013, 09.10.2013, 22.07.2014, 02.09.2014 та 16.10.2014 років він звертався із заявами до Березівського РВ УМВС України в Одеській області по факту знищення його автомобіля НОМЕР_1 та причіпу марки ГКБ д/н НОМЕР_2. Проте, на протязі двох років, Березівським РВ УМВС України в Одеській області відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань не вносились та досудове розслідування не проводилося. Натомість, Березівським РВ УМВС України в Одеській області були прийняті рішення про припинення подальшого розгляду його звернень. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 214 Кримінально-процесуального кодексу України (далі - КПК України), слідчий, прокурор невідкладно, але не пізніше 24 годин після подання заяви, повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення, або після самостійного виявлення ним з будь-якого джерела обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, зобов'язаний внести відомості до ЄРДР та розпочати розслідування. Окрім цього, позивач 27 жовтня 2014 року звертався до прокуратури Березівського району Одеської області із заявою на неправомірні дії працівників міліції Березівського РВ щодо невнесення відомостей до ЄРДР, однак його заява залишена без задоволення та зазначено прокурором, що підстав для внесення відомостей до ЄРДР та розпочати досудове розслідування не має. У зв'язку з тим, що його заяви від 14.08.2013, 09.10.2013, 22.07.2014, 02.09.2014 та 16.10.2014 років не були внесені до ЄРДР, 16.09.2014 ОСОБА_1 звернувся до Березівського районного суду із скаргою в порядку ст. 303 КПК України, в якій просив суд зобов'язати прокурора Березівського району Кіпріянова А.О. внести відомості до ЄРДР за його заявами та розпочати досудове розслідування. Ухвалою слідчого судді Березівського районного суду Одеської області від 18.09.2014 скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення. Ухвалою Апеляційного суду Одеської області від 09.02.2015 ухвалу Березівського районного суду від 18.09.2014 скасовано та винесено нову ухвалу, якою зобов'язано прокурора Березівського району Купріянова А.О. внести відповідні відомості до ЄРДР.

Ухвалою суду від 14.05.215 року позовну заяву залишено без руху.

Ухвалою суду від 25.05.2015 року відкрито провадження по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Березівського РВ ГУМВС України в Одеській області про відшкодування моральної шкоди у розмірі 50000 грн.

Ухвалою суду від 01 липня 2015 року залучено по справі управління Державної казначейської служби України у Березівському районі Одеської області у якості другого відповідача.

В судовому засіданні 20.07.2015 року позивач повністю підтримав позовні вимоги, викладені у позовній заяві та просив стягнути з Березівського РВ УМВС України в Одеській області моральну шкоду, заподіяну незаконним рішенням в розмірі 50 000.(п'ятдесят тисяч) гривень.

Представник Березівського РВ УМВС України в Одеській області у судові засідання 04.06.2015, 17.06.2015, 01.07.2015 та 20.07.2015 рр. не з'явився, будучи належним чином повідомлений про час, дату та місце слухання справи (а.с.23,28,44,49) Причини своєї неявки суду не повідомив та заяви про розгляд справи за його відсутності не подавав, що дає підстави вважати суду про ігнорування останнім відвідувати судові засідання.

Виходячи з наведеного, суд вважає, що відповідач Березівський РВ УМВС України в Одеській області належним чином повідомлений про розгляд справи у суді, недобросовісно користується своїми процесуальними правами та зловживає ними, а тому справа розглядалась за його відсутності за наявними в матеріалах справи доказами.

Представник управління Державної казначейської служби України в Березівському районі Одеської області у судове засідання 20.07.2015 року не з'явився, хоча був належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи (а.с.50). Однак, 20.07.2015 року подав до суду заяву, в якій зазначив, що представник казначейської служби не буде присутній у судовому засіданні по причині великого навантаження по здачі піврічної фінансової звітності та значною кількістю відсутніх працівників у звязку з відпусткою, та заздалегідь погодився із прийнятим рішенням суду (а.с.51).

Дослідивши матеріали справи та оцінивши докази, проаналізувавши положення чинного законодавства, заслухавши пояснення позивача, врахувавши, ігнорування Березівським РВ ГУМВС України в Одеській області відвідувати судові засідання та думку управління Державної казначейської служби України в Березівському районі Одеської області, викладену в заяві від 20.07.2015 року, суд доходить висновку про часткове задоволення вимог ОСОБА_1 щодо стягнення моральної шкоди у розмірі 1000 грн., виходячи з наступного.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 неодноразово звертався у період з серпня 2013 року по жовтень 2014 року із заявами до Березівського РВ ГУМВС України в Одеській області по факту знищення Камазу за №31420 ОВ та причіпу марки ГКБ д/н НОМЕР_3 гр. ОСОБА_2, про що листами-відповідями Березівського РВ ГУМВС України в Одеській області йому було відмовлено у внесені відомостей до ЄРДР та припинено розгляд його звернень (а.с.8 зв. бік, 29-33).

Окрім цього, 27 жовтня 2014 року ОСОБА_1 звернувся до прокуратури із заявою, в якій вказав, що він у серпні 2014 року звертався до прокуратури зі скаргою на дії працівників міліції Березівського РВ (а.с.9 зв. бік) та 30.10.2014 року надано відповідь, що підстав для внесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань та розпочати досудове розслідування за фактом пошкодження ОСОБА_2, належного вам майна відсутні (а.с.9).

Судом також встановлено, що у зв'язку з тим, що його заяви не були внесені до ЄРДР, 16.09.2014 ОСОБА_1 звернувся до Березівського районного суду із скаргою в порядку ст. 303 КПК України, в якій просив суд зобов'язати прокурора Березівського району Кіпріянова А.О. внести відомості до ЄРДР за його заявами та розпочати досудове розслідування. Ухвалою слідчого судді Березівського районного суду Одеської області від 18.09.2014 скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення (а.с.10). Ухвалою Апеляційного суду Одеської області від 09.02.2015 ухвалу Березівського районного суду від 18.09.2014 скасовано та винесено нову ухвалу, якою зобов'язано внести відповідні відомості до ЄРДР та розпочати розслідування (а.с.11-12). Окрім цього, ухвалою Апеляційного суду Одеської області від 09.02.2015 року встановлено, що прокурором була допущена бездіяльність, оскільки вони знайшли своє підтвердження в матеріалах провадження.

Відповідно до частини шостої статті 1176 Цивільного кодексу України зі змінами та доповненнями від 14.05.2015 року (далі ЦК України) шкода, завдана фізичній чи юридичній особі внаслідок інших підстав, ніж передбачені частинами 1-5 цієї статті, незаконної дії або бездіяльності чи незаконного рішення органу дізнання, попереднього (досудового) слідства, прокуратури або суду, відшкодовується на загальних підставах.

Загальні підстави відповідальності за завдану майнову та моральну шкоду передбачені нормами ст.ст. 1166, 1167 ЦК України, відповідно до частини першої яких, шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю відшкодовуються особою, яка її завдала, за наявності її вини.

Відповідальність за шкоду, завдану фізичній або юридичній особі рішеннями, діями або бездіяльністю працівника під час виконання ним своїх трудових (службових) обов'язків, згідно ст. 1172 ЦК України покладається на юридичну особу, з якою цей працівник перебуває у трудових відносинах.

Крім того, відповідно до ст.25 Закону України «Про міліцію», при порушенні працівником міліції прав і законних інтересів громадянина, обов'язок по відшкодуванню шкоди покладається на міліцію.

Таким чином, при встановленні неправомірних дій, бездіяльності працівників Березівського РВ УМВС України в Одеській області суд вирішує питання про відповідальність цього органу перед позивачем за завдану моральну шкоду.

Неправомірні дії та бездіяльність працівників Березівського РВ УМВС України в Одеській області полягають у невнесенні відомостей про злочин до ЄРДР, зазначених у заявах позивача ОСОБА_1, що також зазначено і в ухвалі апеляційного суду Одеської області від 09.02.2015 року.

У пунктах 3, 5 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» (зі змінами та доповненнями) роз'яснено, що під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов'язковому з'ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з'ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

Згідно з п. 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди", розмір відшкодування моральної шкоди суд повинен визначати залежно від характеру й обсягу страждань, яких позивач зазнав, характеру немайнових витрат і з урахуванням інших обставин, при цьому суд має виходити з засад розумності, виваженості та справедливості.

Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» зобов'язано суди застосовувати при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерела права.

Відповідно до прецедентної практики Європейського суду з прав людини, деякі форми нематеріальної шкоди, включаючи моральні страждання, за самою їхньою природою не завжди можна підтвердити конкретними доказами (рішення у справі «Абдулазіз, Кабалес і Балкандалі проти Сполученого Королівства» від 28 травня 1985 року, серія А, № 94, п.96), але це не заважає суду присуджувати грошову компенсацію, якщо у нього є розумні підстави вважати, що заявник зазнав моральної травми, яка потребує такого відшкодування.

При визначенні розміру грошового відшкодування моральної шкоди суд враховує глибину та тривалість моральних страждань позивача, вимушеність змін в його житті, необхідності докладати додаткових зусиль для організації свого життя, а також те, що позивач додатково зазнав моральних страждань, пов'язаних з необхідністю докладати зусилля для того, щоб зобовязати РВ внесення відомостей до ЄРДР про скоєння злочину.

Відповідно до ч. 3 ст. 23 ЦК України моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Ураховуючи наведене, практику Європейського суду з прав людини щодо визначення розміру відшкодування моральної шкоди, положення ст. 3 Конституції України, згідно якої найвищою соціальною цінністю України є людина, її життя і здоров'я, керуючись засадами розумності, виваженості та справедливості, суд визначає відшкодування моральної шкоди ОСОБА_1 у розмірі 1000 грн.

Керуючись ст. ст. 10, 11, 88, 209, 212-215 Цивільно-процесуального кодексу України, ст.ст. 1166, 1167 Цивільного кодексу України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Березівського РВ УМВС України в Одеській області, управління Державної казначейської служби України в Березівському районі Одеської області про стягнення моральної шкоди задовольнити частково.

Стягнути з Березівського РВ ГУМВС України в Одеській області на користь ОСОБА_1 моральну шкоду в розмірі 1000 (одна тисяча) гривень 00 коп.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Судові витрати розподілити у відповідності до вимог статті 88 ЦПК України.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку через суд першої інстанції в 10-денний строк з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом 10-ти днів з дня отримання копії цього рішення.

Повний текст рішення виготовлений та підписаний 21.07.2015 року.

Суддя І.А. Римар