Справа пр. №2/756/1017/15
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 березня 2015 року Оболонський районний суд міста Києва в складі:

головуючого судді - Шевчука А.В.,

при секретарі - Субіну М.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа - приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Зубкова Олена Єгорівна, про визнання недійсним договору дарування, -

в с т а н о в и в:

У листопаді 2014 року позивач ОСОБА_1 звернулася до суду в порядку цивільного судочинства з позовом до відповідача ОСОБА_2, третя особа - приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Зубкова О.Є., про визнання недійсним договору дарування.

Свої позовні вимоги позивач обґрунтовувала тим, що їй на праві власності належала квартира АДРЕСА_1.

Як стверджувала позивач, у серпні 2014 року вона виявила відсутність правовстановлюючих документів на квартиру АДРЕСА_1. З витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно ОСОБА_1 стало відомо, що вказана квартира на підставі договору дарування від 25.12.2013 року, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Зубковою О.Є. за реєстровим №2005, належить на праві власності ОСОБА_2

У зв'язку з вищезазначеним позивач звернулась з відповідною заявою до правоохоронних органів, на підставі якої Оболонським РУ ГУ МВС України в м. Києві було відкрито кримінальне провадження №0006561 за фактом вчинення злочину.

ОСОБА_1 зазначила, що в грудні 2013 року вона підписала ряд документів, наданих їх відповідачем, змісту яких вона не розуміла, мотивуючи це відсутністю у неї освіти, вміння читати та писати, а тому не усвідомлювала, що між нею та ОСОБА_2 укладався договір дарування.

Посилаючись на ст.230 ЦК України, ОСОБА_1 просила суд визнати договір дарування від 25.12.2013 року, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Зубковою О.Є. за реєстровим №2005, недійсним, оскільки даний правочин вчинений під впливом обману.

Позивач в судове засідання не з'явилася, про час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином, зі слів представників ОСОБА_1 остання є інвалідом і не здатна самостійно залишити місце свого проживання.

У судовому засіданні представники позивача позовні вимоги своєї довірительки підтримали, просили суд позов задовольнити, визнати недійсним договір дарування квартири, як такий, що вчинений під впливом обману.

Відповідач та його представник у судовому засіданні проти позову заперечували та пояснили, що, укладаючи договір від 25.12.2013 року, сторони мали намір укласти саме договір дарування. Своє бажання подарувати квартиру відповідачеві позивач виказувала задовго до укладення договору і пояснювала тим, що її син ОСОБА_4 зловживає спиртними напоями, а це може призвести до втрати останнім квартири. Також, відповідач заперечував проти відсутності у позивача вміння читати та писати. Крім того, ОСОБА_2 пояснив, що приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Зубкова О.Є. декілька разів приїжджала до позивача, проводила з нею попередні співбесіди з приводу укладення договору дарування, роз'яснювала правові наслідки такого договору, з'ясовувала, чи не змінила позивач своє бажання відчужити квартиру на користь відповідача. Додатково відповідач зазначив, що укладенню договору дарування передувала видача позивачем на його ім'я довіреності, якою ОСОБА_1 надала відповідачеві повноваження здійснювати дії, пов'язані із замовленням, виготовленням та отриманням будь-яких документів, необхідних для відчуження спірної квартири. З цих підстав відповідач та його представник просили суд відмовити у задоволенні позову.

Третя особа в судове засідання не з'явилася, про час та місце розгляду справи повідомлялась належним чином, подала заяву, в якій просила суд розглянути справу за її відсутності. Крім того, приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Зубкова О.Є. надала до суду письмові заперечення проти позову та пояснила, що 25.12.2013 року за реєстровим №2005 було посвідчено договір дарування квартири АДРЕСА_1, укладений між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 Вказану нотаріальну дію було вчинено поза приміщенням, яке є робочим місцем нотаріуса, оскільки позивач по справі за станом здоров'я не могла з'явитись до приміщення, яке є робочим місцем нотаріуса. У своїх запереченнях приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Зубкова О.Є. звернула увагу суду на те, що чотири рази особисто здійснювала виїзди за місцем проживання позивача, під час яких нею було проведено дві попередні співбесіди з ОСОБА_1 стосовно договору дарування квартири, його правових наслідків, прав та обов'язків дарувальника та обдарованого, роз'яснено процедуру посвідчення та оформлення договору дарування квартири, повідомлено про перелік документів, необхідних для посвідчення такого договору. Також в поясненнях третьої особи вказано, що договір дарування квартири ОСОБА_1 підписувала особисто у присутності нотаріуса, більше того, особисто і в присутності нотаріуса розписувалась у Реєстрі для реєстрації нотаріальних дій та на документах, пов'язаних зі здійсненням державної реєстрації права власності на квартиру в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень.

Допитана в якості свідка ОСОБА_5 повідомила суду, що вона є дружиною покійного брата ОСОБА_1, часто спілкувалася з позивачем та неодноразово чула від неї про намір подарувати квартиру своєму племіннику ОСОБА_2 ОСОБА_5 зазначила, що ОСОБА_1 вміє читати і писати, а також, що позивач знала, бажала та розуміла, що дарує квартиру відповідачеві.

Допитана в якості свідка ОСОБА_6 вказала, що вона є племінницею ОСОБА_1 та сестрою ОСОБА_2, із позивачем та відповідачем вона перебуває у приязних стосунках і часто з ними спілкується. Свідок зазначила, що позивач з власної ініціативи подарувала відповідачеві квартиру, жодного тиску, зловживань чи обману з боку відповідача на неї не здійснювалось. Крім того, ОСОБА_6 пояснила, що вона була присутня під час оформлення позивачем довіреності на ім'я відповідача на збір документів, необхідних для оформлення договору дарування квартири, та зазначила, що ОСОБА_1 вміє читати і писати, оскільки самостійно в присутності нотаріуса підписувала довіреність, більше того, раніше неодноразово надсилала поштою письмові привітання з різними святами.

Заслухавши пояснення представників позивача, відповідача та його представника, покази свідків, дослідивши матеріали справи, зібрані у справі докази, суд приходить до висновку, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 на праві власності належала квартира АДРЕСА_1.

Відповідно до ч.1 ст.717 ЦК України за договором дарування одна сторона (дарувальник) передає або зобов'язується передати в майбутньому другій стороні (обдаровуваному) безоплатно майно (дарунок) у власність.

Як вбачається з матеріалів справи, 25.12.2013 року між ОСОБА_1 (дарувальник) та ОСОБА_2 (обдаровуваний) було укладено договір дарування, відповідно до умов якого позивач подарувала відповідачеві квартиру АДРЕСА_1. Договір дарування був посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Зубковою О.Є. за реєстровим №2005 (а.с.64-65).

Згідно з приписами ч.3 ст.203 ЦК України волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі.

Відповідно до ч.1 ст.230 ЦК України, якщо одна із сторін правочину навмисно ввела другу сторону в оману щодо обставин, які мають істотне значення (частина перша статті 229 цього Кодексу), такий правочин визнається судом недійсним. Обман має місце, якщо сторона заперечує наявність обставин, які можуть перешкодити вчиненню правочину, або якщо вона замовчує їх існування.

Підставою для визнання правочину недійсним відповідно до ст.230 ЦК України є введення однією стороною іншої сторони правочину в оману щодо обставин, які мають істотне значення. Ці обставини визначені в ч.1 ст.229 ЦК України. Обман може полягати в тому, що сторона неправдиво заперечує наявність обставин, що можуть бути перешкодою для вчинення правочину, або в тому, що вона замовчує їх існування. Суб'єктивною ознакою дій сторони, що ввела іншу сторону в оману, є умисел на введення в оману.

Під обманом розуміється умисне введення в оману сторони правочину іншою стороною щодо обставин, які мають істотне значення. Тобто, при обмані завжди наявний умисел з боку другої сторони правочину, яка, напевно знаючи про наявність чи відсутність тих чи інших обставин і про те, що друга сторона, якби вона володіла цією інформацією, не вступила б у правовідносини, невигідні для неї, спрямовує свої дії для досягнення цілі - вчинити правочин. Обман може стосуватися тільки обставин, які мають істотне значення, тобто природи правочину. А природою правочину слід вважати юридичну природу того чи іншого правочину, тобто основні (типові) характеристики, притаманні зазвичай правочинам такого виду.

П.20 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними" від 06.11.2009 року №9 визначено, що правочин визнається вчиненим під впливом обману у випадку навмисного введення іншої сторони в оману щодо обставин, які впливають на вчинення правочину. На відміну від помилки, ознакою обману є умисел у діях однієї зі сторін правочину.

Правочини, які вчиняються під впливом обману належать до оспорюваних правочинів, а тому наявність умислу в діях відповідача, істотність значення обставин, щодо яких особу введено в оману, і сам факт обману повинна довести особа, яка діяла під впливом обману. Обман щодо мотивів правочину не має істотного значення. Правочини, вчинені під впливом обману щодо обставин, що мають істотне значення, є недійсними, оскільки не відповідають загальним підставам дійсності правочинів, зокрема ч.3 ст.203 ЦК України, оскільки внутрішня воля учасника правочину не відповідає її зовнішньому прояву - волевиявленню учасника, яке сформоване під впливом обману. Сторона на підтвердження своїх вимог про визнання правочину недійсним повинна довести, що обман насправді мав місце, тобто надати докази, які б свідчили про істотність значення обставин, щодо яких особу введено в оману.

У ст.627 ЦК України закріплено принцип свободи договору, у відповідності до якого сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

У договорі дарування від 25.12.2013 року зазначено, що, укладаючи цей договір, сторони діяли добровільно, перебували при здоровому розумі та ясній пам'яті, були попередньо ознайомлені з вимогами щодо вчинення нотаріальних дій, розуміли значення та умови цього договору, його правові наслідки, підтвердили дійсність намірів при його укладенні та те, що він не носить характеру фіктивного чи удаваного. У п.19 оспорюваного договору дарування вказано, що нотаріусом роз'яснено сторонам договору вимоги законодавства щодо змісту договору та правових наслідків його укладення.

Таким чином, суд вважає, що, укладаючи договір дарування квартири, позивач не могла не розуміти, що йдеться саме про договір дарування, враховуючи зміст договору і роз'яснення нотаріуса щодо змісту та правових наслідків укладення правочину.

Факт вільного та усвідомленого волевиявлення позивача щодо укладення договору дарування підтверджується також письмовими доказами, які містяться в матеріалах справи, а саме - належним чином засвідченою випискою з реєстру нотаріальних дій за 25.12.2013 року, в якому міститься запис за реєстровим №2005 стосовно посвідчення договору дарування квартири АДРЕСА_1 (а.с.60-63), та належним чином засвідченими виписками з журналу обліку викликів нотаріуса для вчинення нотаріальних дій поза приміщенням державної нотаріальної контори, приміщенням, яке є робочим місцем (конторою) приватного нотаріуса, за 02.12.2013 року та 25.12.2013 року, в яких містяться записи виїзду нотаріуса за межі робочого місця з метою проведення попередніх співбесід щодо посвідчення договору дарування квартири, здійснення державної реєстрації права власності на квартиру, отримання заяви від ОСОБА_1 про державну реєстрацію права власності на квартиру, посвідчення договору дарування квартири (а.с.67-72).

При цьому, із вказаних документів вбачається що підписи та їх розшифрування в журналах виклику нотаріуса та реєстрації нотаріальних дій здійснені власноручно ОСОБА_1

Крім того, позивач ОСОБА_1 за власним підписом 02.12.2013 року видала нотаріально посвідчену довіреність на ім»я ОСОБА_2, якою надала повноваження останньому на представництво її інтересів в усіх, без винятку органах пов»язаних із виготовленням, замовленням та отриманням будь-яких документів, які в сукупності необхідні для відчуження належної їй квартири.

Також, в матеріалах справи міститься нотаріально посвідчена довіреність за власним підписом ОСОБА_1 на представництво її інтересів в суді ОСОБА_7

Таким чином, твердження представників позивача про невміння писати та читати ОСОБА_7 спростовуються змістом самої ж позовної заяви, свідченнями свідків та наявними матеріалами справи.

Згідно з приписами ст.62 Конституції України особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду.

З огляду на зазначене, посилання представників позивача на наявність заяви ОСОБА_1 про заволодіння відповідачем правовстановлюючими документами на її квартиру та відкриття правоохоронними органами кримінального провадження до встановлення обвинувальним вироком суду вини ОСОБА_2 не є свідченням протиправних дій останнього та підтвердженням обставин введення ОСОБА_1 в оману.

Ст.60 ЦПК України покладено на кожну із сторін обов'язок довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст.61 цього Кодексу.

Представники позивача не надали жодного належного та допустимого доказу на підтвердження того, що укладаючи оспорюваний договір, позивач діяла під впливом обману.

З цих підстав, відповідно до принципу змагальності цивільного судочинства, суд приходить до висновку про необхідність відмовити у задоволенні позову ОСОБА_1

З огляду на вищенаведене, відповідно до ст.ст.15, 16, 203, 230 Цивільного кодексу України, та, керуючись ст.ст.4, 10, 11, 60, 88, 209, 212-215 Цивільного процесуального кодексу України, суд, -

в и р і ш и в:

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа - приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Зубкова Олена Єгорівна, про визнання недійсним договору дарування - відмовити.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду міста Києва через Оболонський районний суд міста Києва шляхом подання в 10-денний строк з дня проголошення рішення суду апеляційної скарги. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні в судовому засіданні при проголошенні судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя А.В. Шевчук