Ухвала

іменем україни

24 березня 2015 рокум. Київ

Суддя Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ Кузнєцов В.О., розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Придніпровського районного суду м. Черкаси від 28 листопада 2014 року та ухвалу колегії суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Черкаської області від 05 січня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини,

в с т а н о в и в:

У вересні 2014 року ОСОБА_2 звернулася до суду із вказаним позовом до ОСОБА_3, мотивуючи свої вимоги тим, що вона перебувала у зареєстрованому шлюбі з відповідачем з 19 лютого 2005 року. Від шлюбу сторони мають неповнолітню дочку ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, яка проживає з позивачкою та перебуває на її утриманні. Відповідач ухиляється від утримання дитини, має нерегулярний дохід, частину доходу отримує в натурі, тому на думку позивачки, повинен сплачувати аліменти на утримання дитини в твердій грошовій сумі. У зв'язку із зазначеним просила стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання неповнолітньої дочки в розмірі 1 500 грн щомісячно починаючи від дня пред'явлення позову та до досягнення дитиною повноліття.

Рішенням Придніпровського районного суду м. Черкаси від 28 листопада 2014 року, залишеним без змін ухвалою колегії суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Черкаської області від 05 січня 2015 року, позов задоволено частково. Стягнуто із ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 в твердій грошовій сумі 400 грн щомісячно, починаючи з 29 вересня 2014 року та до досягнення повноліття дитиною. В частині стягнення аліментів в сумі 1 100 грн - відмовлено. Рішення в частині стягнення аліментів за один місяць підлягає до негайного виконання. Вирішено питання судових витрат.

У касаційній скарзі ОСОБА_2 просить ухвалені у справі судові рішення скасувати та передати справу на новий розгляд до суду першої інстанції, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

Згідно із ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України суд касаційної інстанції не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про перевагу одних доказів над іншими.

Судами першої та апеляційної інстанцій, відповідно до ст. 212 ЦПК України, повно, всебічно досліджено і оцінено обставини у справі, надані сторонами докази, правильно визначено юридичну природу спірних правовідносин та закон, який їх регулює.

Ухвалюючи рішення про часткове задоволення позовних суд першої інстанції, з висновками якого погодився й апеляційний суд, виходячи із положень ст.ст. 180, 181, 182, 184 СК України, дійшов обґрунтованого висновку щодо розміру стягнутих аліментів з відповідача на користь позивачки на утримання неповнолітньої доньки.

Доводи касаційної скарги зводяться до переоцінки доказів, на правильність висновків судів вони не впливають та їх не спростовують.

Відповідно до п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК України у разі, якщо касаційна скарга є необґрунтованою і викладені у ній доводи не викликають необхідності перевірки матеріалів справи, суддя-доповідач відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі.

Керуючись п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК України,

у х в а л и в:

Відмовити ОСОБА_2 у відкритті касаційного провадження у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини.

Додані до скарги матеріали повернути заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Вищого спеціалізованого

суду України з розгляду цивільних В.О. Кузнєцов

і кримінальних справ