Справа № 645/9527/14-ц
Провадження № 2/645/355/15
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

30 березня 2015 р. м. Харків

Фрунзенський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого - судді Федорової О.В.

при секретарях судового засідання - Ляховій І.Ю., Петленко І.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові цивільну справу за первісним позовом:

ОСОБА_1

до Харківської міської ради

третя особа: ОСОБА_2

про визначення ідеальних часток в спільній власності подружжя та визнання права власності в порядку спадкування за законом

та за позовом третьої особи з самостійними вимогами щодо предмета спору:

ОСОБА_2

до ОСОБА_1

про визнання права власності в порядку спадкування за законом, -

в с т а н о в и в:

Позивач ОСОБА_1 звернулась до Фрунзенського районного суду м. Харкова з позовом до Харківської міської ради, третя особа ОСОБА_2, в якому просить суд визначити ідеальні частки в спільній власності подружжя ОСОБА_3 - ОСОБА_4 на житловий будинок з надвірними будівлями АДРЕСА_1, як рівні, встановивши за ОСОБА_3, що помер, право власності на ідеальну 1/2 частку цього майна, та визнати за ОСОБА_1 право власності на ідеальну 1/3 частку вказаного житлового будинку з надвірними будівлями в порядку спадкування за законом після померлого ОСОБА_3.

Позов мотивований тим, що її батько ОСОБА_3 у березні 1997 року одружився з ОСОБА_4, та у 1999 подружжя придбало житловий будинок з надвірними будівлями АДРЕСА_1, свідоцтво про право власності на який видано на ім'я ОСОБА_4. Після смерті ОСОБА_3 відкрилась спадщина на 1/2 вказаного будинку, який належав подружжю на праві спільної сумісної власності. Спадкоємцями першої черги за законом після смерті ОСОБА_3 були: його дружина та дві доньки - позивач та її рідна сестра, яка відмовилась від спадщини на користь позивача. Таким чином, позивач наголосила, що після виділення частки померлого в спільному майні подружжя, ОСОБА_4 мало належати - 2/3 частки (1/2 + 1/6) та ОСОБА_1 - 1/3 частка (2/6)спірного будинку .

У серпні 2014 року померла ОСОБА_4. За твердженням позивача, спадкоємець померлої ОСОБА_2 заволодів правовстановлюючими документами на спірний будинок, виженув з нього доньку позивача, що там проживала, й вимагає викупити його частку за ціною будинку.

У зв'язку з відсутністю у позивача правовстановлюючих документів на будинок, 18.10.2014 року нотаріус Дванадцятої Харківської державної нотаріальної контори відмовив позивачеві у видачі свідоцтва про право на спадщину.

Такі обставини на думку позивача свідчать про порушення її прав та охоронюваних законом інтересів і є підставою для їх захисту у вказаний у позові спосіб.

Третя особа з самостійними вимогами на предмет спору ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1, про визнання права власності на ідеальну 1/6 частку житлового будинку з надвірними будівлями АДРЕСА_1 в порядку спадкування за законом після померлої ОСОБА_4, яка фактично успадкувала її від померлого чоловіка - ОСОБА_5; та визнання за ОСОБА_2 права власності на 1/2 частину житлового будинку з надвірними будівлями АДРЕСА_1 в порядку спадкування за законом після померлої ОСОБА_4, як її особистої влаcності.

Позов мотивований тим, що ОСОБА_2 є єдиним спадкоємцем померлої ІНФОРМАЦІЯ_4 рідної сестри ОСОБА_4, після якої відкрилась спадщина, до складу якої входить частина житлового будинку з відповідною частиною надвірних будівель АДРЕСА_1, який було придбано у шлюбі з ОСОБА_3 і є спільною власністю подружжя. ОСОБА_2 наголосив, що Дванадцятою Харківською державною нотаріальною конторою йому було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на майно померлої, у зв'язку з відсутністю документів, та запропоновано звернутись до суду з метою визнання права власності на майно в порядку спадкування за законом після померлої ОСОБА_4, яка 1/6 частину фактично успадкувала після свого чоловіка ОСОБА_6, якому фактично належало та не було документально оформлено право власності на 1/2 частину житлового будинку як на майно, набуте під час шлюбу і не може бути зареєстровано на сьогодні, оскільки після виділення часток подружжя необхідна його реєстрація, проте власники вже померли, а також на 1/2 частину спірного житлового, як її особистої власності, а всього на 2/3 частини спірного будинку.

Позивач за первісним позовом ОСОБА_7 та її представник ОСОБА_8, який діє на підставі довіреності, у судове засідання не з'явились, про дату, час та місце розгляду справи були повідомлені своєчасно та належним чином, що підтверджується особистими підписами у явочному листі на 30.03.2015 року (а.с. 123).

20 березня 2015 року до суду надійшло письмове заперечення проти участі позивача та її представника в розгляді позову третьої особи (вхідний № 8478 від 20.03.2015 року), в якому позивач, зокрема, наголошує на відсутності у неї будь-яких прав і обов'язків щодо спадщини після померлої ОСОБА_4 на 1/2 частину будинку у складі цієї спадщини, у зв'язку з чим вважає, що вказані обставини позбавляють її процесуальної дієздатності при розгляді судом вимоги про право третьої особи на 1/2 частину спірного будинку.

Відповідач - Харківська міська рада правом на участь представника у судовому засіданні не скористався, причину неявки не повідомив. Про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений своєчасно та належним чином. 27.11.2014 року до суду надійшло заперечення (вхідний № 34128), в якому Харківська міська рада просила відмовити у задоволенні позову ОСОБА_1, посилаючись на те, що позивачем не надано доказів в обгрунтування позовних вимог (правовстановлюючих документів на будинок, відомостей щодо реєстрації права власності станом на цей час, відомостей з нотаріальної контори щодо наявності спадкоємців ОСОБА_3 та ОСОБА_4, тощо (а.с. 19-20).

Третя особа ОСОБА_9 та його представники ОСОБА_10, яка діє на підставі довіреності, та ОСОБА_11, яка діє на підставі договору про надання правової допомоги, у судове засідання не з'явились, про дату, час та місце розгляду справи були повідомлені своєчасно та належним чином, що підтверджується особистими підписами у явочному листі на 30.03.2015 року (а.с. 123). 30.03.2015 року до суду надійшла заява (вхідний № 9698) представника третьої особи ОСОБА_11, в якій вона просила розглянути справу за відсутності третьої особи та його представників, та вказала, що позов третьої особи з самостійними вимогами на предмет спору вона підтримує у повному обсязі, та просить розглянути первісний позов на розсуд суду. Крім того, представник третьої особи вказала на невідповідність написання по батькові ОСОБА_3 у спадковій справі та свідоцтві про смерть, у яких зазначено по батькові останнього «ОСОБА_3», в той час, як у свідоцтві про народження позивачки вказано по батькові її батька «ОСОБА_3», у зв'язку з чим представник третьої особи вважає, що позивачкою не надано доказів на підтвердження родинних відносин.

З'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, всебічно та повно дослідивши матеріали справи та надані учасниками судового процесу докази, суд встановив наступне.

Між ОСОБА_3 та ОСОБА_4 29 березня 1997 року укладений шлюб (актовий запис № 200), що підтверджується свідоцтвом про одруження серії НОМЕР_1, виданим Жовтневим відділом реєстрації актів громадянського стану 29.03.1997 року (а.с. 5).

Згідно з договором купівлі-продажу житлового будинку від 21.09.1999 року, реєстраційний № 2067, посвідченим приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Лагутіним Н.В., ОСОБА_4 придбала житловий будинок з надвірними будівлями, розташований за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 6).

Відповідно до ст. 60 СК України, ч. 3 ст. 368, ч. 2 ст. 372 ЦК України - майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності. Частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом.

ІНФОРМАЦІЯ_3 помер ОСОБА_3, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_2, виданим відділом реєстрації актів цивільного стану по м. Харкову № 4 Харківського міського управління юстиції 14.05.2008 року (а.с. 7).

Судовим розглядом встановлено, що за життя ОСОБА_3 не було отримано правовстановлюючого документу на спірний будинок та належним чином не зареєстровано право власності на нього. Проте, не зважаючи на те, що правовстановлюючий документ на вказаний житловий будинок з надвірними будівлями був оформлений на ім'я ОСОБА_4, її чоловікові ОСОБА_3 належала 1/2 частина житлового будинку, оскільки вказане майно набуте під час зареєстрованого шлюбу.

Таким чином, ідеальна частка ОСОБА_3 в спільній власності подружжя складала 1/2 будинку з надвірними будівлями АДРЕСА_1.

З урахуванням викладеного, після смерті ОСОБА_3 відкрилась спадщина на 1/2 частину житлового будинку з надвірними будівлями, розташованого за адресою: АДРЕСА_1.

Згідно зі ст.ст. 1216, 1218 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Згідно зі ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або законом.

Спадкування є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи.

Спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини (ст. 1222 ЦК України).

Порядок здійснення права на спадкування визначений главою 87 ЦК України. Так, у відповідності до ч.ч. 1, 2, 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Не допускається прийняття спадщини з умовою чи із застереженням.

Статтею 1261 ЦК України передбачено, що в першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, в тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

З матеріалів справи вбачається, що спадкоємцями першої черги після померлого ОСОБА_13 є його дружина - ОСОБА_4 та доньки: ОСОБА_1, ОСОБА_14.

Родинні відносини між ОСОБА_3 та ОСОБА_1 підтверджуються свідоцтвом про народження ОСОБА_1, серії НОМЕР_3 від 18.03.1978 року, з якого вбачається, що батьком останньої є ОСОБА_3, а також свідоцтвом про укладення шлюбу між ОСОБА_1 та ОСОБА_16 серії НОМЕР_4 від 24.09.1982 року, після укладення якого дружині присвоєно прізвище ОСОБА_1 (а.с. 4).

При цьому, суд критично ставиться до посилання представника третьої особи ОСОБА_11 на те, що позивачем не підтверджені родинні відносини між нею та ОСОБА_3, оскільки має місце невідповідність по батькові ОСОБА_3 у спадковій справі та свідоцтві про смерть, у яких зазначено по батькові «ОСОБА_3», в той час, як у свідоцтві про народження позивачки вказано по батькові її батька «ОСОБА_3».

Так, у свідоцтві про народження позивача вказано по батькові її батька російською мовою «ОСОБА_3». У свідоцтві про одруження ОСОБА_3 та ОСОБА_4, свідоцтві про смерть ОСОБА_3 по батькові ОСОБА_3 вказано українською мовою «ОСОБА_3». Доказів того, що такий переклад з російської на українську мову по батькові ОСОБА_3 є невірним або помилковим, третьою особою суду не надано. Крім того, сторони у справі у судових засіданнях не заперечували того факту, що позивачка є донькою ОСОБА_3.

Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Заява про прийняття спадщини подається спадкоємцем особисто.

Згідно з ч. 2 ст. 1274 ЦК України спадкоємець за законом має право відмовитися від прийняття спадщини на користь будь-кого із спадкоємців за законом незалежно від черги.

Зі спадкової справи № 695/2008 до майна померлого ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_3 вбачається, що після його смерті із заявами про прийняття спадщини звернулись: його дружина - ОСОБА_4, його донька - ОСОБА_1, а донька ОСОБА_14 відмовилась від прийняття спадщини після смерті її батька на користь іншої доньки померлого ОСОБА_1 (а.с. 29-43).

Відповідно до ст. 1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов'язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно.

Відповідно до роз'яснень, викладених у п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством.

Як вбачається з Постанови Дванадцятої Харківської державної нотаріальної контори № 3083/02-31 від 18.10.2014 року, на заяву позивача про видачу свідоцтва про право на спадщину Дванадцятою Харківською державною нотаріальною конторою відмовлено у видачі такого свідоцтва в зв'язку з тим, що в матеріалах спадкової справи № 695/2008, заведеної після померлого ОСОБА_3, будь-які документи, що підтверджують право власності, відсутні, у зв'язку з чим правових підстав для видачі свідоцтва про право на спадщину не вбачається (а.с. 43).

Проте, враховуючи, що судовим розглядом встановлено, що ідеальна частка ОСОБА_3 в спільній власності подружжя ОСОБА_3 та ОСОБА_4 на житловий будинок з надвірними будівлями АДРЕСА_1 складала 1/2, а також те, що його донька ОСОБА_1 прийняла спадщину у встановленому законом порядку, проте позбавлена права її оформити в установленому законом порядку, суд дійшов висновку про наявність підстав для визнання за нею права власності на ідеальну 1/3 частку житлового будинку з надвірними будівлями АДРЕСА_1 в порядку спадкування за законом після померлого ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_5.

Разом з тим, встановлення за ОСОБА_3, що помер, права власності на ідеальну 1/2 частку житлового будинку з надвірними будівлями АДРЕСА_1 протирічить вимогам ст. 25 ЦК України, оскільки відповідно до вказаної норми здатність мати цивільні права та обов'язки (цивільну правоздатність) мають усі фізичні особи. Цивільна правоздатність фізичної особи виникає у момент її народження. Цивільна правоздатність фізичної особи припиняється у момент її смерті. Цивільна дієздатність фізичної особи визначається її здатністю усвідомлювати свої дії та керувати ними, у окремих випадках, вона обумовлена необхідністю досягнення людиною певного віку, але у будь-якому випадку вона не залежить від інших організаційних або формальних чинників, таких як її реєстрація у компетентних державних органах тощо (ст. 30 ЦК України). Судом встановлено, що ОСОБА_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_3. З цього часу його цивільні права та обов'язки припинено. На підставі викладеного суд позбавлений можливості вирішити питання про права особи, цивільна правоздатність і дієздатність якої припинена у зв'язку з її смертю.

Крім того, судом відхиляються заперечення відповідача, оскільки вони спростовуються зібраними у даній справі належними та допустимими доказами.

Стосовно позову третьої особи з самостійними вимогами ОСОБА_2 суд вважає необхідним зазначити наступне.

Судовим розглядом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_4 померла ОСОБА_4, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_5, виданим відділом державної реєстрації актів цивільного стану по м. Харкову реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції 26.08.2014 року (а.с. 165).

Після смерті ОСОБА_4 відкрилась спадщина, до складу якої, зокрема, входить частина житлового будинку з відповідною частиною надвірних будівель АДРЕСА_1.

Зі спадкової справи № 756/2014 до майна померлої ОСОБА_4 вбачається, що ОСОБА_4 за життя залишила заповіт від 02.11.2009 року, посвідчений приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Железняк Л.В., зареєстрований в реєстрі за № 2963 (а.с. 169). Зі змісту вказаного заповіту вбачається, що ОСОБА_4 заповідала усію належну їй на праві власності частину житлового будинку з відповідною частиною надвірних будівель АДРЕСА_1 громадянці Російської Федерації Жерновій Марині Анатоліївні, ІНФОРМАЦІЯ_1, а усю належну їй на праві особистої власності частину будинку АДРЕСА_2 з відповідною частиною надвірних будівель, та земельну ділянку, на якій він розташований, а також усі інші її права та обов'язки, які їй можуть належати у майбутньому, та усе інше майно, де б воно не було і з чого б складалось, і взагалі все те, що їй буде належати на день смерті і на що вона за законом матиме право, - заповідала ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2.

Згідно із заявою від 04.10.2014 року, зареєстрованою по книзі обліку та реєстрації спадкових справ за № 1718 Дванадцятої Харківської державної нотаріальної контори, Жернова М.А. відмовилась від прийняття спадщини на користь іншого спадкоємця за заповітом - ОСОБА_2 (а.с. 164).

Згідно з ч. 1 ст. 1275 ЦК України спадкоємець за заповітом має право відмовитися від прийняття спадщини на користь іншого спадкоємця за заповітом.

29 вересня 2014 року ОСОБА_2 звернувся до Дванадцятої Харківської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини після своєї рідної сестри ОСОБА_4, в якій повідомив, що спадщину за заповітом та за законом він приймає (а.с. 163).

Згідно з постановою Дванадцятої Харківської державної нотаріальної контори № 841/02-31 від 20.03.2015 року, на заяву ОСОБА_2 про видачу свідоцтва про право на спадщину Дванадцятою Харківською державною нотаріальною конторою відмовлено у видачі такого свідоцтва в зв'язку з тим, видача свідоцтва про право на спадщину за заповітом ОСОБА_4, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_4, на житловий будинок АДРЕСА_1, суперечить законодавству України, оскільки не визначені частки в спільному майні подружжя, та на підставі чого не зареєстровано право власності на нерухоме майно на ім'я кожного з подружжя. У постанові зазначено, що ОСОБА_2 надав до нотаріальної контори правовстановлюючий документ на нерухоме майно: Договір купівлі-продажу, посвідчений приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Лагутіним М.В. 21.09.1999 року за реєстровим № 2067, згідно якого ОСОБА_4 є покупцем житлового будинку АДРЕСА_1. Вищезазначений житловий будинок набувався спадкодавицею ОСОБА_4 у зареєстрованому шлюбі з її чоловіком ОСОБА_3 (свідоцтво про одруження Жовтневого відділу РАЦС м.Харкова від 29.02.1997 року), який помер ІНФОРМАЦІЯ_3. У зв'язку з наведеним, ОСОБА_2 рекомендовано звернутись до суду з метою визнання у судовому порядку права власності на майно в порядку спадкування за заповітом після померлої 24.08.2014 року ОСОБА_4, а саме: на 2/3 частини житлового будинку АДРЕСА_1, з яких 1/2 частина належить спадкодавці на праві особистої приватної власності, а 1/6 частину вона фактично успадкувала після свого чоловіка ОСОБА_3, якому фактично належало та не було документально оформлено право власності на 1/2 частину житлового будинку як на майно, набуте під час зареєстрованого шлюбу (а.с. 182-183).

Таким чином, приймаючи до уваги, що ОСОБА_2 прийняв спадщину у встановленому законом порядку, проте позбавлений права її оформити в установленому законом порядку, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення його позову у повному обсязі.

При цьому судом відхиляються заперечення відповідача за позовом третьої особи з самостійними вимогами на предмет спору, оскільки вони ґрунтуються на довільному та помилковому тлумаченні приписів чинного законодавства, та позбавлені правового та фактичного обґрунтування.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 10, 57, 60, 61, 79, 88, 169, 197, 209, 212-215 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до Харківської міської ради, третя особа ОСОБА_2, про визначення ідеальні частки в спільній власності подружжя, та визнання права власності в порядку спадкування за законом - задовольнити частково.

Визначити ідеальні частки в спільній власності подружжя ОСОБА_3 та ОСОБА_4 на житловий будинок з надвірними будівлями АДРЕСА_1, як рівні, встановивши, що ОСОБА_3, що помер, належало 1/2 ідеальна частка житлового будинку з відповідною частиною надвірних будівель АДРЕСА_1.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на ідеальну 1/3 частку житлового будинку з відповідною частиною надвірних будівель АДРЕСА_1 в порядку спадкування за законом після померлого ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_3.

В решті позову - відмовити.

Позов третьої особи з самостійними вимогами на предмет спору ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визнання права власності в порядку спадкування за законом - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_2 право власності на ідеальну 1/6 частку житлового будинку з надвірними будівлями АДРЕСА_1 в порядку спадкування за законом після померлої ІНФОРМАЦІЯ_4 ОСОБА_4, яка успадкувала її від померлого чоловіка - ОСОБА_3.

Визнати за ОСОБА_2 право власності на 1/2 частину житлового будинку з надвірними будівлями АДРЕСА_1 в порядку спадкування за законом після померлої ІНФОРМАЦІЯ_4 ОСОБА_4, як її особистої власності.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Харківської області. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення, через Фрунзенський районний суд м. Харкова. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Федорова О.В.