Номер провадження: 22-ц/785/1979/15
Головуючий у першій інстанції Літвінова І.А.
Доповідач Мартинова К. П.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22.07.2015 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області в складі:

головуючого - Мартинової К.П.,

суддів - Доценко Л.І., Заїкіна А.П.,

за участю секретаря - Феленко В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, Одеської міської ради, Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю в Одеській області, Управління земельних ресурсів Департаменту комунальної власності Одеської міської ради, Київської районної адміністрації Одеської міської ради, Реєстраційна служба Головного управління юстиції в Одеській області, КП «Бюро технічної інвентаризації» Одеської міської ради, Виконавчий комітет Одеської міської ради про визначення порядку користування земельною ділянкою, усунення перешкод у приватизації ділянки, встановлення земельного сервітуту, виділ в натурі частини домоволодіння у самостійний об'єкт нерухомості, визнання права власності, припинення права спільної часткової власності, за зустрічним позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2, Одеської міської ради, Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю в Одеській області про усунення перешкод у здійснені права власності, про захист права на особисте життя та його таємницю, встановлення земельного сервітуту, стягнення матеріальної шкоди за апеляційною скаргою ОСОБА_2, подану через представника ОСОБА_4, на рішення Київського районного суду м. Одеси від 13 листопада 2014 року,

ВСТАНОВИЛА :

У грудні 2010 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3 про усунення перешкод у здійсненні права власності на частину домоволодіння АДРЕСА_1, встановлення земельного сервітуту та про визнання необґрунтованою відмови на узаконення перепланування та реконструкції частини домоволодіння.

В процесі розгляду справи ОСОБА_2 неодноразово уточнював свої вимоги та 04.06.2013 року остаточними позовними вимогами до ОСОБА_3, Одеської міської ради, Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю в Одеській області просив ухвалити рішення, яким: виділити 39/100 частини домоволодіння АДРЕСА_1 у самостійний об'єкт нерухомості, визнати право власності на самостійний об'єкт нерухомості АДРЕСА_2, припинити право спільної часткової власності обох співвласників, визнати відмову ОСОБА_3 надати письмову згоду на приватизацію земельної ділянки неправомірною, зобов'язати ОСОБА_3 не чинити йому перешкод у приватизації земельної ділянки і погодити межі суміжних земельних ділянок, визначити порядок користування земельною ділянкою, встановити безоплатний земельний сервітут на право користування ОСОБА_2 земельною ділянкою, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, яка перебуває у користуванні ОСОБА_3, зобов'язати ОСОБА_3 не перешкоджати йому в проведенні робіт по утепленню зовнішніх стін, які виходять на земельну ділянку, яка знаходиться у користуванні ОСОБА_3, а також у встановленні відливу і ринви на даху, що знаходяться над приміщеннями під літерами 2-3, 2-4, 2-8, за адресою: АДРЕСА_1, визнати відмову ОСОБА_3 надати йому згоду щодо узаконення перепланування й реконструкції домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1, безпідставною, зобов'язати ОСОБА_3 звільнити вікно в приміщенні гардеробної під № 2-3, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, і не заважати користуватися вище вказаним вікном.

ОСОБА_3 звернулася до суду з зустрічними позовними вимогами до ОСОБА_2, Одеської міської ради, Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю в Одеській області про усунення перешкод в користуванні своєю власністю, який неодноразово уточнювала та остаточно просила: зобов»язати ОСОБА_2 привести частину будинку АДРЕСА_1 в стан, який був до проведеної ним реконструкції тобто перебудувати мансарду в горище в належній йому частині домоволодіння, усунути порушення її особистого та сімейного життя та зобов»язати закласти віконний проріз у гардеробній / 2-3/, або встановити у віконний проріз глухий /який не відчиняється/ віконний блок з непроглядним склом; встановити земельний сервітут для обслуговування її частини домоволодіння та стягнути з ОСОБА_2 на її користь матеріальну шкоду у розмірі 12000 грн.

Справа розглядалася судами різних інстанції неодноразово.

Рішенням Київського районного суду м. Одеси від 03 травня 2012 року позов ОСОБА_2 задоволено.

Рішенням апеляційного суду Одеської області від 05 листопада 2012 року в задоволенні позову ОСОБА_2 відмовлено.

Ухвалою колегії суддів Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 13 лютого 2013 року рішення Київського районного суду м. Одеси від 03 травня 2012 року та рішення апеляційного суду Одеської області від 05 листопада 2012 року скасовано, справу передано на новий розгляд до суду першої інстанції.

Рішенням Київського районного суду м.Одеси від 13 листопада 2014 року визначено такий порядок користування земельною ділянкою площею 599 кв. м. по АДРЕСА_1 між співвласниками ОСОБА_2 і ОСОБА_3:

у користування ОСОБА_2 надати земельну ділянку площею 283 кв. м.;

у користування ОСОБА_3 надати земельну ділянку площею 316 кв. м..

Лінія розподілу проходить по міжквартирним перегородкам, далі по зовнішній стіні навісу літ. «Д», далі по огорожі № 7, довжиною 15,39 м.

Встановлено земельний сервітут на безстрокове безоплатне користування ОСОБА_2 один раз на рік протягом 7 днів частиною земельної ділянки, яка знаходиться у користуванні ОСОБА_3 по АДРЕСА_1, площею 9,2 кв. м. вздовж зовнішньої стіни житлового будинку літ. «А1» розміром: ширина 1 м, довжина 9, 15 м для забезпечення обслуговування зовнішньої стіни житлового будинку.

Зобов'язано ОСОБА_3 не чинити перешкод ОСОБА_2 по обслуговуванню зовнішньої стіни житлового будинку по АДРЕСА_1 у безстроковому безоплатному користуванні протягом 7 днів один раз на рік частиною земельної ділянки площею 9,2 кв. м вздовж зовнішньої стіни житлового будинку літ. «А1» розміром: ширина 1 м, довжина 9, 15 м.

В задоволенні решти позову ОСОБА_2 відмовлено.

Зустрічний позов ОСОБА_3 задоволено частково.

Зобов'язано ОСОБА_2 усунути перешкоди у здійсненні права власності ОСОБА_3 шляхом приведення частини будинку АДРЕСА_1, яка належить ОСОБА_2 в стан, якій був до зробленої ним реконструкції у належній йому частини, а саме: зобов'язати ОСОБА_2 за власний рахунок перебудувати мансарду у горище у належній йому частині будинку АДРЕСА_1.

Зобов'язано ОСОБА_2 усунути порушення особистого та сімейного життя ОСОБА_3 шляхом закладення віконного прорізу або встановлення у віконний проріз у гардеробній тієї частини житлового будинку, якою він користується - (2-3) згідно технічного паспорту від 21.12.2010 року, глухого (який не відчиняється) віконного блоку з непроглядним склом.

Встановлено земельний сервітут на безстрокове безоплатне користування ОСОБА_3 один раз на рік протягом 10 днів частиною земельної ділянки, яка знаходиться у користуванні ОСОБА_2 по АДРЕСА_1, площею 13,9 м. кв. з торцевого боку житлового будинку літера «А» на відстані 0,7 м від огорожі в здовж приміщення № 1-2 та 1,0 м від стін в здовж приміщень № 1-4 і № 1-3 для забезпечення обслуговування зовнішньої стіни житлового будинку.

Зобов'язано ОСОБА_2 не чинити ОСОБА_3 перешкод для обслуговування зовнішньої стіни житлового будинку по АДРЕСА_1 у безстроковому безоплатному користуванні протягом 10 днів один раз на рік частиною земельної ділянки площею 13,9 кв. м з торцевого боку житлового будинку літера «А» на відстані 0,7 м від огорожі вздовж приміщення № 1-2 та 1,0 м від стін вздовж приміщень №№ 1-4 і 1-3.

В решті позову ОСОБА_3 відмовлено.

В апеляційній скарзіОСОБА_2, через представника ОСОБА_4, просить рішення суду змінити, тому що воно ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права та ухвалити нове рішення, яким задовольнити його позовні вимоги у повному обсязі та відмовити в задоволенні зустрічних позовних вимог щодо зобов»язання усунення перешкод в користуванні власністю.

ОСОБА_3 судове рішення в частині відмови в задоволенні її позовних вимог не оскаржує.

Справа в суді апеляційної інстанції розглянута на підставі ч. 2 ст. 305 ЦПК України у відсутності відповідачів представників Одеської міської ради та Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю в Одеській області, які повідомлені про час та місце судового розгляду, що підтверджується розписками про отримання судових повісток про виклик.

Заслухавши суддю-доповідача, доводи апеляційної скарги, заперечення на неї, перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги і заявлених вимог колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 ЦПК України.

Згідно з ч. 4 ст. 10 ЦПК України суд сприяє всебічному і повному з'ясуванню обставин справи: роз'яснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обов'язки, попереджує про наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених цим Кодексом.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об"єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення.

Судами установлено, що ОСОБА_2 є власником 39/100 частин домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1, яке згідно з договором купівлі-продажу від 26 червня 2009 року складається з літ. »А»:2-1 житлова, 2-2 коридор, 2-3 житлова, 2-4 санвузол, 2-5 кухня, 2-6 житлова, 2-7 коридор, 2-8 житлова, 2-9 житлова, літня кухня «Б», загальною площею 131,2 кв.м., житловою площею 91,9 кв. м., розташованого на земельній ділянці площею 606 кв. м.

Відповідач ОСОБА_3 є власником 61/100 його частини.

Внаслідок реконструкції 39/100 частин, належних позивачу, домоволодіння має загальну площу 176, 4 кв.м., в тому числі житлову 47, 5 кв.м., яка складається з таких приміщень:2-1а коридор, 2-1 кухня, 2-2 хол, 2-3 гардеробна, 2-4 санвузол, 2-6 житлова кімната, 2-7 коридор, 2-8 житлова кімната, 2-9 житлова кімната, 2-10 коридор, 2-11 санвузол, добудована мансарда площею 45,6 кв.м. та надвірних споруд: літня кухня літ. Б, навіс літ. Д.

Позивач ОСОБА_2 самочинно здійснив реконструкцію своєї частини домоволодіння шляхом перебудови та надбудови.

Постановою Кабінету Міністрів України №461 від 13 квітня 2011 року затверджено новий порядок прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об'єктів.

Відповідно до п. 2 Порядку прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об'єктів прийняття в експлуатацію об'єктів, що належать до І - III категорії складності, та об'єктів, будівництво яких здійснено на підставі будівельного паспорта, проводиться шляхом реєстрації Державною архітектурно-будівельною інспекцією та її територіальними органами (далі - Інспекція) поданої замовником декларації про готовність об'єкта до експлуатації.

Згідно з п. 11 цього порядку датою прийняття в експлуатацію об'єкта є дата реєстрації декларації або видачі сертифіката.

Відповідно до ч. 1 ст. 39 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об'єктів, що належать до І-ІІІ категорій складності, та об'єктів, будівництво яких здійснювалося на підставі будівельного паспорта, здійснюється шляхом реєстрації відповідною інспекцією державного архітектурно-будівельного контролю на безоплатній основі поданої замовником декларації про готовність об'єкта до експлуатації. Форма декларації про готовність об'єкта до експлуатації, порядок її подання і реєстрації визначаються Кабінетом Міністрів України.

П.9 прикінцевих положень Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» визначено спрощений порядок прийняття в експлуатацію збудованих до 31 грудня 2009 року індивідуальних жилих будинків, які збудовані без дозволу на виконання будівельних робіт і заяви про прийняття яких подаються до 31 грудня 2012 року ( в редакції, чинній на час розгляду справи).

Порядок прийняття в експлуатацію індивідуальних (садибних) житлових будинків, садових, дачних будинків, господарських (присадибних) будівель і споруд, прибудов до них, громадських будинків 1 та 11 категорій складності, які збудовані без дозволу на виконання будівельних робіт, і проведення технічного обстеження їх будівельних конструкцій та інженерних мереж, затверджений наказом Міністерства регіонального розвитку та житлово-комунального господарства 24 червня 2011 року №91.

ОСОБА_2 отримав декларацію про готовність об'єкта до експлуатації, яка зареєстрована інспекцією ДАБК в Одеській області 12 квітня 2012 року ( том 1, а.с. 176-178).

На час розгляду справи декларація про готовність об»єкта до експлуатації чинна та стороною відповідача не оспорена в установленому законом порядку.

ОСОБА_2 є власником 39/100 частини будинку АДРЕСА_1 на підставі договору купівлі-продажу від 06.06.2009 року, посвідченого приватним нотаріусом. За цим договором ОСОБА_2 придбав 39/100 частин домоволодіння АДРЕСА_1, житловою площею 171,6 кв.м., та яке розташоване на земельній ділянці площею 606 кв.м.

ОСОБА_2 реконструював належну йому частину домоволодіння та 12.04.2012 року отримав декларацію про готовність об»єкта до експлуатації на будинок АДРЕСА_1.

На підставі договору дарування від 23.10.2001 року ОСОБА_3отримала в дар 14/25 частин житлового будинку АДРЕСА_1, який в цілому складається з однієї житлової будівлі житловою площею 28,4 кв.м.

ОСОБА_3 також була проведена реконструкція та добудова в спірному домоволодінні, яке стало двоповерховим, та рішенням Київського районного суду м. Одеси від 31 липня 2008 року та додатковим рішенням суду від 24 вересня 2008 року за ОСОБА_3 визнано право власності на ізольоване жиле приміщення, що складає 61/100 частин домоволодіння АДРЕСА_1 загальною площею 127, 7 кв.м., житловою - 79,7 кв.м. /т.2, а.с. 20-24/.

Відповідно до ст. 364 ЦК України кожен із співвласників має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності.

У разі недосягнення згоди про спосіб і умови виділу в натурі частки із спільного майна учасник спільної часткової власності вправі звернутися з відповідним позовом до суду. Виділ в натурі часток жилого будинку, що є спільною частковою власністю, можливий, якщо кожній із сторін може бути виділено відокремлену частину будинку з самостійним виходом та за наявності висновку про таку технічну можливість.

Висновком № 128/2011 від 21.11.2011 року судової будівельно-технічної експертизи, проведеної Одеським науково-дослідним інститутом ім. Скибинського С.С. за ухвалою суду, встановлено технічну можливість виділу 39/100 частин домоволодіння АДРЕСА_1, що належать ОСОБА_2, в самостійний об»єкт нерухомості.

Цим же висновком спеціалістів встановлена та визначена можливість встановлення земельних сервітутів для ОСОБА_2 та ОСОБА_3

Висновком № 098/2011 від 20.10.2011 року судової будівельно-технічної експертизи та звітом №4 ТОВ «Стратегія» встановлено відповідність діючим будівельним,протипожежним нормам і правилам виконаної реконструкції частини будинку АДРЕСА_1, належної ОСОБА_2

При встановлених обставинах та на підставі наданих доказів колегія суддів прийшла до висновку про задоволення позовних вимог ОСОБА_2 стосовно виділу йому в натурі 39/100 частин домоволодіння АДРЕСА_1, та припинення права спільної часткової власності ОСОБА_2 в спірному домоволодінні.

Позовні вимоги ОСОБА_2 стосовно припинення права спільної часткової власності у домоволодінні стосовно ОСОБА_3 задоволенню не підлягають, оскільки у разі виділу частки із майна, що є у спільній частковій власності, щодо особи, майно якої виділено в натурі, спільна власність припиняється, але зберігається щодо інших учасників спільної часткової власності, які не бажають реалізувати своє право на виділ своїх часток із спільного майна.

Також не підлягають задоволенню позовні вимоги ОСОБА_2 про визнання за ним в судовому порядку права власності на будинок АДРЕСА_2 з тих підстав, що на об»єкт нерухомості є декларація про готовність об»єкту до експлуатації від 12 квітня 2012 року , що є підставою для отримання ним свідоцтва про право власності в установленому законом порядку.

Крім того, позовні вимоги зводяться до визнання права власності на житловий будинок під номером АДРЕСА_2, однак, до компетенції суду не входить присвоєння виділеному об»єкту нової окремої адреси.

Рішенням суду від 13 листопада 2013 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 визначено порядок користування земельною ділянкою по АДРЕСА_1.

Сторони судове рішення в частині визначення порядку користування земельною ділянкою не оспорюють.

Порядок приватизації земельних ділянок, які знаходяться в користуванні громадян визначено приписами Земельного Кодексу України.

Заява, технічна документація, що підтверджує розмір земельної ділянки та письмова згода власників /користувачів/ суміжних земельних ділянок, подаються до міської ради, яка і вирішує питання приватизації.

Відповідно до Конституції України, ЦК України кожна особа має право на захист свого порушеного чи невизнаного права в порядку, який встановлений законом.

Відмова ОСОБА_3 в наданні ОСОБА_2 згоди на приватизацію земельної ділянки за адресою АДРЕСА_1 є неправомірною, тому його позовні вимоги, заявлені в такій редакції підлягають задоволенню.

Позовні вимоги ОСОБА_2 стосовно зобов»язання ОСОБА_3 надати письмову згоду на приватизацію земельної ділянки задоволенню не підлягають, оскільки ним вибрано неправильний спосіб судового захисту в цій частині вимог. Не можна зобов»язати особу в примусовому порядку підписати той чи інший документ.

Позовні вимоги ОСОБА_2 в частині зобов»язання не перешкоджати в проведенні робіт по утепленню зовнішніх стін, які виходять на земельну ділянку, що перебуває в користуванні ОСОБА_3, а також в установленні відливу і ринви на даху, що знаходяться понад приміщенням літ. 2-3, 2-4, 2-8, про зобов»язання звільнити вікно в приміщенні гардеробної літ. 2-3 і не заважати користуватися вікном, задоволенню не підлягають з тих підстав, що вони є тотожними з його задоволеними позовними вимогами стосовно встановлення земельних сервітутів та зобов»язання ОСОБА_3 та ОСОБА_2 не чинити один одному перешкод в обслуговуванні належних їм частин спірного домоволодіння, та представник ОСОБА_2 в судовому засіданні в суді апеляційної інстанції погодився з рішенням суду в цій частині. ОСОБА_3 не оскаржує рішення суду взагалі.

Колегія суддів також прийшла до висновку про зміну судового рішення першої інстанції в частині часткового задоволення позову ОСОБА_3, яке оскаржується ОСОБА_2.

Оскільки наявна та є чинною декларація про готовність об»єкта до експлуатації від 12.04.2012 року, технічна документація затверджена інспекцією ДАБК в Одеській області, то колегія суддів не вбачає підстав для задоволення позовних вимог ОСОБА_3 стосовно зобов»язання ОСОБА_2 привести частину будинку АДРЕСА_1, яка йому належить, в стан, який був до зробленої ним реконструкції в належній йому частині, а саме зобов»язання за власний рахунок перебудувати мансарду в горище, та шляхом закладення віконного прорізу або встановлення у віконний проріз у гардеробній тієї частини житлового будинку, якою він користується глухого /який не відчиняється/ віконного блоку з непроглядним склом.

Висновком судової будівельно-технічної експертизи № 4041/24 від 30.12.2013 року, на який посилається суд першої інстанції при задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 в цій частині, не встановлено причинно-наслідковий зв»язок між реконструкцією горищного приміщення в мансардне приміщення і появою тріщин у квартирі ОСОБА_3.

Експертизою встановлено, що збільшення навантаження, яке виникло в результаті реконструкції житлового будинку без розробленого проекту з урахуванням усіх факторів, могло стати причиною виникнення деформацій осадового характеру, яке виявилося у вигляді тріщин.

Однак, встановлено, матеріалами справи підтверджено та сторонами не заперечується, що житловий будинок АДРЕСА_1 був реконструйований з одноповерхового в двоповерховий ще до придбання 39/100 частин цього будинку ОСОБА_2, та право власності на нього було визнано за ОСОБА_3 та ОСОБА_5 /який продав свою частину у 2009 році ОСОБА_2./ рішеннями суду.

Реконструкцію своєї частини домоволодіння ОСОБА_2 проводив після 2009 року. Висновком експертизи № 4041/24 від 30.12.2013 року визначено, що неможливо поділити причини виникнення деформації: від реконструкції одноповерхового житлового будинку у двоповерховий житловий будинок і від реконструкції горищного приміщення в мансардне. Реконструкція частини житлового будинку АДРЕСА_1, яка належить ОСОБА_3, проводилася ОСОБА_3 без розробленого проекту, що підтверджується рішеннями Київського районного суду м. Одеси від 31 липня та 24 вересня 2008 року про визнання за нею права власності в судовому порядку на самовільно реконструйований двоповерховий будинок АДРЕСА_1 та цей факт не підлягає доказуванню - ч. 3 ст. 61 ЦПК України / том 2 а.с.21-23/.

Оскільки, відповідно до ч. 6 ст. 147 ЦПК України висновок експерта для суду не є обов»язковим і оцінюється судом за правилами, встановленими статтею 212 ЦПК України, рішення суду не може ухвалюватися на припущеннях щодо того, що право власності ОСОБА_3 порушено реконструкцією горищного простору ОСОБА_2, її позовні вимоги в цій частині задоволенню не підлягають.

Також позивачкою ОСОБА_3 не надано належних та допустимих доказів того, віконний проріз в частині будинку АДРЕСА_1, яка належить ОСОБА_2 створює перешкоди в користуванні її власністю. Необхідно також зазначити, що заявлені позовні вимоги ОСОБА_3 є неконкретними: або закласти віконний проріз, або встановити в нього глухий / який не відчиняється/ віконний блок з непроглядним склом.

Технічними паспортами спірного домоволодіння, які були предметом розгляду і при ухваленні Київським районним судом м. Одеси рішень 31 липня та 24 вересня 2008 року про визнання права власності на самовільно реконструйований ОСОБА_3 житловий будинок АДРЕСА_1, підтверджено наявність віконного прорізу в приміщенні 2-3.

Доказів того, що цей проріз був відновлений ОСОБА_2 вже після 2009 року, тобто після придбання ним частини житлового будинку у власність, не надано.

При встановлених обставинах, на підставі наданих доказів та п.п. 3, 4 ч. 1 ст. 309 ЦПК України з урахуванням принципів справедливості, добросовісності, розумності колегія суддів прийшла до висновку про зміну оскаржуваного рішення з ухваленням рішення про часткове задоволення обох позовів.

Керуючись ст.ст. 209, 303, 304, 305, 307, 309 ч. 1 п.п. 3, 4, 313, 314, 316, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів,

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2, подану через представника ОСОБА_4, задовольнити частково.

Рішення Київського районного суду м. Одеси від 13 листопада 2014 року змінити.

Позов ОСОБА_2 до ОСОБА_3, Одеської міської ради, Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю в Одеській області та зустрічний позов ОСОБА_3 до ОСОБА_2, Одеської міської ради, Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю в Одеській області задовольнити частково.

Виділити в натурі належні ОСОБА_2 39/100 частин домоволодіння АДРЕСА_1, що складається з житлового будинку під літерою «А1», загальною площею 176,4 кв.м., житлова 47,5 кв.м., підсобна 128,9 кв.м., до складу приміщень якого входять: коридор площею 3,5 кв.м., кухня площею 16,5 кв.м., хол площею 24,1 кв.м., гардеробна площею 15,2 кв.м., санвузол площею 7,2 кв.м., жила кімната площею 17,1 кв.м., коридор площею 8,2 кв.м., жила кімната площею 14,5 кв.м., жила кімната площею 15,9 кв.м., коридор площею 4,4 кв.м., санвузол площею 4,2 кв.м., мансарда площею 45,6 кв.м..

Припинити право спільної часткової власності ОСОБА_2 на будівлі та споруди по АДРЕСА_1.

Визнати відмову ОСОБА_3 надати письмову згоду ОСОБА_2 на приватизацію земельної ділянки неправомірною.

Відмовити в задоволенні позову ОСОБА_2 до ОСОБА_3, Одеської міської ради, Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю в Одеській області: про визнання права власності на житловий будинок АДРЕСА_2; про зобов»язання не перешкоджати в проведенні робіт по утепленню зовнішніх стін, які виходять на земельну ділянку, що перебуває в користуванні ОСОБА_3, а також в установленні відливу і ринви на даху, що знаходяться понад приміщенням літ. 2-3, 2-4, 2-8, про зобов»язання звільнити вікно в приміщенні гардеробної літ. 2-3 і не заважати користуватися вікном, припинення за ОСОБА_3 права спільної часткової власності домоволодіння АДРЕСА_1.

Відмовити в задоволенні позову ОСОБА_3 до ОСОБА_2, Одеської міської ради, Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю в Одеській області: про усунення перешкод шляхом приведення частини будинку АДРЕСА_1, яка належить ОСОБА_2, в стан, який був до зробленої ним реконструкції в належній йому частині, а саме зобов»язання за власний рахунок перебудувати мансарду в горище, та шляхом закладення віконного прорізу або встановлення у віконний проріз у гардеробній тієї частини житлового будинку, якою він користується глухого /який не відчиняється/ віконного блоку з непроглядним склом.

В решті рішення Київського районного суду м. Одеси від 13 листопада 2014 року, а саме в частині визначення порядку користування земельною ділянкою по АДРЕСА_1, в частині встановлення земельного сервітуту ОСОБА_2 та ОСОБА_3, та зобов»язання обох не чинити один одному перешкод в обслуговуванні своїх будівель за цими сервітутами, залишити без зміни.

Рішення суду набирає законної сили з моменту його проголошення та може бути оскаржене до суду касаційної інстанції протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Головуючий К.П. Мартинова

Судді Л.І. Доценко

А.П. Заїкін