РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 квітня 2015 року Приморський районний суд м. Одеси

у складі: головуючого судді Загороднюка В.І.

при секретарі Міневич Д.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, треті особи приватний нотаріус Одеського міського нотаріального округу Борисова Ніна Вадимівна, приватний нотаріус Болградського районного нотаріального округу Одеської області Агбун Марина Іванівна про визнання договорів дарування недійсними, визнання права власності, виселення та вселення та за зустрічним позовом ОСОБА_2, ОСОБА_3 до ОСОБА_1, третя особа Відділ громадянства, імміграції, реєстрації фізичних осіб м .Одеси та Одеської області про визнання особи такою, що втратила право користування житлом та зняття з реєстрації, -

В С Т А Н О В И В:

09.12.2014 р. позивач звернувся до суду з позовом до відповідачів та згідно заяви про уточнення позовних вимог від 12.01.2015 р. просить визнати договір дарування від 15.02.2012 року на 215/1000 часток квартири АДРЕСА_1, укладений між ОСОБА_2 та ОСОБА_3, та посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Борисовою Н.В., за реєстровим № 519 - недійсним; визнати договір дарування від 07.11.2014 року на 215/1000 часток квартири АДРЕСА_1, укладений між ОСОБА_3 та ОСОБА_4, та посвідчений приватним нотаріусом Болградського районного нотаріального округу Одеської області Агбун М.І., за реєстровим № 5658 - недійсним; визнати за ним право власності на 215/1000 часток квартири АДРЕСА_1; виселити ОСОБА_3 та ОСОБА_4 із 215/1000 часток квартири АДРЕСА_1; вселити його у 215/1000 часток квартири АДРЕСА_1, судові витрати стягнути з відповідачів.

(а.с. 35 -39)

При цьому посилається на те, що ОСОБА_7 була власницею 215/1000 частин квартири АДРЕСА_1. ІНФОРМАЦІЯ_2. ОСОБА_7 померла. Перед смертю ОСОБА_7 заповіла йому належну їй частку квартири. 13.11.2002 р. він прийняв у спадщину вказану частку квартири та зареєстрував своє право власності в КП „ОМБТІ та РОН".

ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом до нього та заочним рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 19.05.2011 року її позовні вимоги було задоволено, визнано недійсним заповіт ОСОБА_7 від 01.08.2001 року та визнано за ОСОБА_2 право власності на 215/1000 частин спірної квартири.

15.02.2012 року було укладено договір дарування, на підставі якого ОСОБА_2 передала безоплатно у власність, а ОСОБА_3 прийняла в дар 215/1000 частин квартири АДРЕСА_1, посвідченим приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округа Борисової Н. В. та зареєстрованого в реєстрі № 519.

30.07.2012 р. заочне рішення суду від 19.05.2011 року було скасовано. Під час розгляду справи від подав до суду зустрічну позовну заяву, в якій просив суд усунути перешкоди в користуванні власністю. Рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 19.04.2013 року первісний позов ОСОБА_2 та зустрічний позов ОСОБА_1 було залишено без задоволення. Рішенням апеляційного суду Одеської області від 21.11.2013 року рішення Приморського районного суду м. Одеси від 19.04.2013 року в частині відмови у задоволенні зустрічного позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про усунення перешкод в користуванні житловим приміщенням скасовано; зобов'язано ОСОБА_2, ОСОБА_3 не чинити ОСОБА_1 перешкоди в користуванні власністю, а саме 749/1000 частин квартири АДРЕСА_1; в решті рішення залишено без змін.

В подальшому ОСОБА_2 та ОСОБА_3 звернулися до суду з позовом щодо поновлення строків позовної давності для звернення з позовом про визнання заповіту недійсним та набуття права власності на спірну частку квартири та він звернувся до суду з зустрічним позовом про витребування у відповідачів вказаної частки квартири. Рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 19.03.2014 року зустрічний позов ОСОБА_1 задоволено, а в задоволенні позову ОСОБА_2 та ОСОБА_3 відмовлено повністю.

07.11.2014 року між ОСОБА_3 та ОСОБА_4 був складений договір дарування на 215/1000 часток квартири АДРЕСА_1, та посвідчений приватним нотаріусом Болградського районного нотаріального округу Одеської області Агбун М.І., за реєстровим № 5658.

Відповідачі звернулися до суду зустрічним позовом та просять визнати ОСОБА_1 таким, що втратив право користування житлом, а саме квартирою АДРЕСА_1 та позбавити його права користування житловим приміщенням за вищевказаною адресою; зобов'язати Відділ громадянства, імміграції, реєстрації фізичних осіб м. Одеса та Одеської області зняти відповідача з реєстрації місця проживання за адресою: АДРЕСА_1; стягнути з ОСОБА_1 судові витрати.

(а.с. 49 - 51)

В судовому засіданні позивач та його представник позов підтримали та просили його задовольнити, зустрічний позов не визнали, вважають його необґрунтованим та таким, що не підлягає задоволенню.

Представник відповідачів ОСОБА_2, ОСОБА_3 в судовому засіданні позов не визнав, зустрічний позов підтримав та просив його задовольнити.

Відповідач ОСОБА_4 та треті особи в судове засідання не з'явилися, про час та місце розгляду справи судом повідомлені належним чином.

Треті особи Агбун М.І. та Борисова Н.В. надали суду заперечення на позов ОСОБА_1 та просять слухати справу за їх відсутністю.

Вислухавши пояснення позивача, представника відповідачів ОСОБА_2, ОСОБА_3, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, а зустрічний позов задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_7 на підставі свідоцтва про право власності на житло, виданого Управлінням житлово-комунального господарства виконавчого комітету Одеської міської ради від 09.09.1994 року, за реєстровим № 7-3738 належало 215/1000 частин квартири АДРЕСА_1.

(а.с. 8 - 10)

ОСОБА_7 відповідно до заповіту, посвідченого 01.08.2001 р. приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Юрасовою А.М., заповіла належну їй квартиру АДРЕСА_1 ОСОБА_1. Вказаний заповіт зареєстровано в реєстрі за № 5550.

(а.с. 7)

Відповідно до свідоцтва про смерть, виданого Відділом реєстрації актів громадянського стану Жовтневого районного управління юстиції м.Одеси ОСОБА_7 померла, ІНФОРМАЦІЯ_2., про що зроблений актовий запис №3583.

(а.с. 11)

13.11.2002 р. ОСОБА_1, відповідно до заповіту від 01.08.2001 р. № 5550, отримав спадкове майно, яке складається з 215/1000 частин квартири АДРЕСА_1, яка в цілому складається з п'яти кімнат загальною площею 221,3 кв.м у тому числі житловою 103,7 кв.м., про що державним нотаріусом Першої Одеської державної нотаріальної контори Коваль Н.В. видано свідоцтво про право на спадщину за заповітом, яке зареєстровано в реєстрі за № 4-6987.

(а.с. 13)

Право власності на дану частку квартири 10.08.2010 року було зареєстровано на ОСОБА_1 в КП «ОМБТІ та РОН» в реєстрі прав власності на нерухоме майно за реєстровим №453 в книзі 709пр-89.

(а.с. 12)

Заочним рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 19.05.2011 року було визнано недійсним заповіт ОСОБА_7 від 01.08.2001 року та визнано за ОСОБА_2 право власності на 215/1000 частин спірної квартири.

Відповідно до договору дарування № 519 від 15.02.2012 року, що посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округа Борисової Н.В. ОСОБА_2 передала безоплатно у власність, а ОСОБА_3 прийняла в дар 215/1000 частин квартири АДРЕСА_1.

(а.с. 16)

В подальшому заочне рішення Приморського районного суду м. Одеси від 19.05.2011 року було скасовано та рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 19.04.2013 року позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визнання заповіту недійсним та визнання права власності та зустрічний позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 та ОСОБА_3 було залишено без задоволення.

(а.с. 20)

Рішенням апеляційного суду Одеської області від 21.11.2013 року рішення Приморського районного суду м. Одеси від 19.04.2013 року в частині відмови у задоволенні зустрічного позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про усунення перешкод в користуванні житловим приміщенням скасовано. Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про усунення перешкод в користуванні житловим приміщенням задоволено та зобов'язано ОСОБА_2, ОСОБА_3 не чинити ОСОБА_1 перешкоди в користуванні власністю, а саме 749/1000 частин квартири АДРЕСА_1. В решті рішення залишено без змін.

(а.с. 17 - 19)

Крим того, рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 19.03.2014 року, яке набрало законної сили 31.03.2014 р., зустрічний позов ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про витребування майна з чужого незаконного володіння задоволено та витребувано у ОСОБА_3 215/1000 часток квартири АДРЕСА_1, отримане ОСОБА_3 у власність безоплатно від ОСОБА_2 за договором дарування від 15.02.2012 року, посвідченого приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Борисовою Н.В., за реєстровим №519 та зобов'язано ОСОБА_3 звільнити кімнату площею 24,3 кв.м., що входить до складу 215/1000 часток квартири АДРЕСА_1.

В задоволенні позову ОСОБА_2 та ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про визнання заповіту недійсним та визнання права власності відмовлено повністю.

(а.с. 21 - 25)

Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 12.06.2014 року було роз'яснено рішення Приморського районного суду м. Одеси від 19.03.2014 року та зазначено наступне: «Витребувати у ОСОБА_3 215/1000 часток квартири АДРЕСА_1, які належать на праві власності ОСОБА_1, отримане ОСОБА_3 у власність безоплатно від ОСОБА_2 за договором дарування від 15.02.2012 року, посвідченого приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Борисовою Н.В., за реєстровим №519.

(а.с. 26)

Отже, фактично, судами було визнано право власності позивача на спірну частку квартири. Разом з тим, в час, коли було дійсним заочне рішення Приморського районного суду від 19.05.2011 року ОСОБА_2 за договором дарування № 519 від 15.02.2012 року подарувала ОСОБА_3 215/1000 частин квартири АДРЕСА_1.

Фактично такими діями було порушено право власності позивача, оскільки в подальшому заочне рішення суду було скасовано, то відповідно до вимог ст. 215, та ч.1 ст. 203 ЦК України зазначений договір є недійсним.

Крім того, 07.11.2014 р. між ОСОБА_3 і ОСОБА_4 був укладений договір дарування 215/1000 часток квартири АДРЕСА_1, що посвідчений приватним нотаріусом Болградського районного нотаріального округу Одеської області Агбун М.І., та зареєстрований в реєстрі за № 5658.

(а.с. 70)

Враховуючи те, що ОСОБА_3 на момент укладання вказаного договору не була власником спірної частки майна, тому не мала права на її відчуження, отже вказаний договір також слід визнати недійсним.

Зважаючи на ту обставину, що ОСОБА_1, хоча і є власником 215/1000 часток квартири АДРЕСА_1, разом з тим, оскільки таке його право оспорюється ОСОБА_4, то за таких обставин за ОСОБА_1 слід визнати право власності на вказану частку квартири.

Відповідно до ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Згідно ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Таким чином суд вважає, що відповідачі своїми протиправними діями порушують право власності позивача на користування та володіння 215/1000 частками квартири АДРЕСА_1, тому порушене право слід поновити, шляхом виселення відповідачів ОСОБА_3 та ОСОБА_4 з 215/1000 часток квартири АДРЕСА_1 та вселення позивача у вказану частку квартири.

За вказаних обставин не підлягає задоволенню зустрічний позов, оскільки до власника не може бути заявлено вимог щодо визнання його таким, що втратив право користування житлом, крім того відповідачам за зустрічним позовом не належить право такої вимоги.

У відповідності до ст. 88 ЦПК України, з кожного з відповідачів на користь держави також підлягають стягненню судові витрати пропорційно розміру задоволених судом вимог в розмірі по 81,20 гривень.

На підставі викладеного та керуючись, ст.ст. 203, 215, 216, 319, 321 ЦК України, ст.ст. 88, 213-215 ЦПК України суд, -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 задовольнити.

Визнати договір дарування від 15.02.2012 року на 215/1000 часток квартири АДРЕСА_1, укладений між ОСОБА_2 та ОСОБА_3, що посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Борисовою Ніною Вадимівною, за реєстровим № 519 - недійсним.

Визнати договір дарування від 07.11.2014 року на 215/1000 часток квартири АДРЕСА_1, укладений між ОСОБА_3 та ОСОБА_4, що посвідчений приватним нотаріусом Болградського районного нотаріального округу Одеської області Агбун Мариною Іванівною, за реєстровим № 5658 - недійсним.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на 215/1000 часток квартири АДРЕСА_1.

Виселити ОСОБА_3 та ОСОБА_4 з 215/1000 часток квартири АДРЕСА_1.

Вселити ОСОБА_1 в 215/1000 часток квартири АДРЕСА_1.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір в розмірі 81,20 (вісімдесят одна грн. 20 коп.) гривень.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави судовий збір в розмірі 81,20 (вісімдесят одна грн. 20 коп.) гривень.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави судовий збір в розмірі 81,20 (вісімдесят одна грн. 20 коп.) гривень.

В задоволенні зустрічного позову ОСОБА_2, ОСОБА_3 відмовити.

Рішення може бути оскаржено, про що протягом десяти днів з дня проголошення подається апеляційна скарга на рішення суду першої інстанції. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні в судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу потягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя

01.04.2015