АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
провадження №22-ц/796/1426/2015 Головуючий у першій інстанції: Диба О.В.
справа №756/8266/14-ц Доповідач: Поліщук Н.В.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 березня 2015 року Колегія суддів Судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду м.Києва в складі:

Головуючого - судді Поліщук Н.В.

суддів Білич І.М., Болотова Є.В.

при секретарі Прохоровій В.С.

за участю позивача ОСОБА_2

представника позивача ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Києві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Оболонського районного суду м.Києва від 13 листопада 2014 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_4, треті особи - Головне управління юстиції у м.Києві, ОСОБА_5 про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини,-

УСТАНОВИЛА:

В червні 2014 року ОСОБА_2 звернулась до суду з позовом про визначення додаткового строку три місяці для подання заяви про прийняття спадщини за заповітом, після померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_6.

Позовні вимоги обґрунтовує тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_6, баба по лінії батька. Зважаючи на те, що спадкоємцем першої черги після померлої є батько позивача, то остання не зверталася до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини.

В лютому 2014 року позивач від своєї рідної сестри дізналася, що 24 липня 2008 року бабою складено заповіт на її ім»я, яким спадкодавець заповіла частину квартири. Відразу після цього позивач звернулася до нотаріальної контори з питання оформлення спадщини, але їй було відмовлено з причин пропуску шестимісячного строку на таке звернення.

Рішенням Оболонського районного суду м.Києва від 13 листопада 2014 року у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 відмовлено.

Не погодившись з ухваленим рішенням, ОСОБА_2 подано апеляційну скаргу, у якій просить рішення скасувати та ухвалити нове про задоволення позовних вимог.

Апеляційну скаргу обґрунтовує тим, що висновки суду про те, що позивач була обізнана про складання заповіту безпосередньо від спадкодавця ґрунтуються на припущеннях, а покази свідків у рішенні суду викладені із перекрученням їх змісту.

Посилається на те, що сім років до моменту смерті спадкодавця проживала разом з нею та доглядала її. Зазначає, що ці обставини суд першої інстанції не врахував. Також посилається на те, що судом не було ураховано те, що позивач не має правовстановлюючих документів на спадкове майно; не була обізнана про заповіт; судом була надана перевага в допиті свідків з боку відповідача, при цьому покази свідка з її боку в рішенні суду не відображені; не ураховано те, що відповідач добровільно не претендує на спадкове майно.

В судовому засіданні позивач та її представник доводи апеляційної скарги підтримали, просили її задовольнити.

Відповідач ОСОБА_4 згідно даних Свідоцтва про смерть від 12 грудня 2014 року помер ІНФОРМАЦІЯ_2.

Інші учасники цивільного процесу в судове засідання не з»явились, про день, час і місце розгляду апеляційної скарги повідомлені належним чином.

Колегія суддів ухвалила слухати справу за відсутності нез»явившихся осіб на підставі ст.305 ЦПК України.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення позивача та її представника, розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість ухваленого по справі рішення, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ч.1 ст.1269 ЦК України, спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини.

Відповідно до ч.1 ст.1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Відповідно до ч.ч. 1 та 3 ст.1272 ЦК України якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. За позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.

Як установлено судом першої інстанції та убачається з матеріалів справи, ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_6, баба позивача по лінії батька.

За час життя 24 липня 2008 року ОСОБА_6 складено заповіт, яким вона заповіла ОСОБА_5 (третя особа) та ОСОБА_2 (позивач) належну їй на праві власності відповідну частину квартири АДРЕСА_1. Заповіт посвідчено державним нотаріусом Одинадцятої київської державної нотаріальної контори, реєстровий №7-1640.

30 травня 2013 року на підставі заяви ОСОБА_5 Четвертою київською державною нотаріальною конторою відкрито спадкову справу №99/2013 до майна померлої ОСОБА_6

05 квітня 2014 року до Одинадцятої київської державної нотаріальної контори, до провадження якої передані відкриті спадкові справи Четвертої київської державної нотаріальної контори, із заявою про прийняття спадщини звернулася ОСОБА_2

Постановою державного нотаріуса Одинадцятої київської державної нотаріальної контори ОСОБА_7 відмовлено ОСОБА_2 у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на частину квартири АДРЕСА_1 у зв»язку з пропуском шестимісячного строку для подачі заяви про прийняття спадщини та відсутністю факту прийняття спадщини.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що зазначений позивачем відповідач є неналежним, оскільки не є суб»єктом спірних відносин. Окрім того, суд першої інстанції також дійшов висновку, що та обставина, що позивач вважала єдиним спадкоємцем свого батька, не перешкоджало позивачу звернутися до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини.

Проте, повністю з такими висновками колегія суддів погодитися не може, виходячи з наступного.

Позивач - це особа, яка звернулася до суду у встановленому законом порядку та стверджує про порушення, невизнання або оспорювання своїх прав, свобод чи інтересів іншими учасниками цивільних відносин.

Відповідач - це особа, яка має нести установлену договором або законом відповідальність. Позивач на власний розсуд визначає особу, до якої пред»являє вимоги.

Завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави (ст.1 ЦПК України).

Наведене означає, що належний суб»єктний склад сторін спору є тоді, коли у сторін спору існує зв»язок із предметом позову, тобто, щодо предмету позову у сторін виникають суб»єктивні права. Від належного суб»єктного складу сторін залежить питання про задоволення позовних вимог з підстав їх законності. Проте, якщо буде установлено, що відповідач є неналежним, у нього не виникає суб»єктивних прав щодо предмету позову, то підстави для задоволення позовних вимог відсутні не залежно від їх відповідності вимогам закону.

Наводячи свої висновки щодо суб»єктного складу сторін, суд першої інстанції керувався роз»ясненнями, що викладені в п.24 Постанови пленуму Верховного Суду України №7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», відповідно до яких суди відкривають провадження в такій справі у разі відсутності письмової згоди спадкоємців, які прийняли спадщину (частина друга статті 1272 ЦК), а також за відсутності інших спадкоємців, які могли б дати письмову згоду на подання заяви до нотаріальної контори про прийняття спадщини. Відповідачами у такій справі є спадкоємці, які прийняли спадщину. При відсутності інших спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття відповідачами є територіальні громади в особі відповідних органів місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини.

З матеріалів наданої спадкової справи убачається, що відповідач до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини не звертався, перешкод для позивача у здійсненні права на спадкування не здійснює, проте, з відповідною заявою про прийняття спадщини звернулась ОСОБА_5, визначена як третя особа по справі, відтак суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку щодо невірного встановлення суб»єктного складу сторін. При цьому, за правилами ст.33 ЦПК України заміна неналежного відповідача, залучення співвідповідача допускається лише за клопотанням позивача, проте таких клопотань позивачем не заявлялось.

Разом з тим, колегія суддів не може погодитися з висновками суду щодо неповажності пропусків строку звернення із заявою про прийняття спадщини, оскільки вирішення питання про право можливо лише за наявності належно визначеного суб»єктного складу сторін у спорі.

Відтак, колегія суддів уважає, що з мотивувальної частини рішення суду слід виключити посилання як на підставу відмови в задоволенні позову висновки щодо встановлення причин пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини.

Відповідно до ст.309 ЦПК України невідповідність висновків суду обставинам справи є підставою для скасування або зміни рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 218, 303, 307, 309, 313, 314, 316, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів -

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення Оболонського районного суду м.Києва від 13 листопада 2014 року змінити, виключити з мотивувальної частини рішення суду посилання як на підставу відмови в задоволенні позову висновки щодо встановлення причин пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини.

В іншій частині рішення суду залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення, проте може бути оскаржено у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий - суддя Н.В. Поліщук

Судді І.М. Білич

Є.В. Болотов