АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22-ц/793/1196/15Головуючий по 1 інстанції
Категорія : скарга на ухвалу Хорошун О. В.
Доповідач в апеляційній інстанції
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 квітня 2015 року Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Черкаської області в складі:

головуючогоМагди Л. Ф.
суддівМіщенка С. В. , Сіренка Ю. В.
при секретаріРибасюк О.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Черкаси апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Торгівельно-виробниче підприємство «Пересвіт» на ухвалу Канівського міськрайонного суду Черкаської області від 30 березня 2015 року по справі за скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Торгівельно-виробниче підприємство «Пересвіт» на постанову про повернення виконавчого документа стягувачу, вивчивши матеріали справи,

в с т а н о в и л а :

Товариство з обмеженою відповідальністю «Торгівельно-виробниче підприємство «Пересвіт» 4 лютого 2015 р. звернулося до суду із скаргою на постанову про повернення виконавчого документа стягувачу.

У скарзі зазначалось, що рішенням апеляційного суду Черкаської області від 10 грудня 2013 р. по справі № 22-ц/793/2090/13 позовні вимоги ТОВ «ТВП «Пересвіт» задоволено, стягнуто з ОСОБА_6 на користь ТОВ «ТВП «Пересвіт» завдану шкоду в сумі 457 660 грн. та судові витрати в сумі 872 грн. По справі видано виконавчий лист.

З метою примусового стягнення боргу відділом ДВС Канівського РУЮ було відкрито виконавче провадження № 43986274.

29 грудня 2014 р. старшим державним виконавцем відділу ДВС Канівського РУЮ Кучінським Д.В. прийнято постанову про повернення виконавчого документа стягувачу на підставі п. 2 ч. 1 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження», в зв'язку з не виявленням майна, на яке може бути звернено стягнення.

ТОВ «ТВП «Пересвіт» зазначає, що прийнята постанова є незаконною, оскільки державним виконавцем не повністю вжито всіх можливих заходів до стягнення боргу, а тому винесена постанова є передчасною.

При здійсненні виконавчих дій державний виконавець обмежився лише надсиланням запитів до реєстраційних органів стосовно наявності зареєстрованого за боржником рухомого та нерухомого майна. Отримавши вказані довідки та виявивши відсутність зареєстрованого за боржником майна, державним виконавцем одразу прийнято постанову про повернення виконавчого документа стягувачу.

Проте, державний виконавець з метою встановлення реального майнового стану боржника, мав би направити запити до органів Державної фіскальної служби та Пенсійного фонду з проханням надати відомості про місце роботи боржника, чи являється боржник підприємцем, чи отримує він пенсії або інші соціальні виплати, сплату ним чи за нього страхових внесків та податків, наявності рахунків; до державних реєстрів щодо наявності зареєстрованого за ним нерухомого майна або прав на нерухоме майно; обтяжень на рухоме і не рухоме майно; до державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців на предмет з'ясування питання чи не є боржник засновником юридичних осіб або власником їх часток; до ПАТ «Національний депозитарій України» з метою встановлення фактів володіння боржником цінними паперами; до Відділу державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Головного управління юстиції у Черкаській області з метою встановлення факту перебування боржника у шлюбі, наявності у нього дітей та оформлене (переоформлене) на цих осіб майно.

Крім того, державний виконавець повинен був звернутись до правоохоронних органів по питанню притягнення боржника до кримінальної відповідальності за умисне ухилення від сплати боргу.

Таких дій державним виконавцем не було вчинено, а тому твердження про відсутність майна у боржника без отримання відомостей про наявність у нього рахунків у банках та коштів на них; даних про сплату податків і зборів боржником за 2014-2015 роки, а відповідно і наявності у нього доходів за цей період; інформації про отримання пенсій чи інших соціальних виплат боржником; даних про володіння боржником цінними паперами; інформації про склад сім'ї та фінансово-майнового стану її членів (так як майно набуте в шлюбі є частковою власністю боржника і підлягає виділенню та реалізації під час виконавчого провадження), є незаконним.

Також, державний виконавець не використав ще один дієвий механізм впливу на боржника, передбачений ч. 3 ст. 11 Закону України «Про виконавче провадження».

У відповідності до Закону України «Про виконавче провадження» в зв'язку з умисним ухиленням боржника від виконання зобов'язань, покладених на нього рішенням, державний виконавець мав би звернутися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - ОСОБА_6 за межі України до виконання зобов'язань за рішенням.

Не вчинення таких дій також свідчить про неповноту вжиття державним виконавцем заходів до стягнення боргу.

Тому ліквідатор ТОВ «ТВП «Пересвіт» просив суд визнати незаконною та скасувати постанову старшого державного виконавця відділу ДВС Канівського РУЮ Кучінського Д.В. від 29 грудня 2014 р., номер провадження № 43986274, про повернення виконавчого документа стягувачу, зобов'язати відділ ДВС Канівського РУЮ поновити виконавче провадження № 43986274, зобов'язати відділ ДВС Канівського РУЮ при проведенні виконавчий дій у провадженні № 43986274 вжити до боржника всіх можливих заходів, передбачених ст. 11 Закону України «Про виконавче провадження».

Ухвалою Канівського міськрайонного суду Черкаської області від 30 березня 2015 р. у задоволенні скарги ТОВ «ТВП «Пересвіт» відмовлено.

Не погоджуючись з ухвалою суду, ліквідатор ТОВ «ТВП «Пересвіт» подав апеляційну скаргу, в якій просить про її скасування та постановлення нової ухвали, якою визнати незаконною та скасувати постанову старшого державного виконавця відділу ДВС Канівського РУЮ Кучінського Д.В. від 29 грудня 2014 р., номер провадження № 43986274, про повернення виконавчого документа стягувачу, зобов'язати відділ ДВС Канівського РУЮ поновити виконавче провадження № 43986274, зобов'язати відділ ДВС Канівського РУЮ при проведенні виконавчий дій вжити до боржника всіх можливих заходів, передбачених ст. 11 Закону України «Про виконавче провадження», посилаючись на те, що ухвала суду незаконна, постановлена з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Заслухавши суддю-доповідача, представника апелянта, який підтримав апеляційну скаргу, заперечення проти доводів апеляційної скарги представника боржника у виконавчому провадженні, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів приходить до висновку про те, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення, а ухвала суду повинна бути скасована і справа направлена на новий розгляд до суду першої інстанції виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 383 ЦПК України учасники виконавчого провадження та особи, які залучаються до проведення виконавчих дій, мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

Відмовляючи у задоволенні скарги ліквідатора ТОВ «ТВП «Пересвіт», суд в ухвалі послався на те, що на виконанні у відділі державної виконавчої служби Канівського міськрайонного управління юстиції перебуває виконавчий лист, виданий 21 жовтня 2013 р. Канівським міськрайонним судом Черкаської області на виконання рішення апеляційного суду Черкаської області від 10 грудня 2013 р. про стягнення з ОСОБА_6 на користь ТОВ «ТВП «Пересвіт» завданої шкоди в сумі 457 660 грн. та судових витрат в сумі 872 грн.

Тобто, суд вказав на те, що виконавче провадження було відкрито раніше, ніж ухвалено рішення апеляційного суду. Будь-які докази на підтвердження чи спростування зазначених в ухвалі обставин в матеріалах справи відсутні.

У запереченнях на скаргу ліквідатора ТОВ «ТВП «Пересвіт» старший державний виконавець відділу ДВС Канівського МРУЮ Ю.О. Кизим (а. с. 23, 24) зазначає, що на виконанні у відділі ДВС з 11 липня 2014 р. по 29 грудня 2014 р. перебував виконавчий лист № 2308/1784/2012 від 11 січня 2014 р. Канівського міськрайонного суду про стягнення з ОСОБА_6 на користь ТОВ «ТВП «Пересвіт» шкоди в сумі 458 532 грн.

Отже, враховуючи зазначені розбіжності, що містяться в матеріалах справи та в ухвалі суду, колегія суддів приходить до висновку про те, що судом не встановлені у визначеному законом порядку дійсні обставини справи, що не відповідає вимогам ст. 387 ЦПК України.

З матеріалів справи також вбачається, що справа розглядалася судом без участі сторін у справі та з протоколу судового засідання видно, що судом в ході розгляду справи вивчалися лише матеріали справи, проте в ухвалі суду вказано, що суд вивчав і матеріали виконавчого провадження, що не відповідає записам у протоколі судового засідання.

Визнаючи скаргу ліквідатора ТОВ «ТВП «Пересвіт» необґрунтованою, суд послався на докази, які або відсутні в матеріалах справи або не відповідають вимогам ст. 64 ЦПК України, оскільки у справі містяться лише світлокопії документів, ніким в установленому законом порядку не посвідчені.

Крім того, судом в ході розгляду справи не дотримано вимог ст. 386 ЦПК України, якою встановлено, що скарга розглядається за участю заявника і державного виконавця або іншої посадової особи державної виконавчої служби, рішення, дія чи бездіяльність якої оскаржується.

З матеріалів справи вбачається, що ліквідатором ТОВ «ТВП «Пересвіт» оскаржується постанова про повернення виконавчого документу стягувачеві від 29 грудня 2014 р., яка була прийнята старшим державним виконавцем ДВС Канівського міськрайуправління юстиції Кучінським Д.В., однак державний виконавець до участі у справі судом залучений не був.

У скарзі ліквідатора ТОВ «ТВП «Пересвіт» на постанову про повернення виконавчого документу стягувану, поданій до суду 4 лютого 2015 р., в якості органу, дії якого оскаржуються, було вказано Відділ ДВС Канівського районного управління юстиції. А заперечення на скаргу та заяву про розгляд справи без участі представника ДВС було подано старшим державним виконавцем Відділу ДВС Канівського місьрайуправління юстиції Кизим Ю.О.

Відповідно до вимог ст. 312 ЦПК України розглянувши скаргу на ухвалу суду першої інстанції, апеляційний суд скасовує ухвалу і передає питання на новий розгляд до суду першої інстанції, якщо останній порушив порядок, встановлений для його вирішення.

Керуючись ст. ст. 303, 307, п.1 ст. 312, 313-315 ЦПК України, колегія суддів,

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Торгівельно-виробниче підприємство «Пересвіт» задовольнити частково, ухвалу Канівського міськрайонного суду Черкаської області від 30 березня 2015 року по справі за скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Торгівельно-виробниче підприємство «Пересвіт» на постанову про повернення виконавчого документа стягувачу скасувати, справу направити до суду першої інстанції на новий судовий розгляд.

Ухвала набирає чинності з моменту проголошення і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий :

Судді :