АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРНІВЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 квітня 2015 року м. Чернівці

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Чернівецької області у складі:

головуючого Лисака І. Н.

суддів: Міцнея В.Ф., Владичан А.І.,

секретар Тодоряк Г.Д.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про скасування свідоцтва про право на спадщину та визнання права власності на спадкове майно, за апеляційною скаргою ОСОБА_1, в інтересах якого та за довіреністю діє ОСОБА_3, на ухвалу Герцаївського районного суду Чернівецької області від 27 лютого 2015 року,-

В С Т А Н О В И Л А:

В лютому 2015 року ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до ОСОБА_2 про скасування свідоцтва про право на спадщину та визнання права власності на спадкове майно.

Ухвалою Герцаївського районного суду Чернівецької області від 27 лютого 2015 року позовну заяву ОСОБА_1 було повернуто позивачу у зв'язку з невиконанням вимог ухвали Герцаївського районного суду Чернівецької області від 10 лютого 2015 року про залишення позовної заяви без руху.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1, в інтересах якого та за довіреністю діє ОСОБА_3, просить вищезазначену ухвалу суду скасувати, а справу направити до суду першої інстанції для розгляду її по суті. Посилається на те, що судом першої інстанції були порушені норми процесуального права, а висновки суду не відповідають обставинам справи. Зазначає, що ним на виконання вимог ухвали було надано пояснення, чому виконати вимоги ухвали про залишення позову без руху неможливо, а для отримання доказів обґрунтованості позову подав до суду заяву про забезпечення доказів.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, обговоривши доводи апеляційної скарги та перевіривши матеріали справи вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 55 Конституції України кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань. Згідно ч.1 ст.3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду.

Як свідчить позиція Європейського суду з прав людини основною складовою права на суд є право доступу, в тому розумінні, що особі має бути забезпечена можливість звернутися до суду для вирішення певного питання, і що з боку держави не повинні чинитися правові чи практичні перешкоди для здійснення цього права.

Відповідно до ч.2 ст.6 Закону України «Про судовий збір» у разі якщо судовий збір сплачується за подання позовної заяви до суду в розмірі, визначеному з урахуванням ціни позову, а встановлена при цьому позивачем ціна позову не відповідає дійсній вартості спірного майна або якщо на день подання позову неможливо встановити точну його ціну, розмір судового збору попередньо визначає суд з подальшою сплатою недоплаченої суми або з поверненням суми переплати судового збору відповідно до ціни позову, встановленої судом у процесі розгляду справи.

Згідно ч.3 п.16 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» №10 від 17.10.2014 року якщо визначена позивачем ціна позову вочевидь не відповідає дійсній вартості спірного майна або на момент пред'явлення позову встановити точну його ціну неможливо, розмір судового збору попередньо визначає суд (частина друга статті 80 ЦПК). Остаточне визначення в процесі розгляду справи ціни позову (дійсної вартості спірного майна), а отже, і суми судового збору, здійснюється судом із наступним стягненням недоплаченого або з поверненням переплаченого судового збору.

Залишаючи позовну заяву без руху також з причин відсутності сплати судового збору відповідно до вартості спадкового майна, вартість якого позивач на момент звернення з позовом визначити не може, суд в порушення вимог ч.2 ст.6 Закону України «Про судовий збір» в ухвалі про залишення позовної заяви без руху попередньо не визначив суму, необхідну для сплати, проте в ухвалі про повернення позовної заяви зазначив про відсутність сплати судового збору із розрахунку вартості житлового будинку, розмір якого на момент звернення до суду позивачу невідомий.

Крім того, згідно ч.6 ст.130 ЦПК України суд в попередньому судовому засіданні крім іншого, відповідно до пп. 4-5 з'ясовує, які докази подані чи подаються на попередньому судовому засіданні кожною стороною для обґрунтування своїх доводів чи заперечень щодо невизнаних обставин; за клопотанням осіб, які беруть участь у справі, вирішує питання про витребування доказів та виклик свідків, про проведення експертизи, залучення до участі у справі спеціаліста, перекладача, особи, яка надає правову допомогу, або про судові доручення щодо збирання доказів.

Таким чином, з'ясування наявності доказів та їх сукупності для підстав звернення до суду із вимогами про визнання права власності на спадкове майно на стадії відкриття судового засідання не відповідає вимогам ст. ст. 119-120 ЦПК України, а вирішується в попередньому судовому засіданні.

Відсутність рішення щодо поновлення строку для прийняття спадщини та з'ясування причин цього не може бути підставою відмови у зверненні до суду із захистом, на думку сторони, порушеного права, а може бути наслідком, за наявності обставин, відмови в задоволенні позову після дослідження наданих доказів.

З вищенаведених підстав ухвала суду про повернення позовної заяви не відповідає зазначеним вимогам закону.

Відповідно до п.3 ч.1 ст.312 ЦПК України розглянувши скаргу на ухвалу суду першої інстанції, апеляційний суд скасовує ухвалу і передає питання на новий розгляд до суду першої інстанції, якщо останній порушив порядок, встановлений для його вирішення.

Під час вирішення питання про відкриття провадження, суду слід крім визначення розміру судового збору слід звернути увагу на порушення позивачем абзацу третього п.26 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» №10 від 17.10.2014 року в частині відсутності оригіналу платіжного доручення, про що не було зазначено в ухвалі про залишення позовної заяви без руху.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. 307, 312, 314 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1, в інтересах якого та за довіреністю діє ОСОБА_3, задовольнити.

Ухвалу Герцаївського районного суду Чернівецької області від 27 лютого 2015 року скасувати, а справу направити до суду першої інстанції для вирішення питання про відкриття провадження.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, та оскарженню не підлягає.

Головуючий /підпис/

Судді: /підписи/

З оригіналом згідно: