АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Апеляційне провадження Головуючий у 1 інстанції - Мальцев Д.О.
№22-ц/796/4921/2015 Доповідач - Борисова О.В.
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 березня 2015 року колегія суддів судової палати з розглядуцивільних справ Апеляційного суду м. Києва в складі:

головуючого судді: Борисової О.В.

суддів: Ратнікової В.М., Гаращенка Д.Р.

при секретарі: Кутц А.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою представника відповідача публічного акціонерного товариства «Альфа-Банк» - Павлюка Сергія Вікторовича на рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 13 лютого 2015 року по справі за позовом ОСОБА_2 до публічного акціонерного товариства «Альфа-Банк» про стягнення коштів,-

В С Т А Н О В И Л А

У жовтні 2014 року ОСОБА_2 звернулась до Шевченківського районного суду м. Києва з позовом до ПАТ «Альфа-Банк» в якому з урахуванням уточнень просила: визнати відмову ПАТ «Альфа-Банк» у поверненні їй готівкових коштів в іноземній валюті в повному обсязі незаконною; стягнути з відповідача на її користь вклад та нараховані відсотки у розмірі 648527,92 доларів США, а також витрати зі сплати судового збору в розмірі 3897,60 грн.

Рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 13 лютого 2015 року позов ОСОБА_2 до ПАТ «Альфа-Банк» про стягнення коштів задоволено частково.

Стягнуто з ПАТ «Альфа-Банк» на користь ОСОБА_2 суму заборгованості за договором банківського вкладу у розмірі 648527,92 доларів США, що в еквіваленті за курсом НБУ на день ухвалення рішення становило - 16803358,40 грн.

Стягнуто з ПАТ «Альфа-Банк» на користь ОСОБА_2 судовий збір у сумі 3 654 грн. 00 коп.

У задоволенні іншої частини вимог відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції представник відповідача ПАТ «Альфа-Банк» - Павлюк С.В. подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права просить скасувати рішення та ухвалити нове про відмову у задоволенні позову.

Посилається на те, що банком не обмежено право власності, користування, розпорядження позивача, а лише обмежено видачу (отримання) готівкових коштів в іноземній валюті з поточного рахунку вкладника через каси та банкомати банку в сумі 15000 грн. на добу. Право позивача розпоряджатися рахунком шляхом ініціювання переказів в безготівковій формі не обмежено сумою.

Зазначає, що за період з дня надходження суми вкладу та нарахованих процентів за договором до дня направлення апеляційної скарги, позивачем жодного разу не було подано заяви на видачу готівки.

У судовому засіданні представник відповідача апеляційну скаргу підтримав та просив її задовольнити.

Представник позивача в судовому засіданні проти задоволення апеляційної скарги заперечував, просив рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення осіб, які з'явились, з'ясувавши обставини справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Згідно з ч.1 ст.303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Рішення суду першої інстанції в частині відмови у задоволенні позовних вимог сторонами не оскаржується, а тому в апеляційному порядку не перевіряється.

Задовольняючи частково позов суд першої інстанції виходив з того, що відповідач свої зобов'язання по поверненню вкладу з нарахованими процентами у строки, встановлені у договорі, не виконав, а тому вимоги позивача щодо стягнення з відповідача суми вкладу у розмірі 600000 доларів США та нарахованих процентів у розмірі 48527,92 доларів США, що в гривневому еквіваленті по курсу НБУ на день ухвалення рішення становить 16803358,40 грн. є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Колегія суддів не погоджується з таким висновком суду першої інстанції виходячи з наступного.

Відповідно до ч.1 ст.1066 та ч. 1ст.1067 ЦК України за договором банківського рахунку банк зобов'язується приймати і зараховувати на рахунок, відкритий клієнтові (володільцеві рахунка), грошові кошти, що йому надходять, виконувати розпорядження клієнта про перерахування і видачу відповідних сум з рахунка та проведення інших операцій за рахунком. Договір банківського рахунка укладається для відкриття клієнтові або визначеній ним особі рахунка у банку на умовах, погоджених сторонами.

У силу ч.3 ст.1068 ЦК України банк зобов'язаний за розпорядженням клієнта видати або перерахувати з його рахунка грошові кошти в день надходження до банку відповідного розрахункового документа, якщо інший строк не передбачений договором банківського рахунка або законом.

Відповідно до ст. ст. 525-526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов'язань або одностороння зміна його умов не допускається.

Відповідно до ст.610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Статтею 629 ЦК України визначено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Судом першої інстанції встановлено, що 08 серпня 2013 року між сторонами укладено договір № ДФЛ-34939/01 банківського вкладу, відповідно до умов якого позивач розмістив у банку грошові кошти у розмірі 600000 доларів США строком до 23 серпня 2014 року зі сплатою відсотків у розмірі 7,75% річних.

Відповідно до п.1.5. договору банківського вкладу нараховані на суму вкладу проценти сплачуються одночасно з поверненням вкладу шляхом безготівкового перерахування відповідної суми грошових коштів на поточний рахунок вкладника.

Повернення вкладу здійснюється в дату повернення вкладу, що визначається в п.1.3. цього договору, при наявності заяви про повернення вкладу, шляхом безготівкового перерахування грошових коштів в сумі вкладу та нарахованих на вклад процентів на поточний рахунок вкладника

06 червня 2008 року між позивачем та відповідачем було укладено договір банківського рахунку фізичної особи - резидента № 223028101, відповідно до умов якого банк відкриває клієнту поточний рахунок НОМЕР_2 та здійснює за дорученням клієнта операції за рахунком відповідно умов цього договору та вимог чинного законодавства України.

Згідно з п.1.2. договору банківського рахунку дія цього договору буде поширюватись також на будь-які інші поточні рахунки (крім карткових), що будуть відкриті банком клієнту в майбутньому протягом строку дії цього договору.

Пунктом 4.1. договору банківського рахунку встановлено, що цей договір вважається укладеним з моменту його підписання сторонами та скріплення печаткою банку і діє до дати закриття рахунку.

У своїй заяві від 08 серпня 2013 року позивач просила відповідача повернути вклад у розмірі 600000 доларів США, що розміщений за договором банківського вкладу з виплатою процентів в кінці строку №ДФЛ-349439/01 від 08 серпня 2013 року та нараховані на нього відсотки, в дату закінчення цього договору.

Відповідно до п.1.3. договору банківського вкладу датою повернення вкладу є 23 серпня 2014 року.

Згідно з п.1.5. договору банківського вкладу у випадку, якщо дата повернення вкладу та нарахованих процентів припадає на неробочий день банку - повернення вкладу здійснюється не пізніше першого робочого дня банку, наступного за датою повернення вкладу.

На виконання вимог умов договору 26 серпня 2014 року банком була перерахована сума вкладу та нараховані проценти на поточний рахунок вкладника НОМЕР_2, що підтверджується випискою по рахунку.

Пунктом 6.2. договору банківського вкладу встановлено, що договір втрачає силу з моменту повернення банком вкладнику суми вкладу та процентів, нарахованих на вклад.

Таким чином, перерахувавши 26 серпня 2014 року на поточний рахунок вкладника вклад в сумі 600000 доларів США та нараховані проценти за вкладом в сумі 48527,92 доларів США, банк виконав свої зобов'язання за договором банківського вкладу №ДФЛ-349439/01 від 08 серпня 2013 року.

26 серпня 2014 року з моменту надходження суми вкладу та нарахованих процентів за вкладом на поточний рахунок позивача договір банківського вкладу припинив свою дію.

А тому суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про невиконання відповідачем умов договору банківського вкладу.

Разом з тим, 21 серпня 2014 року позивач звернулась до відповідача з заявою про намір отримати зараховані на її поточний рахунок НОМЕР_2 сум вкладу та процентів в повному обсязі в іноземній валюті (доларах США) 27 серпня 2014 року готівкою через касу банку.

Проте відповідач листом від 24 вересня 2014 року №85593-23.1-б/б відмовив ОСОБА_2 у видачі грошових коштів готівкою одноразовою операцією у відповідній валюті та сумі через касу відділення банку з посиланням на положення п. 9 постанови Правління НБУ «Про введення додаткових механізмів для стабілізації грошово-кредитного та валютних ринків України» від 29 серпня 2014 року № 540 (а.с. 19).

Відповідно до п. 9 постанови Правління НБУ «Про введення додаткових механізмів для стабілізації грошово-кредитного та валютних ринків України» від 29 серпня 2014 року № 540 уповноваженні банки зобов'язані обмежити видачу (отримання) готівкових коштів в іноземній валюті з поточних та депозитних рахунків клієнтів через каси та банкомати в межах 15 000 грн. на добу на одного клієнта в еквіваленті за офіційним курсом НБУ.

Одночасно статтею 41 Конституції України передбачено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Статтею 1074 ЦК України встановлено, що обмеження прав клієнта щодо розпоряджання грошовими коштами, що знаходяться на його рахунку, не допускається, крім випадків обмеження права розпоряджання рахунком за рішенням суду або в інших випадках, встановлених законом, а також у разі зупинення фінансових операцій, які можуть бути пов'язані з легалізацією (відмиванням) доходів, одержаних злочинним шляхом, або фінансуванням тероризму, передбачених законом.

Отже, на законодавчому рівні встановлено обмеження, за умови існування яких допускається обмеження права розпоряджатися грошовими коштами, що знаходяться на рахунку позивача.

Постанова Правління НБУ «Про введення додаткових механізмів для стабілізації грошово-кредитного та валютних ринків України» від 29 серпня 2014 року № 540 не може бути підставою для відмови позивачу у виплаті банком коштів в сумі 648527,92 доларів США одноразовою операцією з її поточного рахунку, оскільки суперечить нормам ст. 1074 ЦК України.

При цьому доводи апелянта про те, що за період з дня надходження суми вкладу та нарахованих процентів за договором до дня направлення апеляційної скарги, колегія суддів не приймає до уваги оскільки позивач зверталась до відповідача із заявою від 21 серпня 2014 року про виплату коштів 27 серпня 2014 року.

З огляду на викладене, колегія суддів приходить до висновку про скасування рішення суду першої інстанції в частині стягнення з ПАТ «Альфа-Банк» на користь ОСОБА_2 заборгованості за договором банківського вкладу у розмірі 648527,92 доларів США, що в еквіваленті за курсом НБУ на день ухвалення рішення становить - 16803358,40 грн. та ухвалення в цій частині нового рішення про стягнення з ПАТ «Альфа-Банк» на користь ОСОБА_2 грошових коштів, які знаходяться на поточному рахунку НОМЕР_2, який відкрито на ім'я ОСОБА_2 за договором банківського рахунку №223028101 від 06 червня 2008 року в сумі 648527,92 доларів США.

В решті рішення залишити без змін.

Керуючись ст.ст.218, 303, 304, 307, 309, 313, 314, 316, 317 ЦПК України, колегія суддів,-

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу представника відповідача публічного акціонерного товариства «Альфа-Банк» - Павлюка Сергія Вікторовича - задовольнити частково.

Рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 13 лютого 2015 року в частині стягнення з публічного акціонерного товариства «Альфа-Банк» на користь ОСОБА_2 суми заборгованості за договором банківського вкладу у розмірі 648527,92 доларів США, що в еквіваленті за курсом НБУ на день ухвалення рішення становить - 16803358,40 грн. - скасувати та ухвалити в цій частині нове рішення наступного змісту.

Стягнути з публічного акціонерного товариства «Альфа-Банк» (м. Київ, вул.Десятинна, 4/6) на користь ОСОБА_2 (АДРЕСА_1, ІПН НОМЕР_1) грошові кошти, які знаходяться на поточному рахунку НОМЕР_2, який відкрито на ім'я ОСОБА_2 за договором банківського рахунку № ДФЛ-349439/01 в сумі 648527,92 доларів США.

В решті рішення залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення та може бути оскаржено до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ в касаційному порядку протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: