Номер провадження: 22-ц/785/2191/15
Головуючий у першій інстанції Васильків О. В.
Доповідач Вадовська Л. М.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19.03.2015 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області в складі:

головуючого - Вадовської Л.М.,

суддів - Варикаши О.Д.,

Ващенко Л.Г.,

при секретарі - Джинчарадзе Н.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4, приватного акціонерного товариства «Страхова група «Тас» про відшкодування матеріальних збитків та моральної шкоди за апеляційною скаргою представника Островської Лілії Людвігівни в інтересах ОСОБА_3, апеляційною скаргою представника ОСОБА_6 в інтересах ОСОБА_4 на рішення Київського районного суду м. Одеси від 3 грудня 2014 року, -

в с т а н о в и л а :

Позивач ОСОБА_3, звернувшись 29 квітня 2014 року до суду з вищеназваним позовом, вказав, що 21 листопада 2013 року о 18.00 годині на вул. Дача Ковалевського в м. Одесі з вини ОСОБА_4, який керував автомобілем «Volkswagen» моделі «Tiguan», реєстраційний номер НОМЕР_1, сталася дорожньо-транспортна пригода, в результаті якої керований ним автомобіль «Hyundai» моделі «Elantra», реєстраційний номер НОМЕР_2, зазнав механічних пошкоджень. Згідно рахунку-фактури розмір матеріальних збитків склав 30365,75 грн., однак ПрАТ «Страхова група «Тас» виплачено страхове відшкодування лише в сумі 18198,94 грн. Посилаючись на завдання пошкодженням майна шкоди, позивач ОСОБА_3 після уточнення вимог просив стягнути з ПрАТ «Страхова група «Тас» страхове відшкодування в сумі 12166,81 грн., моральну шкоду в розмірі 8000,00 грн., з ОСОБА_4 матеріальні збитки в розмірі франшизи в сумі 950,00 грн., моральну шкоду 8000,00 грн., стягнути з кожного з відповідачів судові витрати в рівних частках (а.с.6-8, 176-179).

Відповідач ОСОБА_4 позов не визнав (а.с.31-33).

Відповідач ПрАТ «Страхова група «Тас» позов не визнав (а.с.182-184).

Рішенням Київського районного суду м. Одеси від 3 грудня 2014 року позов задоволено частково, стягнуто на користь ОСОБА_3 з ОСОБА_4 на відшкодування матеріальних збитків 950,00 грн., моральної шкоди 950,00 грн., судові витрати в загальній сумі 2095,00 грн., в частині вимог до ПАТ «Страхова група «Тас» відмовлено (а.с.261-264).

В апеляційній скарзі представник в інтересах ОСОБА_3 просить рішення суду скасувати, ухвалити нове рішення про задоволення позовних вимог в повному обсязі.

В апеляційній скарзі представник в інтересах ОСОБА_4 просить рішення суду в частині стягнення витрат на правову допомогу в сумі 2 000,00 грн. скасувати, ухвалити нове рішення про

відмову в стягненні витрат на правову допомогу.

Неправильність рішення суду апелянти мотивували неправильним застосуванням норм матеріального та порушенням процесуального права.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції, заслухавши пояснення, дослідивши докази, колегія суддів дійшла висновку про часткове задоволення апеляційних скарг з наступних підстав, зміну рішення суду в частині вимог до ОСОБА_4 про відшкодування моральної шкоди та присудження судових витрат і залишення без змін рішення суду в частині вимог до ОСОБА_4 про відшкодування матеріальних збитків в розмірі франшизи та в частині вимог до ПрАТ «Страхова група «Тас» з наступних підстав.

ОСОБА_3 є власником транспортного засобу автомобіля марки «Hyundai» моделі «Elantra», 2012 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_2 (т.1 а.с.16, 74-75).

ОСОБА_4 є власником транспортного засобу автомобіля марки «Volkswagen» моделі «Tiguan», 2011 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1 (т.1 а.с.68).

21 листопада 2013 року автомобіль марки «Hyundai» моделі «Elantra», реєстраційний номер НОМЕР_2, отримав механічні пошкодження в результаті дорожньо-транспортної пригоди (т.1а.с.10-11, 16, 74, 79).

Постановою судді Приморського районного суду м. Одеси від 6 грудня 2013 року ОСОБА_4 як водія автомобіля марки «Volkswagen» моделі «Tiguan», реєстраційний номер НОМЕР_1, за порушення 21 листопада 2013 року о 18.00 годині під час руху по вул. Дача Ковалевського в м.Одесі вимог пункту 11.3 Правил дорожнього руху, що призвело до зіткнення з автомобілем марки «Hyundai» моделі «Elantra», реєстраційний номер НОМЕР_2, визнано винним у скоєнні правопорушення, передбаченого статтею 124 КпАП України (т.1 а.с.69, 79).

Відповідно до полісу №АЕ/1896512 обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, цивільно-правова відповідальність ОСОБА_4 за шкоду третім особам під час дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася за участю забезпеченого транспортного засобу автомобіля марки «Volkswagen» моделі «Tiguan», реєстраційний номер НОМЕР_1, застрахована приватним акціонерним товариством «Страхова група «Тас»; термін дії полісу з 26 квітня 2013 року до 25 квітня 2014 року; страхова виплата за заподіяну майну шкоду становить 50000,00 грн., франшиза - 950,00 грн. (т.1 а.с.155).

22 листопада 2013 року ОСОБА_4 та ОСОБА_3 подали в ПрАТ «Страхова група «Тас» заяви про настання події (а.с.153-154, 156-157).

Згідно складеного за заявою ПрАТ «Страхова група «Тас» оцінювачем ПП «Карекс груп» висновку №1088-11-13 від 27 листопада 2013 року вартість матеріальних збитків, завданих володільцю автомобіля марки «Hyundai» моделі «Elantra», реєстраційний номер НОМЕР_2, в результаті пошкодження при дорожньо-транспортній пригоді визначена рівною станом на 27 листопада 2013 року 21838,22 грн. (з НДС) (т.1 а.с.158-164).

31 грудня 2013 року між ПрАТ «Страхова група «Тас» та ОСОБА_3 погоджено визначений висновком №1088-11-13 від 27 листопада 2013 року розмір матеріальних збитків на рівні 21838,22 грн., повідомлено ОСОБА_3 про франшизу в сумі 950,00 грн. (т.1 а.с.168).

31 грудня 2013 року ОСОБА_3 подано ПрАТ «Страхова група «Тас» заяву про страхове відшкодування, в якій зазначено, що розмір шкоди підтверджується висновком оцінювача (т.1 а.с.167).

24 січня 2014 року складено страховий акт №1817Р/21/2014 щодо визначення страхової виплати в сумі 18198,94 грн. (розмір матеріальних збитків згідно висновку 21838,22 грн., без ПДВ на матеріали та запчастини 19148,93 грн.; розрахунок суми страхового відшкодування 19148,93 грн. - 950,00 грн. = 18198,94 грн.) (т.1 а.с.70).

21 лютого 2014 року ПрАТ «Страхова група «Тас» платіжним дорученням №8426 перераховано ОСОБА_3 страхове відшкодування в сумі 18198,94 грн. згідно відомості №36 від 20 лютого 2014 року (т.1 а.с.203-205).

В рахунку-фактурі №СФ-264 від 25 грудня 2013 року, складному суб'єктом підприємницької діяльності ОСОБА_8. на замовлення ОСОБА_3, вартість ремонтних робіт, матеріалів та запасних частин визначена рівною 30365,75 грн. (т.1 а.с.12-15).

Згідно уточнених позовних вимог ОСОБА_3 просив:

стягнути з ПрАТ «Страхова група «Тас» страхове відшкодування в сумі 12166,81 грн. (30365,75 грн. по рахунку-фактурі - 18198,94 грн. виплачене страхове відшкодування = 12166,81 грн.); відшкодувати моральну шкоду в розмірі 8000,00 грн.;

стягнути з ОСОБА_4 матеріальні збитки в розмірі франшизи в сумі 950,00 грн.; відшкодувати моральну шкоду в розмірі 8000,00 грн. (т.1 а.с.176-179).

Спірними є відносини з відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, що врегульовані, зокрема, Цивільним Кодексом України, Законами України від 7 березня 1996 року № 85/96-ВР «Про страхування», від 1 липня 2004 року № 1961-ІУ «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» тощо.

Згідно статті 21 Закону № 1961-ІУ на території України забороняється експлуатація транспортного засобу без поліса обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності, стаття 13 цього Закону зобов'язує застрахувати ризик своєї цивільної відповідальності, яка може настати внаслідок завдання шкоди життю, здоров'ю або майну інших осіб при використанні транспортних засобів.

Відповідно до статті 8 Закону України «Про страхування» № 85/96-ВР страховий випадок - це подія, передбачена договором страхування або законодавством, яка відбулася і з настанням якої виникає обов'язок страховика здійснити виплату страхової суми (страхового відшкодування) страхувальнику, застрахованій або третій особі.

Страховим відшкодуванням є страхова виплата, яка здійснюється в межах страхової суми за договором майнового страхування і страхування відповідальності при настанні страхового випадку.

Стаття 25 Закону України «Про страхування» гарантує здійснення страхових виплат страховиком відповідно до договору страхування. Статтею 979 ЦК України встановлено, що у разі настання страхового випадку страховик зобов'язаний виплатити страхувальникові грошову суму (страхову виплату).

Наявні в справі докази вказують на те, що страховий випадок мав місце 21 листопада 2013 року; ОСОБА_4 як особа, що скоїла дорожньо-транспортну пригоду, та застрахована особа, разом з ОСОБА_3 як вигодонабувачем 22 листопада 2013 року письмово повідомили страхову компанію про настання страхового випадку; ОСОБА_4 письмово страховій компанії не висловлював згоди на відшкодування шкоди особисто ним, відтак, відсутність висловленої страховій компанії згоди ОСОБА_4 на відшкодування шкоди ним особисто вказує та не, що шкода потерпілому ОСОБА_3 підлягала відшкодуванню страховиком у межах передбаченого договором страхування страхового відшкодування. ПрАТ «Страхова група «Тас» надано пакет документів, достатній для прийняття рішення з питання виплати страхового відшкодування, страхова компанія погодила з ОСОБА_3 розмір матеріальних збитків на підставі висновку оцінювача та за заявою ОСОБА_3 про страхове відшкодування здійснила страхову виплату в розмірі 18198,94 грн. Полісом №АЕ/1896512 строком дії з 26 квітня 2013 року по 25 квітня 2014 року обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів ліміт відповідальності за шкоду, завдану майну, встановлено 50000,00 грн., франшиза становить 950,00 грн. Страховий випадок стався 21 листопада 2013 року в період терміну дії полісу. Страхове відшкодування розраховано на підставі звіту №1088-11-13 від 27 листопада 2013 року оцінювача.

Правові підстави для розрахунку страхової виплати з суми 30365,75 грн., вказаної в складеному СПД ОСОБА_8. на замовлення ОСОБА_3 рахунку-фактурі № СФ-264 від 25 грудня 2013 року, та, відповідно, стягнення з ПрАТ «Страхова група «Тас» до вже виплаченого страхового відшкодування 18198,94 грн. додатково в якості страхового відшкодування 12166,81грн. відсутні. Суд першої інстанції обгрунтовано відмовив в частині вимог до ПрАТ «Страхова група «Тас» про стягнення 12166,81 грн. як страхового відшкодування. Доводи апеляційної скарги представника в інтересах ОСОБА_3 висновку суду в цій частині не спростовують.

Відповідно до Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи (п.22.1 ст.22). У зв'язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством (ст.29).

Законом України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні» визначено, що проведення оцінки майна є обов'язковим у випадках визначення збитків або розміру відшкодування (п.9 ч.2 ст.7).

Законом України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» визначено, що якщо відшкодування витрат на проведення відновлювального ремонту пошкодженого майна (транспортного засобу) з урахуванням зносу здійснюється безпосередньо на рахунок потерпілої особи, сума, що відповідає розміру оціненої шкоди, зменшується на суму визначеного відповідно до законодавства податку на додану вартість. При цьому доплата в розмірі, що не перевищує суми податку, здійснюється за умови отримання страховиком (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) документального підтвердження факту оплати проведеного ремонту (абз.2 п.36.2 ст.36). Страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи (п.12.1 ст.12).

Матеріальні збитки, завдані власнику автомобіля марки «Hyundai» моделі «Elantra», реєстраційний номер НОМЕР_2, згідно звіту №1088-11-13 від 27 листопада 2013 року без ПДВ на матеріали та запчастии становить 19148,93 грн.; полісом №АЕ/1896512 від 26 квітня 2013 року франшиза встановлена 950,00 грн. Таким чином, ПрАТ «Страхова група «Тас» як страховик відшкодував оцінену шкоду, визначену автотоварознавчим дослідженням, як вартість відновлювального ремонту транспортного засобу з урахуванням зносу на рахунок потерпілої особи, то сума, що відповідає розміру оціненої шкоди, зменшена на суму визначеного відповідно до законодавства податку на додану вартість та на суму франшизи.

Згідно статті 9 Закону України «Про страхування» франшиза - це частина збитків, що не відшкодовується страховиком згідно з договором страхування.

Згідно пункту 36.6 статті 36 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страхувальником або особою, відповідальною за завдані збитки, має бути компенсована сума франшизи, якщо вона була передбачена договором страхування.

Відповідальність ОСОБА_4 за майнову шкоду (матеріальні збитки), завдану джерелом підвищеної небезпеки, врегульована статтями 1166, 1187 ЦК України, відповідно до яких, зокрема, шкода, завдана майну фізичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала. Обов'язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між діями і шкодою є безпосередній причинний зв'язок та незалежно від наявності вини, так як завдання шкоди було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки.

Згідно уточнених позовних вимог ОСОБА_3 просив стягнути з ОСОБА_4 матеріальні збитки лише в розмірі франшизи в сумі 950,00 грн.(т.1 а.с.176-179). Суд першої інстанції збитки в розмірі франшизи стягнув і цей висновок суду є правильним.

Положеннями статті 1194 ЦК України передбачено, що особа, яка застрахувала свою відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов'язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

ОСОБА_3 вважає, що завдані пошкодженням транспортного засобу матеріальні збитки становлять 30365,75 грн., розмір збитків підтверджує рахунком-фактурою №СФ-264 від 25 грудня 2013 року СПД ОСОБА_8 (а.с.12-15). Заявлений розмір збитків страховою компанією для розрахунку страхового відшкодування не приймався, так як такий не визначено в результаті проведення оцінки майна суб'єктом оціночної діяльності, як то передбачено Законом України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні» (п.9 ч.2 ст.7), Законом України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (п.22.1 ст.22). Вимоги до ОСОБА_4 про стягнення матеріальних збитків заявлено лише в розмірі франшизи, відтак, в даній справі з огляду на межі заявлених вимог не має підстав для встановлення наявності чи відсутності обставин передбаченої статтею 1194 ЦК України додаткової відповідальності страхувальника ОСОБА_4

Особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з пошкодженням її майна (ч.1, п.3 ч.2 ст.23 ЦК України).

Законом України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» визначено, що шкодою, заподіяною життю та здоров'ю потерпілого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, є моральна шкода, що полягає у фізичному болю та стражданнях, яких потерпілий фізична особа зазнав у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я (абз.4 п.23.1 ст.23). Страховиком відшкодовується потерпілому фізичній особі, який зазнав ушкодження здоров'я під час дорожньо-транспортної пригоди, моральна шкода у розмірі 5 відсотків страхової виплати за шкоду, заподіяну здоров'ю (ст.26-1).

Полісом №АЕ/1896512 від 26 квітня 2013 року обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів застрахованою є відповідальність за шкоду заподіяну життю, здоров'ю потерпілої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди особи.

Оскільки заявлена ОСОБА_3 моральна шкода обумовлена душевними стражданнями, яких зазнав у зв'язку з пошкодженням транспортного засобу, а не у зв'язку з ушкодженням здоров'я внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, то підстави для покладення на ПрАТ «Страхова група «Тас» обов'язку по відшкодуванню ОСОБА_3 моральної шкоди відсутні. Суд першої інстанції з вимогами в цій частині визначився правильно, доводи апеляційної скарги представника в інтересах ОСОБА_3 рішення суду в частині відмови в задоволенні вимог до страхової компанії про відшкодування моральної шкоди в розмірі 8000,00 грн. не спростовують.

Щодо відповідальності ОСОБА_4 по відшкодуванню моральної шкоди, то така визначена статтею 1167 ЦК України, тому з огляду на наявне у сенсі положень частини 1, пункту 3 частини 2 статті 23 ЦК України право ОСОБА_3 на відшкодування моральної шкоди з ОСОБА_4 підлягають стягненню кошти на відшкодування моральної шкоди, якої ОСОБА_3 зазнав у зв'язку з пошкодженням майна. Відшкодування моральної шкоди заявлено до ОСОБА_4. в розмірі 8000,00 грн., виходячи з положень частини 3 статті 23 ЦК України грошове відшкодування моральної шкоди підлягає визначенню в розмірі 4000,00 грн., що відповідає обставинам справи, поведінці винної особи, характеру правопорушення та є розумним і справедливим. Суд першої інстанції вимоги до ОСОБА_4 про відшкодування моральної шкоди задовольнив частково, стягнувши 950,00 грн., однак грошове відшкодування моральної шкоди в цьому розмірі є не справедливим. В даному випадку суд стягнув на відшкодування моральної шкоди 950,00 грн., що співмірні з розміром стягнутої франшизи, однак слід зважати на розмір збитків в цілому, так як суттєвість таких впливає на моральні страждання особи. Зміна розміру відшкодування моральної шкоди, що підлягає стягненню з ОСОБА_4, згідно пункту 3 частини 1 статті 309 ЦПК України є підставою для часткового задоволення апеляційної скарги представника в інтересах ОСОБА_3 та зміни рішення суду в цій частині вимог.

Відповідно до положень статті 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. До витрат, пов'язаних з розглядом справи, відносяться, зокрема, витрати на правову допомогу ( ч.ч.1,3 ст.79 ЦПК України).

Позивачем ОСОБА_3 понесені витрати:

на правову допомогу в суді першої інстанції в сумі 2000,00 грн., в суді апеляційної інстанції в сумі 2000,00 грн. (т.1 а.с.5, т.2 а.с.36);

на сплату судового збору за подання позовної заяви в сумі 229,40 грн. та 14,20 грн. (вимоги майнового характеру), 243,60 грн. (вимоги немайнового характеру), за подання апеляційної скарги 121,80 грн. (вимоги майнового характеру), 121,80 грн. (вимоги немайнового характеру) (т.1 а.с.1,3, 23, т.2 а.с.7, 24).

В задоволенні позовних вимог до відповідача ПрАТ «Страхова група «Тас» рішенням суду першої інстанції відмовлено, за результатами перегляду рішення в суді апеляційної інстанції підстави для скасування рішення в частині вимог до страхової компанії відсутні. За таких обставин, з ПрАТ «Страхова група «Тас» понесені позивачем судові витрати присудженню не підлягають.

Вимоги до відповідача ОСОБА_3 задоволено судом першої інстанції в частині стягнення матеріальних збитків в розмірі франшизи та частково в частині стягнення моральної шкоди. За результатами перегляду рішення в суді апеляційної інстанції підлягає зміні рішення в частині відшкодування моральної шкоди. За таких обставин, з ОСОБА_4 на користь позивача ОСОБА_3 підлягають присудженню частково понесені та документально підтверджені судові витрати пропорційно до розміру задоволених вимог, а саме витрати на сплату судового збору за подання позовної заяви в сумі 243 грн. 60 коп. (задоволено вимоги майнового та немайнового характеру), витрати на правову допомогу в суді першої інстанції в сумі 1000 грн. 00 коп. (задоволено лише вимоги до одного з двох відповідачів), витрати на сплату судового збору за подання апеляційної скарги в сумі 121 грн. 80 коп. (змінено рішення в частині вимог немайнового характеру), витрати на правову допомогу в суді апеляційної інстанції в сумі 500 грн. 00 коп. (задоволено скаргу лише щодо однієї з чотирьох вимог), а всього судові витрати в загальній сумі 1865 грн. 40 коп.

Зміна розміру судових витрат, присуджених рішенням суду першої інстанції, згідно пункту 3 частини 1 статті 309 ЦПК України є підставою для часткового задоволення апеляційної скарги представника в інтересах ОСОБА_3, апеляційної скарги в інтересах ОСОБА_4 та зміни рішення суду в частині присудження судових витрат з ОСОБА_4 Відповідно до положень частини 5 статті 88 ЦПК України судові витрати в суді апеляційної інстанції в силу зміни рішення також частково присуджуються позивачеві (апелянтові).

Не приймаються доводи апеляційної скарги представника ОСОБА_4 в частині відмови у відшкодуванні витрат на правову допомогу в суді першої інстанції з огляду на наступне.

Право на правову допомогу гарантовано статтями 8, 59 Конституції України, офіційне тлумачення якого надано Конституційним Судом України (рішення від 16 листопада 2000 року №13-рп/2000, рішення від 30 вересня 2009 року №23-рп/2009, рішення від 11 липня 2013 року №6-рп/2013). Витрати, пов'язані з оплатою правової допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права, несуть сторони, крім випадків надання безоплатної правової допомоги. При стягненні витрат на правову допомогу слід враховувати, що особа, яка таку допомогу надавала, має бути адвокатом (стаття 6 Закону України від 5 липня 2012 року №5076-УІ «Про адвокатуру та адвокатську діяльність») або іншим фахівцем у галузі права незалежно від того, чи така особа брала участь у справі на підставі довіреності, чи відповідного договору (статті 12, 42, 56 ЦПК). Розмір витрат на оплату правової допомоги визначається за домовленістю між стороною та особою, яка надає правову допомогу. Разом з тим граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу встановлений Законом України від 20 грудня 2011 року №4191-УІ «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах» (роз'яснення пункту 47 постанови № 10 від 17 жовтня 2014 року Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах»).

ОСОБА_3 правову допомогу надано адвокатом Островською Л.Л., що має відповідне свідоцтво на право зайняття адвокатською діяльністю.

В суді першої інстанції повноваження представника Островської Л.Л. підтверджувались довіреністю на ведення справ в суді, посвідченою державним нотаріусом Першої одеської державної нотаріальної контори 24 лютого 2014 року за реєстровим номером 7-138 (т.1 а.с.19). Витрати на правову допомогу документально підтверджено квитанцією адвоката від 11 березня

2014 року на суму 2000,00 грн. (т.1 а.с.5). Розрахунок витрат адвоката на підготовку процесуальних документів та участь в судових засіданнях додано, за розрахунком витрати значно більші, ніж заявлено до відшкодування, відтак, витрати в розмірі 2000,00 грн. в суді першої інстанції є обґрунтованими, розумними та відповідними граничному розміру компенсації витрат.

В суді апеляційної інстанції повноваження представника Островської Л.Л. посвідчувались ордером адвоката серія ОД №016824 від 20 січня 2015 року та витягом з договору №24 від 20 січня 2015 року, в якому зазначено повноваження адвоката як представника (т.2 а.с.37,38). Витрати на правову допомогу документально підтверджено квитанцією №3824 від 20 січня 2015 року на 2000,00 грн. (т.2 а.с.36). Витрати в розмірі 2000,00 грн. в суді апеляційної інстанції (підготовка апеляційної скарги, участь у двох судових засіданнях) є обґрунтованими, розумними та відповідними граничному розміру компенсації витрат.

Керуючись ст.303, п.п.2,3 ч.1 ст.307, п.3 ч.1 ст.309, ст.313, ч.2 ст.314, ст.ст.316, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів -

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу представника Островської Лілії Людвігівни в інтересах ОСОБА_3 задовольнити частково.

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_6 в інтересах ОСОБА_9 задовольнити частково.

Рішення Київського районного суду м. Одеси від 3 грудня 2014 року в частині позовних вимог ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про відшкодування моральної шкоди та в частині присудження судових витрат - змінити.

Стягнути з ОСОБА_4 (ідентифікаційний номер НОМЕР_3) на користь ОСОБА_3 (ідентифікаційний номер НОМЕР_4) на відшкодування моральної шкоди 4000 грн. 00 коп.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 витрати на сплату судового збору за подання позовної заяви в сумі 243 грн. 60 коп., витрати на правову допомогу в суді першої інстанції в сумі 1000 грн. 00 коп., витрати на сплату судового збору за подання апеляційної скарги в сумі 121 грн. 80 коп., витрати на правову допомогу в суді апеляційної інстанції в сумі 500 грн. 00 коп., а всього судові витрати в загальній сумі 1865 грн. 40коп.

Рішення Київського районного суду м. Одеси від 3 грудня 2014 року в частині позовних вимог ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про відшкодування матеріальних збитків в розмірі франшизи, в частині позовних вимог ОСОБА_3 до приватного акціонерного товариства «Страхова група «Тас» про відшкодування матеріальних збитків та моральної шкоди - залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення.

Рішення може бути оскаржено до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуючий Л.М.Вадовська

Судді О.Д.Варикаша

Л.Г.Ващенко