Справа № 152/497/15-ц
Номер рядка звіту 47
У Х В А Л А

31 березня 2015 року м. Шаргород

Суддя Шаргородського районного суду Вінницької області Строгий І.Л., розглянувши позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зміну прізвища дитини, третя сторона без самостійних вимог Тиврівський районний центр соціальних служб для сімї, дітей та молоді,

в с т а н о в и в:

30 березня 2015 року позивач звернулася до суду з указаним вище позовом.

Перевіривши відповідність позовної заяви вимогам, викладеним у статтях 119 і 120 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України), вважаю, що позовну заяву слід залишити без руху, оскільки вона не відповідає ст. 119 ЦПК України.

Так, згідно із ч. 5 ст. 119 ЦПК України, до позовної заяви додається документ, що підтверджує сплату судового збору.

Частиною 1 ст. 9 Закону України «Про судовий збір» встановлено, що судовий збір сплачується за місцем розгляду справи та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України.

У пункті 5 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» від 17.10.2014 року № 10, розяснено, що встановивши, що судовий збір сплачено не за місцем розгляду справи, суд постановляє ухвалу про залишення заяви без руху та пропонує сплатити судовий збір до бюджету за місцем розгляду справи (стаття 121 ЦПК) і одночасно цією ж ухвалою відповідно до Порядку повернення коштів, помилково або надміру зарахованих до державного або місцевого бюджетів, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 03 вересня 2013 року № 787 та зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 25 вересня 2013 року за № 1650/24182, вирішує питання про повернення помилково сплаченого судового збору.

Як убачається із доданої до позовної заяви квитанції, судовий збір сплачено не за місцем розгляду справи, тобто не за місцем розташування Шаргородського районного суду Вінницької області, а за місцем знаходження Тиврівського районного суду Вінницької області, що суперечить ч. 1 ст. 9 Закону України «Про судовий збір», а отже зазначена квитанція не може вважатись належним доказом сплати судового збору.

Водночас, вирішити питання про повернення позивачу помилково сплаченого судового збору є неможливим, оскільки квитанція, додана до позову поганої якості, її реквізити або не читаються взагалі, або не у повній мірі.

Окрім того, слід також звернути увагу позивача на те, що Цивільний процесуальний кодекс України не містить такого учасника процесу як третя сторона без самостійних вимог, натомість у цивільних справах приймають участь треті особи, які заявляють або не заявляють самостійні вимоги щодо предмета спору на стороні позивача або відповідача (статті 34, 35 ЦПК України).

Отже, позивачу відповідно до вимог статей 34 та 35 ЦПК України слід визначитись із процесуальним статусом Тиврівського районного центру соціальних служб для сімї, дітей та молоді та відповідним чином відкорегувати позовну заяву.

Згідно ч. 1 ст. 121 ЦПК України, позовна заява, подана без додержання вимог, викладених у статтях 119 і 120 ЦПК України, підлягає залишенню без руху.

Тому, керуючись, статтями 119, 121, 208-210 ЦПК України,

у х в а л и в:

позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зміну прізвища дитини, третя сторона без самостійних вимог Тиврівський районний центр соціальних служб для сімї, дітей та молоді залишити без руху.

Повідомити позивача про необхідність виправлення недоліків позовної заяви протягом пяти днів з дня отримання нею цієї ухвали, шляхом подання доказів сплати судового збору та подання позовної заяви, яка відповідатиме статтям 119 і 120 ЦПК України і розяснити, що у разі невиконання вимог цієї ухвали, позовна заява вважатиметься неподаною і повернута їй.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя І.Л. Строгий