Справа № 306/562/15-ц
У Х В А Л А

Іменем України

15 квітня 2015 року м. Ужгород

Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Закарпатської області

у складі : головуючого - судді Мацунича М.В.

суддів : Куштана Б.П., Панька В.Ф.

з участю секретаря : Дашковської С.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Ужгород цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Свалявського районного суду від 11 березня 2015 року про забезпечення позову по справі за позовною заявою ОСОБА_2 до ОСОБА_1, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: товариство з обмеженою відповідальністю «Старт» про відшкодування коштів за виконання робіт по ремонту та реконструкції орендованих приміщень, -

в с т а н о в и л а :

Ухвалою Свалявського районного суду від 11 березня 2015 року заяву позивача ОСОБА_2 про забезпечення позову, задоволено частково.

ОСОБА_1 подала на ухвалу суду першої інстанції апеляційну скаргу в якій ставить, питання про скасування даної ухвали та постановлення нової ухвали про відмову в задоволенні заяви щодо вжиття заходів забезпечення позову. Оскільки, вважає ухвалу суду такою, що постановлена із грубим порушенням норм процесуального законодавства.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення осіб, які брали участь у справі, розглянувши й дослідивши матеріали справи та перевіривши наведені в апеляційній скарзі доводи, колегія суддів дійшла висновку, що дана скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступних мотивів.

З матеріалів справи вбачається, що позивач звернулася до суду з позовом до ОСОБА_1, третя особа ТзОВ «Старт», у якому просив стягнути з відповідачки 184642,00 грн. За виконання робіт по ремонту та реконструкції орендованих приміщень кафе. Одночасно позивачка подала, клопотання до суду про забезпечення позову в якому просить накласти арешт на приміщення кафе-піцерії, яке належне ОСОБА_1 на праві власності, а також заборонити будь-яким особам у будь-який спосіб вчиняти будь-які дії щодо приміщення кафе-піцерії. Вказує на те, що невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Згідно ст. 151 ЦПК України, суд за заявою сторони має право вжити заходи до забезпечення позову. Забезпечення позову допускається в будь-якій стадії провадження у справі, якщо невжиття таких заходів може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Зазначена правова норма прямо визначає як форму, порядок звернення до суду із заявою про вжиття заходів забезпечення позову, так і підстави для його забезпечення.

Загальною підставою для вжиття заходів забезпечення позову є наявність обставин, які свідчать або дозволяють достовірно припустити, що невжиття цих заходів може утруднити, чи зробити неможливим виконання майбутнього рішення суду.

Відповідно до ст. 152 ЦПК України одними із заходів до забезпечення позову є накладенням арешту на майно або грошові кошти, що належать відповідачеві і знаходяться у нього або в інших осіб чи забороною вчиняти певні дії.

Відповідно до п. 4, абзацу 3 п. 7 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 2006 року № 9 "Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову", розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам, а також суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а і інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв'язку із застосуванням відповідних заходів.

Згідно ч. 3 ст. 152 ЦПК України види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Вжиті заходи не повинні перешкоджати господарській діяльності юридичної особи або фізичної особи, яка здійснює таку діяльність і зареєстрована відповідно до закону як підприємець

Суд першої інстанції вірно прийшов до висновку, що заява про забезпечення позову підлягає частковому задоволенню. Оскільки накладення арешту на приміщення кафе-піцерції та заборона будь-яким особам у будь-якій спосіб вчиняти будь-які дії щодо приміщення кафе-піцерії перешкоджатиме веденню господарської діяльності відповідачки та обмежуватиме її права як власника майна, тому є необхідним та достатнім видом забезпечення позову накладення заборони відчуження вищезазначеного приміщення.

Позаяк власницею приміщення кафе-піцерції являється ОСОБА_1, а не ТзОВ «Старт», то ОСОБА_2 підставно звернулась до суду з позовом про відшкодування коштів за виконання робіт по ремонту та реконструкції орендованих приміщень, саме до апелянти.

Отже, суд першої інстанції вірно встановив фактичні обставини справи, правильно застосував процесуальний закон та дотримався процедури розгляду справи, що у відповідності до п. 1 ч. 1 ст. 312 ЦПК України є підставою для відхилення апеляційної скарги та залишення ухвали суду першої інстанції без зміни.

Керуючись ст.ст. 228, 229, 307, 312, 314, 315 ЦПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :

апеляційну скаргу ОСОБА_1, відхилити.

Ухвалу Свалявського районного суду від 11 березня 2015 року, залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів із дня набрання нею законної сили.

Головуючий : ____________________ Судді : ____________________

____________________