У х в а л а

іменем україни

08 липня 2015 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Мостової Г.І.,

Кадєтової О.В.,

суддів: Кузнєцова В.О.,

розглянувши в попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 Мавріка Гаріфовича про стягнення матеріальної та моральної шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, за касаційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 03 листопада 2014 року та ухвалу апеляційного суду Дніпропетровської області від 10 лютого 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У вересні 2014 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3 про стягнення матеріальної та моральної шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди.

На обґрунтування вимог ОСОБА_2 посилався на те, що у результаті дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася 12 вересня 2011 року у м. Дніпропетровську на перехресті вул. Орловської та вул. Камчатської з вини водія ОСОБА_3, який керував автомобілем ВАЗ 21101-110-01, державний номерний знак НОМЕР_1, технічно пошкоджено автомобіль ВАЗ 2105, державний номерний знак НОМЕР_2, яким керував він на підставі довіреності ОСОБА_4 від 14 червня 2006 року.

Вина відповідача підтверджується постановою Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 12 жовтня 2011 року.

Цивільно-правова відповідальність власника наземного транспортного засобу ОСОБА_3 застрахована згідно страхового полісу № АА/2805046 у Приватному акціонерному товаристві «Страхова компанія «Провідна» (далі - ПрАТ «СК «Провідна»).

На підставі заяви про відшкодування збитків від 13 вересня 2011 року ОСОБА_2, згідно листа ПрАТ «СК «Провідна» № 16-05/14388 від 04 листопада 2011 року призначено страхову виплату в розмірі 5 865 грн 06 коп., яка ним отримана 17 листопада 2011 року.

Після звернення до декількох станцій технічного обслуговування для проведення відновлювального ремонту автомобіля ВАЗ 2105, державний номерний знак НОМЕР_2, позивачу стало відомо, що суми 5 865 грн 06 коп. недостатньо для проведення ремонтних робіт. Спеціалісти з відновлення пошкоджених у аваріях автомобілів стверджували, що на отримане відшкодування не можливо виконати відновлювальні роботи з дотриманням усіх необхідних технологічних та конструктивних операцій, які передбачені заводом-виробником автомобілів.

У результаті чого позивач звернувся до страховика з вимогою про відшкодування реальних збитків, після чого страховик відшкодував ще 1 273 грн 02 коп. та судові витрати у сумі 429 грн 20 коп., вартість проведеної експертизи транспортного засобу 500 грн.

Посилаючись на викладені обставини та вказуючи, що реальна вартість відновлювальних робіт відповідно до акта приймання-передачі виконаних робіт від 30 листопада 2012 року склала 17 685 грн 98 коп., страховик відшкодував лише 7 138 грн 08 коп., позивач просив стягнути з ОСОБА_3 на відшкодування реального розміру матеріальної шкоди суму 10 547 грн 90 коп., на відшкодування моральної шкоди стягнути 10 000 грн та судові витрати.

Рішенням Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 03 листопада 2014 року, залишеним без зміну ухвалою апеляційного суду Дніпропетровської області від 10 лютого 2015 року, у задоволенні позову ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення матеріальної та моральної шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_2 порушує питання про скасування оскаржуваних рішень судів, мотивуючи свою вимогу порушенням судами норм процесуального права та неправильним застосування норм матеріального права.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга підлягає відхиленню з огляду на наступне.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановленні в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Судами встановлено, що 12 вересня 2011 року у м. Дніпропетровську на перехресті вул. Орловської та вул. Камчатської з вини водія ОСОБА_3, який керував автомобілем ВАЗ 21101-110-01, державний номерний знак НОМЕР_1, сталася дорожньо-транспортна пригода, внаслідок якої технічно пошкоджений автомобіль ВАЗ 2105, державний номерний знак НОМЕР_2, яким керував ОСОБА_2

Вказаний факт підтверджується постановою Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 12 жовтня 2011 року, відповідно до якої ОСОБА_3 притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпП України у вигляді штрафу в дохід держави у розмірі 340 грн.

Власником пошкодженого автомобіля ВАЗ 2105, державний номерний знак НОМЕР_2, є ОСОБА_4, що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу, ОСОБА_2 керував вказаним автомобілем на підставі довіреності від ОСОБА_4 від 14 квітня 2006 року.

Згідно з полісом обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів від 02 липня 2011 року № АА/2805046, відповідальність ОСОБА_3 була застрахована у ПрАТ «СК «Провідна», строк дії з 03 липня 2011 року по 02 липня 2012 року. ліміт відповідальності за шкоду заподіяну здоров'ю (на одного потерпілого) 100 000 грн, за шкоду заподіяну майну - 50 000 грн.

На підставі заяви ОСОБА_2 про відшкодування збитків від 13 вересня 2011 року ПрАТ «СК «Провідна» прийнято рішення про призначення страхової виплати за наслідками дорожньо-транспортної пригоди в розмірі 5 865 грн 06 коп., яка ОСОБА_2 була виплачена.

Не погоджуючись з указаною суму страхової виплати, ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до ПрАТ «СК «Провідна» про стягнення 3 032 грн 12 коп. недоплаченого відшкодування матеріальної шкоди, пославшись на те, що згідно з висновком експертного дослідження від 07 грудня 2011 року вартість відновлювального ремонту автомобіля становить 8 897 грн 18 коп. Також ОСОБА_2 просив стягнути із страхової компанії 8 755 грн 76 коп. пені за період прострочення виплати повного розміру відшкодування збитків, 10 000 грн моральної шкоди та вартість проведеного експертного дослідження в розмірі 500 грн.

Рішенням Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 24 квітня 2012 року позов ОСОБА_2 задоволено частково. Стягнуто з ПрАТ «СК «Провідна» на користь ОСОБА_2 3 032 грн 12 коп. недоплаченого відшкодування матеріальної шкоди, вартість проведеного експертного дослідження у сумі 500 грн та судові витрати у розмірі 429 грн 20 коп. В іншій частині позовних вимог відмовлено.

Рішення апеляційного суду Дніпропетровської області від 03 жовтня 2012 року рішення Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 24 квітня 2012 року змінено в частині стягнення недоплаченої матеріальної шкоди. Стягнуто з ПрАТ «СК «Провідна» на користь ОСОБА_2 1 273 грн 02 коп. В іншій частині рішення суду першої інстанції залишено без змін. Рішення апеляційного суду набрало законної сили.

Згідно зі ст. 1188 ЦК України <nau://ukr/435-15|st1188> шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою; за наявності вини лише особи, якій завдано шкоди, вона їй не відшкодовується; за наявності вини всіх осіб, діяльністю яких було завдано шкоди, розмір відшкодування визначається у відповідній частці залежно від обставин, що мають істотне значення.

Відповідно до ст. 1194 ЦПК України <nau://ukr/1618-15|st1194> особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов'язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Згідно із п. 9.1 ст. 9 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі - Закон) страхова сума - це грошова сума, у межах якої страховик зобов'язаний здійснити виплату страхового відшкодування відповідно до умов договору страхування.

Відповідно до п. 22.1 ст. 22 Закону у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи.

Суди попередніх інстанцій, встановивши, що ОСОБА_2 страховою компанією на підставі страхового акта та рішення суду виплачено страхове відшкодування у розмірі 7 138 грн 08 коп., позивач надав до суду акт приймання-передачі виконаних робіт від 30 листопада 2012 року, згідно з яким вартість відновлювального ремонту автомобіля становить 17 685 грн 98 коп., однак вказаний акт не містить даних, які б свідчили про те, що ремонтні роботи пов'язані з характером пошкоджень автомобіля, які спричинені внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, яка мала місце 12 вересня 2011 року, вказаний акт виконаних робіт складено майже через рік після первинного огляду автомобіля експертом незалежної експертної установи, згідно з яким вартість матеріального збитку позивача становить 6 365 грн 06 коп., на підставі наведених норм матеріального права дійшли правильних висновків про відмову у задоволенні позову.

Доводи касаційної скарги висновків судів не спростовують та зводяться до переоцінки доказів, що не відповідає вимогам ст. 335 ЦПК України, оскільки суд касаційної інстанції позбавлений можливості встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним.

Встановлено й це вбачається з матеріалів справи, що оскаржувані рішення судів першої та апеляційної інстанцій ухвалені з додержанням норм матеріального та процесуального права, підстав для їх зміни або скасування не встановлено.

Відповідно до ч. 3 ст. 332 ЦПК України суд касаційної інстанції при попередньому розгляді справи відхиляє касаційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Керуючись ст. 332 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 03 листопада 2014 року та ухвалу апеляційного суду Дніпропетровської області від 10 лютого 2015 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий Г.І. Мостова

Судді: О.В. Кадєтова

В.О. Кузнєцов