АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/5015/15 Справа № 201/4835/14-ц Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - Колодяжна Н.Є.
Категорія 19
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 травня 2015 року Апеляційний суд Дніпропетровської області в складі:

головуючого судді: Колодяжної Н. Є.

суддів Макарова М.О., Лисичної Н.М.

при секретарі Самокиші О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпропетровську цивільну справу за позовом ТОВ Проектно-будівельна фірма «Домобуд» в особі ліквідатора ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, Реєстраційної служби Дніпропетровського міського управління юстиції, третя особа приватний нотаріус ОСОБА_6 - про визнання угод недійсними, витребування майна з чужого незаконного володіння та скасування державної реєстрації,

В С Т А Н О В И В:

В апеляційній скарзі ТОВ Проектно-будівельна фірма «Домобуд» (далі-Фірма) в особі ліквідатора ОСОБА_2 просить скасувати рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 30 березня 2015 року, посилаючись на його незаконність, необґрунтованість, порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Апеляційний суд, вивчивши доводи скарги, матеріали справи, вважає рішення таким, що повинне бути залишене без змін, виходячи з наступного.

Матеріалами справи встановлено, що Постановою Господарського суду Дніпропетровської області від 22.11.2011. позивача визнано банкрутом, відкрито ліквідпроцедуру, призначено ліквідатором ОСОБА_2 по даний час.

Раніше, за укладеним у 2003році Договором про дольову участь у будівництві автогаражного комплексу по вул..Космічній 9Б, де сторонами були позивач-Фірма та відповідачка ОСОБА_3, передбачалось, що остання є дольшиком, повинна оплатити вартість блоку допоміжного приміщення в сумі 128 090грн. і після закінчення будівництва комплексу забудовник- Фірма- передає дольщику блок допоміжного приміщення орієнтовно площею 190м2.

Додатковою угодою між тими ж сторонами у 2007р.визначена сума оплати блоку 178 590грн. та орієнтовна площа об*єкту- 224м2.

Актом прийому-передачі блоку допоміжних приміщень дольщику від 25.11.2008. та квитанціями про оплату суми підтверджена передача Фірмою ОСОБА_3 у власність зазначеного приміщення площею 224м2. В даному акті Фірма констатує, що розрахунок з нею здійснений повністю. Таким, чином, фактично здійснено продаж вказаного об*єкту.

За таких обставин висновок райсуду про те, що ОСОБА_3 стала законним володільцем майнових прав на об*єкт нерухомості і що позивач не мав законного права включати спірний об*єкт до ліквідаційної маси, оскільки майновими правами на частку в обєкті інвестування володіла саме ОСОБА_3В, яка. повністю виконала свої обовязки за договором, сплативши вартість обєкту - є обґрунтованим.

Крім того, судом першої інстанції встановлено, що 30.05.2013р. ОСОБА_3на підставі фіктивного (неіснуючого) рішення Жовтневого райсуду м.Дніпропетровськ продала ОСОБА_4 за нотаріальним договором купівлі-продажу спірний об*єкт по вул. Космічна, 9Б, а ОСОБА_4 07.06.2013р за договором дарування подарувала його ОСОБА_5

Відмовляючи у вимогах Фірми про визнання незаконними зазначених угод та про витребування спірного майна із володіння ОСОБА_5, суд 1-ї інстанції виходив з того, що позивачем не надано доказів про його право власності на майно та доказів, які підтверджували б факт порушення вимог ст 228 ЦКУ а саме, порушення публічного порядку, а також вважав встановленим те, що при укладанні сторонами договору купівлі-продажу від 30.05.2013р. та договору дарування від 07.06.2013р. були додержані вимоги ст. 203 ЦК України. Що стосується вимог в частині витребування спірного нерухомого майна, то, відмовляючи у даних вимогах, суд вважав, що згідно ст. 387 ЦК України тільки власник майна має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним, в той час як Позивач в розумінні ст.ст.328, 331 ЦК України не являється власником спірного майна, оскільки суду не надано жодного правовстановлюючого документу, який й би підтверджував право власності позивача на спірне нерухоме майно, а той факт, що спірний обєкт нерухомого майна нібито знаходився на балансі позивача, ніяким чином не підтверджує його право власності на спірне майно.

З огляду на зазначені висновки, апеляційний суд вважає їх обґрунтованими в тій частині, що позивач не був і не є власником спірного майна, а також не є його законним володільцем після здійсненого продажу, а тому не має права на його витребування.

Більш того, зазначені обставини дають підстави для висновку, що Фірма не є належним позивачем по справі. А в такому випадку є зайвими висновки суду щодо відповідності (невідповідності) оскаржуваних саме цим позивачем двох угод вимогам ст.203 ЦКУ.

Разом з тим, зважаючи на те, що рішенням райсуду обгрунтовано відмовлено у задоволенні позову з підстав недоведеності позивачем законного права власності на спірне майно та на його витребування, рішення повинне бути залишене без змін.

Усі доводи скарги, в тому числі, щодо незаконності угод, перевірені та визнані безпідставними з огляду на те, що позов пред*явлено юридичною особою (яку представляє ліквідатор), яка визнана неналежним позивачем по справі за наведених вище підстав.

Керуючись ст.ст. 307, 308 ЦПК України, апеляційний суд

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу ТОВ Проектно-будівельна фірма «Домобуд» в особі ліквідатора ОСОБА_2 - відхилити.

Рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 30 березня 2015 року залишити без змін.

Ухвала чинна з моменту проголошення, може бути оскаржена у 20-денний строк у касаційному порядку.

Головуючий Н.Є. Колодяжна

Судді: М.О. Макаров

ОСОБА_7