ВАСИЛЬКІВСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙСУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 362/1010/15-ц
Провадження № 4-с/362/19/15
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01.04.2015 року Васильківський міськрайонний суд Київської області у складі:

головуючого судді Лебідь-Гавенко Г.М.,

при секретарі Даниленко А.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Василькові Київської області справу за скаргою ОСОБА_1 міської психоневрологічної лікарні № 3, заінтересована особа старший державний виконавець Лазарева Олена Ігорівна на дії державного виконавця щодо винесення постанови від 20.02.2015 року про накладення арешту на кошти боржника, при виконанні виконавчого провадження № 45964496, -

в с т а н о в и в:

У лютому 2015 року ОСОБА_1 міська психоневрологічна лікарня № 3 звернулася до суду із скаргою, в якій просила визнати незаконними дії старшого державного виконавця державної виконавчої служби Васильківського міськрайонного управління юстиції ОСОБА_2 щодо винесення постанови від 20 лютого 2015 року про накладення арешту на кошти боржника, при виконанні виконавчого провадження № 45964496, вказуючи на те, що ОСОБА_1 міською психоневрологічною лікарнею № 3 як боржником за виконавчим провадженням № 4594496 виконано покладені рішенням апеляційного суду Київської області від 08 грудня 2014 року зобовязання щодо стягнення з ОСОБА_1 міської психоневрологічної лікарні № 3 на користь ОСОБА_3 середнього заробітку за час вимушеного прогулу за період з 03 вересня 2013 року по 08 грудня 2014 року у розмірі 87 510 грн. 42 коп., а саме сплачено середній заробіток у розмірі, що включає в себе вирахування податків та інших обовязкових платежів, а тому, вважаючи відсутніми підстави для накладення арешту на їх майно, просить суд задовольнити заявлені вимоги.

Представники заявника в судовому засіданні вимоги скарги підтримали.

Державний виконавець відділу державної виконавчої служби Васильківського міськрайонного управління юстиції подав до суду заяву в якій просив слухати справу за його відсутності, при її вирішенні покладається на думку суду.

ОСОБА_3 в судовому засіданні заявлені вимоги не визнав, вказуючи на їх безпідставність та необґрунтованість, а також те, що виконуючи рішення державний виконавець діяв чітко в межах вимог ЗУ «Про виконавче провадження», який, на його думку, було порушено боржником.

Суд, заслухавши учасників процесу, дослідивши матеріали скарги, приходить до висновку про задоволення скарги, виходячи з наступного.

Як роз'яснено у п. 13 постанови Пленуму Верховного Суду України від 26 грудня 2003 року № 14 "Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність органів і посадових осіб державної виконавчої служби та звернень учасників виконавчого провадження" у справах за скаргами на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи інших посадових осіб державної виконавчої служби предметом судового розгляду можуть бути рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби (дії чи бездіяльність органів державної виконавчої служби щодо виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів).

Суди розглядають справи за такими скаргами в передбаченому ЦПК порядку незалежно від наявності у сторін спору про право, який підлягає розгляду в позовному провадженні. Такий спір не може бути підставою для залишення скарг без розгляду або яким-небудь чином впливати на останній.

Судом установлено, що рішенням Васильківського міськрайонного суду Київської області від 10 жовтня 2014 року в позові ОСОБА_3 відмовлено.

Рішенням апеляційного суду Київської області від 08 грудня 2014 року апеляційну скаргу ОСОБА_3 задоволено частково. Рішення Васильківського міськрайонного суду Київської області від 10 жовтня 2014 року в частині відмови у задоволенні позовних вимог про визнання незаконним та скасування наказу про звільнення, поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу - скасовано та ухвалено нове рішення в цій частині.

Позовні вимоги ОСОБА_3 до ОСОБА_1 міської психоневрологічної лікарні №3, третя особа: ОСОБА_4 про визнання незаконним та скасування наказу про звільнення, поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу задоволено частково.

Визнано незаконним та скасовано наказ головного лікаря ОСОБА_1 міської психоневрологічної лікарні № 3 від 03 вересня 2013 року № 637/п про звільнення ОСОБА_3 з 03 вересня 2013 року за п.3 ст.40 КЗпП України, завідувача відділенням, лікаря психіатра психотуберкульозного відділення № 6 (змішаного) з МБТ (+) та мультирезистентним туберкульозом легеневих форм за систематичне невиконання без поважних причин функціональних обовязків покладених на працівника трудовим договором, посадовою інструкцією, правилами внутрішнього розпорядку, колективним договором ОСОБА_1 міської психоневрологічної лікарні №3.

Поновлено ОСОБА_3 з 03 вересня 2013 року на посаді завідувача відділенням, лікаря психіатра психотуберкульозного відділення № 6 (змішаного) з МБТ (+) та мультирезистентним туберкульозом легеневих форм ОСОБА_1 міської психоневрологічної лікарні №3.

Стягнуто з ОСОБА_1 міської психоневрологічної лікарні №3 на користь ОСОБА_3 середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 03 вересня 2013 року по 08 грудня 2014 року у розмірі 87 510 грн. 42 коп.

У решті позовних вимог ОСОБА_3 відмовлено.

В іншій частині рішення суду першої інстанції залишено без змін.

Допущено негайне виконання рішення апеляційного суду в частині поновлення ОСОБА_3 на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу за один місяць.

У лютому 2015 року ОСОБА_1 міська психоневрологічна лікарня № 3 звернулася до апеляційного суду Київської області із заявою, в якій просила розяснити рішення апеляційного суду Київської області від 08 грудня 2014 року в частині стягнення з ОСОБА_1 міської психоневрологічної лікарні № 3 на користь ОСОБА_3 середнього заробітку за час вимушеного прогулу у розмірі 87 510 грн. 42 коп., а саме, чи врахований судом у визначеній сумі загальний розмір відрахувань на податки та внески, що є обовязковими, тоді як розмір розрахунку середньоденної заробітної плати ОСОБА_3 за останні два місяці перед звільненням за липень 2012 по серпень 2013 року становить 275 грн. 19 коп.

Ухвалою Апеляційного суду Київської області від 23 березня 2015 року, що набрала законної сили, розяснено, що рішення апеляційного суду Київської області від 08 грудня 2014 року в частині стягнення з ОСОБА_1 міської психоневрологічної лікарні № 3 на користь ОСОБА_3 середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 03 вересня 2013 року по 08 грудня 2014 року у розмірі 87 510 грн. 42 коп. слід розуміти таким чином, що сума 87 510 грн. 42 коп. визначена до стягнення судом без вирахування податків та інших обовязкових платежів.

У пункті 6 (абз.5) постанови Пленуму Верховного Суду України № 13 від 24 грудня 1999 року «Про практику застосування законодавства про оплату праці» судам розяснено, що, задовольняючи вимоги про оплату праці, суд має навести в рішенні розрахунки, з яких він виходив при визначенні сум, що підлягають стягненню. Оскільки справляння і сплата прибуткового податку з громадян є відповідно обовязком роботодавця та працівника, суд визначає зазначену суму без утримання цього податку й інших обовязкових платежів, про що зазначає в резолютивній частині рішення.

Згідно з пунктом 171.1 ст. 171 Податкового кодексу України, особою, відповідальною за нарахування, утримання та сплату (перерахування) до бюджету податку з доходів у вигляді заробітної плати, є роботодавець, який виплачує такі доходи на користь платника податку.

Як вбачається з рішення апеляційного суду Київської області від 08 грудня 2014 року, визначаючи розмір середнього заробітку за час вимушеного прогулу ОСОБА_3 з 04 вересня 2013 року по 08 грудня 2014 року, апеляційний суд виходив із середньоденної заробітної плати за останні два місяці його роботи перед звільненням за липень 2013 року і серпень 2013 року, яка становить 275 грн. 19 коп.

Згідно з даними довідки ОСОБА_1 міської психоневрологічної лікарні № 3 від 23 березня 2015 року середньоденна заробітна плата ОСОБА_3 у сумі 275 грн. 19 коп. включає в себе податок на доходи фізичних осіб (15%) та єдиний соціальний внесок (3,6%).

З огляду матеріалів виконавчого провадження № 45964496, 05 січня 2015 року старшим державним виконавцем Лазаревою А.І. органу державної виконавчої служби Васильківського управління юстиції відкрито виконавче провадження за виконавчим листом № 2/362/234/14 виданим 29 грудня 2014 року Васильківським міськрайонним судом Київської області про стягнення з ОСОБА_1 міської психоневрологічної лікарні №3 на користь ОСОБА_3 середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 03 вересня 2013 року по 08 грудня 2014 року у розмірі 87 510 грн. 42 коп. та надано боржнику строк добровільно виконання до 12 січня 2015 року (а.с. 33).

16 січня 2015 року старшим державним виконавцем прийнято постанову про відкладення провадження виконавчих дій до 27 січня 2015 року (а.с. 38).

Згідно довідки ОСОБА_1 міської психоневрологічної лікарні № 3 від 23 січня 2015 року за № 100, у грудні 2014 року боржником перераховано на картковий рахунок стягувача № 4252, відкритий згідно зарплатного проекту, укладеного між КМПНЛ № 3 та ПАТ КБ «Приватбанк», 6 329, 37 грн. з яких проведено вирахування обовязкових податків та внесків на загальну суму 1 238,03 грн., тобто перераховано 5 091, 34 грн. У січні 2015 року боржником перераховано 81 181,05 грн., із якої на картковий рахунок перераховано 66 171, 78 грн. та відраховано обовязкових податків та внесків на загальну суму 15 009, 27 грн. (а.с. 40).

Тобто, боржником відраховано обовязкових податків та внесків на загальну суму 16 247,30 грн.

20 лютого 2015 року державним виконавцем винесено постанову про арешт коштів боржника, за якою на підставі рішення суду накладено арешт на кошти, що містяться на рахунку(ах) та належать боржнику ОСОБА_1 міській психоневрологічній лікарні № 3 у межах суми 17 922,13 грн.

При цьому, сума в межах якої накладено арешт державним виконавцем не обґрунтована та в порівнянні із відрахованою є безпідставно завищеною.

Судові рішення, відповідно до ст. 124 Конституції України, є обовязковими до виконання на всій території України. Вирішення питань, які виникають при виконанні судових рішень регулюється Цивільно-процесуальним кодексом України, в якому виконанню судових рішень присвячено цілий Розділ VI, а також низкою законів та підзаконних нормативно-правових актів, таких як ЗУ Про державну виконавчу службу, ЗУ Про виконавче провадження, ЗУ Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини, Інструкцією про проведення виконавчих дій, затвердженою наказом Міністерства юстиції України від 15 грудня 1999 р. № 74/5, Інструкція з організації примусового виконання рішень, затверджена наказом Міністерства України від 02. 04. 2012 № 512/5 та іншими.

Виконанням рішень суду та інших юрисдикційних органів завершується процес захисту субєктивних майнових та особистих немайнових прав громадян та юридичних осіб шляхом їх фактичної реалізації у спосіб та порядок, визначений Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 1 ст. 14 ЦПК України, судові рішення, що набрали законної сили, обов'язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Згідно із ч. ч. 1 і 2 ст. 2 Закону України "Про виконавче провадження" примусове виконання рішень покладається на державну виконавчу службу, яка входить до системи органів Міністерства юстиції України. Примусове виконання рішень здійснюють державні виконавці.

Відповідно до цього Закону підлягають виконанню державною виконавчою службою виконавчі листи, що видаються судами (п. 1 ч. 2 ст. 17 Закону України "Про виконавче провадження").

Згідно з ч. ч. 1 та 2 ст. 25 Закону України "Про виконавче провадження", державний виконавець зобов'язаний прийняти до виконання виконавчий документ і відкрити виконавче провадження, якщо не закінчився строк пред'явлення виконавчого документа до виконання і цей документ відповідає вимогам, передбаченим цим Законом, та пред'явлений до виконання до органу державної виконавчої служби за належним місцем виконання рішення. Державний виконавець у 3-денний строк з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження. В постанові державний виконавець встановлює строк для добровільного виконання рішення, який не може перевищувати семи днів, а рішень про примусове виселення - п'ятнадцяти днів, та попереджає боржника про примусове виконання рішення після закінчення встановленого строку зі стягненням з нього виконавчого збору і витрат, пов'язаних з провадженням виконавчих дій, передбачених цим Законом.

За вимогами ст. 52 ЗУ «Про виконавче провадження», звернення стягнення на майно боржника полягає в його арешті, вилученні та примусовій реалізації. Стягнення за виконавчими документами звертається в першу чергу на кошти боржника у гривнях та іноземній валюті, інші цінності, у тому числі кошти на рахунках і вкладах боржника у банках та інших фінансових установах, на рахунки в цінних паперах у депозитаріях цінних паперів.

Стягнення на майно боржника звертається в розмірі і обсязі, необхідних для виконання за виконавчим документом, з урахуванням стягнення виконавчого збору, витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій, штрафів, накладених на боржника під час виконавчого провадження.

За вимогами ч. 8 ст. 65 ЗУ "Про виконавче провадження", у разі виконання судового рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижчеоплачуваної роботи боржник є податковим агентом, який виконує судове рішення, з відрахуванням податку на доходи фізичних осіб та єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування із сум, що належать до виплати стягувачу.

Відповідно до статті 124 Конституції, судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обовязковими до виконання на всій території України. Варто зазначити, що виконавче провадження є завершальною стадією судочинства і державними виконавцями здійснюються виконавчі дії в межах наданих їм повноважень, і, лише у порядок і спосіб, визначені цим рішенням.

Проаналізувавши норми Конституції, Закону України "Про виконавче провадження", суд робить висновок про те, що державний виконавець під час проведення виконавчих дій з примусового виконання виконавчого листа № 2/362/234/14 виданого 29 грудня 2014 року Васильківським міськрайонним судом Київської області, а саме при постановленні 20 лютого 2015 року постанови про арешт коштів боржника у виконавчому провадженні № 45964496, не врахував вимоги ст. 52 та ч. 8 ст. 65 ЗУ "Про виконавче провадження", чим порушив права ОСОБА_1 міської психоневрологічної лікарні № 3, як боржника за виконавчим провадженням.

Відповідно до ч. 2 ст. 387 ЦПК України, у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов'язує державного виконавця або іншу посадову особу державної виконавчої служби задовольнити вимогу заявника та усунути порушення або іншим шляхом поновлює його порушені права чи свободи.

Керуючись ст.ст. 208-218, 387 ЦПК України, суд, -

у х в а л и в :

Скаргу ОСОБА_1 міської психоневрологічної лікарні № 3, заінтересована особа старший державний виконавець Лазарева Олена Ігорівна на дії державного виконавця щодо винесення постанови від 20.02.2015 року про накладення арешту на кошти боржника, при виконанні виконавчого провадження № 45964496 задовольнити.

Визнати дії старшого державного виконавця органу державної виконавчої служби Васильківського управління юстиції ОСОБА_2 щодо винесення постанови від 20 лютого 2015 року про накладення арешту на кошти боржника, при виконанні виконавчого провадження № 45964496 неправомірними.

Постанову старшого державного виконавця органу державної виконавчої служби Васильківського управління юстиції ОСОБА_2 про арешт коштів боржника від 20 лютого 2015 року у виконавчому провадженні № 45964496 скасувати.

Ухвалу може бути оскаржено до апеляційного суду Київської області через Васильківський міськрайонний суд Київської області шляхом подання апеляційної скарги протягом пяти днів з дня отримання її копії.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя Г.М. Лебідь-Гавенко