АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Провадження: № 22-ц/790/1430/15 Головуючий 1-ї інст. - Омельченко К.О.
Справа: № 2-2101/ 11 Доповідач - Зазулинська Т.П.
Категорія - сімейні.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 квітня 2015 року судова колегія судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Харківської області у складі:

головуючого судді - ЗАЗУЛИНСЬКОЇ Т.П.,

суддів колегії - КРУГОВОЇ С.С. , .

- КОЛТУНОВОЇ А.І.,

за участю секретаря - Пруднікової О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Харкові цивільну справу за апеляційними скаргами ОСОБА_3 і представника ОСОБА_4 - ОСОБА_5 на рішення Дзержинського районного суду міста Харкова від 04 лютого 2014 року по справі за позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про встановлення факту проживання однією сім'єю, визнання майна спільною сумісною власністю подружжя, визнання права власності на майно як на частку у спільній сумісній власності, виключення майна зі спадкового майна та за зустрічними позовами ОСОБА_3 до ОСОБА_4, ОСОБА_6 про визнання права власності на 1/2 частину майна в порядку спадкування за законом, встановлення порушеного права та виселення, і ОСОБА_4 до ОСОБА_3, ОСОБА_6 про визнання права власності на майно в порядку спадкування, відновлення порушеного права та виселення, -

в с т а н о в и л а :

У грудні 2010 року ОСОБА_6 звернулася до Дзержинського районного суду міста Харкова з позовом, в якому, з урахуванням уточнень, просила встановити факт її проживання однією сім'єю без реєстрації шлюбу з ОСОБА_7 з 1997 року до дня його смерті - 18 листопада 2010 року; визнати її та ОСОБА_7 спільною сумісною власністю : квартиру АДРЕСА_1 ; вклади в ПАТ "Ощадбанк", відкриті на ім'я ОСОБА_7 , автомобіль "DAEWOO Lanos", легковий седан - В, сірий, державний номер НОМЕР_1, 2006 року випуску ;

Визнати за нею право власності як на частку у спільній сумісній власності з ОСОБА_7 :

- на 1/2 частину квартири АДРЕСА_1;

- на 1/2 частину вкладу депозитного НОМЕР_2 в сумі 28 660 грн., на який кошти внесені 25.05.10 року;

- на 1/2 частину вкладу депозитного комбінованого строкового НОМЕР_3 у сумі 60465 грн., на який кошти внесені 06.07.2010 року, а всього на суму 44562,50 грн.

- на автомобіль "DAEWOO Lanos", легковий седан - В, сірий, державний номер НОМЕР_1, 2006 року випуску;

Надати їй право на спадкування в порядку першої черги.

У обгрунтування заявлених вимог посилалась на те, що з 1997 року спільно проживала з ОСОБА_7 без реєстрації шлюбу. За час сумісного проживання вони набули: квартиру АДРЕСА_1, яка в інтересах родини у 1998 році була приватизована ОСОБА_7 Вони вносили спільні грошові кошти на приватизацію вказаної квартири. Перебуваючи у фактичних шлюбних відносинах, всі витрати на утримання та ремонт вищевказаної квартири вона. та ОСОБА_7 несли спільно, з сімейного бюджету сплачували за комунальні послуги, послуги зв'язку, за спільні грошові кошти у 2002 році почали робити ремонт в квартирі зокрема, відновили туалет, ванну, замінили підлогу, плитку, вхідні двері в квартирі, переклеїли шпалери, утеплили стіни квартири. Таким чином, вартість вищевказаної квартири істотно збільшилась внаслідок спільних трудових та грошових затрат. Крім цього, за час сумісного проживання у 2006 році за спільні кошти вони з ОСОБА_7 придбали автомобіль "DAEWOO Lanos" (Lanos Nubira Leganza), легковий седан - В, сірий, державний номер НОМЕР_1, 2006 року випуску.

ОСОБА_7 за час фактичних шлюбних відносин , а саме 25.05.2010 року укладено з ВАТ "Ощадбанк" договір НОМЕР_2 на вклад "Депозитний ощадного банку" на суму 28 660 грн. зі строком повернення 04.06.2011 року , 06.07.2010 року - договір НОМЕР_3на вклад "Комбінований строковий ощадного банку" на суму 58 165 грн. зі строком повернення 06.12.2012 року.

Відповідачі за позовом ОСОБА_6 звернулись до суду із зустрічними позовами, в яких, з урахуванням уточнень:

ОСОБА_3 (станом на березень 2012 року) просив визнати за ним право власності на 1/2 частину спадкового майна після смерті батька ОСОБА_7, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1, а саме:

квартири АДРЕСА_1, автомобіля DAEWOO Lanos", державний номер НОМЕР_1, та грошового вкладу, відкритого на ім"я ОСОБА_7 у відділенні "№ 10020/0180 ВАТ "Ощадбанк";

Встановити порушене право, виселивши ОСОБА_6 з квартири АДРЕСА_1.

ОСОБА_4 ( станом на серпень 2013 року) просила визнати за нею право власності в порядку спадкування за законом після батька ОСОБА_7, померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 на 1/2 частину квартири АДРЕСА_1,1/2 частину автомобіля "Lanos Nubira Leganza", (DAEWOO Lanos), державний номер НОМЕР_1, 1/2 частину грошових коштів, які знаходяться на рахунках, відкритих на ім"я ОСОБА_7 в ТВ БВ "Ощадбанк" НОМЕР_4 від 01.07.1993 року; НОМЕР_5 від 14.11.1990 року, НОМЕР_6,НОМЕР_7,НОМЕР_8, НОМЕР_9, відкритих у1991 році, НОМЕР_10, НОМЕР_11,НОМЕР_12, НОМЕР_13, НОМЕР_14, відкритих у 1997 році, НОМЕР_2 від 25.05.2010 року, НОМЕР_3 від 06.07.2010 року;

Виселити ОСОБА_6 з квартири АДРЕСА_1;

Зобов"язати ОСОБА_6 повернути спадкоємцям ОСОБА_4 і ОСОБА_3 автомобіль"Lanos Nubira Leganza", державний номер НОМЕР_1;

Визнати спільним майном ОСОБА_6 і ОСОБА_7 1/2 частину квартири АДРЕСА_3; 1/4 частини цієї квартири визнати спадковим майном після смерті ОСОБА_7, померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 і визнати за нею право власності в порядку спадкування за законом після смерті батька ОСОБА_7 на 1/8 частину вказаної квартири.

Рішенням Дзержинського районного суду м. Харкова від 04.02.2014 року позовні вимоги ОСОБА_6 задоволені частково.

Встановлено факт спільного проживання ОСОБА_7 і ОСОБА_6 однією сім»єю без реєстрації без реєстрації шлюбу з 1997 року до дня його смерті ІНФОРМАЦІЯ_1.

Визнано спільною сумісною власністю ОСОБА_7 і ОСОБА_6: квартиру АДРЕСА_4, автомобіль DAEWO- Lanos", д.н. НОМЕР_1, та грошові кошти що знаходяться на вкладі депозитному НОМЕР_2 в сумі 28660,00 грн. які внесені 25.05.2010 року і на вкладі депозитному комбінованому строковому НОМЕР_3 в сумі 60465,00 грн., які внесені 06. 07.2010 року, в загальній сумі 89125,00 грн.

Визнано за ОСОБА_6 право власності на ? частину квартири,автомобіля і грошових коштів за вказаними вкладами і виключено це майно зі складу спадкового.

Визнано за ОСОБА_6 право власності на 1/3 частину вкладів, які знаходяться на пенсійному рахунку НОМЕР_5 в сумі 492,73 грн., на який кошти внесені 14.11.1990 року, компенсаційних рахунках: у НОМЕР_11 в сумі 2538,9, НОМЕР_11 в сумі 2538,9 на які кошти внесені в 1997 році, НОМЕР_12 в сумі 3474,45 на який кошти внесені в 1997 році, НОМЕР_13 в сумі 4875,15 на який кошти внесені в 1997 році ,НОМЕР_14 в сумі 7556,85 на який кошти внесені в 1997 році, в загальній сумі -18951,73 грн.,

В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Зустрічні позовні вимоги задоволені частково та визнано за позивачами за зустрічними позовами ОСОБА_3 і ОСОБА_4 право власності на спірну квартиру по 1/6 частині за кожним та на автомобіль DAEWO- Lanos", д.н. НОМЕР_1 по 1/6 частині за кожним та по1/6 частині вкладів, внесених померлим на рахунки відповідно 25.05. 2010 року та 06.07.2010 року та по 1/3 частині на вклади, що були внесені в 1990 та 1997 роках.

В іншій частині позовних вимог відмовлено.

Рішенням Апеляційного суду Харківської області вказане рішення суду першої інстанції було змінено зі скасуванням в частині визнання квартири спільною сумісною власністю ОСОБА_7 і ОСОБА_6 і визнання за ОСОБА_6 права власності на ? частину квартири та на 1/3 частину грошових вкладів на компенсаційних рахунках, відкритих в період з 1990 по 1997р.р. В іншій частині рішення залишено без змін.

Ухвалою колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 03.12.2014 року рішення Апеляційного суду від 17.04.2014 року скасовано з передачею справи на новий розгляд до суду апеляційної інстанції

В апеляцівйних скаргах:

ОСОБА_3 просить скасувати рішення суду першої інстанції від 04.02жє.2014 року і ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог ОСОБА_6 і задовольнити його та ОСОБА_4 вимоги за зустрічними позовами.

В обгрунтування скарги посилається на неповне з»ясування судом обставин, які мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд вважав встановленими; невідповідність висновків суду обставинам справи і неправильне застосування норм матеріального і процесуального права.

Вказує, що , вирішуючи спір, однобічно підійшов до оцінки наданих сторонами доказів. У порушення вимог ст.215 ЦПК України не навів мотивів, з яких взяв до уваги або відхилив докази і застосував зазначені в рішенні нормативно-правові акти та дійшов висновків, які не відповідають обставинам справи і суперечать навіть доказам, на які суд послався.

Показання свідків ОСОБА_10ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_13, ОСОБА_14, ОСОБА_15, ОСОБА_16, ОСОБА_17 суд відобразив в рішенні невірно або неповно.

Висновок суду про визнання представником ОСОБА_4 ОСОБА_5 факту проживання ОСОБА_6 однією сім»єю з ОСОБА_7 з 1997 року не відповідає дійсності, оскільки у зустрічному позові, уточнених зустрічних позовах та у поясненнях, наданих в судовому засіданні вказана особа зазначала, що з 1997 року між ОСОБА_6 і ОСОБА_7 виникли особисті відносини, а проживали разом та вели спільне господарство вони з 2000 року.

Таким, що не ґрунтується на законі , не відповідає фактичним обставинам і є бездоказовим, вважає висновок суду про визнання квартири спільним сумісним майном ОСОБА_6 і ОСОБА_7 При цьому з незрозумілих підстав квартиру, приватизовану одним з подружжя, суд визнав спільним сумісним майном, а квартиру, приватизовану другим з подружжя, визнав особистою власністю останнього.

Вказує на безпідставне та таке, що суперечить положенням ст.ст.21,74 СК України застосування судом норм ст.1261 ЦК України, оскільки навіть встановлення факту проживання однією сім»єю чоловіка і жінки без реєстрації шлюбу, не відносить їх до спадкоємців першої черги.

Зазначає, що визнавши за ОСОБА_6 право власності на ? частину квартири, автомобіля і вкладів, а за ним і ОСОБА_4 право власності на 1/6 частку квартири, автомобіля і двох вкладів, суд не визначив в рішенні за ким визнано право власності на 1/6 частку переліченого майна.

Також суд вирішив вимоги ОСОБА_6, які нею не заявлялись, а саме виключення зі спадкового майна ? частини квартири, ? частини автомобіля і ? частини двох вкладів.

Вважає за необхідне зазначити, що дійсними обставинами по справі та відносинами сторін є наступне:

Квартиру АДРЕСА_1 ОСОБА_7 набув у порядку приватизації і вона належала йому на підставі свідоцтва про право власності на житло від 15. 05.1998 року. Ремонт в цій квартирі він робив з часу вселення в квартиру у 1995 році за особисті кошти за допомогою сина та інших осіб, а під час спільного проживання з ОСОБА_6 робились незначні поточні ремонти.

З 1997 року ОСОБА_6 і ОСОБА_7 мали особисті стосунки, а мешкати разом в квартирні почали з 2000 року.

Автомобіль у 2006 році ОСОБА_7 придбав за особисті накопичення, на відкриті в ТВБВ «Ощадбанк» рахунки вносив особисті кошти.

У 2000 році ОСОБА_6 спільно з 3-ю особою ОСОБА_19 набула ? частину квартири АДРЕСА_3.

Спадкоємцями першої черги після смерті ОСОБА_7 є він і ОСОБА_4. Вони своєчасно звернулись до нотаріальної контори з відповідними заявами про прийняття спадщини, проте не отримали свідоцтв про право на спадщину через оспорювання їх спадкових прав ОСОБА_6

Представник ОСОБА_4 - ОСОБА_5 також просить скасувати рішення суду першої інстанції і ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог ОСОБА_6 і задовольнити позовні вимоги ОСОБА_4 і ОСОБА_3 за зустрічними позовами.

У обґрунтування скарги наводить доводи, аналогічні тим, які наведені в апеляційній скарзі ОСОБА_3

Заслухавши доповідь судді, пояснення осіб, які беруть участь у справі, перевіривши доводіи скарг і матеріали справи, судова колегія доходить вирсновку, що апеляційні скарги ОСОБА_3 і представника ОСОБА_4 - ОСОБА_5 підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.

Вирішуючи спір суд першої інстанції виходив з того, що ОСОБА_6 і ОСОБА_7 проживали однією сім"єю як дружина і чоловік без реєстрації шлюбу з 1997 року по 2010 рік, тому на спірні правовідносини поширюються норми СК України і ЦК України щодо режиму спільного майна подружжя та дійшов висновку, що квартира АДРЕСА_1 була приватизована ОСОБА_7 в інтересах сім"ї за його та ОСОБА_6 спільні кошти. ОСОБА_6 спільно з ОСОБА_7 вносила грошові кошти на приватизацію квартири, вони спільно робили в квартирі ремонт, оплачували комунальні послуги, послуги зв"язку, внаслідок чого квартира збільшилась у своїй вартості і відповідно до ч.1 ст.25 КпШС, який діяв на час сумісного проживання ОСОБА_6 і ОСОБА_7, квартира є їх спільною сумісною власністю і їх частки в цьому майні є рівними.

Також суд визнав спільним сумісним майном ОСОБА_7 і ОСОБА_6 автомобіль DAEWO- Lanos", д.н. НОМЕР_1, придбаний у 2006 році, грошові вклади на рахунках: депозитному НОМЕР_2, на який кошти внесені 25.05.2010 року та на депозитному комбінованому НОМЕР_3, на який кошти внесені 06.07.2010 року, та дійшов висновку, що ОСОБА_6 разом з позивачами за зустрічними позовами є спадкоємцем ОСОБА_7 першої черги за законом на його м айно у ьлму числі і на частку майна у спільній сумісній власності.

Судова колегія не може в повній мірі погодитися з такими висновками суду першої інстанції, оскільки вони зроблені з порушенням вимог ст.ст. 212-213 ЦПК України. Встановивши факт проживання ОСОБА_6 і ОСОБА_7 однією сім"єю без реєстрації шлюбу з 1997 року суд вважав, що вимоги про визнання права власності регулюються нормами СК України, проте, при цьому не врахував, що відповідно до п.1 розд. У11 Прикінцевих положень Сімейного Кодексу України . цей Кодекс набуває чинності одночасно з набуттям чинності ЦК України, тобто з 01 січня 2004 року, й до сімейних відносин, які вже існували на зазначену дату, норми СК застосовуються в частині лише тих прав і обов'язків, що виникли після набуття ним чинності. Ці права і обов'язки, визначаються на підставах, передбачених СК України, у тому числі й положення ч.1 ст. 74 цього Кодексу.

Відповідно до ч.1 ст.58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотньої дії в часі. крім випадків, коли вони пом"якшують або скасовують відповіджальність особи.

Згідно з частинами 1,2 статті 5 ЦК акти цивільного законодавства регулюють відносини, які виникли з дня набрання ними чинності; акт цивільного законодавства не має зворотньої дії в часі, крім випадків, коли він пом"якшує або скасовує цивільну відповідальність особи.

Встановлення фактів проживання однією сім"єю у період до 01 січня 2004 року законодавством не передбачалось, тому вимоги ОСОБА_6 в частині встановлення проживання її та ОСОБА_7 однією сім"єю до 01 січня 2004 року як факту , що має юридичне значення, задоволенню не підлягають.

В зв»язку з наведеним , під час вирішення позову про визнання права власності на майно, набуте чоловіком та жінкою під час спільного проживання без укладення шлюбу, суду слід враховувати час виникнення таких відносин.

У випадку, коли такі відносини виникли до 01 січня 2004 року, тобто до набуття чинності СК України спільною сумісною власністю є: майно, нажите подружжям за час шлюбу ( ст.. 16 Закону України «Про власність», ст. 22 СК України; майно, придбане внаслідок спільної праці членів сім'ї чи майно, що є у власності осіб, яке ведуть селянське (фермерське) господарство, якщо письмовою угодою відповідно між членами сім'ї чи членами селянського (фермерського) господарства не передбачено інше, або майно придбане внаслідок спільної праці громадян, що об'єдналися для спільної діяльності, коли укладеною між ними угодою визначено, що воно є спільною сумісною власністю, згідно з п.1 ст. 17, ст 18, п.2 ст. 17 Закону України «Про власність»; квартира (будинок), кімнати в квартирах та одноквартирних будинках, передані під час приватизації з державного житлового фонду за письмовою згодою членів сім'ї наймача у їх спільну сумісну власність відповідно до ст.. 8 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду».

У інших випадках спільна власність громадян є частковою. Якщо розмір часток у такій власності не був визначений і учасники спільної власності під час придбання майна не виходили з рівності їх часток, розмір частки кожного з них визначається ступенем його участі працею й коштами у створені спільної власності, що викладено в роз'ясненні п.5 постанови № 20 Пленуму Верховного Суду України від 22.12.1995 року «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності».

Таким чином для визнання за особою, яка проживала з іншою особою без укладення шлюбу, права власності на частку у спірному майні, набутому до 01 січня 2004 року, вона має надати суду належні та допустимі докази про власну участь у набутті цього майна, оскільки сам по собі факт спільного проживання без реєстрації шлюбу, без визначення ступеня її участі працею і коштами у створенні спільної часткової власності не може бути підставою для визнання права власності на половину спірного майна.

Згідно з вимогами ч.3 ст.10, ч.ч. 1 та 4 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень , крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Спірну квартира АДРЕСА_1 у власність ОСОБА_7 набув у порядку приватизації, що була здійснена в 1998 році.

Законом України № 2913-У1 від 11.01.2011 року, який набрав чинності 09.02.2011 року " Про внесення змін до ст.61 СК України щодо об"єктів права спільної сумісної власності подружжя" ст. 61 СК України доповнено частиною 5 , згідно якої об"єктом права спільної сумісної власності є житло, набуте одним із подружжя під час шлюбу внаслідок приватизації державного житлового фонду.

Проте, як вже зазначено, ОСОБА_6 і ОСОБА_7 у зареєстрованому шлюбі не перебували, на час приватизації квартири ОСОБА_7 ОСОБА_6 не була в ній зареєстрована і участі у приватизації не приймала.

Доказів збільшення вартості квартири внаслідок її грошових та трудових затрат вона до суду не надала. Участь в оплаті комінальних послуг та послуг зв"язку не відноситься до таких затрат, тому рішення в частині визнання квартири АДРЕСА_1 спільною сумісною власністю ОСОБА_7 і ОСОБА_6 , визнання за нею права власності на 1/2 частину цієї квартири як на частку у спільній сумісній власності та виключення вказанної частки квартири зі складу спадкового майна підлягає скасуванню з відмовою у задоволенні цих вимог.

Підлягає скасуванню рішення суду першої інстанції і в частині визнання за ОСОБА_6 право власності на 1/3 частину вкладів, відкритих на ім"я ОСОБА_7 у 1990-1997 р.р. , оскільки рішення в цій частині грунтується на помилковому висновку суду, що ОСОБА_6 як особа, яка проживала з ОСОБА_7 однією сім"єю без реєстрація шлюбу відноситься до спадкоємців першої черги за законом як дружина.

Встановлення факту проживання однією сім"єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу, у разі смерті одного з них, не відносить другого до числа спадкоємців за законом першої черги, тому встановлення такого факту, з урахуванням часу спільного проживання з ОСОБА_7, як спадкодавцем, надає ОСОБА_6 право на спадкування за законом після ОСОБА_7 тільки у четверту чергу.

Частиною 2 статті 1259 ЦК України передбачено, що фізична особа, яка є спадкоємцем за законом наступних черг, може за рішенням суду одержати право на спадкування разом із спадкоємцями тієї черги, яка має право на спадкування, за умови, що вона протягом тривалого часу опікувалася, матеріально забезпечувала, надавала іншу допомогу спадкодавцеві, який через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво був у безпорадному стані.

Заявивши вимоги про надання їй права на спадкування в порядку першої черги ОСОБА_6 не просила змінити черговість одержання права на спадкування, не посилалась на обставини, передбачені ч.2 ст.1259 ЦК України і такі обставини по справі не встановлені.

З рішенням в частині задоволення позовних вимог ОСОБА_6 про визнання її та ОСОБА_7 спільною сумісною власністю автомобіль DAEWO- Lanos", д.н. НОМЕР_1 та грошові кошти, що знаходяться на вкладі депозитному НОМЕР_2 в сумі 28660, які внесені 25.05.2010 року і на вкладі депозитному комбінованому строковому НОМЕР_3 в сумі 60465,00 грн., які внесені 06. 07.2010 року, в загальній сумі 89125,00 грн. судова колегія погоджується, оскільки автомобіль був придбаний у 2006 році, а вказані вклади ОСОБА_7 були відкриті в 2010 році, тобто під час його спільного проживання з ОСОБА_6 і відповідно до ст. 74 СК є їх спільною сумісною власністю.

Доводи апеляційних скарг щодо придбання ОСОБА_7 автомобіля за власні кошти та внесення на зазначені рахунки особистих коштів є безпідставними, належних та допустимих у розумінні вимог ст.ст.58,59 ЦПК України, доказів на підтвердження вказаних доводів позивачами за зустрічними позовами не надано і посилань на такі докази апеляційні скарги не містять, факт проживання ОСОБА_7 і ОСОБА_6 однією сім"єю на час придбання автомобіля та внесення грошових коштів на зазначені рахунки ними не заперечується.

Правильним є рішення і в частині відмови у задоволенні позовних вимог ОСОБА_4 про визнання спільним майном ОСОБА_6 і ОСОБА_7 1/2 частину квартири АДРЕСА_3, оскільки суд правильно визначив статус вказаного майна і дійшов обгрунтованого висновку, що права власності на будь-яку частку вказаноїї квартири ОСОБА_7 не набув.

В суді апеляційної інстанції представники ОСОБА_4 апеляційну скаргу на рішення в цій частині не підтримали.

Отже майном, на яке відкрилась спадщина після ОСОБА_7, померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 є : квартира АДРЕСА_1, 1/2 частина автомобіля DAEWO- Lanos", д.н. НОМЕР_1, 1/2 частина вкладу депозитного НОМЕР_2, на який кошти внесені 25.05.2010 року, 1/2 частина вкладу депозитного комбінованого строкового НОМЕР_3 , на який кошти внесені 06.07.2010 року, грошові вклади на рахунках, відкритих на ім"я ОСОБА_7 у 1990-1997 р.р.:пенсійному НОМЕР_5, компенсаційних рахунках НОМЕР_11, НОМЕР_12 НОМЕР_13 НОМЕР_14 .

По справі встановлено, що за життя заповітів ОСОБА_7 не складав. Спадкоємцями за законом першої черги на спадщину, що відкрилась після його смерті є позивачі за зустрічними позовами ОСОБА_3 і ОСОБА_4 - діти померлого.

Проте, судова колегія не вбачає підстав для задоволення заявлених ними вимог щодо визнання права власності в порядку спадкування за законом на вищеперелічене майно, виходячи з наступного.

За роз"ясненнями, які містяться в п.23 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30.05.2008 року " Про судову практику у справах про спадкування" ... свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільних законодавством. За наявності умов для одержаання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розгляду не підлягають.

Шоста Харківська державна нотаріальна контора на запит апеляційного суду підтвердила, що ОСОБА_3 і ОСОБА_4 з заявами про прийняття спадщини, що відкрилась після смерті їх батька ОСОБА_7 звернулись у встановлений законом шестимісячний строк. Свідоцтвапро право на спадщину не видавалось.

До числа спадкового майна відноситься у тому числі нерухоме майно :квартира, відомостей про вартість якої сторонами не надано, ціна позову в цій частині не визначена.

Нотаріус не відмовляв ОСОБА_3 і ОСОБА_4 у видачі свідоцтв про право на спадщину. Вирішенням позовних вимог ОСОБА_6 визначився склад спадкового майна і позивачі за зустрічними позовами не позбавлені можливості звернутися до нотаріальної контори з заявами про видачу свідоцтв про право на спадщину, а отримавши такі свідоцтва, у тому числі і щодо квартири АДРЕСА_1 та автомобіля вирішити питання щодо виселення ОСОБА_6 з цієї квартири та питання щодо користування автомобілем як спільною часьтковою власністю.

Неповне з"ясування судом обставин, які мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд вважав встановленими; невідповідність висновків суду обставинам справи; неправильне застосування норм матеріального права відповідно до ч.1 ст.309 ЦПК України є підставою для зміни рішення суду першої інстанції в частині встановлення факту, що має юридичне значення зі встановленням такого факту з 01.01.2004 року та скасування цього рішення в частині задоволення позовних вимог ОСОБА_6. про визнання квартири АДРЕСА_1 спільною сумісною власністю ОСОБА_7 і ОСОБА_6 , визнання за нею права власності на 1/2 частину цієї квартири як на частку у спільній сумісній власності, виключення вказанної частки квартири зі складу спадкового майна , в частині визнання за ОСОБА_6, права власності на 1/3 частину вкладів. відкритих на ім"я ОСОБА_7 у 1990-1997 р.р. та в частині вирішення зустрічних позовів ОСОБА_3 і ОСОБА_4 з ухваленням нового рішення про відмову у задоволенні перелічених вимог ОСОБА_6 та зустрічних позовів ОСОБА_3 і ОСОБА_4

Керуючись ст.ст.303,304, п.п.2,3 ч.1 ст.307, ст.ст.309,313,314,316,317,319,324 ЦПК України судова колегія, -

в и р і ш и л а :

Апеляційні скарги ОСОБА_3 і представника ОСОБА_4 - ОСОБА_5 задовольнити частково.

Рішення Дзержинського районного суду міста Харкова від 04 лютого 2014 року в частині встановлення факту спільного проживання без реєстрації шлюбу ОСОБА_6 і ОСОБА_7 змінити. Встановити факт спільного проживання без реєстрації шлюбу ОСОБА_6 і ОСОБА_7 з 01.01.2004 року до моменту смерті ОСОБА_7, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_1.

Рішення Дзержинського районного суду міста Харкова від 04.02.2014 року, скасувати в частині задоволення позовних вимог ОСОБА_6 про визнання спільною сумісною власністю ОСОБА_7 та ОСОБА_6 квартири АДРЕСА_1 ; визнання за ОСОБА_6 права власності на ? частину вказаної квартири та виключення 1/2 частини квартири зі складу спадкового майна, а також в частині визнання за ОСОБА_6 права власності на 1/3 частину вкладів, які знаходяться у відділенні 100020/0180 філії Харківське обласне управління Публічного акціонерного товариства " Державний ощадний банк України", а саме :

на пенсійному рахунку НОМЕР_5 в сумі 492,73 грн., на який кошти внесені 14.11.1990 року;

компенсаційному рахунку НОМЕР_11 в сумі 2538,90грн,, на який кошти внесені в 1997 році ;

компенсаційному рахунку НОМЕР_12 в сумі 3474,45грн., на який кошти внесені в 1997 році;

компенсаційному рахунку НОМЕР_13 у сумі 4875,15грн., на який кошти внесені в 1997 році;

компенсаційному рахунку НОМЕР_14 в сумі 7556,85 грн., на який кошти внесені в 1997 році і у задоволенні вказаних позовних вимог ОСОБА_6 відмовити.

Скасувати вказане рішення в частині вирішення зустрічних позовів ОСОБА_3 і ОСОБА_4 і відмовити у їх задоволенні.

В іншій частині рішення суду залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення .Касаційнка скарга на рішенняі апеляційного суду може бути подана протягом двадцяти з дня набрання ним законної сили безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий суддя - Судді колегії -

Копія вірна. Суддя -