Справа № 148/351/15-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 березня 2015 року Тульчинський районний суд

Вінницької області

В складі головуючого судді Ковганича С.В.

при секретарі Мрочко Т.О.

з участю позивача ОСОБА_1

відповідача-позивача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Тульчина цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, Богданівської сільської ради про визнання права власності на спадкове майно, а також за позовом ОСОБА_2 до Богданівської сільської ради про визнання права власності на спадкове майно

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернулася в суд з позовом до ОСОБА_2, Богданівської сільської ради, Тульчинського району про визнання права власності на спадкове майно, мотивуючи свої вимоги тим, що ІНФОРМАЦІЯ_5 року померла їхня з відповідачем-позивачем ОСОБА_2 мати - ОСОБА_3, яка постійно проживала та була зареєстрована в АДРЕСА_1 та залишила заповіт на все своє майно, посвідчений 08 червня 2012 року секретарем виконавчого комітету Олександрівської сільської ради, Тростянецького району, Вінницької області за реєстровим №22.

Після смерті матері відкрилася спадщина, яка складається з житлового будинку з господарськими будівлями, розташований по АДРЕСА_2, Тростянецького району Вінницької області та земельної ділянки, яка розташована на території Богданівської сільської ради, Тульчинського району, Вінницької області, площею 2, 2901 га у межах згідно з планом, кадастровий номер : НОМЕР_3.

Вона є спадкоємицею після смерті матері, згідно вищезазначеного заповіту та відноситься до спадкоємців за заповітом.

Для оформлення своїх спадкових прав, вона звернулась до Тульчинської державної нотаріальної контори, де їй було видано свідоцтво про право на спадщину за заповітом на житловий будинок, який розташований в АДРЕСА_2, у зв'язку із наявністю належних документів на будинок. Але в оформленні спадкових прав на земельну ділянку, було відмовлено, про що свідчить постанова про відмову у вчиненні нотаріальної дії, виданої 11 липня 2014 року, у зв'язку із відсутністю правовстановлюючого документа на земельну ділянку. Вона звернулася в земельний відділ у Тульчинському районі, Вінницької області для видачі дублікату, але у його видачі було відмовлено та надано копію державного акту серія НОМЕР_4, виданого Тульчинською районною державною адміністрацією, Тульчинським районним відділом земельних ресурсів 29 листопада 2005 року на земельну ділянку, яка розташована на території Богданівської сільської ради, площею 2,2901 га у межах згідно з планом, переданої для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер НОМЕР_3, завірену печаткою вищезазначеної організації.

Про вищевказані події, вона повідомила свого брата - ОСОБА_2, який також бажає прийняти спадщину, а саме земельну ділянку, за умови поділу в рівних частинах між собою даної земельної ділянки.

До початку розгляду справи по суті позивач ОСОБА_1 подала заяву про зміну позовних вимог, та просить суд визнати за нею право власності на спадкове майно - земельну ділянку, яка належала на праві власності ОСОБА_3, посвідчену державним актом серія НОМЕР_4, виданого Тульчинською районною державною адміністрацією, яка розташована на території Богданівської сільської ради, площею 2,2901 га у межах згідно з планом, переданої для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер НОМЕР_3.

Відповідач-позивач ОСОБА_2 звернувся із позовною заявою, поданою разом із позивачем ОСОБА_1 з тих же підстав, до Богданівської сільської ради про визнання за ним права власності на ? частину спадкового майна - земельної ділянки, яка належала на праві власності його матері ОСОБА_3, посвідчену державним актом серія НОМЕР_4, виданого Тульчинською районною державною адміністрацією, яка розташована на території Богданівської сільської ради, площею 2,2901 га у межах згідно з планом, переданої для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер НОМЕР_3

В судовому засіданні позивач свої змінені позовні вимоги підтримала в повному обсязі, наполягає на їх задоволенні, з обставин викладених в позовній заяві.

Відповідач-позивач свої позовні вимоги підтримав в повному обсязі, вимоги позивача ОСОБА_1 щодо визнання за нею права власності на земельну ділянку в повному об'ємі заперечив. В обґрунтування своєї позиції суду пояснив, що їхня покійна мати бажала, щоб земельна ділянка була поділена в рівних частках між ним та його сестрою. Про існування заповіту, він дізнався після смерті матері. Даний заповіт ним не оскаржувався. Після смерті матері до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, він не звертався, так як не знав, що це необхідно робити. Вважає, що він також має право на частину спадкового майна, так як є спадкоємцем першої черги за законом.

Вислухавши пояснення сторін, які беруть участь у справі, дослідивши матеріали справи, суд встановив, що відповідно копії свідоцтва про смерть від 08.01.2013 серії НОМЕР_5, ОСОБА_3 померла ІНФОРМАЦІЯ_5 року. (а.с. 4).

На підставі заповіту від 8.06.2012 посвідченого секретарем Олександрівської сільської ради Тростянецького району Вінницької області, зареєстрованого в реєстрі за № 22, ОСОБА_3 заповіла все своє майно, де б воно не було і з чого воно б не складалось ОСОБА_1 (а.с. 5).

Після смерті ОСОБА_3 відкрилась спадщина за заповітом, до складу якої входить житловий будинок з господарськими будівлями та земельна ділянка для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, про що свідчить копія спадкової справи та державного акту. (а.с. 14, 27-48).

Згідно свідоцтва про право на спадщину за заповітом, виданого 9.07.2014 року державним нотаріусом Тульчинської державної нотаріальної контори Сухомлин О.А. спадкоємцем на майно ОСОБА_3 - житловий будинок з господарськими будівлями, розташованого в АДРЕСА_2, є її донька - ОСОБА_1. (а.с. 47).

У видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом ОСОБА_1 на земельну ділянку, що розташована на території Богданівської сільської ради, Тульчинського району, площею 2,2901 га, після смерті ОСОБА_3, державним нотаріусом Тульчинської державної нотаріальної контори було відмовлено, в зв'язку з відсутністю оригіналу правовстановлюючого документа на вищевказану земельну ділянку. (а.с. 18).

Разом з тим, в судовому засіданні встановлено, що відповідач-позивач ОСОБА_2, який є сином померлої ОСОБА_3, не звертався до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, на час розгляду даного спору в суді.

Встановленим судом фактам відповідають цивільні правовідносини, які регламентують порядок набуття права власності на спадкове майно і регулюються Конституцією України, ЦК України та ЦПК України.

Так, згідно з ст. ст. 41, 55 Конституції України, право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Права людини і громадянина захищаються судом. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.

Пунктом першим статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка, відповідно до вимог ч.1 ст.9 Конституції України, ратифікована Законом від 7.07.1997 року «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2,4,7 та 11 Конвенції» і є частиною національного законодавства України, встановлено, що кожен при вирішенні питання щодо його цивільних прав та обов'язків... має право на справедливий і відкритий розгляд упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Статтею 1 Першого Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна, інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права.

Статтею 3 ЦПК України встановлено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Захист цивільних прав - це передбачені законом способи охорони цивільних прав у разі їх порушення чи реальної небезпеки такого порушення.

Під способами захисту суб'єктивних цивільних прав розуміють закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав та вплив на порушника.

Відповідно до ст.16 ЦК України встановлено перелік способів захисту цивільних прав та інтересів, в тому числі і визнання права.

Тобто, за змістом ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу, зокрема, з позовом про визнання права.

Статтями 328, 1216, 1217, 1218, 1220, 1222, 1258, 1261, 1268, 1269, 1270, 1296 ЦК України встановлено загальні положення про право власності, порядок її набуття та припинення права власності.

За загальними положеннями про спадкування право на спадщину виникає в день відкриття спадщини, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою, що відображено в ч.3 ст.1222, ч.1 ст.1220 ЦК України.

Відповідно до ст. 1216 цього ж Кодексу спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Статтею 1217 ЦК України визначено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

За приписами ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Вказані норми врегульовані ч.1 ст.1270 ЦК України.

За правилами ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначенні в заповіті.

У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, не прийняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усіє спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначенні у статтях 1261-1265 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 1296 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину.

Згідно із ст.328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Статтею 392 ЦК України встановлено, що власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою.

Право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту у спосіб, передбачений статтею 392 ЦК України, що відповідає правовій позиції Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, викладеній у п. 3.1. Інформаційного листа «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» за № 24-753/0/4-13 від 16.05.2013 року.

Таким чином, із аналізу вищевказаних правових норм, судом встановлено, що позивачем ОСОБА_1 було дотримано всіх визначених законодавцем обставин для набуття права власності на спадщину за заповітом.

В свою чергу, відповідач-позивач ОСОБА_2, міг би претендувати на спадкове майно, в разі не виконання вимог законодавства спадкоємцем за заповітом ОСОБА_1 та подання ним заяви до нотаріальної контори про прийняття спадщини.

Відповідно до вимог ст. 10 ч. 3 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Згідно ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених ст. 61 цього Кодексу. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір.

Відповідно до ч.1 ст. 212 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (ч. 1 ст. 57 ЦПК).

Суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь в справі, що відображено в ст. 11 ЦПК України.

Таким чином, суд оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність та взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, прийшов до висновку про задоволення позовних вимог позивача ОСОБА_1 та відмову в задоволенні позову відповідача-позивача ОСОБА_2

Відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України, судові витрати понесенні позивачем ОСОБА_1 з оплати судового збору підлягають стягненню з відповідача ОСОБА_2

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 41, 45 Конституції України, ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ст. ст. 328, 1216, 1217, 1218, 1220, 1222, 1223, 1233-1236, 1268, 1269, 1296 ЦК України, 4, 8, 10, 15, 18, 57-60, 64, 88, 209, 212-215 ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2, Богданівської сільської ради про визнання права власності на спадкове майно задоволити.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, зареєстрованої за адресою Тростянецький район, селище Демківське, АДРЕСА_2 ідент. номер НОМЕР_1 право власності на спадкове майно за заповітом після смерті ОСОБА_3, померлої ІНФОРМАЦІЯ_6 року - земельну ділянку площею 2,2901 га у межах згідно з планом посвідчену державним актом на право приватної власності на земельну ділянку серії НОМЕР_6, кадастровий номер НОМЕР_3, розташованої на території Богданівської сільської ради, Тульчинського району.

В позові ОСОБА_2 до Богданівської сільської ради про визнання права власності на спадкове майно відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, ідент. номер НОМЕР_2, зареєстрованого за адресою АДРЕСА_3 на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, зареєстрованої за адресою Тростянецький район, селище Демківське, АДРЕСА_2 ідент. номер НОМЕР_1 понесенні судові витрати з оплати судового збору в сумі 568 грн.

Рішення суду може бути оскаржено до апеляційного суду Вінницької області через Тульчинський районний суд на протязі десяти днів з дня його проголошення.

Повний текст судового рішення складено 30.03.2015 року.

Суддя: