Дата документу Справа №
Апеляційний суд Запорізької області
ЄУН 337/4613/14Головуючий у 1-й інстанції Гнатик Г.Є.
№22-ц/778/750/15Суддя-доповідач Гончар М.С.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 травня 2015 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Запорізької області у складі

головуючого судді Стрелець Л.Г.

суддів Каракуші К.В., Гончар М.С.

при секретарі Мосіній О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 на рішення Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 24 листопада 2014 року у справі за позовом ОСОБА_2, ОСОБА_3 до ОСОБА_5, яка діє в інтересах неповнолітньої ОСОБА_6, а також до ОСОБА_4, яка діє в своїх інтересах та в інтересах неповнолітніх - ОСОБА_7, ОСОБА_8, третя особа: відділ по Хортицькому району служби (управління) у справах дітей Запорізької міської ради про стягнення суми за договором позики за рахунок спадкового майна

ВСТАНОВИЛА:

ОСОБА_2 та ОСОБА_3 звернулись до суду із вищезазначеним позовом, який у подальшому неодноразово уточнювали та в якому (а.с. 177) просили:

- стягнути з відповідача ОСОБА_5 на користь ОСОБА_2 борг у сумі 12 208,34 грн.;

- стягнути з відповідача ОСОБА_5 на користь ОСОБА_3 борг у сумі 12 208,34 грн.;

- стягнути з відповідача ОСОБА_6 на користь ОСОБА_2 борг у сумі 6 104,17 грн.;

- стягнути з відповідача ОСОБА_6 на користь ОСОБА_3 борг у сумі 6 104,17 грн.

В обґрунтування свого позову позивачі зазначали, що 01.06.2013 року ОСОБА_6 на прохання ОСОБА_10, з яким вона перебувала у той час у шлюбі, отримала від них у позику грошові кошти у сумі 293 000,0 грн. з цільовим призначенням - на придбання нерухомості у м. Запоріжжі зі строком повернення грошових коштів до 14.10.2013 року, що підтверджується розпискою ОСОБА_6 від 01.06.2013 року. У визначений у розписці строк, ОСОБА_10 суму позики не повернув, пояснивши, що гроші віддасть після повернення з відпочинку, протягом двох місяців, але повернувшись з відпочинку, ОСОБА_10 раптово помер ІНФОРМАЦІЯ_1.

Отримані за договором позики грошові кошти ним були витрачені на придбання нерухомості і адресою: АДРЕСА_1 та земельної ділянки за цією ж адресою.

Після смерті ОСОБА_10 визначено коло спадкоємців, до яких переходять його обов'язки, у тому числі й обов'язок повернення суми позики.

Їх дочка ОСОБА_6 вже погасила більшу частину позики, але решту грошей їм не повернуто. Тому вважають, що цю суму повинна відшкодувати за рахунок спадкового майна ОСОБА_5, яка діє в інтересах неповнолітньої ОСОБА_6, яка у свою чергу є спадкоємицею після смерті ОСОБА_10

Ухвалою Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 22 серпня 2014 року (а.с.44) в якості третьої особи у цій справі залучений відділ по Хортицькому району служби (управління) у справах дітей Запорізької міської ради.

Ухвалою Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 27 жовтня 2014 року (а.с.166-167) в якості співвідповідача у цій справі було залучено ОСОБА_6, яка діє в своїх інтересах та в інтересах неповнолітніх - ОСОБА_7 та ОСОБА_8, яка раніше приймала участь у цій справі в якості третьої особи (а.с.3).

Ухвалою Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 27 жовтня 2014 року (а.с.168) провадження у цій справі у частині позовних вимог ОСОБА_2, ОСОБА_3 до ОСОБА_5, яка діє в інтересах неповнолітньої ОСОБА_6, а також до ОСОБА_6, яка діє в своїх інтересах та в інтересах неповнолітніх ОСОБА_7, ОСОБА_8 про стягнення суми за договором позики про стягнення суми 6 104,16 грн. закрито.

Рішенням Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 24 листопада 2014 року (а.с.181-184) позовні вимоги ОСОБА_2, ОСОБА_3 до ОСОБА_5, яка діє в інтересах неповнолітньої ОСОБА_6, а також до ОСОБА_6, яка діє в своїх інтересах та в інтересах неповнолітніх ОСОБА_7, ОСОБА_8 про стягнення суми за договором позики за рахунок спадкового майна залишено без задоволення.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду першої інстанції, посилаючись на неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права судом першої інстанції при його ухваленні, позивачі ОСОБА_2 та ОСОБА_3, а також відповідач ОСОБА_6 подали апеляційну скаргу, в якій просили рішення суду першої інстанції скасувати, ухвалити нове, яким позов позивачів задовольнити у повному обсязі.

У судове засідання 07.05.2015 року належним чином повідомлені апеляційним судом про час та місце розгляду цієї справи (а.с. 237-238) апелянти - позивачі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 та представник третьої особи - відділу по Хортицькому району служби (управління) у справах дітей Запорізької міської ради не з'явились, клопотань про відкладення розгляду цієї справи апеляційному суду не подавали.

При цьому, апелянти - позивачі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про причини своєї неявки апеляційний суд не сповістили.

Третя особа подала суду поштою клопотання (а.с.239-240), в якому просила апеляційний суд розглядати дану справу без участі її представника, у зв'язку із тим, що у малолітніх дітей є законні представники.

При вищевикладених обставинах, колегія суддів апеляційного суду визнала неповажною причину неявки апелянтів - позивачів ОСОБА_2 і ОСОБА_3 та ухвалила розглядати дану справу у даному судовому засіданні за відсутністю апелянтів-позивачів та представника третьої особи.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення осіб, які беруть участь у цій справі, у тому числі відповідача ОСОБА_6 та представника останньої (а.с.245-246) ОСОБА_13, які заявляли, що інтереси відповідача ОСОБА_6 та позивачів ОСОБА_2 та ОСОБА_3 співпадають, вони вважають, що відповідач ОСОБА_5, яка діє в інтересах неповнолітньої ОСОБА_6, яка є спадкоємцем за законом після смерті спадкодавця ОСОБА_10, що прийняла спадщину, має відповідати за борги спадкодавця ОСОБА_10 перед позивачами в частині отриманого спадкового майна, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів апеляційного суду дійшла висновку про те, що апеляційна скарга позивачів ОСОБА_2 та ОСОБА_3, відповідача ОСОБА_6 не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно із п. 1 ч. 1 ст. 307 ЦПК України за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, апеляційний суд має право її відхилити, а рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Відповідно до ст. 308 ЦПК апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з дотриманням норм матеріального і процесуального права.

Встановлено, що суд першої інстанції, відмовляючи у задоволенні позову позивачів ОСОБА_2 та ОСОБА_3 у цій справі у повному обсязі, керувався ст. ст.1046, 1047, 1049, 1282 ЦК України, ст. ст. 208, 209, 212, 213, 214, 215 ЦПК України та виходив із необґрунтованості та недоказаності позовних вимог позивачів ОСОБА_2 і ОСОБА_3 у частині стягнення суми за договором позики на користь кожного у розмірі 12 208,34 грн. з ОСОБА_5, яка діє в інтересах неповнолітньої ОСОБА_6, за рахунок вартості спадкового майна після смерті ОСОБА_10, оскільки позивачами у цій справі не надано належних доказів того, що грошові кошти, отримані позичальницею ОСОБА_6, отримані нею в інтересах сім'ї, не надано жодного належного доказу існування будь-яких зобов'язань саме для ОСОБА_10 щодо повернення цих грошових коштів, який був лише присутній при написанні розписки ОСОБА_6, що вбачається з розписки, розписку не підписував, грошових коштів не отримував, обов'язків щодо їх повернення на себе не брав.

Такі висновки суду першої інстанції є правильними, оскільки основані на доказах, поданих сторонами, та оцінені судом у відповідності до вимог ст. 212 ЦПК України, до встановлених правовідносин вірно застосовані норми матеріального права, відсутні порушення норм процесуального права, які б призвели до неправильного вирішення цієї справи.

Так, судом першої інстанції було правильно встановлено, що ОСОБА_10 і ОСОБА_6 перебували у зареєстрованому шлюбі з 06.06.2009 року (свідоцтво про шлюб, копія а.с.8).

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_10 помер (свідоцтво про смерть, копія а.с. 12).

Після смерті спадкодавця ОСОБА_10 відкрилась спадщина, у тому числі у вигляді будинку та земельної ділянки за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.13-18).

Приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Корицьким Є.Д. заведена спадкова справа після смерті ОСОБА_10 (а.с.54-95).

Спадкоємцями першої черги за законом після смерті спадкодавця ОСОБА_10 є: дружина ОСОБА_6 (а.с.67), син - ОСОБА_7 (а.с.68), син ОСОБА_8 (а.с.69), батько ОСОБА_15, мати ОСОБА_16, дочка ОСОБА_6 (а.с.80).

Мати спадкодавця - ОСОБА_16 заявою від 08.04.2014 року (а.с.60) відмовилась від прийняття спадщини після померлого сина ОСОБА_10 на користь дружини останнього - ОСОБА_6

Батько спадкодавця - ОСОБА_15 заявою від 05.05.2014 року (а.с.59) також відмовився від прийняття спадщини після померлого сина ОСОБА_10 на користь його дружини - ОСОБА_6

Таким чином, на теперішній час спадкоємцями після смерті ОСОБА_10 є: дружина ОСОБА_6, два сини - ОСОБА_7 і ОСОБА_8, дочка ОСОБА_6

Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Згідно із ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Судом першої інстанції було правильно встановлено, що 01.06.2013 року ОСОБА_3 і ОСОБА_2 у присутності ОСОБА_10, позичили за розпискою своїй дочці ОСОБА_6 грошові кошти у сумі 293 000,0 грн. для придбання нерухомості у м. Запоріжжі, які ОСОБА_6 зобов'язалася повернути до 14.10.2013 року (копія розписки а.с.4).

Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Згідно із ст. 1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподаткованого мінімуму доходів громадян.

Відповідно до ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Дослівно текст розписки ОСОБА_6 від 01.06.2013 року складений російською мовою так: "Я, ОСОБА_6 написанием настоящей расписки в присутствии ОСОБА_18 и ОСОБА_19, ОСОБА_20, действуя на основании паспорта НОМЕР_2, выданного Коммунарским РО ЗГУ ГУМВД Украины в Запорожской области 31.07.2009 г. и идентификационного кода НОМЕР_1, подтверждаю, что получила от ОСОБА_19 и ОСОБА_20 денежные средства в сумме 293 000 (двести девяносто три тысячи гривен 00 копеек) для приобретения себе недвижимости в городе Запорожье. Денежные средства обязуюсь вернуть до 14.10.2013 г. Расписка написана мною собственноручно без принуждения при полном осознании ее содержания" (копія а.с.4).

У позовній заяві та у судовому засіданні у суді першої інстанції позивач ОСОБА_3, також представник останньої - ОСОБА_21 (а.с. 36) пояснювали, що грошові кошти ОСОБА_6 у позику отримала для придбання нерухомості в інтересах сім'ї, у присутності ОСОБА_10, тому, відповідно до вимог діючого законодавства, неповернуту частину грошових коштів за договором позики, позивачам повинна повернути відповідачка ОСОБА_5, яка діє в інтересах неповнолітньої ОСОБА_6 за рахунок вартості частини спадкового майна.

Відповідач ОСОБА_6 у суді першої інстанції пояснювала, що грошові кошти вона позичила у своїх батьків на прохання ОСОБА_10, який також був присутній при написанні розписки, але за його бажанням розписку про позику грошей, писала вона, грошові кошти позичали та витрачали вони в інтересах сім'ї, на придбання будинку та земельної ділянки за адресою: АДРЕСА_1. Саме за ці грошові кошти було придбано і будинок і земельну ділянку за вищезазначеною адресою.

Зазначене у позові позивачами у цій частині, пояснення у судовому засіданні позивача ОСОБА_3, представника останньої - ОСОБА_21, яка одночасно також є представником позивача ОСОБА_2, пояснення відповідачки ОСОБА_6 під час судового розгляду цієї справи судом першої інстанції у цій частині, повністю суперечать фактичним обставинам, встановленим судом першої інстанції у цій справі та спростовуються доказами, наявними у матеріалах цієї справи.

Так, як вбачається із договору купівлі - продажу від 04.05.2013 року (а.с.17-18), спадкодавець ОСОБА_10 придбав у ОСОБА_22 і ОСОБА_23 житловий будинок, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, загальною площею 40,5 кв. м.

Відповідно до п. 3 вказаного договору продаж цей за домовленістю сторін був вчинений за 39 350,0 грн. Зазначену суму продавець одержав від покупця готівкою повністю до підписання цього договору.

П. 14 вищевказаного договору вказує: "я, покупець стверджую, що моя дружина - ОСОБА_6 дала згоду на купівлю вищезазначеної частки житлового будинку за мої особисті кошти та на оформлення договору на моє ім'я, що підтверджується її заявою, справжність підпису засвідчено Масловець Л.С., приватним нотаріусом Запорізького нотаріального округу 04.06.2013 року за р. № 1697".

Вказане вище спростовує доводи позивачів і відповідачки ОСОБА_6 про те, що грошові кошти, отримані ОСОБА_6 за договором позики від 01.06.2013 року було витрачено на придбавання нерухомості - будинку в інтересах сім'ї, оскільки, як вбачається із договору купівлі - продажу від 04.06.2013 року (у договорі має місце опечатка нотаріуса в його даті, зокрема: місяці, а саме: замість правильного "червень" зазначено неправильно "травень", довідка нотаріуса а.с.247), житловий будинок АДРЕСА_1 було придбано за особисті кошти ОСОБА_10, ним самим, які сплачено повністю до підписання договору купівлі-продажу будинку.

Крім того, сума вартості придбаного будинку не відповідає сумі, на яку вказала відповідач ОСОБА_6

Доводи позивачів і відповідача ОСОБА_6 про те, що позичені у позивачів грошові кошти у сумі 293 000,0 грн. були витрачені в інтересах сім'ї, а саме: частково також на придбання земельної ділянки за адресою: АДРЕСА_1, протиречать матеріалам справи.

Так, як вбачається із договору купівлі-продажу від 04.06.2013 року (а.с.13-16), продавці ОСОБА_22 та ОСОБА_23 продали, а покупець ОСОБА_10 придбав земельну ділянку, площею 0,100 гектара, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 ( а.с.13-16).

У розділі другому договору вказано, що продаж земельної ділянки за згодою сторін проводиться за 68 420,0 грн., які покупець повністю сплатив продавцю до підписання цього договору.

У пункті 3, підпункту 3.1 вказано "я, покупець стверджую, що моя дружина - ОСОБА_6 дала згоду на купівлю вищезазначеної частки житлового будинку за мої особисті кошти та на оформлення договору на моє ім'я, що підтверджується її заявою, справжність підпису засвідчено Масловець Л.С., приватним нотаріусом Запорізького нотаріального округу 04.06.2013 року за р. № 1697".

Отже, із вказаного у договорі купівлі - продажу вбачається, що земельну ділянку за адресою: АДРЕСА_1, ОСОБА_10 придбав за особисті кошти, що повністю спростовує доводи позивачів і відповідача ОСОБА_6 у частині того, що на придбання земельної ділянки було витрачено частину грошових коштів, отриманих за розпискою від 01.06.2013 року.

Крім того, написана розписка ОСОБА_6 про отримання саме нею у позику грошових коштів від ОСОБА_3 і ОСОБА_2 у присутності ОСОБА_10, не містить підпису ОСОБА_10 про згоду на отримання таких грошових коштів, він особисто, як вбачається з розписки, грошові кошти у позику не отримував, їх не позичав, не зобов'язувався їх повернути, а тому вказана розписка про отримання грошових коштів саме ОСОБА_25 "для приобретения себе недвижимости" та "обв'язуюсь вернуть до 14.10.2013 г." не містить будь-яких доказів про те, що грошові кошти отримані ОСОБА_10 чи в інтересах сім'ї, а також обов'язків повернення грошових коштів саме ОСОБА_10

З викладеного вище вбачається, що відповідач ОСОБА_25 отримала за розпискою від ОСОБА_3 і ОСОБА_2 грошові кошти у сумі 293 000,0 грн. для придбання собі нерухомості у м. Запоріжжі, тому й обов'язок повернення грошових коштів лежить саме на позичальникові ОСОБА_6

У судовому засіданні у суді першої інстанції позивач ОСОБА_3 пояснила, що до відповідача ОСОБА_6 вони із ОСОБА_2 вже не мають претензій майнового характеру, оскільки та сплатила їм 256 000,0 грн., а також решту у сумі 6104,17 грн. кожному (а.с.179).

У судовому засіданні представник відповідача ОСОБА_6- ОСОБА_13 (а.с. 39-40) пояснив, що грошові кошти за розпискою отримані ОСОБА_6 в інтересах сім'ї, при написанні розписки був присутній ОСОБА_10, він, як адвокат, а тому, відповідно до ст. 65 СК України, ОСОБА_6 при укладанні договору купівлі-продажу земельної ділянки і будинку, давала свою згоду на розпорядження майном, яке є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя - грошовими коштами.

Доводи представника відповідача у цій частині є безпідставними, повністю протиречать матеріалам справи, оскільки розписка на отримання у позику грошових коштів написана ОСОБА_6, грошові кошти вона отримала для придбання собі нерухомості у м. Запоріжжі, як вбачається з договорів купівлі-продажу земельної ділянки і будинку за адресою: АДРЕСА_1, і земельну ділянку і будинок ОСОБА_10 придбав за його особисті кошти в його особисту приватну власність, а ОСОБА_6 нотаріально лише дала згоду на оформлення договору на його ім'я, та підтвердила свою обізнаність про те, що і земельну ділянку, і будинок ОСОБА_10 придбав за свої особисті кошти та на своє ім'я.

Отримання згоди при укладанні вказаних договорів купівлі-продажу одним із подружжя, від іншого, а саме: за власні грошові кошти та оформлення нерухомості на своє ім'я, здійснено нотаріусом Масловець Л.С. 04.06.2013 року із зазначенням реєстраційного номеру, що повністю відповідає чинному законодавству.

Оскільки, грошові кошти, отримані за розпискою, отримала ОСОБА_6 для придбання собі нерухомості у м.Запоріжжі, то вона і повинна повернути позикодавцям позичені гроші, форма обрана при укладанні даного виду договору, відповідає вимогам ст.ст. 207,208, 1047 ЦК України, а розписка є належним підтвердженням передачі грошових коштів саме ОСОБА_6 та обов'язку саме у ОСОБА_6 їх повернути позивачам у встановлений у розписці строк у повному обсязі.

Доводи апеляційної скарги позивачів ОСОБА_2 та ОСОБА_3, відповідача ОСОБА_6 є такими, що не спростовують висновків суду першої інстанції, а лише відображають позицію останніх, висловлену ними у у цій справі та яку вони вважають такою, що є єдино вірною та єдино можливою.

Апеляційний суд досліджує докази, які судом першої інстанції були досліджені з порушенням встановленого порядку або в дослідженні яких було неправомірно відмовлено, а також нові докази, неподання яких до суду першої інстанції було зумовлено поважними причинами (ст. 303 ч. 2 ЦПК України).

Докази, передбачені ст. 303 ч. 2 ЦПК України, у цій справі відсутні.

В силу вимог ст. 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування (допустимість доказів).

Належними доказами є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.

Суд першої інстанції розглянув дану справу повно, всебічно та з додержанням вимог ст. ст. 10-11, 57-61, 212 ЦПК України, тобто в межах заявлених позивачем позовних вимог та на підставі доказів сторін.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень (ст. 10 ч. 3 ЦПК України).

Підстави для звільнення позивачів ОСОБА_2 та ОСОБА_3, відповідача ОСОБА_6 від доказування, передбачені ст. 61 ЦПК України, у цій справі відсутні.

Позивачі ОСОБА_2 та ОСОБА_3, відповідач ОСОБА_6 не надали суду першої інстанції належних, допустимих доказів в обґрунтування своєї позиції у цій справі.

Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань (ст. 308 ч. 2 ЦПК України).

В силу вимог ст. 309 ч. 3 ЦПК України порушення норм процесуального права можуть бути підставою для скасування або зміни рішення, лише якщо це порушення призвело до неправильного вирішення справи.

Порушення, передбачені ст. 309 ч. 3 ЦПК України, у цій справі відсутні.

В силу вимог ст. 33 ЦПК України суд першої інстанції мав право залучити ОСОБА_6 до участі у цій справі в якості співвідповідача, хоча позивачі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 первісно не заявляли позовних вимог до цієї особи (а.с.3), оскільки суд першої інстанції вважав, що позов позивачами у цій справі пред'явлено не тієї особи, яка має відповідати за позовом.

Згідно із ст. 40 ч. 2 ЦПК України одна й та сама особа не може бути одночасно представником іншої сторони.

У цій справі у суді апеляційної інстанції адвокат ОСОБА_13 заявив апеляційному суду, що від представляє одночасно апелянтів - позивачів ОСОБА_2 та ОСОБА_3 (а.с. 241-244) та відповідача ОСОБА_6 (а.с.245-246), оскільки інтереси цих осіб у цій справі не суперечать, а навпаки співпадають, це суд першої інстанції за власною ініціативою залучив ОСОБА_6 в якості співвідповідача у цій справі, у зв'язку із чим, позивачі у подальшому мали уточнювати свої позовні вимоги у цій справі.

Суд першої інстанції дійшов правильного висновку у цій справі, що у матеріалах цієї справи відсутні будь-які належні допустимі докази того, що спадкодавець ОСОБА_10 брав будь-які грошові кошти у позику у позивачів ОСОБА_2 та ОСОБА_3, у тому числі на підставі розписки його дружини ОСОБА_6 від 01.06.2013 року (а.с.4) та на придбання будинку та земельної ділянки за адресою: АДРЕСА_1.

Судом першої інстанції також було правильно встановлено, що будинок та земельна ділянка за адресою: АДРЕСА_1 не є спільною сумісною власністю подружжя - спадкодавця ОСОБА_10 та відповідача у цій справі ОСОБА_6

Останні спадкодавцем ОСОБА_10 хоча й були придбані під час шлюбу із відповідачем ОСОБА_6 у червні 2013 року, але за особисті кошти спадкодавця ОСОБА_10 та в особисту приватну власність останнього, що підтверджується нотаріально посвідченими договорами купівлі-продажу (а.с.13-18, 247).

Спадкоємець першої черги за законом після смерті спадкоємця ОСОБА_10 - ОСОБА_6 (неповнолітня дочка), інтереси якої у цій справі представляє її мати, як законний представник, - відповідач ОСОБА_5 (а.с.9), не повинна нести в межах отриманого спадкового майна майнових обов'язків спадкодавця ОСОБА_10 перед кредиторами - позивачами у цій справі ОСОБА_2 та ОСОБА_3, яких за життя у ОСОБА_10 не виникло.

Належні допустимі докази протилежного у матеріалах цієї справи відсутні.

В силу вимог ст. 303 ч. 1 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді в першій інстанції.

При вищевикладених обставинах, апеляційна скарга апелянтів не ґрунтується на законі та доказах, наявних у матеріалах цієї справи, рішення суду першої інстанції є законним та обґрунтованим, ухвалено з додержанням вимог ст. ст. 213-214 ЦПК України.

Суд першої інстанції правильно встановив правовідносини, які склалися між сторонами по справі, дав їм належну правову оцінку, а також дослідив надані сторонами докази і відповідно їх оцінив. Суд першої інстанції вірно застосував норми матеріального права та не допустив порушень процесуального права, які б призвели до неправильного вирішення цієї справи. Суд першої інстанції прийняв рішення, яким спір знайшов своє належне вирішення.

Також суд першої інстанції з додержанням вимог ст. 88 ЦПК України вирішив питання про розподіл судових витрат між сторонами у цій справі.

За таких обставин, судова колегія не вбачає передбачених законом підстав для скасування рішення суду першої інстанції або ж його зміни.

Крім того, у разі відмови апелянтам у задоволенні їх апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції у повному обсязі у цій справі, останні не мають права на компенсацію за рахунок відповідача ОСОБА_5, яка діє в інтересах неповнолітньої ОСОБА_6, судових витрат у вигляді судового збору 121,80 грн. (квитанції а.с.188, платник ОСОБА_2 та а.с. 203), понесених ними при подачі цієї скарги до апеляційного суду.

Керуючись ст.ст. 303 ч. 1, 307-308, 315, 317 ЦПК України, колегія суддів

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 відхилити.

Рішення Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 24 листопада 2014 року у цій справі залишити без змін.

Судове рішення набирає законної сили з моменту проголошення, проте може бути оскаржено безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий суддяСуддяСуддя
Стрелець Л.Г.Каракуша К.В.Гончар М.С.