Справа № 443/328/15-ц Провадження № 2/443/192/15
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 березня 2015 року. Жидачівський районний суд Львівської області

в складі: головуючої судді Галій О.Й.,

з участю секретаря Процака А.М.

та адвоката Михайлюка Д.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Жидачеві цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до Відділу освіти Жидачівської РДА, т.о. Свередюк Роман Йосипович про визнання незаконним наказу про звільнення, поновлення на роботі та виплату середнього заробітку за час вимушеного прогулу

в с т а н о в и в:

ОСОБА_2 звернувся в суд з позовом до Відділу освіти Жидачівської районної державної адміністрації, т.о. Свередюк Р.Й. про визнання незаконним наказу про звільнення, поновлення на роботі та виплату середнього заробітку за час вимушеного прогулу, мотивуючи заявлені вимоги тим, що 04 вересня 2013 року його було прийнято на посаду спеціаліста по експлуатації автотранспорту відділу освіти Жидачівської районної державної адміністрації.

Наказом № 1-к від 05 січня 2015 року позивача звільнено із займаної посади на підставі п. 1 ст. 40 КЗпП України.

Позивач зазначив, що в установі не було скорочення чисельності штату працівників та змін в організації виробництва і праці, скорочення було проведено з метою звільнення саме його. Крім того, відповідач не попередив позивача про майбутнє скорочення посади.

Позивач є членом профспілки працівників освіти, сплачує внески, однак при звільненні згода профспілкової організації на його звільнення отримана не була. При звільненні не було дотримано вимог ст. 42 КЗпП щодо переважного права на залишення на роботі, оскільки позивач є учасником ліквідації аварії на Чорнобильській АЕС і має переважне право на залишенні на роботі при реорганізації чи звільненні.

Вважає наказ незаконним, оскільки законодавець не передбачає ліквідації окремої посади у структурі підприємства, установи чи організації, а відповідно до п. 1 ст. 40 КЗпП передбачено зміна у організації виробництва та праці, у тому числі ліквідації, реорганізації, банкрутства або перепрофілювання підприємства, установи. Оскільки, наказ порушує його законні права та інтереси, тому просить скасувати і поновити його на роботі, стягнути з відповідача в його користь середній заробіток за час вимушеного прогулу з 05.01.2015 року до дня поновлення на роботі та понесені витрати на надання юридичної допомоги.

У судовому засіданні позивач, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві, вимоги підтримав.

Представник відповідача, він же третя особа Свередюк Р.Й. позов не визнав. Не погоджуючись з вимогами позивача, відповідач- відділ освіти Жидачівської районної державної адміністрації подав заперечення на позовну заяву ОСОБА_2, у якому зазначив, що при звільненні ОСОБА_2 не було запитано згоди профспілки, оскільки позивач заяву про вступ у профспілку не писав і відділу освіти не було відомо про те, що ОСОБА_2 є членом профспілки працівників освіти. 20.10.2014 року відділом освіти Жидачівської РДА виданий наказ № 652 "Про зміни в штатному розписі групи технічного нагляду відділу освіти", в якому попереджалось ОСОБА_2 про ліквідацію посади "Спеціаліста по експлуатації автотранспорту" та вивільнення його із займаної посади з 22.12.2014 р., однак позивач відмовився поставити підпис, що ознайомлений з наказом, про що було складено акт комісією. З 01.10. по 04.11.2014 року, з 10.11. по 21.11.2014 року та з 18.12. по 30.12.2014 року ОСОБА_2 перебував на лікарняному, тому не було можливим звільнити його з роботи. 31.12.2014 року ОСОБА_2 був відсутній на робочому місці. Звільнення працівника відбулося тільки 05.01.2015 року, тобто з першого робочого дня місяця. При звільненні ОСОБА_2 жодної іншої посади не пропонувалося через відсутність вакансій та відсутності відповідної освіти. Відповідно до ст. 48 ЗУ "Про зайнятість населення" у Державний центр зайнятості не зверталися. Просить відмовити в задоволенні позову.

Вислухавши пояснення сторін, свідків, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до п.1 ч.1, ч. 2 ст. 40 КЗпП України трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом у випадку змін в організації праці, в тому числі ліквідації, реорганізації, банкрутства або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників.

Судом встановлено, що 20.10.2014 року відповідачем було видано наказ про зміни в штатному розписі групи технічного нагляду відділу освіти (надалі КГХ), яким передбачалась ліквідація посади "спеціаліст по експлуатації автотранспорту" з 21.12.2014 року, про вивільнення ОСОБА_2 із займаної посади з 22.12.2014 р.

Згідно ст. 49-2 КЗпП України про наступне вивільнення працівників персонально попереджають не пізніше ніж за два місяці. При вивільненні працівників у випадках зміни в організації виробництва та праці враховується переважне право на залишення на роботі, передбачене законодавством. Одночасно з попередженням про звільнення у зв'язку із змінами в організації виробництва і праці власник або уповноважений ним орган пропонують працівникові іншу роботу на тому ж підприємстві, в установі, організації. Тільки при відсутності роботи за відповідною професією чи спеціальністю, а також у разі відмови працівника від переведення на іншу роботу на тому ж підприємстві, в установі, організації працівник, за своїм розсудом, звертається за допомогою до державної служби зайнятості або працевлаштовується самостійно.

Відповідно до роз'яснень, викладених в п.19 постанови Пленуму Верховного Суду України від 06.11.1992 року № 9 «Про практику розгляду судами трудових спорів», розглядаючи трудові спори, пов'язані зі звільненням за п.1 ст. 40 КЗпП, суди зобов'язані з'ясувати, чи дійсно у відповідача мали місце зміни в організації виробництва і праці, зокрема, ліквідація, реорганізація або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників, чи додержано власником або уповноваженим ним органом норм законодавства, що регулюють вивільнення працівника, які є докази щодо змін в організації виробництва і праці, про те, що працівник відмовився від переведення на іншу роботу або що власник або уповноважений ним орган не мав можливості перевести працівника з його згоди на іншу роботу на тому ж підприємстві, в установі, організації, чи не користувався вивільнюваний працівник переважним правом на залишення на роботі та чи попереджався він за 2 місяці про наступне вивільнення.

Згідно акту, складеного комісією від 20.10.2014 року, ОСОБА_2 повідомлявся про ліквідацію посади "спеціаліст по експлуатації автотранспорту" і звільнення з роботи з 22.11.2014 року, однак відмовився від ознайомлення з наказом.

Позивач заперечив, що відповідач надавав йому для ознайомлення вказаний наказ і, що він відмовився від ознайомлення та підпису. Наведене підтвердили свідки ОСОБА_4 і ОСОБА_5, які зазначили, що в їх присутності ОСОБА_2 не пропонувався для ознайомлення наказ. Про те, що позивач відмовився від ознайомлення з наказом, їм відомо із слів керівника.

Звільнення з підстав, зазначених у пунктах 1, 2 і 6 ст. 40 КЗпП України, допускається, якщо неможливо перевести працівника за його згодою на іншу роботу.

Представник відповідача зазначає, що на момент звільнення позивача не було вільних вакансій, що позбавляло можливості запропонувати іншу роботу позивачу. Однак, як вбачається із п.1.2 наказу від 20.10.2014 р. - вводиться додатково 0.5 ставки посади інженера -енергоменеджера. Із пояснень сторін встановлено, що введена посада є аналогічною за своїми функціями до посади, яку обіймав позивач, і що ця посада позивачу не пропонувалася.

Згідно ч. 1 ст. 43 КЗпП України розірвання трудового договору з підстав, передбачених п. 1 ст. 40 цього кодексу може бути проведена лише за попередньою згодою виборного органу (профспілкового представника), первинної профспілкової організації, членом якої є працівник.

З довідки № 4 від 19.03.2015 року вбачається, що ОСОБА_2 є членом первинної профспілкової організації відділу освіти, яка є організаційною ланкою Жидачівської районної організації профспілки працівників освіти і науки України.

Як встановлено, що відповідач не звертався до профспілкового органу, членом якої є позивач, щодо отримання згоди на звільнення ОСОБА_2

Відповідно до п. 9 ст. 40 КЗпП, п.15 Постанови Пленуму Верховного Суду України встановивши, що звільнення працівника проведено власником або уповноваженим ним органом без звернення до виборного органу первинної профспілкової організації, суд зупиняє провадження по справі, запитує згоду профспілкового органу і після її одержання або відмови профспілкового органу в дачі згоди на звільнення працівника розглядає спір по суті. Відмова профспілкового органу в згоді на звільнення є підставою для поновлення працівника на роботі.

На виконання ухвалуи суду від 20.03.2015 р. первинна профспілкова організація відділу освіти Жидачівської РДА, згідно протоколу від 26.03.2015 р., відмовила у наданні згоди на звільнення ОСОБА_2 з посади спеціаліста по експлуатації автотранспорту згідно п. 1 ст. 40 КЗпП України з 05.01.2015 року.

Таким чином, встановлено, що звільнення позивача було проведено з порушенням трудового законодавства, а відтак вимога про поновлення на роботі є підставною.

Відповідно до ст. 235 КЗпП України при винесені рішення про поновлення на роботі, орган який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

Згідно з п. 5 Постанови КМ України «Про затвердження порядку обчислення середньої заробітної плати» від 8 лютого 1995 р. за N100, нарахування виплат у всіх випадках збереження середньої заробітної плати провадиться виходячи з розміру середньоденної (годинної) заробітної плати.

Так, відповідно до довідки, виданої відділом освіти Жидачівської районної державної адміністрації від 31.03.2015року за № 253 середньоденна заробітна плата ОСОБА_2 (листопад- грудень) 2014 р. складає 63, 45 грн. В установі встановлено п"ятиденний режим роботи.

Кількість днів вимушеного прогулу з 05.01.2015 р. по 31.03.2015 р. складає 61 день.

Отже, середній заробіток за час вимушеного прогулу, який підлягає стягненню з відповідача складає 63.45 х 61 = 3870.45 грн.

Керуючись ст.ст. 10, 60, 88, 209, 213-215, 367 ЦПК України, п. 1 ст. 40, ст. 43 КЗпП України, суд-

В И Р І Ш И В :

Позов задовольнити. Визнати незаконним та скасувати наказ керівника відділу освіти Жидачівської районної державної адміністрації від 05.01.2015 року за № 1-к про звільнення ОСОБА_2 з посади спеціаліста по експлуатації автотранспорту з 05.01.2015 року.

Поновити ОСОБА_2 на посаді спеціаліста по експлуатації автотранспорту відділу освіти Жидачівської районної державної адміністрації з 05 січня 2015 року.

Стягнути з відділу освіти Жидачівської районної державної адміністрації на користь ОСОБА_2 середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 05 січня 2015 року по 31 березня 2015 року, в розмірі 3 870 грн. 45 коп. (сума без урахування обов'язкових платежів) та 1000 грн - в рахунок витрат на надання правової допомоги.

Рішення в частині поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу за один місяць допустити до негайного виконання.

Стягнути з відділу освіти Жидачівської районної державної адміністрації в дохід держави судовий збір в розмірі 243 грн. 60 коп.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подано протягом десяти днів з дня його проголошення в апеляційний суд Львівської області через Жидачівський районний суд.

Головуюча- суддя: