Апеляційний суд Житомирської області
Справа №272/75/15-ц Головуючий у 1-й інст. Палазюк В.М.
Категорія 19 Доповідач Косигіна Л. М.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 квітня 2015 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Житомирської області

в складі: головуючої судді Косигіної Л.М.

суддів: Талько О.Б., Худякова А.М.

при секретарі Церпіцькій Т.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Житомирі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Лізингова компанія «Еталон» про визнання недійсним договору фінансового лізингу, стягнення матеріальної шкоди (збитків), відшкодування моральної шкоди

за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Лізингова компанія «Еталон»

на ухвалу судді Андрушівського районного суду Житомирської області від 18.02.2015 року, -

в с т а н о в и л а :

27.01.2015 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, в якому просив визнати недійсним договір фінансового лізингу №001519, укладений 24.12.2014 року, стягнути з ТОВ «Лізингова компанія «Еталон» 50000 грн. матеріальної шкоди (збитків) та 5000 грн. на відшкодування моральної шкоди.

30.01.2015 року відкрито провадження по справі, призначено до попереднього розгляду на 06.03.2015 року.

17.02.2015 року ОСОБА_1 подав заяву про забезпечення позову шляхом накладення арешту на грошові кошти відповідача, в межах ціни позову, що знаходяться та будуть надходити на належний ТОВ «Лізингова компанія «Еталон» (ПН 38865527) п/р № 2140 в ПАТ КБ «ПриватБанк», МФО 300711, та на все інше майно й банківські рахунки і грошові кошти, що належать відповідачу, знаходяться в нього та в інших осіб, які виявить державний виконавець під час виконання ухвали про забезпечення позову.

У заяві позивач зазначив, що «існує велика ймовірність відчуження відповідачем належного йому майна на користь інших осіб та опустошення банківських рахунків, передачі корпоративних прав і заміни керівника на осіб без постійного місця проживання чи інших знедолених, що зробить неможливим або утруднить виконання майбутнього судового рішення».

Ухвалою судді Андрушівського районного суду Житомирської області від 18.02.2015 року заяву ОСОБА_1 задоволено частково. Накладено арешт на грошові кошти у розмірі 55000 грн., що знаходяться на рахунку №2140, відкритому ТОВ «Лізингова компанія «Еталон» ідентифікаційний код юридичної особи 38865527, в ПАТ КБ «ПриватБанк» МФО 300711. Копію ухвали вирішено направити: до ВДВС Андрушівського РУЮ і ВДВС Печерського РУЮ м. Києва - для виконання; відділу Держкомзему в Андрушівському районі Житомирської області, Гальчинській сільській раді та сторонам - для відома.

Ухвалою цього ж суду від 05.03.2015 року виправлено описку в ухвалі від 18.02.2015 року, з резолютивної частини якої виключено третій абзац «Копію ухвали направити ВДВС Андрушівського РУЮ - для виконання, відділу Держкомзему в Андрушівському районі Житомирської області, Гальчинській сільській раді - для відома».

В апеляційній скарзі ТОВ «Лізингова компанія «Еталон», посилаючись на порушення норм процесуального права, просить ухвалу скасувати, постановити нову про відмову у задоволенні заяви про забезпечення позову. Апелянт зазначив, що в порушення вимог ст. 151 ЦПК України у заяві про забезпечення позову не вказано жодних причин, у зв'язку з якими потрібно забезпечити позов, а також обґрунтування необхідності застосування того чи іншого виду забезпечення позову. Незважаючи на це, суд в порушення вимог ч. 8 ст. 153 ЦПК України не повернув заяву позивачу, а постановив необгрунтовану ухвалу. Крім того, заявником не сплачено судовий збір при поданні заяви про забезпечення позову, а суд незважаючи на роз'яснення Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, викладені у п. 6 постанови Пленуму № 10 від 17.10.2014 року, на це увагу не звернув. Також, судом з невідомих причин направлено ухвалу для виконання до ВДВС Андрушівського РУЮ, та до відома до відділу Держкомзему в Андрушівському районі Житомирської області, Гальчинській сільській раді.

Розглянувши справу в межах, визначених ст. 303 ЦПК України, колегія суддів приходить до висновку, що скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Відповідно до вимог ст. 151 ЦПК України суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, може вжити заходи забезпечення позову, передбачені ст. 152 ЦПК України, якщо їх невжиття може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

У заяві про забезпечення позову повинно бути зазначено: причини, у зв'язку з якими потрібно забезпечити позов; вид забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності; інші відомості, потрібні для забезпечення позову.

З роз'яснень, викладених у п. 4 постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22.12.2006 року "Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову" вбачається, що розглядаючи заяву суд з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, має пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

З матеріалів справи вбачається, що заява про забезпечення позову не відповідає вищевказаним вимогам, оскільки побудована на припущеннях та не обґрунтована. Суд при розгляді даної заяви не пересвідчився в тому, що існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову.

Крім того, ч. 8 ст. 153 ЦПК України передбачено, що суд, встановивши, що заяву про забезпечення позову подано без додержання вимог ст. 151 цього Колексу, повертає її заявнику, про що постановляє ухвалу.

Статтею 5 Закону України «Про судовий збір» визначено пільги щодо сплати судового збору, відповідно до якої від його сплати звільняються позивачі за подання окремих позовів, а також деякі категорії осіб, визначені законом, незалежно від виду позову.

При цьому позивачі, які звільнені від сплати судового збору при пред'явленні окремих позовів, і деякі категорії осіб незалежно від виду позову звільняються від сплати судового збору не лише при пред'явленні позову, а й при поданні апеляційних чи касаційних скарг, заяв про перегляд судових рішень у зв'язку з нововиявленими обставинами та Верховним Судом України.

З роз'яснень, викладених у п. 6 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 10 від 17.10.2014 року «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» вбачається, що пільги щодо сплати судового збору стосуються лише справи та її руху, в тому сплата судового збору за подання до суду заяв про забезпечення доказів або позову (підпункт 13 п. 1 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір») здійснюється на загальних підставах за визначеними ставками незалежно від того, чи звільнені позивачі від сплати судового збору за пред'явлення певних позовів. Проте, це не стосується деяких категорій осіб незалежно від виду позову, оскільки Законом Закону України «Про судовий збір» вони взагалі звільнені від сплати судового збору, тобто і за оскарження ухвал суду та за вчинення інших процесуальних дій (зокрема, категорії, визначені у п.п. 8, 9, 18 ч. 1 ст. 5 даного Закону).

ОСОБА_1 при подачі заяви про забезпечення позову судовий збір не сплатив, посилаючись на п. 7 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» та ч. 3 ст. 22 Закону України «Про захист прав споживачів». Проте, вказана пільга не стосується звільнення від сплати судового збору за подання до суду заяви про забезпечення позову.

Враховуючи вищевикладене, ухвала судді Андрушівського районного суду Житомирської області від 18.02.2015 року підлягає скасуванню, а матеріали поверненню до суду першої інстанції для вирішення питання про прийняття заяви про забезпечення позову.

Керуючись ст. ст. 209, 303, 304, 307, 312-315 ЦПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Лізингова компанія «Еталон» задовольнити частково.

Ухвалу судді Андрушівського районного суду Житомирської області від 18.02.2015 року скасувати, а матеріали повернути до суду першої інстанції для вирішення питання про прийняття заяви про забезпечення позову.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та в касаційному порядку оскарженню не підлягає.

Головуюча Судді