У Х В А Л А

Іменем України

08 квітня 2015 року м. Ужгород

Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Закарпатської області в складі:

судді-доповідача - Ігнатюка Б.Ю.

суддів - Мацунича М.В., Куштана Б.П.

при секретарі - Дашковській С.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Ужгород справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_3 на рішення Ужгородського міськрайонного суду від 11 лютого 2014 року по справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3 про розірвання шлюбу та стягнення аліментів,-

в с т а н о в и л а :

ОСОБА_4 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_3 про розірвання шлюбу та стягнення аліментів.

Позовні вимоги мотивовано тим, що 25 січня 2001 року сторони уклали шлюб. Від шлюбу мають неповнолітнього сина ІНФОРМАЦІЯ_1 - ОСОБА_5, який на даний час проживає з позивачкою. Через постійні конфлікти, погрози, фізичне насильство, різні погляди на сімейне життя та ведення спільного господарства вважала, що подальше спільне життя і збереження шлюбу неможливе. Сина просила залишити з нею. Позивачка вказувала, що відповідач не бажав вирішити питання аліментів в добровільному порядку. У відповідача є неофіційна робота. Тому просила розірвати шлюб між нею і ОСОБА_3, неповнолітнього сина залишити проживати разом з нею, стягувати з відповідача на її користь аліменти на утримання сина щомісячно 1500 грн. починаючи з моменту звернення в суд і до досягнення сином повноліття.

Рішенням суду позовні вимоги задоволені.

Відповідач не погодився з цим рішенням, порушив питання про його скасування та призначення справи на новий розгляд.

Апеляційна скарга мотивована невідповідністю висновків суду обставинам справи.

В судовому засіданні апелянт скаргу з наведених підстав підтримав та пояснив, що відповідач є його сином і знаходиться тривалий час за кордоном, куди поїхав на роботу.

Позивачка в судове засідання не явилась, про причину неявки не повідомила і тому суд розглянув справу у її відсутності відповідно до ч.2 ст.305 ЦПК України.

Заслухавши апелянта та дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч.1 ст.303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції. Тому судом апеляційної інстанції перевірено законність та обґрунтованість оскаржуване рішення суду лише в тій частині, якої стосуються доводи апеляційної скарги.

Зі змісту апеляційної скарги вбачається, що апелянтом оскаржується рішення суду першої інстанції в частині розміру аліментів, а також не вирішення судом першої інстанції питань побачень відповідача з сином, позбавлення відповідача батьківських прав, не розглянуто та не вирішено питання про місце проживання сина.

Зазначені доводи є безпідставними на підставі наступного.

Приймаючи оскаржуване рішення в частині стягнення аліментів в сумі 1500 грн. щомісячно на утримання сина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, суд першої інстанції свій висновок мотивував вимогами ст.ст.182, 184 СК України.

Відповідно до ч.3 ст.10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу свої вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Як зазначила позивачка, відповідач офіційно не працює. Це не заперечується відповідачем. Тому вирішення питання про стягнення аліментів у твердій грошовій сумі відповідає вимогам ст.184 СК України, відповідно до якої у випадку, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі.

В оскаржуваному рішенні відсутня конкретна мотивація визначення розміру аліментів: суд обґрунтував це питання вимогами лише ст.182 СК України, відповідно до ч. 2 якої при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів. В підтвердження останнього судом приймаються до уваги пояснення апелянта стосовно праці за кордоном відповідача по справі і тому суд констатує, що його заробіток за кордоном, який в мінімальному виразі становить не менше 300 євро, що є загальновідомим, дає можливість сплачувати аліменти в сумі, визначеній судом першої інстанції. З цих же міркувань не приймається до уваги твердження апелянта про відсутність у відповідача на протязі близько двох років роботи. Стосовно останнього також слід зазначити, що відшуковування роботи покладається безпосередньо на особу, а не на когось іншого. Небажання працювати платника аліментів не зменшує потреб дитини на необхідні для її життя потреби.

Рішенням суду першої інстанції не вирішувалось питання про позбавлення відповідача батьківських прав та встановлення його побачень з сином, оскільки позивачкою такі питання не ставились, а відповідачем зустрічних позовних вимог не заявлялось.

Питання місця проживання сина оскаржуваним рішенням вирішено: його місце проживання визначено місце проживання його матері.

Інших доводів апеляційна скарга не містить.

Керуючись ст.307, 308, 316 ЦПК України, колегія суддів,-

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Ужгородського міськрайонного суду від 11 лютого 2014 року по справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3 про розірвання шлюбу та стягнення аліментів залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили негайно та може бути оскаржена безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Судді: