Номер провадження: 22-ц/785/226/15
Головуючий у першій інстанції Дєтков О.Я.
Доповідач Погорєлова С. О.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24.03.2015 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати з цивільних справ апеляційного суду Одеської області у складі:

головуючого судді: Погорєлової С.О.

суддів: Сидоренко І.П., Цюри Т.В.

при секретарі Колмакові В.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Березівського районного суду Одеської області від 25 листопада 2014 року у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики,-

встановила:

ОСОБА_3 звернулась до суду із позовом до відповідача, який в процесі розгляду справи уточнила, та просила стягнути борг з відповідача на її користь у розмірі 55 650 гривень, витрати на правову допомогу у розмірі 300 гривень та судовий збір у розмірі 556 гривень (а. с. 2-3, 31-32).

В обґрунтування свого позову посилалася на те, що 28.12.2009 року між нею та відповідачем було укладено договір позики, відповідно до умов якого ОСОБА_3 передала ОСОБА_2 5 000 доларів США, зі сплатою винагороди за користування грошовими коштами у розмірі 500 доларів США, строком до 01.07.2010 року. 15.01.2010 року ОСОБА_2 повернув позивачці частину боргу у розмірі 2 000 доларів США, а іншу частину обіцяв сплатити до 01.07.2010 року. Оскільки ОСОБА_2 до вказаного часу борг не повернув, то ОСОБА_3 була змушена звернутися до суду із вказаним позовом.

Рішенням Березівського районного суду Одеської області від 25 листопада 2014 року позов ОСОБА_3 - задоволено. Стягнено з ОСОБА_2 на її користь борг у розмірі 47 700 гривень, що становить 3 000 доларів США, винагороду за користування грошовими коштами у розмірі 7 950 гривень, що становить 500 доларів США, витрати на правову допомогу у розмірі 300 гривень та судовий збір у розмірі 556 гривень, а всього - 56 506 гривень (а. с. 41-42).

В апеляційній скарзі апелянт просить скасувати судове рішення, посилаючись на його необґрунтованість, неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, порушення судом норм матеріального та процесуального права (а. с. 47-48).

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга ОСОБА_2 підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Частиною 1 ст. 303 ЦПК України встановлено, що під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Згідно ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватись належним чином, відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Відповідно до ч. 2 ст. 1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

Судом встановлено, що на підтвердження укладання договору позики та його умов відповідач ОСОБА_2 надав розписку від 28.12.2009 року, зі змісту якої вбачається, що 28.12.2009 року ОСОБА_2 отримав від ОСОБА_3 5 000 доларів США. За користування вказаними грошима він взяв на себе обов'язок в строк до 01.07.2010 року виплатити ОСОБА_3 винагороду в розмірі 500 доларів США.16.01.2010 року ОСОБА_2 повернув позивачці частину боргу у розмірі 2 000 доларів США. Відомостей про повернення іншої частини боргу матеріали справи не містять (а. с. 11, 84).

Посилання представника апелянта в судовому засіданні на те, що фактично ОСОБА_2 було отримано 2 000 доларів США, які в подальшому були повернуті в повному обсязі, не кореспондуються зі змістом розписки, яка міститься в матеріалах справи, з якої вбачається що ОСОБА_2 отримав в борг 5 000 доларів США.

Довід апеляційної скарги про те, що оскільки в розписки не зазначено про зобов'язання повернути таку ж суму коштів, даний договір є неукладеним, є неспроможним.

Так, згідно ст.1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Згідно ч. ч. 1, 2 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін), а якщо строк (термін) виконання боржником обов'язку не встановлений або визначений моментом пред'явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов'язок у семиденний строк від дня пред'явлення вимоги, якщо обов'язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

З умов договору позики вбачається, що сторони не встановили строк виконання зобов'язання. Строк ( термін) виконання цих зобов'язань також не визначений вказівкою на певною подію, яка неминуче має настати. Оскільки при укладанні правочину сторони не визначили строк (термін) виконання зобов'язань боржника, то до спірних правовідносин застосовується ч. 2 ст. 530 ЦК України, яка передбачає , що кредитор має право вимагати виконання зобов'язання у будь-який час, а боржник повинен виконати такий обов'язок у семиденний строк від дня пред'явлення вимоги.

Посилання представника апелянта на необхідність застосування строків позовної давності також є необґрунтованими.

Відповідно до вимог ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови в позові (ч. 4 ст. 267 ЦК України).

Статтею 257 ЦК України встановлено загальну позовну давність тривалістю у три роки. За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права (ч. 1 ст. 261 ЦК України).

Отже, доводи щодо пропуску строку позовної давності, по-перше не відповідають фактичним обставинам справи, оскільки сторони не визначили строк (термін) виконання зобов'язання боржником, а відтак строк визначається моментом пред'явлення вимоги, по-друге ОСОБА_2, який приймав участь у судовому засіданні, не заявив до ухвалення рушення про застосування строку позовної давності, що також унеможливлює його застосування на стадії апеляційного провадження.

Згідно ч. ч. 1, 2 ст. 533 ЦК України, грошове зобов'язання має бути виконане у гривнях. Якщо у зобов'язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом.

Указаним обставинам суд першої інстанції дав належну оцінку і дійшов обґрунтованого висновку про те, що ОСОБА_2 належним чином свої обов'язки за договором позики не виконав, у зв'язку з чим утворилась заборгованість в сумі 3 500 доларів США, проте помилково застосував для розрахунку суми заборгованості курс ПАТ КБ "Приватбанк", який не можна вважати офіційним курсом, у зв'язку з чим рішення Березівського районного суду Одеської області від 25 листопада 2014 року підлягає зміні в частині розрахунку заборгованості за договором позики.

Отже, сума заборгованості у розмірі 3 000 доларів США, що станом на 14.11.2014 року згідно офіційного курсу НБУ становить 46 230,00 гривень (3 000 х 15,41 = 46 230), винагорода за користування грошовими коштами у розмірі 500 доларів США, що станом на 14.11.2014 року згідно офіційного курсу НБУ становить 7 705,00 гривень (500 х 15,41 = 7 705), судовий збір у розмірі 556,00 гривень та витрати, пов'язані з наданням юридичної допомоги, у розмірі 300,00 гривень, а всього 54 791,00 гривень підлягає стягненню з відповідача на користь ОСОБА_3

Керуючись п. 3 ч.1 ст. 307, п. п. 3, 4 ч. 1 ст. 309, ст. ст. 314, 316, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області,-

вирішила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - задовольнити частково.

Рішення Березівського районного суду Одеської області від 25 листопада 2014 року - змінити.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, який зареєстрований за адресою:АДРЕСА_2, на користь ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1, суму заборгованості у розмірі 3 000 доларів США, що станом на 14.11.2014 року за курсом НБУ становить 46 230,00 (сорок шість тисяч двісті тридцять гривень) гривень (3 000 х 15,41 = 46 230), винагороду за користування грошовими коштами у розмірі 500 доларів США, що станом на 14.11.2014 року за курсом НБУ становить 7 705,00 (сім тисяч сімсот п'ять гривень) гривень(500 х 15,41 = 7 705), судовий збір у розмірі 556,00 гривень та витрати, пов'язані з наданням юридичної допомоги, у розмірі 300,00 гривень, а всього 54 791,00 (п'ятдесят чотири тисячі сімсот дев'яносто одну гривень) гривень.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення та може бути оскаржено в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили до суду касаційної інстанції.

Головуючий Погорєлова С.О.

Судді Цюра Т.В.

Сидоренко І.П.