24 березня 2015 року Індустріальний районний суд м. Дніпропетровська у складі:
головуючого судді - - Шклярука Д.С.
при секретарі - - Перичкевич Ю.М.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до Територіальної громади міста Дніпропетровська в особі Дніпропетровської міської ради, третя особа - Шоста Дніпропетровська державна нотаріальна контора, про визнання права власності на 4/20 частини домоволодіння в порядку спадкування за законом, -
ОСОБА_3 звернувся до Індустріального районного суду м. Дніпропетровська із позовною заявою у якій просить суд визнати за ним право власності на 4/20 частини домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1, в порядку спадкування за законом після смерті його матері ОСОБА_4, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 року.
Обґрунтовуючи позовні вимоги ОСОБА_3 посилається на те, що після смерті його матері залишилася спадщина, яка складається з 4/20 частин домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1, з яких 1/20 частини належала його матері, а 3/20 частини належали ОСОБА_5, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 року, спадкоємцем якої за заповітом була його мати ОСОБА_4.
За життя його мати прийняла належним чином спадщину після смерті ОСОБА_5, подавши до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини.
Він звернувся після смерті матері до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, але нотаріусом йому було відмовлено із посиланням на відсутність оригіналів правовстановлюючих документів.
Де перебувають оригінали правовстановлюючих документів на 4/20 частини домоволодіння йому невідомо, але він припускає, що вони були втрачені ще за життя матері.
Позивач та його представник позовні вимоги підтримали та пред'явлену позову заяву просили задовольнити посилаючись на викладені у ній обставини, 24.03.2015 року позивач надав заяву якою просив розглянути справу без його подальшої присутності та позов просив задовольнити.
Відповідач в судове засідання не з'явився, повідомлявся належним чином про місце та час судового розгляду, про причини неявки суд не сповістив, заперечень проти позову не подав, представника у судове засідання направлено не було.
Представник третьої особи в судове засідання не з'явився, повідомлявся належним чином про місце та час судового розгляду, завчасно сповістив про можливість розгляду й вирішення справи без його участі.
Суд, вислухавши пояснення позивача та його представника, вивчивши матеріали справи та надані письмові докази, зокрема матеріали спадкової справи, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини.
ОСОБА_4 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 року в місті Дніпропетровську (а.с. 10). Позивач є сином останньої, про що свідчить свідоцтво про народження (а.с. 15).
За життя ОСОБА_4 набула у приватну власність 1/20 частку домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1, на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 15.06.2005 року виданого державним нотаріусом Шостої Дніпропетровської державної нотаріальної контори (реєстровий № 2-647).
ОСОБА_5 померла ІНФОРМАЦІЯ_2 року (а.с. 13), та за життя склала заповіт посвідчений приватним нотаріусом ДМНО Румянцевим А.В. (реєстровий № 2185 від 13.08.2005 року) яким належні їй на праві власності 3/20 частки домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1, заповіла своїй племінниці ОСОБА_4. Остання у встановленому законом порядку та строки звернулася до Сьомої Дніпропетровської держнотконтори із заявою про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_5, але не встигла за життя оформити своє право власності на цю спадщину.
Таким чином ОСОБА_4 за життя спадщину після смерті ОСОБА_5 прийняла належним чином, оскільки подала до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини у шестимісячний строк з дня смерті спадкодавця ОСОБА_5
Вищевказані обставини безспірно встановлені судом та підтверджуються наданими до суду письмовими доказами, зокрема матеріалами спадкової справи № 344/2012.
Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).
Відповідно ч. 1 ст. 1222 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини.
Відповідно до ч. 2 ст.1223 ЦК України у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу.
Згідно ч. 1 ст. 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово.
Відповідно до ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.
Відповідно до ч. 1 ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.
Відповідно до ч.1,3 ст.1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.
Відповідно до 4.1,2 ст.1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Заява про прийняття спадщини подається спадкоємцем особисто.
Відповідно до ч. 1 ст. 1272 ЦК України якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її.
Відповідно до ч.1,2 ст.1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину.
Відповідно до ст. 41 Конституції України, право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом, крім того, право приватної власності є непорушним.
Згідно ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способом захисту цивільних прав та інтересів може бути - визнання права.
Згідно ст. 328 Цивільного кодексу України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.
Відповідно до ч. 1 ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.
Відповідно до ч. 1 ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
Враховуючи встановлені в судовому засіданні обставини, суд вважає, що позовні вимоги ОСОБА_3 законні, обґрунтовані та підлягають задоволенню.
Керуючись ст. ст. 10, 11, 60, 61,88, 208, 209, 212, 213, 215, 218, 224-226 ЦПК України, суд, -
Позовну заяву ОСОБА_3 - задовольнити.
Визнати за ОСОБА_3 право власності в цілому на 4/20 частки домоволодіння, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, в порядку спадкування за законом після смерті його матері ОСОБА_4, померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 року.
Заочне рішення набирає законної сили відповідно до загального порядку, встановленого Цивільним процесуальним кодексом України.
Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення, на рішення може бути подана апеляційна скарга до Апеляційного суду Дніпропетровської області через Індустріальний районний суд м. Дніпропетровська протягом десяти днів з дня постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.
Суддя: Д.С. Шклярук