Справа №489/7683/14-ц 05.05.2015 05.05.2015 05.05.2015
Провадження № 22ц-784/1143/15 Головуючий у 1-й інстанції Спінчевська Н.А.
Категорія 48 Доповідач апеляційного суду Кушнірова Т.Б.
Ухвала

Іменем України

05 травня 2015 року м. Миколаїв

Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Миколаївської області у складі:

головуючого - Кушнірової Т.Б.,

суддів: Базовкіної Т.М., Яворської Ж.М.,

при секретарі Горенко Ю.В.,

за участю:

- позивачки ОСОБА_2,

- представника позивачки ОСОБА_3,

- відповідача ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу

за апеляційною скаргою

ОСОБА_4

на рішення Ленінського районного суду м. Миколаєва від 28 січня 2015 року

за позовом

ОСОБА_2 до ОСОБА_4

про

стягнення заборгованості по аліментам та неустойки (пені) за прострочення їх сплати,

в с т а н о в и л а:

У листопаді 2014 року ОСОБА_2 звернулася в суд з позовом до ОСОБА_4 про стягнення заборгованості по аліментам та неустойки (пені) за прострочення їх сплати.

Позивачка зазначала, що рішенням Ленінського районного суду м. Миколаєва від 21 березня 2013 року з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_2 стягнуто аліменти в розмірі ? частини доходів усіх видів його заробітку починаючи з 12 січня 2012 року на утримання їхньої дитини до досягнення нею повноліття. На підставі вказаного рішення видано виконавчий лист, який було пред'явлено до виконання. Оскільки відповідач ухилявся від сплати аліментів, то позивачка просила стягнути 9 696 грн. 29 коп. з ОСОБА_4 заборгованості по аліментам та 47 163 грн. 10 коп пені за прострочення їх сплати.

Рішенням Ленінського районного суду м. Миколаєва від 28 січня 2015 року позов задоволено частково.

Постановлено стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_2 7 000 грн. неустойки за прострочення сплати аліментів.

В позві ОСОБА_2 до ОСОБА_4 про стягнення заборгованості п аліментам відмовлено.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

В апеляційній скарзі ОСОБА_4 просить скасувати рішення суду та ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позову, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Перевіривши наведені в апеляційній скарзі доводи та дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що вона не підлягає задоволенню із наступних підстав.

З матеріалів справи вбачається, що відповідно до свідоцтва про народження ОСОБА_4 та ОСОБА_5 є батьками ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 8).

Відповідно до ст..180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Статтею 196 СК України визначено, що при виникненні заборгованості з вини особи, яка зобов'язана сплачувати аліменти за рішенням суду, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення. Заборгованість за аліментами визначається державним виконавцем, як то передбачено ст..195 СК України.

Таким чином, передбачена ст..196 СК України відповідальність у виді сплати неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів настає за наявності вини особи, яка зобов'язана сплачувати аліменти за рішенням суду.

Заочним рішенням Ленінського районного суду м. Миколаєва від 21 березня 2012 року з відповідача на користь позивачки стягнуто аліменти на утримання сина ОСОБА_6 2004 року народження у розмірі ? частини всіх видів його заробітку, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку починаючи з 12 січня 2012 року і до повноліття дитини.

Із матеріалів справи вбачається, що виконавчий лист стосовно примусового виконання вказаного рішення Ленінського районного суду м. Миколаєва з 2012 року знаходився на виконанні державного виконавця. У зв'язку з нерегулярною сплатою аліментів з боку відповідача утворилась заборгованість, яка із урахуванням часткової сплати аліментів за уточненим розрахунком державного виконавця від 25 грудня 2014 року за період з 12 січня 2012 року по 01 листопада 2014 року становила 10 231 грн. 86 коп. (а.с. 61).

Відповідно до п. 22 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» передбачена ст..196 СК України відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у вигляді неустойки (пені) настає лише за наявності вини цієї особи. На платника аліментів не можна покласти таку відповідальність, якщо заборгованість утворилася з незалежних від нього причин, зокрема, у зв'язку з несвоєчасною виплатою заробітної плати, затримкою або неправильним перерахуванням аліментів банками. В інших випадках неустойка стягується за весь час прострочення сплати аліментів.

Встановивши факт заборгованості за аліментами та наявність вини відповідача, як особи, яка зобов'язана сплачувати аліменти за рішенням суду, у її виникненні, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про наявність підстав, передбачених ч.1 ст.196 СК України, для стягнення з відповідача на користь позивачки неустойки за час прострочення сплати аліментів з січня 2012 року по 01 серпня 2014 року.

Посилання апелянта на невідповідність розрахунку заборгованості, не можуть бути підставою для скасування судового рішення, виходячи з такого.

Порядок стягнення аліментів визначається ст. 74 Закону України «Про виконавче провадження», зокрема ч. 3 цієї статті передбачено, що розмір заборгованості із сплати аліментів визначається державним виконавцем за місцем виконання рішення у порядку, встановленому Сімейним кодексом України.

Так, відповідно до ст.. 195 Сімейного кодексу України заборгованість за аліментами, присудженими у частці від заробітку (доходу) , визначається виходячи із фактичного заробітку (доходу), який платник аліментів одержував за час, протягом якого не проводилося їх стягнення. Якщо платник аліментів не працював на час виникнення заборгованості, але працює на час визначення її розміру, заборгованість визначається із заробітку (доходу), який він одержує. Якщо платник аліментів не працював на час виникнення заборгованості і не працює на час визначення її розміру, вона обчислюється виходячи із середньої заробітної плати працівника для даної місцевості.

Із матеріалів справи вбачається, що оскільки відповідач не працює, нарахування заборгованості по аліментах проводилося державним виконавцем на підставі вимог ст. 195 Сімейного кодексу України з урахуванням даних про середню заробітну плату працівника для даної місцевості.

В той же час, як пояснив відповідач в суді апеляційної інстанції, він вважає, що у нього відсутня заборгованість, оскільки обчислення розміру заборгованості він проводив сам собі виходячи із 30% від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, що не можна вважати правильним.

До того, ж в установленому законом порядку розмір нарахованої заборгованості відповідач не оскаржував.

Доводи апеляційної скарги про те, що до вимог про стягнення неустойки (пені) встановлена спеціальна позовна давність в один рік, виходячи з положень ст..258 ЦК України, є помилковими.

Згідно із ч.1 ст.20 СК України до вимог, що випливають із сімейних відносин, позовна давність не застосовується, крім випадків, передбачених ч.2 ст. 72 , ч.2 ст.129, ч.3 ст.138,ч.3 ст.139 цього Кодексу, а відтак на правовідносини, які регулюються ст..196 СК України, не поширюється дія норм ЦК України про позовну давність.

Не заслуговують на увагу аргументи ОСОБА_4 і про те, що заборгованість по аліментах виникла не з його вини, оскільки належних доказів на підтвердження даної обставини він суду не надав.

Разом з тим, визначаючи розмір пені, суд не врахував, що в де-яких місяцях сплата аліментів була проведена відповідачем у більшому розмірі, ніж останній зобов'язаний був сплатити. Тому зайво сплачені кошти мали б бути враховані і таким чином зменшена заборгованість за попередні місяці в яких аліменти не сплачувались.

Тому, з врахуванням зайво сплачених відповідачем сум аліментів, розмір пені, який підлягає стягненню з відповідача складає :

за 2012 рік:

січень 226,57 грн. (299,06 грн. - 72,49 грн. зайво сплачених у липні 2012 року) х 913х1%=2068,58 грн.

лютий 493,40 (587,99-94,59 зайво сплачених у жовтні 2012 року)х884х1%=436165грн.

березень502,33 грн. (568,44-66,11грн.)х853х1%=4284,87 грн.

квітень520,17 грн. (570,35-50,18)х823х1%=4280,99 грн.

травень 186,19 грн.(246,91-60,72)х792х1%=1474,62грн.

червень 611,15х762х1%=4656,96 грн.

липень 0

серпень250,74х700х1%=1755,18 грн.

вересень 603,29х670х1%=4042,04грн.

жовтень 0

листопад 0

груднь705,71х578х1%=4079 грн.

за 2013 рік:

січень 259,66х547х1%=1420,34грн.

лютий295,15х519х1%=1531,82грн.

березень125,39х488х1%=611,90 грн.

квітень 0

травень299,40х427х1%=1278,43грн.

червень329,79х397х1%=1309,26грн.

липень338,92х366х1%=1240,44грн.

серпень659,18х335х1%=2208,25грн.

вересень 0

жовтень300,59х274х1%=823,61грн.

листопад 304,07х244х1%=741,93грн.

грудень423,71х213х1%=902,50грн.

за 2014 рік:

січень277,94х182х1%=505,85грн.

лютий301,52х154х1%=464,34грн.

березень351,04х123х1%=431,77 грн.

квітень644,02х93х1%=598,93грн.

травень341,69х62х1%=211,84грн.

червень 0

липень338,22х1х1%=3,38грн., а всього 45 288 грн.48 коп.

Частиною 2 ст.196 СК України передбачено, що розмір неустойки може бути зменшений судом з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів.

Зменшуючи розмір неустойки до 7000 грн., суд вважав, що для цього є передбачені ч. 2 ст.196 СК України підстави.

Враховуючи, що визначений судом першої інстанції розмір пені, позивачка не оспорювала, то не має підстав для перегляду в апеляційному порядку рішення суду в цій частині.

З огляду на наведене, колегія не вбачає підстав для скасування оскаржуваного рішення суду.

Керуючись статтями 303, 308, 315 ЦПК України, колегія суддів

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 відхилити, а рішення Ленінського районного суду м. Миколаєва від 28 січня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий

Судді