У х в а л а

іменем україни

16 липня 2015 рокум. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

Остапчука Д. О., Касьяна О. П., Савченко В. О.,

провівши попередній розгляд справи за позовом ОСОБА_4 до фізичної особи - підприємця ОСОБА_5 про захист прав споживача, припинення зобов'язання та стягнення грошових коштів, за касаційною скаргою ОСОБА_6, який діє в інтересах ОСОБА_4, на заочне рішення Комінтернівського районного суду м. Харкова від 02 грудня 2014 року та ухвалу апеляційного суду Харківської області від 14 квітня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У вересні 2014 року ОСОБА_4 звернувся до суду з указаним позовом до фізичної особи - підприємця (далі - ФОП ) ОСОБА_5, у якому з урахуванням уточнень просив розірвати договір купівлі-продажу побутових товарів від 19 вересня 2013 року, стягнути з відповідача на його користь грошові кошти в сумі 341 747 грн 65 коп., які складаються із: 27 800 грн - сума сплаченої вартості побутової техніки, 4 855 грн 60 коп. - інфляційні втрати, 832 грн 05 коп. - 3 % річних від простроченої суми, 304 410 грн - пеня, 3 650 грн - моральна шкода, 200 грн - комісія банку при перерахуванні коштів за товар на рахунок продавця.

Посилався на те, що він через електронну пошту замовив у відповідача для власних потреб побутову техніку на загальну суму 27 800 грн. На підставі рахунку від 21 серпня 2013 року через відділення ПАТ КБ «ПриватБанк» у м. Харкові він 19 вересня 2013 року перерахував відповідачу суму вартості побутової техніки, а також оплатив комісійні витрати банку в розмірі 200 грн. Але, відповідач взяті на себе зобов'язання не виконала і замовлену побутову техніку йому не поставила, у зв'язку з чим позивачем 10 травня 2014 року на її адресу було направлено письмову вимогу про повернення сплачених грошових коштів. Проте, до теперішнього часу ФОП ОСОБА_5 вказані вимоги не виконала і отримані кошти не повернула.

Заочним рішенням Комінтернівського районного суду м. Харкова від 02 грудня 2014 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Харківської області від 14 квітня 2015 року, позов задоволено частково.

Припинено правовідносини між споживачем ОСОБА_4 і ФОП ОСОБА_5, шляхом розірвання укладеного між ними 19 вересня 2013 року публічного договору роздрібної купівлі-продажу побутових товарів.

Стягнуто з ФОП ОСОБА_5 на користь ОСОБА_4 33 687 грн 65 коп., в тому числі: 27 800 грн - заборгованість за товар, 4 855 грн - інфляційні втрати, 832 грн 05 коп. - 3 % річних від простроченої суми та 200 грн - додаткові витрати.

Вирішено питання про розподіл судових витрат. В іншій частині позову відмовлено.

У поданій касаційній скарзі ОСОБА_6, який діє в інтересах ОСОБА_4, посилаючись на порушення судами норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, ухвалені у справі судові рішення в частині відмови в задоволенні позову про стягнення 304 410 грн пені та 3 650 грн моральної шкоди просить змінити, задовольнивши ці вимоги в повному обсязі.

Касаційну скаргу ОСОБА_6, який діє в інтересах ОСОБА_4, необхідно відхилити з огляду на наступне.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

Статтею 335 ЦПК України передбачено, що під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні суду чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Відповідно до ч. 3 ст. 332 ЦПК України суд касаційної інстанції відхиляє касаційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Відмовляючи в задоволення позову про стягнення з відповідача пені та моральної шкоди, суд першої інстанції, з висновками якого погодився і апеляційний суд, обґрунтовано виходив із безпідставності заявлених вимог.

Оскілки в іншій частині судові рішення ніким не оскаржуються, то в цій частині на предмет законності та обґрунтованості судом касаційної інстанції не перевіряються.

Встановлено й це вбачається з матеріалів справи, що оскаржувані судові рішення в частині вирішеня спору про стягнення пені та моральної шкоди ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, доводи скарги про неправильне застосування норм матеріального і порушення норм процесуального права безпідставні.

Враховуючи наведене та положення ч. 3 ст. 332 ЦПК України, колегія суддів дійшла висновку про необхідність відхилення касаційної скарги і залишення рішення суду першої інстанції та ухвали апеляційного суду в частині вирішення спору про стягнення пені та моральної шкоди без змін.

Керуючись ч. 3 ст. 332, ст. 337 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_6, який діє в інтересах ОСОБА_4, відхилити.

Заочне рішення Комінтернівського районного суду м. Харкова від 02 грудня 2014 року та ухвалу апеляційного суду Харківської області від 14 квітня 2015 року в частині вирішення спору про стягнення пені та моральної шкоди залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Колегія суддів: Д. О. Остапчук

О. П. Касьян

В. О. Савченко