Справа №484/1914/15-ц 28.07.2015 28.07.2015 28.07.2015
Провадження № 22-ц/784/1836/15 Головуючий першої інстанції: Фортуна Т.Ю.
Категорія: 20 Суддя-доповідач апеляційного суду: Базовкіна Т.М.
У Х В А Л А

Іменем України

28 липня 2015 року колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Миколаївської області у складі:

головуючого: Базовкіної Т.М..,

суддів: Кушнірової Ж.М.,

Яворської Ж.М.,

при секретарі судового засідання: Горенко Ю.В.

за участі позивача ОСОБА_3, її представника - ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Миколаєві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3

на рішення Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 26 червня 2015 року за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_5, ОСОБА_6, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору - Реєстраційна служба Первомайського міськрайонного управління юстиції Миколаївської області, про визнання угоди недійсною та покладання обов'язку із скасування державної реєстрації прав та їх обтяжень,

в с т а н о в и л а :

У травні 2015 р. ОСОБА_3 звернулася з позовом до ОСОБА_5, ОСОБА_6, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору - Реєстраційна служба Первомайського міськрайонного управління юстиції Миколаївської області, про визнання угоди недійсною та покладання обов'язку із скасування державної реєстрації прав та їх обтяжень.

В обґрунтування своїх вимог позивач вказувала, що під час перебування у шлюбі з ОСОБА_7 останній придбав у власність за договором купівлі-продажу нежитлові будівлі по АДРЕСА_1

11 квітня 2008 р. ОСОБА_7 продав 70/100 частини нежитлових будівель по АДРЕСА_1 в м. Первомайськ Миколаївської області ОСОБА_5

Рішенням Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 29 вересня 2008 р. договір від 11 квітня 2008 р. визнано дійсним та визнано за ОСОБА_5 право власності на нежитлові будівлі по АДРЕСА_1 в м. Первомайськ Миколаївської області.

11 квітня 2015 р. ОСОБА_5 продав ОСОБА_6 70/100 частин нежитлових будівель по АДРЕСА_1 в м. Первомайськ Миколаївської області.

Посилаючись на те, що, розпорядившись спірним майном ОСОБА_7 порушив її право на спільне сумісне майно подружжя, а рішенням апеляційного суду Миколаївської області від 13 травня 2015 р. рішення Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 29 вересня 2008 р. скасовано та в позові відмовлено, позивачка просила визнати недійсним договір, укладений відповідачами 11 квітня 2015 р. та зобов'язати Реєстраційну службу Первомайського міськрайонного управління юстиції Миколаївської області скасувати державну реєстрацію прав та їх обтяжень за даним договором.

Рішенням Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 26 червня 2015 року в позові відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3 вказує на неповне з'ясування судом обставин справи, невідповідність рішення суду вимогам матеріального та процесуального права і просить рішення суду скасувати, ухвалити нове рішення про задоволення позову.

У запереченні на апеляційну скаргу представник відповідача вказує на необґрунтованість її доводів і просить залишити скаргу без задоволення

Заслухавши доповідь судді, пояснення позивача, її представника, дослідивши матеріали справи, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню із таких підстав.

З матеріалів справи вбачається та судом встановлено, що під час перебування у шлюбі з позивачем 20 лютого 2004 р. ОСОБА_7 придбав у власність за договором купівлі-продажу нежитлові будівлі по АДРЕСА_1 в м. Первомайськ Миколаївської області.

11 квітня 2008 р. ОСОБА_7 склав розписку про те, що частину нежитлових будівель по АДРЕСА_1 в м. Первомайськ Миколаївської області він продав ОСОБА_5, отримавши 75 000 грн. і зобов'язується укласти нотаріально посвідчений договір до 01 липня 2008 р.

Нотаріальне посвідчення даного договору та його державна реєстрація здійснені не були.

Рішенням Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 29 вересня 2008 р. договір від 11 квітня 2008 р. визнано дійсним та визнано за ОСОБА_5 право власності на нежитлові будівлі по АДРЕСА_1 в м. Первомайськ Миколаївської області.

11 квітня 2015 р. ОСОБА_5 продав ОСОБА_6 70/100 частин нежитлових будівель по АДРЕСА_1 в м. Первомайськ Миколаївської області. рішенням апеляційного суду Миколаївської області від 13 травня 2015 р.

Рішенням апеляційного суду Миколаївської області від 13 травня 2015 р. рішення Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 29 вересня 2008 р. скасовано та в позові відмовлено.

Посилаючись на те, що, розпорядившись спірним майном, ОСОБА_7 порушив її право на спільне сумісне майно подружжя, а тому й оспрюваний договір від 11 квітня 2015 р. є недійсним, ОСОБА_3 звернулася до суду з даним позовом.

Частина перша статті 15 ЦК України закріплює право кожної особи на захист свого права в разі його порушення, невизнання або оспорювання. Положення цієї статті ґрунтуються на нормах Конституції України, які закріплюють обов'язок держави забезпечувати захист прав усіх суб'єктів права власності і господарювання (стаття 13), захист прав і свобод людини і громадянина судом (частина перша статті 55).

Відповідно до частини першої статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Особа, права якої порушено, може скористатися не будь-яким, а конкретним способом захисту свого права. Під способами захисту суб'єктивних цивільних прав розуміють закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав та вплив на порушника.

Як роз'яснено в п. 10 постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 06 листопада 2009 р. «Про судову практику розгляду судових справ про визнання правочинів недійсними», реституція як спосіб захисту цивільного права (частина перша статті 216 ЦК) застосовується лише в разі наявності між сторонами укладеного договору, який є нікчемним чи який визнано недійсним. У зв'язку з цим вимога про повернення майна, переданого на виконання недійсного правочину, за правилами реституції може бути пред'явлена тільки стороні недійсного правочину.

Норма частини першої статті 216 ЦК не може застосовуватись як підстава позову про повернення майна, переданого на виконання недійсного правочину, яке було відчужене третій особі. Не підлягають задоволенню позови власників майна про визнання недійсними наступних правочинів щодо відчуження цього майна, які були вчинені після недійсного правочину.

У цьому разі майно може бути витребувано від особи, яка не є стороною недійсного правочину, шляхом подання віндикаційного позову, зокрема від добросовісного набувача - з підстав, передбачених частиною першою статті 388 ЦК.

Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом України у постанові від 31 жовтня 2012 р. по справі № 5-53цс12.

Оскільки, звертаючись з позовом, ОСОБА_3 вказувала саме на порушення її прав на спірне майно як на спільне майно подружжя, тобто вважає себе співвласником цього майна, внаслідок як його відчуження за договором від 29 вересня 2008 р., який є нікчемним в силу положень ч. 3 ст. 215, ч. 1 ст. 220, ст. 657 ЦК України, так і договором від 11 квітня 2015 р., посилаючись на відсутність права на відчуження майна, суд вірно дійшов висновку, що позивачем обрано неналежний спосіб захисту своїх прав та обґрунтовано відмовив у позові про визнання угоди недійсною.

Враховуючи викладене, права ОСОБА_3 підлягають захисту лише шляхом пред'явлення віндікаційного позову, який нею по даній справі не заявлено, а тому доводи апеляційної скарги щодо неправильності висновків суду ґрунтуються на помилковому тлумаченні норм права, що регулюють спірні правовідносини, а тому не заслуговують на увагу.

Щодо позовних вимог про скасування державної реєстрації відомостей про власника спірного майна, то такі вимоги є похідними від позовних вимог про недійсність угоди, а, крім того, реєстраційна служба не була залучена до участі у справі в якості відповідача, що унеможливлює прийняття рішення про покладення на неї зобов'язань щодо вчинення певних дій.

За такого колегія суддів не вбачає підстав для скасування рішення суду.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 315 ЦПК України, колегія суддів

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити, рішення Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 26 червня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена у касаційному порядку до Вищого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий:

Судді: