Справа № 159/1921/15-ц
Провадження № 2/159/651/15
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Ковель 12 травня 2015 року

Ковельський міськрайонний суд Волинської області під головуванням судді Окостень І.В., при секретарі Гусар Т.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2 до Ковельської міської ради Волинської області про визнання права власності на нерухоме спадкове майно,

в с т а н о в и в:

У квітня 2015 року ОСОБА_1, ОСОБА_2 звернулися у суд із указаним позовом, просили визнати за ними в порядку спадкування за законом після смерті батька ОСОБА_5 право власності по 1/4 частки за кожною на квартиру АДРЕСА_1. За життя батько набув у власність ? частки вказаної квартири на підставі рішення суду, проте не провів державну реєстрацію свого права і не виготовив правовстановлюючі документи, тому вони позбавлені можливості оформити свідоцтво про право на спадщину на це майно у нотаріуса.

Позивачі у судове засідання не з'явилися, кожен зокрема, подали заяви про підтримання позову та слухання справи у їх відсутності.

Відповідач Ковельська міська рада Волинської області належним чином повідомлена про час та місце розгляду справи, представника у судове засідання не направила.

З'ясувавши обставини справи та перевіривши їх доказами, суд прийшов до наступного висновку.

Згідно зі ст. ст. 1216, 1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинялися внаслідок його смерті.

За змістом ч. ч. 1, 2 ст. 1223, ст. 1261 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту право на спадкування за законом, зокрема, у першу чергу, мають діти спадкодавця.

З копії свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1, виданого ІНФОРМАЦІЯ_1 Відділом реєстрації актів цивільного стану по місту Ковелю Ковельського міськрайонного управління юстиції, встановлено, що ОСОБА_5 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 у віці 79 років у місті Ковелі Волинської області.

Померлий є батьком позивачів, що убачається із копій свідоцтв про народження останніх серій НОМЕР_2 від 31 травня 1961 року та НОМЕР_3 від 27 грудня 1963 року, та свідоцтв про одруження серій НОМЕР_4 від 24 лютого 1979 року та НОМЕР_5 від 19 лютого 1982 року, які засвідчують зміну прізвищ при укладенні шлюбу.

Із встановлених обставин та наведених норм закону випливає, що позивачі ОСОБА_1, ОСОБА_2 є спадкоємцями ОСОБА_5.

Відповідно до положень ч. 3 ст. 1268, ч. 1 ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом шести місяців він не заявив про відмову від неї. Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про відкриття спадщини.

Позивач ОСОБА_1 прийняла спадщину після смерті батька, оскільки постійно проживала разом з ним на час відкриття спадщини, що слідує із записів про місце реєстрації у паспорті громадянина України на її ім'я, а також довідки, виданої начальником РЖКП-1 від 23 грудня 2014 року, яка наявна у матеріалах спадкової справи на ім'я ОСОБА_5, заведеної приватним нотаріусом Ковельського міського нотаріального округу Хомич В.С. Також з матеріалів спадкової справи вбачається, що позивач ОСОБА_2 прийняла спадщину, оскільки в межах шести місяців з часу відкриття спадщини подала нотаріусу заяву про прийняття спадщини.

За інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру заповіт від імені ОСОБА_5 не посвідчувався. Відомості про інших осіб, які є спадкоємцями ОСОБА_5, у матеріалах спадкової та судової справ відсутні.

Таким чином, суд уважає доведеною ту обставину, що позивачі ОСОБА_1 і ОСОБА_2 є єдиними спадкоємцями, які прийняли спадщину після ОСОБА_5

Згідно з рішенням Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 27 квітня 2006 року за ОСОБА_5 було визнано право власності на ? ідеальної долі в квартирі АДРЕСА_1 після смерті ОСОБА_7.

На час оформлення ОСОБА_5 права на спадщину після ОСОБА_7 закон, зокрема ч. 4 ст. 334, ст. 1299 ЦК України, визначав обов'язок спадкоємця зареєструвати право на спадщину на нерухоме майно в органах, які здійснюють державну реєстрацію нерухомого майна.

Правовстановлюючі документи на вказану квартиру у позивачів відсутні. Відомості про реєстрацію за ОСОБА_5 права власності на ? вказаної квартири у державному реєстрі речових прав на нерухоме майно також відсутні, тому нотаріусом з урахуванням п. п. 4.15, 4.18 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5, за відсутності правовстановлюючих документів на спадкове нерухоме майно відмовлено позивачам у видачі свідоцтва про право на спадщину на це майно.

Станом на 14 квітня 2015 року ринкова вартість ? частки квартири АДРЕСА_1 становить 161647 грн.

Статтею 16 ЦК України визначено право кожної особи на звернення до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Визнання права є одним із способів захисту цивільних прав та інтересів.

Оскільки наведені обставини позбавили позивачів отримати у нотаріуса свідоцтво про право на спадщину, їх право підлягає захисту в судовому порядку - за кожною слід визнати право власності на ? частки на вказану квартиру в порядку спадкування після смерті батька ОСОБА_5

Виходячи із характеру спору та за відсутності заперечень відповідача щодо задоволення заявленого позову, судові витрати у справі слід залишити за позивачами.

На підставі ст. ст. 16, 1218, 1223, 1261, 1267 - 1270 ЦК України, керуючись ст. ст. 10, 11, 60, 212, 213, 215 ЦПК України, суд

в и р і ш и в:

Позов задовольнити повністю.

Визнати за ОСОБА_1 ? частки та за ОСОБА_2 ? частки у праві приватної власності на квартиру АДРЕСА_1, в порядку спадкування за законом після смерті батька ОСОБА_5.

Рішення суду може бути оскаржено шляхом подачі апеляційної скарги до апеляційного суду Волинської області через Ковельський міськрайонний суд протягом десяти днів з дня його проголошення, а особами, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, - протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Головуючий:І. В. Окостень