Справа №442/8651/14-ц
Провадження №2/442/213/2015
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 березня 2015 року Дрогобицький міськрайонний суд Львівської області

у складі:

головуючого - судді Хомика А.П.

з участю секретаря - Лужецької С.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Дрогобичі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про захист честі, гідності та ділової репутації та стягнення моральної шкоди, -

в с т а н о в и в :

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з вказаним позовом до відповідача, який в подальшому уточнив. Позовні вимоги мотивує тим, що в 2010 році обраний депутатом Стебницької міської ради. Нещодавно від знайомих дізнався про те, що відповідач неправомірно на зборах депутатського корпусу Стебницької міської ради негативно звинувачував його в тому, що він незаконно допоміг своїй дочці - ОСОБА_3 отримати для себе земельну ділянку. Такі ж висловлювання повторив відповідач і у відеоролику, який неодноразово транслювався телеканалом "Алсет", його проглянуло місцеве населення. Вказує, що зазначена інформація не відповідає дійсності, позаяк рішення про виділення земельної ділянки приймається не ним особисто, а колегіально на пленарному засіданні сесії міської ради.

Зазначає, що поширення зазначеної інформації відповідачем вказаному колу осіб мали на меті опорочення його честі і гідності та ділової репутації, намаганні переконати місцеве населення в корисливих, меркантильних мотивах його діяльності, створити враження про начебто порушення ним законодавства.

Такі звинувачення мають наслідком зміну морального ставлення депутатського корпусу Стебницької міської ради та місцевого населення до нього. Це завдає шкоди його діловій репутації, оскільки справляє враження на суспільство, переконуючи його в тому, що він чинить аморально, зневажає закон, діє всупереч інтересам місцевої громади.

Стверджує, що поширена відповідачем недостовірна інформація несправедливо та безпідставно звинувачує його у вдаванні до корисливих, інших негативних дій. В результаті цілеспрямованих дій відповідача щодо поширення вищезазначеної недостовірної інформації про нього і усвідомлювання при цьому ними наслідків своїх дій, що опорочили честь, гідність і ділову репутацію, йому було спричинено значну моральну шкоду, яку він оцінює в 20000 грн. і яка полягає у втратах немайнового характеру внаслідок приниження честі, гідності і ділової репутації як посадової особи, ускладнення стосунків із місцевою громадою, що негативно сприймають нібито вчинені ним дії і поширену інформацію, про яку йдеться у зазначених зверненнях.

А відтак інформація, викладена у вказаних вище зверненнях, повинна бути визнана недостовірною, такою, що не відповідає дійсності, порушує його права свободи, ганьбить честь, гідність, ділову репутацію, спростована через Стебницьку філію ПП "Телерадіоорганізація "ЛЕВ". Також просить стягнути на його користь з відповідача 20000 грн. моральної шкоди та понесені ним судові витрати.

В судовому засіданні позивач та його представник - адвокат Гайдук М.П. позовні вимоги підтримали з підстав, викладених у позовній заяві. Доповнили, що викладена у зверненнях відповідача інформація є недостовірною, оскільки рішення про виділення земельної ділянки приймається колегіально на пленарному засіданні сесії міської ради. Просять позов задоволити.

Відповідач та його представник - адвокат Багнюк І.В. вважають позов безпідставним, надуманим та просять у його задоволенні відмовити повністю.

Вислухавши пояснення сторін та їх представників, перевіривши матеріали справи, суд вважає, що позов є безпідставним та задоволенню не підлягає, виходячи з наступних міркувань.

Відповідно до частини 3 статті 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом.

Згідно частини 1 статті 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Конституція України визнає честь і гідність людини найвищою соціальною цінністю, а також право кожного на повагу до його гідності (статті 3, 28).

Відповідно до статей 94, 277 ЦК фізична чи юридична особа, особисті немайнові права якої порушено внаслідок поширення про неї недостовірної інформації, має право на відповідь, а також на спростування цієї інформації.

Статями 97, 299 ЦК України закріплено право кожного на повагу до його гідності, честі та своєї ділової репутації. Гідність, честь та ділова репутація фізичної особи є недоторканними. Фізична особа має право звернутися до суду з позовом про захист її гідності та честі, а також про захист своєї ділової репутації.

Той факт, що позивач ОСОБА_1 з 2010 року являється депутатом Стебницької міської ради, а ОСОБА_3 його дочкою, - сторонами не оспорюється, а відтак, доказуванню не підлягає.

Як на підставу своїх позовних вимог позивач посилається на те, що висловлювання відповідача на зборах депутатського корпусу Стебницької міської ради та в телестудії телеканалу "Алсет" про те, що позивач незаконно допоміг своїй дочці - ОСОБА_3 отримати для себе земельну ділянку, - є недостовірними та поширювались відповідачем певному колу осіб, що порушує особисті немайнові права позивача.

Як встановлено в судовому засіданні, ОСОБА_1, як член постійної комісії міської ради із земельних питань, будівництва та архітектури 12.06.2013 року на засіданні цієї комісії був присутній та голосував за надання дозволу своїй дочці - ОСОБА_3 на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 1008 кв.м. для ведення садівництва (протокол №27 від 12.06.2013 року, пункт 2.19).

Рішенням №435 від 06.09.2013 року Стебницька міська рада затвердила проект землеустрою щодо відведення земельних ділянок для ведення садівництва та передачі безоплатно у власність громадянам земельні ділянки, зокрема ОСОБА_3 (п. 4.7.) земельну ділянку площею 1008 кв.м. на АДРЕСА_1 для ведення садівництва.

Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України у своїй Постанові №1 від 27 лютого 2009 року "Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи" (далі - Постанова) чинне законодавство не містить визначення понять гідності, честі чи ділової репутації, оскільки вони є морально-етичними категоріями й одночасно особистими немайновими правами, яким закон надає значення самостійних об'єктів судового захисту.

Зокрема, під гідністю слід розуміти визнання цінності кожної фізичної особи як унікальної біопсихосоціальної цінності, з честю пов'язується позитивна соціальна оцінка особи в очах оточуючих, яка ґрунтується на відповідності її діянь (поведінки) загальноприйнятим уявленням про добро і зло, а під діловою репутацією фізичної особи розуміється набута особою суспільна оцінка її ділових і професійних якостей при виконанні нею трудових, службових, громадських чи інших обов'язків.

Пунктом 15 вказаної вище Постанови визначено, що при розгляді справ зазначеної категорії суди повинні мати на увазі, що юридичним складом правопорушення, наявність якого може бути підставою для задоволення позову, є сукупність таких обставин: а) поширення інформації, тобто доведення її до відома хоча б одній особі у будь-який спосіб; б) поширена інформація стосується певної фізичної чи юридичної особи, тобто позивача; в) поширення недостовірної інформації, тобто такої, яка не відповідає дійсності; г) поширення інформації, що порушує особисті немайнові права, тобто завдає шкоди відповідним особистим немайновим благам, або перешкоджає особі повно і своєчасно здійснювати своє особисте немайнове право.

Крім цього, відповідно до п. 21 Постанови, при поширенні недостовірної інформації стосовно приватного життя публічних осіб вирішення справ про захист їх гідності, честі чи ділової репутації має свої особливості. Суди повинні враховувати положення Декларації про свободу політичних дебатів у засобах масової інформації (далі - Декларація), схваленої 12 лютого 2004 року на 872-му засіданні Комітету Міністрів Ради Європи, а також рекомендації, що містяться у Резолюції 1165 (1998) Парламентської Асамблеї Ради Європи про право на недоторканість приватного життя.

Зокрема, у названій Резолюції зазначається, що публічними фігурами є особи, які обіймають державні посади і (або) користуються державними ресурсами, а також усі ті, хто відіграє певну роль у суспільному житті (у галузі політики, економіки, мистецтва, соціальній сфері, спорті чи в будь-якій іншій галузі).

У статтях 3, 4, 6 Декларації вказується, що оскільки політичні діячі та посадові особи, які обіймають публічні посади або здійснюють публічну владу на місцевому, регіональному, національному чи міжнародному рівнях, вирішили апелювати до довіри громадськості та погодилися "виставити" себе на публічне політичне обговорювання, то вони підлягають ретельному громадському контролю і потенційно можуть зазнати гострої та сильної громадської критики у засобах масової інформації з приводу того, як вони виконували або виконують свої функції. При цьому зазначені діячі та особи не повинні мати більшого захисту своєї репутації та інших прав порівняно з іншими особами.

У зв'язку з цим, межа допустимої критики щодо політичного діяча чи іншої публічної особи є значно ширшою, ніж окремої пересічної особи. Публічні особи неминуче відкриваються для прискіпливого висвітлення їх слів та вчинків і повинні це усвідомлювати.

З огляду на зазначене, суд вважає, що ОСОБА_1 апелював до довіри місцевої громадськості, яка обрала його своїм депутатом, а відтак, останній, ставши публічною особою на місцевому рівні, повинен був усвідомлювати, що виставив себе на публічне політичне обговорювання, ретельний громадський контроль, у зв'язку з чим зазнав гострої та сильної критики відповідача з приводу виконання ним своїх функцій.

Крім цього, відповідно до ст. 10 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, яка є частиною національного законодавства України, кожен має право на свободу висловлення своєї думки. За текстом цієї статті це право включає не тільки свободу дотримуватися своєї думки, тобто не переслідуватися за свої переконання, але також можливість вільно отримувати і поширювати інформацію про ідеї, чим і скористався відповідач ОСОБА_2, висловивши свою думку про депутата Стебницької міської ради ОСОБА_1

При таких обставинах суд приходить до переконання, що висловлювання відповідача ніяким чином не ганьблять честь та гідність позивача і його доводи не ґрунтуються на вимогах закону. При цьому, факти, які б доводили, що зазначені висловлювання мотивовані цілеспрямованими діями відповідача з метою принизити честь, гідність чи ділову репутацію позивача, також відсутні, а тому в задоволенні позову про захист честі, гідності, ділової репутації та спростування недостовірної інформації слід відмовити.

У зв'язку з наведеними обставинами та відмовою у задоволенні позову про захист честі та гідності, суд приходить до переконання, що не підлягають задоволенню і вимоги позивача щодо стягнення моральної шкоди.

Відповідно до п. 6 ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує питання як слід розподілити між сторонами судові витрати, а тому згідно з вимогами ст. 88 ЦПК України та за наведених вище підстав про відмову у позові, понесені позивачем судові витрати не відшкодовуються. Разом з тим, з позивача необхідно стягнути понесені відповідачем і документально підтверджені витрати по оплаті правової допомоги в сумі 500,00 грн.

Враховуючи вище наведене та керуючись ст. ст. 10, 11, 60, 197, 209, 212, 214-215 ЦПК України, ст. ст. 23, 94, 97, 277, 297, 299, 1167 ЦК України, суд, -

в и р і ш и в:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про захист честі, гідності та ділової репутації та стягнення моральної шкоди - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 500 грн. витрат на правову допомогу.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Львівської області через суд першої інстанції шляхом подачі в 10-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги.

Суддя А.П. Хомик