Справа № 2-8358/11
Провадження №2/761/9/2015
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

25 березня 2015 року Шевченківський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді Макаренко І.О.

при секретарі Нечипорук А.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особи: Головне управління юстиції в м. Києві, приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Мельниченко І.О. про визнання заповіту недійсним,

в с т а н о в и в:

Позивачка звернулась до суду з вищевказаним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 року помер її чоловік ОСОБА_4, після смерті якого відкрилася спадщина на квартиру АДРЕСА_1, яка належала померлому на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом.

Позивачка є спадкоємницею за законом першої черги. За життя ОСОБА_4 на випадок своєї смерті зробив розпорядження на належне йому майно - склав заповіт і призначив її своїм спадкоємцем. Заповіт посвідчений 04.06.2009 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Дударєвой І.Ю. за реєстровим №758.

Крім неї спадкоємцем першої черги є син померлого від першого шлюбу - ОСОБА_2.

З померлим ОСОБА_4 позивачка перебувала у фактичних шлюбних відносинах з 1997 року. Шлюб між ними зареєстровано 25.10.2002 року.

В січні 2011 року позивачка отримала лист-повідомлення про відкриття спадкової справи. 10.02.2011 року вона звернулася до нотаріальної контори із заявою про відкриття спадщини, але їй було відмовлено оскільки є спадкоємець за заповітом - син померлого ОСОБА_2

Зазначений заповіт складений ОСОБА_4 17.11.2009 року та посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Мельниченко І.О. за реєстровим № 2862, згідно заповіту померлий заповів квартиру АДРЕСА_1 своєму сину - ОСОБА_4

Вважає, що вказаний заповіт є недійсним, оскільки померлий за життя зловживав спиртними напоями, на час складання заповіту не розумів значення своїх дій та не міг ними керувати, а тому просить визнати заповіт, складений на ім'я ОСОБА_2 недійсним та визнати дійсним заповіт, посвідчений 04.06.2009 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Дударєвой І.Ю. за реєстровим номером 758.

В судовому засіданні позивачка ОСОБА_1 та її представник підтримали заявлений позов та просили його задовольнити в повному обсязі.

В судовому засіданні відповідач ОСОБА_2 та його представник позов не визнали. Вважають його необґрунтованим, а вимоги - незаконними.

Представник третьої особи - Головного управління юстиції в м. Києві в судове засідання не з'явився, про причини неявки суд не повідомив, про день, час та місце розгляду справи повідомлений завчасно в установленому законом порядку.

Третя особа - приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Мельниченко І.О. в судове засідання не з'явилася, просила розглядати справу у її відсутність та зазначила, що при посвідченні заповіту нею було встановлено особу ОСОБА_4, заповідач мав необхідний обсяг цивільної дієздатності, тому вважає, що позов задоволенню не підлягає.

Вислухавши пояснення позивача та відповідача, їх представників, дослідивши матеріали справи суд встановив.

14 грудня 2010 року помер ОСОБА_4, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1, видане відділом реєстрації смерті у м. Києві 15.12.2010 року (Т. 1, а.с. 8).

Померлому ОСОБА_4 за життя на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом належала квартира АДРЕСА_1 (Т. 1, а.с. 19).

Позивачка ОСОБА_1 та померлий ОСОБА_4 перебували у зареєстрованому шлюбі з 25.10.2002 року (Т. 1, а.с. 22).

04.06.20109 року ОСОБА_4 склав заповіт, яким заповідав ОСОБА_1 квартиру АДРЕСА_1 (Т. 1, а.с. 24).

З 11.11.2008 року ОСОБА_1 зареєстрована у квартирі АДРЕСА_1 (Т. 1, а.с. 26).

В подальшому, ОСОБА_4 склав заповіт від 17.11.2009 року посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Мельниченко І.О. 17.11.2009 року за реєстровим № 2862, яким заповідав ОСОБА_2 квартиру АДРЕСА_1 (Т. 1, а.с. 96), який згідно ст. 1254 ЦК України скасував попередній заповіт.

Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_7 показала, що працює медсестрою в поліклініці № 5 в Шевченківському районі, ОСОБА_4 був під спостереженням лікаря-ендокринолога, приходив на прийом до лікаря за розкладом, але майже завжди на підпитку. Коли він приходив у нетверезому стані за ліками, то ліки йому не видавалися, навіть попереджали дружину, щоб у такому випадку сама приходила за ліками.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_8 показав, що є сусідом позивача протягом 9 років, був знайомий з померлим ОСОБА_4, декілька разів приходив до квартири по запрошенню останнього. Під час зустрічей ОСОБА_4 повідомив, що подарував квартиру ОСОБА_1. За життя ОСОБА_4 часто вживав алкогольні напої, останні роки сусід просив у нього гроші.

Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_9 показала, що часто була вдома у позивачки та померлого ОСОБА_4, який завжди перебував у веселому настрої тому, що був п'яний. Про те, що ОСОБА_4 подарував квартиру ОСОБА_1 вона знала зі слів самого ОСОБА_4

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_10 показав, що він винаймав квартиру у позивачки та декілька разів зустрічався з її чоловіком ОСОБА_4, який, на його думку, був неадекватною людиною.

Вказані покази свідків враховані судовими експертами при проведенні посмертної судово-психіатричної експертизи відносно ОСОБА_4, що підтверджується висновком судово-психіатричної експертизи № 1071 від 19.12.2014 року, згідно якого ОСОБА_4 на момент складання заповіту 17.11.2009 року, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Мельниченко І.О. за реєстровим № 2862, міг усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними (Т. 2, а.с. 55-61).

Відповідно до ч. 1 ст. 225 ЦК України правочин, який дієздатна фізична особа вчинила у момент, коли вона не усвідомлювала значення своїх дій та (або) не могла керувати ними, може бути визнаний судом недійсним за позовом цієї особи, а в разі її смерті за позовом інших осіб, чиї цивільні права або інтереси порушені.

Підставою для визнання правочину недійсним по ст. 225 ЦК України може бути лише абсолютна неспроможність особи в момент вчинення правочину розуміти значення своїх дій та (або) керувати ними (Постанова Верховного Суду України від 29.02.2012 року).

Відповідно до ст. 1236 ЦК України заповідач має право охопити заповітом права та обов'язки, які йому належать на момент складення заповіту, а також ті права та обов'язки, які можуть йому належати у майбутньому. Заповідач має право скласти заповіт щодо усієї спадщини або її частини.

Відповідно до ч. 2 ст. 1257 ЦК України за позовом заінтересованої особи суд визнає заповіт недійсним, якщо буде встановлено, що волевиявлення заповідача не було вільним і не відповідало його волі.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Позивач жодним чином не довів, що на час складання заповіту померлий ОСОБА_4 не усвідомлював значення своїх дій та не міг керувати ними, а тому обставини, на які посилається позивач, свого підтвердження в судовому засіданні не знайшли.

Враховуючи викладене, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок у їх сукупності, та враховуючи те, що обставини, на які посилається позивач не знайшли свого підтвердження в судовому засіданні, суд прийшов до висновку, що позов задоволенню не підлягає.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 225, 1236, 1257 ЦК України, ст. 10, 60, 212-215 ЦПК України, суд

в и р і ш и в :

В задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особи: Головне управління юстиції в м. Києві, приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Мельниченко І.О. про визнання заповіту недійсним - відмовити в повному обсязі.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду м. Києва через Шевченківський районний суд м. Києва протягом 10 днів з дня його проголошення.

Суддя: