Справа № 362/4144/14-ц
Провадження № 2/362/159/15
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 лютого 2015 року Васильківський міськрайонний суд Київської області в складі:

головуючого судді - Орди О.О.,

при секретарі - Хоменко О.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду у місті Василькові Київської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2 до Дібрівської сільської ради Васильківського району Київської області про визнання права власності в порядку спадкування та встановлення факту, що має юридичне значення ,-

В С Т А Н О В И В:

Позивачі звернулися до суду із вказаним позовом, в якому просять встановити факт, що має юридичне значення, а саме: факт складання ОСОБА_3 заповіту, посвідченого 01.10.2010 року секретарем виконкому Дібрівської сільської ради Васильківського району Київської області, реєстровий номер 18 на ім'я ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, оскільки ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_2 є однією і тією ж особою; визнати за ОСОБА_1 та ОСОБА_2 право власності на спадкове майно, що залишилося після смерті ОСОБА_3, померлої ІНФОРМАЦІЯ_5 року в порядку спадкування за заповітом, а саме: на 2/3 частки житлового будинку АДРЕСА_1 згідно визначених у заповіті часток 2/3 та 1/3 відповідно.

Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що ІНФОРМАЦІЯ_6 року померла ОСОБА_3, яка постійно проживала та була зареєстрована у АДРЕСА_1. Спадкоємцями майна померлої згідно з заповітом є позивачі по справі, які після смерті спадкодавця своєчасно звернулися до нотаріальної контори з заявами про прийняття спадщини, однак отримали відмову, мотивовану тим, що склад майна, на яке видається свідоцтво про право на спадщину встановити не можливо, оскільки у заповіті призначила спадкоємцями позивачів й зробила розпорядження на належний їй цілий житловий будинок з надвірними спорудами та земельну ділянку що знаходиться в АДРЕСА_1 а саме: 2/3 частини житлового будинку з надвірними будівлями та частину земельної ділянки вона заповіла ОСОБА_1 та 1/3 частину житлового будинку з надвірними будівлями та частину земельної ділянки вона заповіла ОСОБА_2.

Крім того, мотивуючи підстави для відмови у видачі свідоцтва про право на спадщину нотаріус зазначала, що з правовстановлюючих документів на житловий будинок вбачається, що як на момент складання заповіту, так і на день смерті спадкодавцю належали лише 2/3 частки житлового будинку з надвірними будівлями; правовстановлюючих документів на земельну ділянку взагалі не подано, оскільки ОСОБА_3 за своє життя не використала своє право на безоплатну приватизацію земельної ділянки, наданої їй для обслуговування вказаного житлового будинку.

Оскільки спадкодавцю на момент її смерті на праві власності належало 2/3 частки житлового будинку АДРЕСА_1, на думку позивачів саме це майно має бути розподілено між спадкоємцями, згідно волі спадкодавця, у розмірі часток які визначені заповітом.

Разом з тим, зважаючи на відмінність в написанні прізвища ОСОБА_2 у паспорті та заповіті «Бортніченко» позивач вважає за необхідне вирішити питання встановлення факту, що має юридичне значення, а саме: факт складання ОСОБА_3 заповіту, посвідченого 01.10.2010 року секретарем виконкому Дібрівської сільської ради Васильківського району Київської області, реєстровий номер 18 на ім'я ОСОБА_2 оскільки ОСОБА_2 та ОСОБА_2 є однією і тією ж особою, адже не вирішення даного питання унеможливить отримання свідоцтва про право на спадщину.

07.10.2014 року представником позивача було подано заяву про уточнення позовних вимог, в якій останній просив суд в порядку окремого провадження встановити факт, що має юридичне значення, а саме: факт складання ОСОБА_3 заповіту, посвідченого 01.10.2010 року секретарем виконкому Дібрівської сільської ради Васильківського району Київської області, реєстровий номер 18 на ім'я ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, оскільки ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_2 є однією і тією ж особою; ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_2 є однією і тією ж особою; визнати право власності на спадкове майно, що залишилося після смерті ОСОБА_3, померлої ІНФОРМАЦІЯ_6 року в порядку спадкування за заповітом, а саме: з 2/3 частин житлового будинку АДРЕСА_1 за ОСОБА_1 визнати право власності в порядку спадкування за заповітом на 4/9 частки спірного житлового будинку та за ОСОБА_2 визнати право власності в порядку спадкування за заповітом на 2/9 частки. спірного житлового будинку.

24.02.2015 року представником позивача було подано заяву про уточнення позовних вимог, в якій останній просив суд в порядку окремого провадження встановити факт, що має юридичне значення, а саме: що ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_2 є однією і тією ж особою; визнати право власності на спадкове майно, що залишилося після смерті ОСОБА_3, померлої ІНФОРМАЦІЯ_6 року в порядку спадкування за заповітом, а саме: з 2/3 частин житлового будинку АДРЕСА_1 за ОСОБА_1 визнати право власності в порядку спадкування за заповітом на 4/9 частки спірного житлового будинку та за ОСОБА_2 визнати право власності в порядку спадкування за заповітом на 2/9 частки. спірного житлового будинку

Представник позивачів в судове засідання не з'явився, надіславши заяву про слухання справи за його відсутності, вимоги позову підтримав та просив суд їх задовольнити в повному обсязі.

Представник відповідача - Дібрівської сільської ради Васильківського району Київської області в судове засідання не з'явився, надавши заяву, в якій просить розглянути справу без його участі, проти задоволення позовних вимог не заперечує ( а.с.51).

Дослідивши матеріали справи, всебічно проаналізувавши обставини справи в їх сукупності, оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному і об'єктивному розгляді справи, зібрані по справі докази, керуючись законом, суд дійшов до наступних висновків.

Згідно ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

В силу положень ст. 256 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені факти, в тому числі родинних відносин між фізичними особами, належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім'я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з ім'ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті а також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Відповідно до п.7 Постанови Пленуму ВСУ №5 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» суд вправі розглядати справи про встановлення родинних відносин, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки, наприклад, якщо підтвердження такого факту необхідне заявникові для одержання в органах, що вчиняють нотаріальні дії, свідоцтва про право на спадщину, для оформлення права на пенсію у зв'язку з втратою годувальника.

Відповідності до ч. 4 ст. 25 ЦК України цивільна правоздатність фізичної особи припиняється у момент її смерті.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом.

Положення ст.ст. 1216, 1217, 1218, 1233 ЦК України зазначають, що спадкуванням є перехід прав та обов'язків від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися в наслідок його смерті. Заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Відповідно до ч. 1 ст. 1297 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов'язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_3 померла ІНФОРМАЦІЯ_6 року, що підтверджується свідоцтвом про смерть, серії НОМЕР_1, виданим 25.02.2013 року виконавчим комітетом Дібрівської сільської ради Васильківського району Київської області (а.с. 64).

Згідно свідоцтва про право особистої власності на житловий будинок, виданого 11.08.2000 року виконавчим комітетом Дібрівської сільської ради, ОСОБА_3 на праві власності належить 2/3 частини житлового будинку з будівлями та спорудами, що розташований в АДРЕСА_1 (а.с.11).

У відповідності до заповіту, посвідченого 01.10.2010 року секретарем виконкому Дібрівської сільської ради Васильківського району Київської області Кобець О.В. за реєстровим № 18, ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3 на випадок власної смерті належні їй 2/3 частини житлового будинку з надвірними будівлями та частину земельної ділянки, що знаходяться по АДРЕСА_1 заповідала своєму онуку: ОСОБА_1; а належну їй 1/3 частину того ж будинку та частину земельної ділянки заповідала своєму сину: ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 ( а.с.6).

У визначений законом строк позивачі звернулися до приватного нотаріуса Васильківського районного нотаріального округу Іваннікова Володимира Михайловича з заявами про прийняття спадщини, однак отримали відмову № 6/02-31 від 18.02.2014 року мотивовану тим, що з правовстановлюючих документів на житловий будинок вбачається, що як на момент складання заповіту, так і на день смерті спадкодавцю належали лише 2/3 частки житлового будинку з надвірними будівлями; проте правовстановлюючих документів на цілий житловий будинок на якій було зроблено заповіт спадкодавцем не надано та на земельну ділянку взагалі не подано правовстановлюючих документів, оскільки ОСОБА_3 за своє життя не використала своє право на безоплатну приватизацію земельної ділянки, наданої їй для обслуговування вказаного житлового будинку (а.с. 7).

З огляду матеріалів спадкової справи №5/2013, заведеної 18.03.2013 року приватним нотаріусом Васильківського районного нотаріального округу Іванніковим В.М., позивачі є єдиними спадкоємцями майна померлої ІНФОРМАЦІЯ_6 року ОСОБА_3 (а.с.61-84).

Однак, відмінності в зазначені прізвищі позивача ОСОБА_2 в його паспорті «ОСОБА_2» та в заповіті «Бортніченко», на думку позивача може унеможливити отримання свідоцтва про право на спадщину.

Так, у відповідності до копії свідоцтва про народження, серії НОМЕР_2, виданого 29.03.2013 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Васильківського міськрайонного управління юстиції у Київській області повторно, ІНФОРМАЦІЯ_1 року народився ОСОБА_2, батьками останнього є ОСОБА_9 та ОСОБА_3 ( а.с.70).

Однак при видачі 27.06.1998 року Калинівським СВМ Васильківського МВ ГУ МВС України в Київській області паспорта останнього серії НОМЕР_3, його прізвище було зазначено як «ОСОБА_2» ( а.с.9).

В свою чергу, зі змісту заповіту посвідченого 01.10.2010 року секретарем виконкому Дібрівської сільської ради Васильківського району Київської області Кобець О.В. за реєстровим № 18, вбачається, що ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3 на випадок власної смерті належну їй 1/3 частину житлового будинку з надвірними будівлями та частину земельної ділянки, що знаходяться по АДРЕСА_1 заповідала своєму сину: ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1.

У відповідності до експертного висновку Українського бюро лінгвістичних експертиз № 056/947-d від 18.08.2014 року українські записи прізвища ОСОБА_2 і ОСОБА_2 (свідоцтво про народження, запис ОСОБА_2, батько ОСОБА_9, мати ОСОБА_3) та російський запис ОСОБА_2 у документах, наданих для експертизи, є ідентичними. (а.с.32).

Оцінюючи зібрані по справі докази, що узгоджуються між собою, суд вважає доведеним факт відповідності зазначеного в заповіті прізвища однієї і тієї ж особи, а саме, що ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 зазначений в паспорті громадянина України серії НОМЕР_3, виданому 27.06.1998 року Калинівським СВМ Васильківського МВ ГУ МВС України в Київській області та ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, зазначений в заповіті, посвідченого 01.10.2010 року секретарем виконкому Дібрівської сільської ради Васильківського району Київської області Кобець О.В. за реєстровим № 18 є однією й тією самою особою

Разом з тим, враховуючи те, що позивачі є спадкоємцями за заповітом майна померлої ІНФОРМАЦІЯ_6 року ОСОБА_3, звернулися у встановленому законом порядку та в строк з заявами на отримання спадщини, однак, в ході оформлення заповіту спадкодавцем було здійснено розподіл спадкового майна в частках 1/3 та 2/3, що на думку нотаріуса перевищує розмір спадкової маси, оскільки на час складання заповіту спадковацю належало тільки 2/3 частини спірного будинку, суд вважає, що право позивачів на спадкування нерухомого майна за заповітом підлягає судовому захисту шляхом шляхом визнання за ОСОБА_1 права власності на 4/9 частки спадкового будинку, а за ОСОБА_2 права власності на 2/9 частки спадкового будинку.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 25, 328, 1216, 1217, 1218, 1233, 1225, 1297 ЦК України, ст. ст. 3, 10, 11, 15, 57, 60, 208, 209, 212-215, 218, 223, 256, 257, 294 ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1, ОСОБА_2 до Дібрівської сільської ради Васильківського району Київської області про визнання права власності в порядку спадкування та встановлення факту, що має юридичне значення - задовольнити.

Встановити факт, що ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 року та ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 є однією й тією самою особою.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на 4/9 частки житлового будинку АДРЕСА_1 в порядку спадкування за заповітом після смерті ІНФОРМАЦІЯ_6 року ОСОБА_3.

Визнати за ОСОБА_2 право власності на 2/9 частки житлового будинку АДРЕСА_1 в порядку спадкування за заповітом після смерті ІНФОРМАЦІЯ_6 року ОСОБА_3.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Київської області через Васильківський міськрайонний суд Київської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя О.О. Орда