АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
№ апеляційного провадження: 22-ц/796/1632/2015
Головуючий у суді першої інстанції: Шевчук О.П.
Доповідач у суді апеляційної інстанції: Білич І.М.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 березня 2015 року колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду м. Києва в складі:

Головуючого судді: Білич І.М.

Суддів: Болотова Є.В., Поліщук Н.В.

при секретарі: Прохоровій В.С.

за участю: відповідача ОСОБА_3 розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу представника Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Правекс Банк» - ШумєєвоїОлени Олександрівни на рішення Деснянського районного суду м. Києва від 18 лютого 2014 року у цивільній справі за позовом Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Правекс Банк» до ОСОБА_3, ОСОБА_5, ОСОБА_6 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

в с т а н о в и л а :

ПАТ КБ «Правекс Банк» звернулось до суду із вищезазначеним позовом. Свої вимоги мотивували тим, що 25 січня 2006 року між АКБ «Правекс Банк», правонаступник- ПАТ КБ «Правекс Банк», та ОСОБА_3 було укладено договір про відкриття кредитної лінії. За умовами якого банк надав ОСОБА_3 кредит в розмірі 282 800 гривень, а останній зобов'язався повернути кредитні кошти до 25 січня 2011 року та сплатити відсотки за користування кредитом в розмірі 20% річних. У забезпечення виконання зобов'язань позичальника за кредитним договором 25 січня 2006 року між банком і ОСОБА_5, а також між банком та ОСОБА_7, яка з 07 липня 2007 року змінила прізвище на ОСОБА_6, були укладені договори поруки № 611-001/06Ф-1 та № 611-001/06Ф-2. Позичальник взятих на себе зобов'язань за кредитним договором належним чином не виконував, у нього виникла заборгованість, яка станом на 19 грудня 2012 року становила 112917,15 гривень, з яких: 66 463,65 грн. - заборгованість за кредитом; 5 582,32 гривень - заборгованість зі сплати відсотків за користування кредитом; 49 179,85 гривень - пеня за порушення зобов'язань зі сплати кредиту; 2 855,97 гривень - пеня за порушення зобов'язань зі сплати відсотків за користування кредитом. Тому звертаючись до суду просив задовольнити заявлені вимоги та покласти на відповідачів солідарну зобовязаність по сплаті зазначеної вище суми заборгованості.

Рішенням Деснянського районного суду м. Києва від 18 лютого 2014 року позовні вимоги ПАТ КБ «Правекс Банк» задоволено частково.

Стягнуто солідарно з ОСОБА_3, ОСОБА_5, ОСОБА_6 на користь ПАТ КБ «Правекс Банк» заборгованість за кредитним договором в розмірі 68 045,97 гривень яка складалася із суми несплаченого кредиту та відсотків. Вирішено питання щодо розподілу судових витрат.

Не погоджуючись із рішенням суду представник позивача подала апеляційну скаргу, де ставила питання про скасування рішення суду, та постановлення нового про задоволення позову у повному обсязі.

Рішенням Апеляційного суду м. Києва від 22 травня 2014 року рішення Деснянського районного суду м. Києва від 18 лютого 2014 року в частині позовних вимог про стягнення боргу та відсотків за кредитним договором було скасовано. Ухвалено в цій частині нове рішення, за яким стягнуто солідарно з ОСОБА_3, ОСОБА_5, ОСОБА_6 на користь ПАТ КБ «Правекс Банк» 66463,65 гривень боргу за кредитом та відсотки за користування кредитом в розмірі 3082,32 грн. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

У решті рішення суду першої інстанції залишено без змін.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 19 листопада 2014 року рішення Апеляційного суду м. Києва від 22 травня 2014 року скасовано у частині відмови ПАТ КБ «Правекс Банк» у задоволенні позовних вимог про стягнення пені, справу передано до суду апеляційної інстанції на новий розгляд.

Апелянт звертаючись до суду з апеляційною скаргою в частині неправомірності прийнятого рішення щодо відмови у задоволенні вимог про стягнення пені з підстав застосування строків позовної давності вказував на те, що суд першої інстанції, не застосував до існуючих правовідносин п.п. 9.1. кредитного договору та ч. 3 ст. 549 ЦК України, чим обмежив право кредитора отримання штрафних санкцій з боржника, щодо стягненні пені за несвоєчасну сплату кредиту в розмірі 49 179,85 гривень та пені за несвоєчасну сплаті відсотків за користування коштами в розмірі 2 855,97 гривень.

Апелянт будучи належним чином повідомленим про розгляд справи, повторно у судове засідання не з'явився, поважність причин неявки суду не повідомив.

Відповідачі апеляційну скаргу не визнали та просили суд відмовити у її задоволенні.

Судова колегія вважає за можливе розглянути справу у відсутність позивача в силу вимог ст. 305 ЦПК України.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, заслухавши пояснення осіб, що з'явилися у судове засідання, перевіривши законність і обґрунтованість оскаржуваного судового рішення, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог у частині стягнення пені, суд першої інстанції виходив з того, що відповідачем ОСОБА_3 у ході судового розгляду було заявлено клопотання про застосування строку позовної давності щодо пені по договору про відкриття кредитної лінії, строк дії якого сплинув у жовтні 2011 року. У той час як позов банком подано у квітні 2013 року, тобто з пропуском строку позовної давності.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення яким, суд виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Проте зазначеним вимогам рішення в оскаржуваній частині не відповідає.

Згідно з ч. 1 ст. 546 та ст. 549 ЦК України виконання зобов'язання забезпечується, зокрема, неустойкою, яка визначається як пеня та штраф і є грошовою сумою або іншим майном, яке боржник повинен передати кредиторові у разі порушення зобов'язання. Сплата неустойки є правовим наслідком у разі порушення боржником зобов'язання.

Згідно ст. 258 ЦК України до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені) встановлюється спеціальна позовна давність тривалістю в один рік.

Вимоги ст. 258 ЦК України про строк позовної давності є обов'язковими для суду, нарахування пені не може перевищувати одного року, незалежно від того, чи заявлено стороною про застосування строку позовної давності.

Тобто стягнення неустойки (пені, штрафу) обмежується останніми 12 місяцями перед зверненням кредитора до суду, а починається із дня (місяця), з якого вона нараховується, у межах строку позовної давності за основною вимогою.

Зазначена правова позиція висловлена Верховним Судом України у постанові № 6 -116 цс13 від 06.11.2013 року.

З урахуванням вищевикладеного, рішення суду першої інстанції в частині відмови у задоволенні позовних вимог Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Правекс Банк» про стягнення пені підлягає скасуванню з постановленням нового рішення у відповідності до вимог ст. 309 ЦПК України про часткове задоволення вимог.

Як вбачається із матеріалів справи позивач звернувся до суду з позовом про стягнення заборгованості в квітні 2013 року.

Зазначене вказує на те, що неустойка ( пеня, штраф) про стягнення якої вказував позивач при зверненні до суду як однієї складової частини заборгованості обмежується останніми 12 місяцями перед зверненням банку до суду, тобто з 09.04.2012 року по 09.04.2013 року.

При цьому слід відзначити, що розрахунок заборгованості наданий позивачем зроблений за 12 місяців, охоплює період часу з 19.12.2011 року по 19.12.2012 року.

З урахуванням вищевикладеного, колегія суддів вважає, що розрахунок пені повинен бути здійснений за період з 09.04.2012 року по 09.12.2012 року, тобто за 8 місяців враховуючи заявлені вимоги позивача (ч. 2 ст. 11 ЦПК - особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмету спору на власний розсуд), так як заборгованість за 2013 рік позивачем не нараховувалась при зверненні до суду. Розмір такої заборгованості буде становити 24 507, 85 гривень, замість 34 378, 12 гривень які були заявлені позивачем при зверненні до суду.

Колегія суддів вважає, що розрахунок заборгованості зроблений відповідачами по справі не може бути покладено в основу судового рішення, так як він був зроблений ними з урахуванням розміру облікової ставки НБУ. У той час як розмір пені повинен вираховуватися виходячи з положень п. 9.1 договору (а.с. 13) - за кожен день просрочки в розмірі подвійної відсоткової ставки, що визначена в п. 1.2 даного договору, від суми заборгованості за весь період прострочки.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 305, 307, 309, 313, 315, 317 ЦПК України, колегія суддів, -

в и р і ш и л а :

Позовні вимоги Акціонерного товариства комерційний банк «Правекс Банк» щодо стягнення пені задовольнити частково.

Стягнути солідарно з ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, адреса: 02166 АДРЕСА_1), ОСОБА_5 (ІНФОРМАЦІЯ_2, ідентифікаційний номер НОМЕР_2, адреса: АДРЕСА_2), ОСОБА_6 ( ІНФОРМАЦІЯ_3, ідентифікаційний номер НОМЕР_3, адреса: АДРЕСА_2), на користь Публічного акціонерного комерційного банку «Правекс Банк»( 02068 м. Київ Кловський узвіз, 9/2 ) пеню у розмірі 24 507,85 (двадцять чотири тисячі п'ятсот сім гривень вісімдесят п'ять копійок).

У іншій частині рішення суду залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту її проголошення, однак може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий:

Судді: