АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 березня 2015 року колегія судців судової палати у цивільних справах Апеляційного суду м. Києва у складі:

головуючого - судді Гаращенка Д.Р.

суддів - Борисової О.В., Ратнікової В.М.

при секретарі - Калашник О.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за апеляційною скаргою представника Комуністичної партії України та ОСОБА_1 за довіреностями - ОСОБА_2 на рішення Печерського районного суду м. Києва від 10 грудня 2014 року у справі за позовом ОСОБА_1, Комуністичної партії України до ОСОБА_3, третя особа: Парламентський телеканал "Рада" Верховної Ради України, про захист честі, гідності та ділової репутації,

ВСТАНОВИЛА:

Позивачі звернулись до суду з позовом до відповідача про захист честі та гідності та ділової репутації.

Свої вимоги обгрунтували тим, що під час пленарного засідання Верховної Ради України 13 травня 2014 р. о 10.51 год. під час виступу ОСОБА_3 оголосив образливу і недостовірну інформацію, що ганьбить ділову репутацію Комуністичної партії України, честь, гідність та ділову репутацію лідера КПУ ОСОБА_1, що виразилась в наступному:

«ОСОБА_3. Радикальна Партія.

«…Шановні колеги, депутати, шановні громадяни України Я вам розкажу, що відбулося у Маріуполі 9 травня: озброєні російські диверсанти розстріляли, проникли в управління міліції, розстріляли працівників міліції розстріляли мирних громадян. Й ті кого захищає ОСОБА_1, я вам розкажу: вони були з гранатометами, автоматами, з мінометами, вони спалили управління міліції. Акцією по захопленню Маріупольською міською Радою керував голова КПУ в Маріуполі, депутат Маріупольської міської Ради ОСОБА_4. От хто керував цією акцією. А він виходить, розказує, що мирні громадяни постріляли. Ви цих людей повели на вбивство, ви їх розстрілювали, ваші диверсанти, яких ви підтримуєте у Луганській області. ОСОБА_5 - депутат КПУ блокував військові частини організовував анти сепаратистські мітинги, у Донецькій області ОСОБА_6 у Слов'янську будував барикади, стріляв проти наших солдат. Це все депутати від комуністів. Тому я дивуюся, чому КПУ досі не заборонена як злочинна організація, як посібник ворога, як колабораціоністи Я і пропоную, ОСОБА_7, ставлю пропозицію знову вилучити ОСОБА_1 з зали для того, щоб ним тут не воняло. Цим гнилим продажним, ФСБешним агентом. Коли, ти, подонок, виходиш сюди, коли ти розказуєш, як ми убиваємо людей Ви їх убиваєте, ви розколюєте країну. Ви почули тут хоч одне слово засудження незаконного референдуму від комуністів? Ні, не почули. Бо вони за завданням Росії розколюють нашу країну Вони досі

Справа №757/13476/14-ц
№ апеляційного провадження: 22-ц/796/2500/2015
Головуючий у суді першої інстанції: Батрин О.В.
Доповідач у суді апеляційної інстанції: Гаращенко Д.Р.
кажуть, що вони народні депутати. Шльондри ви продажні. Проститутки ви політичні».

Зміст виступу ОСОБА_3, на думку позивачів, демонструє той факт, що народний депутат України від радикальної партії, спекулюючи на емоціях громадян, занепокоєних політичною та економічною кризою в країні, фактами насильства та застосування зброї проти мирного населення, припустився примітивного засобу маніпулювання свідомістю, за принципом пошуку винного, звинувативши КПУ у всіх протиправних проявах, які мають місце на сьогодні в Україні та допустив неприйнятні з точки зору депутатської етики засоби критики опонентів - прямі брутальні образи політичного діяча - голови фракції КПУ у ВРУ - ОСОБА_1

Так, ОСОБА_3 в категоричній формі без будь-якого посилання на факти та документальні докази висловився відносно діяльності КПУ та її окремих представників, припустившись звинувачень, що нібито внаслідок саме діяльності КПУ сталися протиправні дії у місті Маріуполі 9 травня цього року, а саме: загибель мирного населення, розстріл працівників міліції та знищення управління міліції.

В агресивній, безапеляційній формі ОСОБА_3 безпідставно, бездоказово звинуватив КПУ та її лідера - ОСОБА_1 у причетності до скоєння тяжких злочинів «ви цих людей повели на вбивство, ви їх розстрілювали ... ви їх убиваєте ви розколюєте країну . ..»

Таким чином, не наводячи будь-яких доказів правомірності висловлених звинувачень, не посилаючись на будь-які офіційні матеріали розслідування, ОСОБА_3 своїми вищенаведеними діями порушив особисте немайнове право позивача - Комуністичної партії України на недоторканність її ділової репутації

Крім того, внаслідок висловлювання образливих, брутальних звинувачень безпосередньо в адресу лідера фракції КПУ - ОСОБА_1 - називаючи його «гнилим, продажним ФСБешник агентом», звертаючись з політичної трибуни зі словами: «ти, подонок», називаючи лідера КПУ та представників партії «шльондрами продажними та політичними проститутками» - ОСОБА_3 порушив особисте немайнове право Позивача - ОСОБА_1 на недоторканність його гідності, честі та ділової репутації.

Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 01 жовтня 2014 р. за заявою позивача було залишено без розгляду позовні вимоги позивача в частині вимог, викладених у позовної заяви, окрім вимог: «Визнати недостовірною інформацію, публічно поширену ОСОБА_3 під час його виступу 13.05.2014 р. о 10 год. 51 хв. На пленарному засіданні Верховної Ради України наступні твердження:

«Й ті, кого захищає ОСОБА_1... вони були з гранатометами, автоматами мінометами, вони спалили управління міліції. Акцією по захопленню Маріуполь» міською Радою керував голова КПУ в Маріуполі, депутат Маріупольської міської Ради ОСОБА_4. От хто керував акцією.»

«Ви цих людей повели на вбивство, ви їх розстрілювали, ваші диверсанти, якш(| підтримуєте у Луганській області. ОСОБА_5 - депутат КПУ блокував військові часте організовував анти сепаратистські мітинги, у Донецькій області ОСОБА_6 у Слов'янськ) стріляв проти наших солдат. Це все депутати від комуністів».

«Ви їх убиваєте, ви розколюєте країну».

«Бо вони за завданням Росії розколюють нашу країну».

Рішенням Печерського районного суду м. Києва від 10 грудня 2014 року в задовленні позову було відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції представник Комуністичної партії України та ОСОБА_1 за довіреностями - ОСОБА_2 подала апеляційну скаргу, в якій просила рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позов позивачів.

Свої вимоги обгрунтувала тим, що рішення суду першої інстанції було ухвалено з порушенням норм матеріального та процесуального права, без повного з'ясування обставин, що мають значення для справи, а твердження суду про недоведеність позивачем факту поширення інформації є безпідставними.

В судовому засіданні представник Комуністичної партії України та ОСОБА_1 за довіреностями - ОСОБА_2 підтримала апеляційну скаргу та просила її задовольнити.

Інші учасники процесу в судове засідання не з'явились, повідомлялись належним чином, причини неявки суду не повідомили. Відповідно до ч. 2 ст. 305 ЦПК України колегія суддів вважає за можливе розглянути справу у відсутності осіб, які не з'явились.

Вислухавши доповідь судді Гаращенка Д.Р., пояснення осіб які приймали участь у справі, вивчивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів прийшла до наступного.

Судом першої інстанції вірно встановлено, що 13 травня 2014 року о 10 год. 51 хв. на тридцять шостому пленарному засіданні Верховної Ради України, виступив народний депутат ОСОБА_3 з інформацією наступного змісту:

«...І ті, кого захищає ОСОБА_1, були з гранатометами, автоматами, мінометами, вони «палили управління міліції. Акцією захоплення Маріупольської міської Ради керував голова Комуністичної партії в Маріуполі депутат Маріупольської міської Ради ОСОБА_4. Ось хто керував акцією...

Ви цих людей повели на вбивство. Ваші диверсанти, яких ви підтримуєте, їх розстрілювали. У Луганській області ОСОБА_5, депутат Комуністичної партії блокував військові частини, організовував сепаратистські мітинги. У Слов'янську Донецької області ОСОБА_6 ... стріляв у наших солдат. Це все депутати від комуністів...

Ви їх убиваєте, ви розколюєте країну...

Бо вони за завданням Росії розколюють нашу країну...» (а.с. 59-64 та відеозапис пленарного засідання Верховної Ради України на а.с. 15).

Відповідно до ч. 5 п. 15 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 1 від 27 ютого 2009 року недостовірною вважається інформація, яка не відповідає дійсності або шкладена неправдиво, тобто містить відомості про події та явища, яких не існувало взагалі ібо які існували, але відомості про них не відповідають дійсності (неповні або перекручені).

Пунктом 19 вказаної Постанови визначено, що вирішуючи питання про визнання юширеної інформації недостовірною, суди повинні визначати характер такої інформації та з'ясовувати, чи є вона фактичним твердженням, чи оціночним судженням.

Відповідно до ч. 2 ст. 30 Закону України «Про інформацію» оціночними судженнями, за винятком наклепу, є висловлювання, які не містять фактичних даних, критика, оцінка дій, а також висловлювання, що не можуть бути витлумачені як такі, що містять фактичні дані, зокрема з огляду на характер використання мовно-стилістичних засобів (вживання гіпербол, алегорій, сатири). Оціночні судження не підлягають спростуванню та доведенню їх правдивості.

Крім того, поряд з інформацією чи даними, що підлягають перевірці, стаття 10 Європейської конвенції з прав людини захищає і погляди, критичні зауваження або пипущення, правдивість яких не може бути піддана перевірці на правдивість.

Тому, доводи позивачів про недостовірність викладеної інформації ОСОБА_3 є бзпідставними, оскільки така інформація взята з контексту виступу народного депутата ОСОБА_3 та її необхідно оцінювати разом із усім виступом.

Зі змісту ст.ст. З, 4, 6 Декларації про свободу політичних дебатів у засобах масової інформації, схваленої 12 лютого 2004 року на 872-му засіданні Комітету Міністрів Ради Європи вбачається, що оскільки політичні діячі та посадові особи, які обіймають публічні посади або здійснюють публічну владу на місцевому, регіональному, національному чи міжнародному рівнях, вирішили апелювати до довіри громадськості та погодилися виставити себе на публічне політичне обговорювання, то вони підлягають ретельному громадському контролю і потенційно можуть зазнати гострої та сильної громадської критики у засобах масової інформації з приводу того, як вони виконували або виконують свої функції. При цьому зазначені діячі та особи не повинні мати більшого захисту своєї репутації та інших прав порівняно з іншими особами.

У зв'язку з цим, межа допустимої критики щодо політичного діяча чи іншої публічної особи є значно ширшою, ніж окремої пересічної особи. Публічні особи неминуче відкриваються для прискіпливого висвітлення їх слів та вчинків і повинні це усвідомлювати (п. 21 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 1 від 27 лютого 2009 року).

Оскільки, ОСОБА_1 був народним депутатом та лідером Комуністичної парти України, в період виступу ОСОБА_3 на сесії Верховної Ради України 13 травня 2014 року, то він був публічною особою, у зв'язку з чим підлягав ретельному громадському контролю і потенційно міг зазнати гострої та сильної громадської критики з приводу того, як вів виконував або виконує свої функції.

Судова колегія погоджується з висновокм суду першої інстанції про те, що судження, висловлені відповідачем ОСОБА_3 з приводу діяльності позивача ОСОБА_1, містять гостру критику діяльності позивача ОСОБА_1 як народного депутата та лідера Комуністичної партії України та не є фактичними твердженнями, а оціночними судженнями.

Відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень і використання практики Європейського суду з прав людини» Європейська Конвенція та рішення Європейського суду є джерелом права в Україні, національні суди мають використовувати практику Європейського суду.

Тому, при ухваленні рішення, суд першої інстанції врахував практику Європейського суду з прав людини.

Зокрема, суд першої інстанції використав рішення від 21 лютого 2012 року у справі «Тушалп проти Туреччини», де Європейськийсуд встановив, що навіть припускаючи, що висловлювання заявника могли були визнані провокативними, грубими та агресивними, вони становили оціночні судження. При цьому, Європейський суд підкреслив, що використання, навіть, «вульгарних фраз» само по собі не є визначальним в оцінці агресивного висловлювання, адже це може слугувати просто «стилістичним цілям», оскільки «стиль є частиною комунікації як форми вираження та як такий захищений разом зі змістом вираження».

Рішення Європейського суду від 15 березня 2011 року у справі «Отехі Мондрагон проти Іспанії», яким відзначено, що коментарі заявника проти короля Іспанії були зроблені у контексті політичної дискусії, яка має громадський інтерес. Висловлювання були зроблені під час прес-конференції, а відтак заявник не міг переформулювати, перефразувати свої слова чи взяти їх назад до того моменту, як вони були поширені.

Рішення Європейського суду від 23 червня 2009 року у справі «Бодрожич та Вуіїн проти Сербії» вказано, що свобода вираження поглядів, яка захищена ч. 1 ст. 10 Конвенції утворює одну із фундаментальних цінностей у демократичному суспільстві. Причому, це стосується не лише тієї «інформації» чи «ідей», які «приємно» отримувати та які не є образливими, а також тих, які є шокуючими чи такими, що викликають занепокоєння. При цьому, суд зауважив, що приватні особи «роблять себе відкритими» для «публічної перевірки» тоді, коли виступають на «арену публічних дебатів».

Рішення Європейського суду від 29 червня 2005 року у справі «Соколовські проти Польщі» в якому зазначено, що відповідно до усталеної практики Суду за ч. 2 ст. 10 Європейської конвенції з прав людини можливості обмеження політичної дискусії, дебатів з питань суспільного інтересу є мізерним, адже свобода вираження поглядів утворює одну із важливих засад демократичного суспільства та є основною умовою для його прогресу і самореалізації кожної особи.

Колегія суддів погоджується з тим, що поширена відповідачем інформацію про позивачів містить оціночні судження відповідача відповідно до ст. 277 ЦК України, зокрема автором використано висловлювання, що не можуть бути витлумачені як такі, що містять фактичні дані, оскільки мають характер використання мовно-стилістичних засобів (вживання гіпербол, алегорій тощо). А тому, такі оціночні судження не підлягають спростуванню та доведенню їх правдивості.

Відповідно до ст. 277 ЦК України не є предметом судового захисту оціночні судження, думки, переконання, критична оцінка певних фактів і недоліків, які, будучи вираженням суб'єктивної думки і поглядів поглядів відповідача, не можна перевірити на предмет їх відповідності ності (на відміну від перевірки істинності фактів) і спростувати, що відповідає прецендентній судовій практиці Європейського суду з прав людини при тлумаченні положень ст. 10 Конвенції.

Доводи апелянта щодо допущення порушень судом першої інстанції, що виразилось у відмові в задоволенні клопотання про проведення судової лінгвистичної експертизи, судова колегія не приймає до уваги.

Згідно зі ст. 143 ЦПК України суд призхначає експертизу для з'ясування обставин, що мають значення для справи і потребують спеціальних знань у галузі науки, мистецтва, техніки, ремесла тощо.

В своєї ухвалі від 04 листопада 2014 р. суд першої інстанції обгрунтованно визначив причини відмови у проведені експертизи і з викладеними мотивами колегія суддів погоджується.

На підставі викладенного колегія суддів вважає апеляційну скаргу необгрунтованою та такою, що не підлягає задоволенню. Судова колегія погоджується з висоновком суду першої інстанції про необхідність відмовити в задоволенні позовних вимог.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Керуючись ст.ст. 208, 303-305, п. 1 ч. 1 ст. 307, ст.ст. 313-315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу представника Комуністичної партії України та ОСОБА_1 за довіреностями - ОСОБА_2 - відхилити.

Рішення Печерського районного суду м. Києва від 10 грудня 2014 року -залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, однак може бути оскаржена протягом 20 днів з дня набрання нею законної сили безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий

Судді