Справа № 574/74/15-ц
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 березня 2015 року м. Буринь

Буринський районний суд Сумської області в складі:

головуючого судді Стеценко В. С.

при секретарі Божок В.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Буринь справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу,

В С Т А Н О В И В:

Позивачка ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 з тих підстав, що між нею та відповідачем був укладений усний договір позики, згідно якого ОСОБА_1 позичила відповідачеві грошові кошти у сумі 1000 грн., а відповідач повинен був до 01.10.2014 року повернути гроші у сумі 1200 грн., про що відповідачем власноручно була написана розписка, тобто таким чином був фактично укладений договір позики. Однак ОСОБА_2 на зазначену дату кошти не повернув і на її вимогу відмовлявся виконувати взяті на себе зобов"язання, в зв"язку з чим допустив заборгованість перед позивачкою. Крім того, позивачка надала відповідачеві в тимчасове користування мобільний телефон «Nokia 220 Dual Sim», який на даний час позивачка оцінює у 500 грн. і який відповідач добровільно повертати також відмовляеться.

Позивачка також просила стягнути з відповідача 2000 грн. в рахунок завданої їй, неправомірними діями відповідача, моральної шкоди, так як вона є інвалідом П групи, одна виховує онуку, яка також є інвалідом та ситротою, іншого доходу крім пенсії немає, а тому сума боргу була для неї суттєвою і її неповернення викликало в неї погірнення фізичного та психічного стану на відновлення якого, за призначенням лікаря, вона змушена була купити ліки від хвороби серця, від підвищеного артеріального тиску, седативні медичні препарати і антибіотики на загальну суму 2651 грн.

В судовому засідані позивачка ОСОБА_1 уточнені позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити в повному обсязі.

Представник позивачки ОСОБА_3 в судовому засіданні пояснив, що 25.09.2014 року позивачка позичила ОСОБА_2 1000 грн. та мобільний телефон «Nokia 220 Dual Sim», який був куплений нею в м. Путивль за декілька місяців до позики за 765 гривень та який з урахуванням фактичного зносу на даний час позивачка оцінює у 500 гривень. Відповідач зобов"язався повернути позивачці гроші в сумі 1200 грн. і телефон до 01.10.2014 року. Однак ОСОБА_2, взяті на себе зобов"язання не виконав та на вимогу позивачки про повернення не реагує, у зв"язку з чим просить стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 3700 грн., які складається з матеріальної та моральної шкоди, а саме 1200 грн. борг позики + 500 грн. залишкова вартість мобільного телефону + 2000 грн. моральної шкоди.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не зявився, але надав суду заяву в якій зазначив, що позовні вимоги ОСОБА_1 в частині матеріальних збитків в сумі 1700 грн. визнає повністю, а в частині моральної шкоди визнає частково в сумі 1000 грн. та просив справу слухати в його відсутності.

В судовому засіданні встановлено, що 25 вересня 2014 року між позивачкою та відповідачем ОСОБА_2 фактично був укладений договір позики, відповідно до якого позивачка ОСОБА_1 позичила відповідачу ОСОБА_2 грошові кошти в національній валюті у сумі 1000 (одна тисяча) гривень, а відповідач ОСОБА_2 зобовязався повернути гроші у сумі 1200 (одна тисяча двісті) гривень до 01 жовтня 2014 року про що відповідач ОСОБА_2, після отримання грошових коштів, власноручно написав позивачці розписку, підтвердивши свої зобовязання. Тобто таким чином суд вважає, що між сторонами був фактично укладений договір позики. Крім того ОСОБА_2 попросив позивачку надати йому в тимчасове користування, терміном на один місяць, телефон «NOKIA - 220 Dual Sim», з чим позивачка ОСОБА_1 погодилася і передала відповідачу вказаний телефон. З урахуванням фактичного зносу телефону, на даний час позивачка його оцінює у 500 грн., з чим погоджується і відповідач, що підтверджується також поясненням позивачки та її представника, заявою відповідача про визнання позову та копією розписки від 25.09.2014 року.

Станом на 01 жовтня 2014 року відповідач борг позивачці не повернув пояснивши це матеріальними труднощами та пообіцяв повернути гроші і телефон 25 жовтня 2014 року, але і на цю дату ОСОБА_2 нічого не повернув. По фактам неповернення грошей та телефону позивачка звернулася до Буринського РВ УМВС, де після розгляду її заяви та проведення перевірки за вказаними фактами розгляд матеріалів було припинено, а позивачці розяснено право звернутися в приватному порядку до суду, що підтверджується повідомленням Буринського РВ УМВС України в Сумській області за № 6328 від 09.12.2014 року.

Внаслідок отриманого стресу від неправомірних дій відповідача ОСОБА_2, погіршився стану психічного та фізичного здоровя позивачки, через що вона змушена була в жоввтні- листопаді 2014 року звертатися за медичною допомогою та нести додаткові витрати на лікування, що частково підтверджується призначенням лікаря психіатра від 29.12.2014 року, квитанціями на покупку ліків та посяненням свідка ОСОБА_4.

За ст.1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей.

Відповідно до ч.2 ст.1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми.

Згідно ч.1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. .

У відповідності до вимог ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином, відповідно до умов договору та вимог цивільного кодексу Україгни, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог, відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідач не виконав зобов'язання, встановлені розпискою щодо позики, та суми загальної позики з урахуванням вартості телефону визначеною позивачкою ОСОБА_1 і яка не заперечується відповідачем ОСОБА_2. А відповідно до ч.1 ст.61 ЦПК України обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню.

Відповідно до Конституції України громадянин має право на відшкодування моральної (немайнової) шкоди, заподіяної йому внаслідок порушення його прав і законних інтересів.

За нормами ст.23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав, а саме яка полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов'язана з розміром цього відшкодування.

Відповідно до вимог ст.610 ЦК України порушенням зобов"язання є його невиконання, що і має місце з боку відповідача, а відповідно до ст.611 ЦК України у разі порушення зобов"язання настають правові наслідки, зокрема відшкодування збитків та моральна шкода.

За обґрунтуванням позивачки та її представника, моральна шкода, якої зазнала позивачка ОСОБА_1, полягає в моральних та психічних стражданнях внаслідок позбавлення можливості використовувати власні кошти у повсякденному житті. У зв'язку з чим погіршився фізичний і психічний стан її здоров"я.

У відповідності зі ст. 1167 ЦК України моральна шкода, заподіяна фізичній особі неправомірними діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її заподіяла за наявності вини.

В ході розгляду справи судом встановлено наявність шкоди заподіяної позивачці ОСОБА_1, протиправність діяння заподіювача шкоди - відповідача ОСОБА_2, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні.

Таким чином суд приходить до висновку, що позовні вимоги про стягнення з відповідача на користь позивачки суми боргу за договорами позики в розмірі 1700 грн. підлягають повному задоволенню, а вимоги щодо стягнення моральної шкоди, з урахуванням наявних у справі доказвів, думки сторін та виходячи з вимог розумності і справедливості , частковому задоволенню в розмірі 1000,00 грн..

Крім того, відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України з відповідача підлягає до стягнення сума судового збору у розмір 243.60 грн. на користь держави, оскільки позивачка при подачі позовубула звільнена від сплати судового збору, як інвалід.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 10,11, 58,59, 64,88,197,209, 212-215 ЦПК України ст.ст. 23, 526, 610,611, 1046,1047,1049,1167 ЦК України. суд -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 суму боргу розмірі 1700 (одна тисяаі сімсот) гривень, та 1000 (одну тисячу) гривень в рахунок відшкодування моральної шкоди.

В їншій частині позову відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 судовий збір в сумі 243 гривні на користь держави- отримувач коштів УДКСУ у Буринському районі, Сумської області, код за , банк отримувача ГУДКСУ у Сумській області, МФО 837013, р/р 0066, код класифікації доходів бюджету 22030001.

Рішення може бути оскаржене в апеляційний суд Сумської області через Буринський райсуд протягом десяти днів з дня його проголошення.

Особи які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Головуючий суддя: