УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 липня 2015 рокум. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і

кримінальних справ у складі:

Мазур Л.М., Леванчука А.О., Червинської М.Є.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні справу за позовом публічного акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» в особі Запорізької обласної дирекції акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» до ОСОБА_5, ОСОБА_6 про стягнення заборгованості,

за касаційною скаргою ОСОБА_6 на рішення апеляційного суду Запорізької області від 08 червня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У травні 2014 року публічне акціонерне товариство «Райффайзен Банк Аваль» (далі - ПАТ «Райффайзен Банк Аваль») звернулося до суду з позовом, в якому, з урахуванням заяви про уточнення позовних вимог, просило стягнути солідарно з відповідачів заборгованість за кредитним договором від 29 квітня 2008 року № 014/17-22/633/1 у розмірі 54 598,99 доларів США.

На обґрунтування позовних вимог посилався на те, що між ВАТ «Райффайзен Банк Аваль», правонаступником якого є позивач, та ОСОБА_5 укладено вказаний вище кредитний договір, за умовами якого останній отримав кредит у сумі 130 000,00 доларів США зі сплатою відсотків в розмірі 14,75 % річних строком на 84 місяці. В забезпечення належного виконання умов кредитного договору укладено договір поруки від 29 квітня 2008 року № 014/17-22/633/3 з ОСОБА_5, яка зобов'язалася солідарно відповідати перед кредитором по борговим зобов'язанням позичальника.

У ході розгляду справи відповідач ОСОБА_7 погасив основну заборгованість в повному обсязі, у зв'язку з чим позивач уточнив позовні вимоги та остаточно просив стягнути з відповідачів нараховану пеню у розмірі 3 174 доларів США.

Рішенням Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 26 лютого 2015 року позов задоволено частково.

Стягнуто солідарно з ОСОБА_5, ОСОБА_5 на користь ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» в особі Запорізької обласної дирекції АТ «Райффайзен Банк Аваль» за кредитним договором від 29 квітня 2008 року № 014/17-22/633/1 пеню в розмірі 500 доларів США.

В іншій частині позовних вимог відмовлено.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Рішенням апеляційного суду Запорізької області від 08 червня 2015 року апеляційну скаргу ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» в особі Запорізької обласної дирекції АТ «Райффайзен Банк Аваль» задоволено частково.

Рішення Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 26 лютого 2015 року змінено в частині стягнутого розміру пені та судового збору, стягнуто в солідарному порядку з ОСОБА_5 та ОСОБА_5 пеню у сумі 71 256 грн 30 коп.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

У касаційній скарзі ОСОБА_5, мотивуючи свої доводи неправильним застосуванням судом апеляційної інстанції норм матеріального права та порушенням норм процесуального права, просить скасувати рішення суду апеляційної інстанції і залишити в силі рішення суду першої інстанції.

Вивчивши матеріали цивільної справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга підлягає відхиленню з огляду на наступне.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до ч. 1 ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Суд апеляційної інстанції, змінюючи рішення суду першої інстанції в частині стягнення пені, на підставі належним чином оцінених доказів, поданих сторонами (ст. 212 ЦПК України), дійшов правильного висновку, що відповідно до ч. 3 ст. 551 ЦК України сам факт погашення заборгованості в ході судового вирішення питання про стягнення цієї заборгованості не є тією істотною обставиною, яка є підставою для зменшення розміру неустойки, оскільки нарахована сума пені не перевищувала суми заборгованості за тілом кредиту та суми несплачених відсотків.

Докази та обставини, на які посилається заявник в касаційній скарзі, були предметом дослідження судом апеляційної інстанції та додаткового правового аналізу не потребують, оскільки при їх дослідженні та встановленні апеляційним судом були дотримані норми матеріального та процесуального права.

Доводи касаційної скарги не спростовують висновків суду апеляційної інстанції, обґрунтовано викладених в мотивувальній частині оскаржуваного рішення.

На підставі вищевикладеного та керуючись ч. 3 ст. 332 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_6 відхилити.

Рішення апеляційного суду Запорізької області від 08 червня 2015 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Колегія суддів: Л.М. Мазур

А.О. Леванчук

М.Є. Червинська