Провадження № 22ц-784/975/15 Головуючий у 1-й інстанції Разумовська О.Г.
Категорія 53 Доповідач апеляційного суду Кушнірова Т.Б.
Ухвала

Іменем України

07 квітня 2015 року м. Миколаїв

Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Миколаївської області у складі:

головуючого - Кушнірової Т.Б.,

суддів: Базовкіної Т.М., Яворської Ж.М.,

при секретарі Кудри В.М.,

за участю:

- представника позивача ОСОБА_2,

- представника відповідача Бондаренко А.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу

за апеляційною скаргою

ОСОБА_4

на рішення Заводського районного суду м. Миколаєва від 03 березня 2015 року

за позовом

ОСОБА_4 до Державного підприємства «Одеська залізниця»

про

скасування наказу про накладення дисциплінарного стягнення,

в с т а н о в и л а:

У листопаді 2014 року ОСОБА_4 звернувся в суд з позовом до Державного підприємства ( далі - ДП) «Одеська залізниця» про скасування наказу про накладення дисциплінарного стягнення.

Позивач зазначав, що з 2003 року він працює у відповідача на посаді провідника пасажирських вагонів. 27 серпня 2014 року під час проведення перевірки поїзду сполученням «Миколаїв -Москва» на станції Калуга працівниками Московської філії Центру внутрішнього контролю і аудиту було виявлено в вагоні № 7/05534 безквиткового пасажира, який прямував від станції «Калуга» до станції «Мосвка». Зазначений вагон обслуговував позивач та про вказаний факт перевезення безквиткового пасажиру було складено акт.

У зв'язку з чим, 03 вересня 2014 року на позивача було накладено дисциплінарне стягнення у вигляді догани за неналежне виконання вимог п.2.11, 8.2.1 посадової інструкції (перевезення безквиткових пасажирів).

Посилаючись на те, що зазначений наказ є незаконним, оскільки він не мав умислу на перевезення безквиткового пасажиру, позивач просив про задоволення позову.

Рішенням Заводського районного суду м. Миколаєва від 03 березня 2015 року в задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_4 просить скасувати рішення суду та ухвалити нове рішення про задоволення позову, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Перевіривши наведені в апеляційній скарзі доводи та дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що вона не підлягає задоволенню із наступних підстав.

Згідно з п. 3 ч. 1 ст.40 КЗпП України трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом у випадку систематичного невиконання працівником без поважних причин обов'язків, покладених на нього трудовим договором або правилами внутрішнього трудового розпорядку, якщо до працівника раніше застосовувалися заходи дисциплінарного чи громадського стягнення.

Відповідно до ч. 1 ст. 147 КЗпП України догана - це дисциплінарне стягнення, яке може бути застосоване до працівника за порушення трудової дисципліни.

За порушення трудової дисципліни до працівника може бути застосовано стягнення у строки та в порядку, встановленому статтями 148-149 цього ж Кодексу.

З матеріалів справи вбачається, що 25 березня 2013 року ОСОБА_4 на підставі контракту № 4575 працював у ДП «Одеська залізниця» Пасажирське вагонне депо Миколаїв на посаді провідника пасажирського вагону.

Із акту від 26 серпня 2014 року серії А 053704 видно, що працівниками Московської філії Центру внутрішнього контролю і аудиту було проведено перевірку поїзда № 62 сполученням «Миколаїв - Москва» на ділянці «Калуга-Москва» та у вагоні № 7/05534, який обслуговував ОСОБА_4 на місці № 48 виявлено безквиткового пасажира.

Вказаний факт було розглянуто на оперативній нараді 28 серпня 2014 року та прийнято рішення про притягнення відповідача до дисциплінарної відповідальності на підставі п.1 ч.1 ст.147 КЗпП України.

Наказом № ЛВЧДк-13/09-46 від 03 вересня 2014 року за неналежне виконання вимог п.2.11,8.2.1 посадової інструкції (не проведення перевірки у пасажира проїзного документа при посадці у вагон), відповідачу оголошено догану.

З вказаним наказом відповідач був ознайомлений 04 вересня 2014 року.

Частиною 3 статті 21 КЗпП України встановлено, що особливою формою трудового договору є контракт, в якому строк його дії, права, обов'язки і відповідальність сторін (в тому числі матеріальна), умови матеріального забезпечення і організації праці працівника, умови розірвання договору, в тому числі дострокового, можуть встановлюватися угодою сторін. Сфера застосування контракту визначається законами України.

Пунктом 4 контракту, укладеного між сторонами, передбачено, що працівник зобов'язаний чесно та сумлінно виконувати вимоги діючої інструкції провідника пасажирського вагону та інші нормативні документи, що регламентують порядок роботи провідника пасажирського вагону.

Пункт 7.3 Правил перевезення пасажирів, багажу, вантажобагажу та пошти залізничним транспортом України, затверджених наказом Міністерства транспорту та зв'язку України від 27 грудня 2006 року №1196 забороняє допускати у вагон пасажирів без проїзних документів чи з недійсними проїзними документами.

Відповідно до п.3.9 Інструкції провідника пасажирських вагонів, затвердженої наказом Міністерства транспорту та зв'язку України від 01 вересня 2003 року № 234-Ц провідникам забороняється допускати у вагон сторонніх осіб, у т.ч. безквиткових пасажирів.

Пунктом 8.2.1 цієї Інструкції передбачена дисциплінарна відповідальність провідника пасажирського вагона , зокрема за перевезення безквиткових пасажирів.

Вирішуючи спір, суд першої інстанції на підставі наданих сторонами доказів, дійшов правильного висновку про те, що підставою притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності стало виявлення факту перевезення у його вагоні безквиткового пасажира, тобто порушення з боку позивача умов контракту та посадової Інструкції, а тому обґрунтовано відмовив в позові.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_4 щодо відсутності його вини у перевезенні безквиткового пасажира у поїзді з посиланням на лист Лінійного відділу МВС РФ від 27 серпня 2014 року, є безпідставними, оскільки цей лист не є документом, який встановлює факт наявності вини.

Тоді як, доказом вини позивача, зокрема факт перевезення безквиткового пасажира у вагоні є акт від 26 серпня 2014 року, який складений належним органом на підставі якого в подальшому до відповідача були застосовані фінансові санкції за порушення Угоди про економічну відповідальність за провезення безквиткових пасажирів в поїздах міжнародного залізничного сполучення від 01 липня 2012 року.

Доводи апелянта про те, що пасажир при посадці у вагон погрожував звільненням та застосував силу, є безпідставними, оскільки ґрунтуються не на доказах, а лише на твердженнях самого позивача.

Посилання позивача на ту обставину, що дисциплінарне стягнення застосовано до нього без урахування характеру проступку та інших обставин, є безпідставними, оскільки як встановлено в суді апеляційної інстанції відповідачем навпаки взято до уваги, що раніше позивач не притягувався до дисциплінарної відповідальності, має на утриманні неповнолітніх дітей. В той час, як п.18 контракту від 25 березня 2013 року передбачено, що додатковими підставами припинення та розірвання контракту, не передбачені чинним законодавством, є встановлення факту перевезення безквиткових пасажирів

З огляду на наведені обставини, колегія не вбачає підстав для скасування оскаржуваного рішення суду.

Керуючись статтями 303, 308, 315 ЦПК України, колегія суддів

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 відхилити, а рішення Заводського районного суду м. Миколаєва від 03 березня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий

Судді