Справа № 1008/4912/12 Головуючий у І інстанції Медведєв К. В.
Провадження № 22-ц/780/1464/15 Доповідач у 2 інстанції Сушко
Категорія 58 26.03.2015
РІШЕННЯ

Іменем України

26 березня 2015 року м. Київ

Колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Київської області у складі:

Головуючого судді: Сушко Л.П.,

суддів: Поліщука М.А., Кулішенка Ю.М.

при секретарі: Лопатюк В.Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на заочне рішення Васильківського міськрайонного суду Київської області від 18 листопада 2014 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, Кодаківської сільської ради Васильківського району Київської області, треті особи: Управління земельних ресурсів у Васильківському районі Київської області, нотаріус Васильківської районної державної нотаріальної контори Київської області Смоліна Ірина Володимирівна про визнання недійсними державних актів та договору дарування, -

ВСТАНОВИЛА:

У лютому 2011 року позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з вищезазначеним позовом, який в подальшому уточнила, обґрунтовуючи його тим, що рішенням Кодаківської сільської ради від 27.04.2000р. №21 ОСОБА_3 була надана у приватну власність земельна ділянка площею 0,543 га по АДРЕСА_1 для обслуговування житлового будинку та на підставі рішення ради ОСОБА_3 був виданий 02.10.2000р. державний акт на право власності на цю земельну ділянку. 04.02.2009р. ОСОБА_3 подарувала ОСОБА_1 земельну ділянку по АДРЕСА_1 та житловий будинок 1954 року побудови, який знаходиться на ній. При реєстрації права власності на земельну ділянку з'ясувалося, що фактичний розмір її земельної ділянки не відповідає державним актам виготовлених на ім'я ОСОБА_3 та ОСОБА_2, оскільки частина її земельної ділянки та частина житлового будинку з господарськими надвірними будівлями (сарай, криниця та ворота) знаходиться на земельній ділянці ОСОБА_2. У зв'язку з цим просила, скасувати державний акт серія НОМЕР_1 від 02.10.2000р. виданий на ім'я ОСОБА_3, скасувати державний акт серія НОМЕР_2 від 22.09.2010р. виданий на ім'я ОСОБА_2 та визнати недійсним договір дарування земельної ділянки НОМЕР_3 від 04.02.2009р. укладеного між нею та ОСОБА_3.

Заочним рішенням Васильківського міськрайонного суду Київської області від 18 листопада 2014 року позов задоволено частково, скасовано державний акт на земельну ділянку серія НОМЕР_1 від 02.10.2000р. виданий на ім'я ОСОБА_3, визнано недійсним договір дарування земельної ділянки НОМЕР_3 від 04.02.2009р. укладений між ОСОБА_3 та ОСОБА_1 та стягнуто судові витрати в розмірі 121,80 грн, в іншій частині позову відмовлено.

В апеляційній скарзі позивач ОСОБА_1 просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі, скасувати державний акт на земельну ділянку по АДРЕСА_1, серія НОМЕР_1 від 02.10.2000р. виданий на ім'я ОСОБА_3, скасувати державний акт на земельну ділянку по АДРЕСА_2 серія НОМЕР_2 від 22.09.2010р. виданий на ім'я ОСОБА_2, визнати недійсним договір дарування земельної ділянки по АДРЕСА_1 укладений 04.02.2009р. ОСОБА_3 та ОСОБА_1, посвідчений державним нотаріусом Васильківської районної державної нотаріальної контори Київської області Смоліною І.В. реєстр НОМЕР_3, судові витрати покласти на ОСОБА_2, посилаючись на його незаконність, необґрунтованість, порушення судом норм матеріального та процесуального права. Вважає, що порушено її право на користування житловим будинком та земельною ділянкою, оскільки скасувавши тільки державний акт на земельну ділянку виданий на ОСОБА_3, не скасовуючи державний акт виданий на ім'я ОСОБА_2 їй знову відмовляють у виготовлені проектної документації та реєстрації державного акту, оскільки накладення земельної ділянки як існувало так і буде існувати.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Задовольняючи позовні вимоги в частині визнання недійсним договору дарування земельної ділянки укладеного між позивачем та ОСОБА_3 та скасування державного акут на земельну ділянку від 02.10.2000р. виданого на ім'я ОСОБА_3 суд першої інстанції обґрунтовував свої висновки тим, що подарована земельна ділянка не охоплює подарований будинок, який знаходиться на ній, крім того відповідачем ОСОБА_3 були визнані позовні вимоги в цій частині.

Однак, такі висновки суду не відповідають обставинам справи та вимогам закону.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог про скасування державного акту на земельну ділянку по АДРЕСА_2 від 22.09.2010р. виданий на ім'я ОСОБА_2, суд першої інстанції обґрунтовував свої висновки тим, що позивачем не заявлені вимоги про визнання недійсним договору дарування укладеного між ОСОБА_5 та ОСОБА_2, у зв'язку з цим відсутні підстави для скасування державного акту.

Такі висновки суду відповідають обставинам справи та вимогам закону.

Згідно ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, яким суд виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Встановлено, що ОСОБА_3 є власником земельної ділянки площею 0,543 га, з яких: 0,25 га для будівництва, обслуговування житлового будинку, 0,293 га для ведення особистого підсобного господарства, що розташована на АДРЕСА_1 в с.Кодаки Васильківського району Київської області, зазначена обставина підтверджується державним актом на право власності, виданий 02.10.2000 року.

Згідно договору дарування земельної ділянки від 04.02.2009 року, посвідчений державним нотаріусом Васильківської районної державної нотаріальної контори Київської області Смоліною І.В. реєстр НОМЕР_3, ОСОБА_3 подарувала ОСОБА_1 земельну ділянку площею 0,543 га, що розташована на АДРЕСА_1, землю передано для будівництва, обслуговування житлового будинку 0,25 га та для ведення особистого підсобного господарства 0,293 га, право власності на будинковолодіння зареєстроване за ОСОБА_1, що підтверджується витягом із реєстрації права власності на нерухоме майно.

21.09.2006 року між ОСОБА_5 та ОСОБА_2 укладено договір дарування земельної ділянки від 21.09.2006 року, посвідчений приватним нотаріусом Васильківського районного нотаріального округу Москалюком В.М., реєстр, номер 2145. Згідно вказаного договору дарування земельної ділянки ОСОБА_5 подарувала ОСОБА_2 земельну ділянку площею 0,604 га що знаходиться у віданні Кодаківської сільської ради Васильківського району. Київської області для будівництва, обслуговування житлового будинку та ведення особистого підсобного господарства.

Державний акт на право власності на земельну ділянку серії НОМЕР_2, виданий 22.09.2010 року, свідчить про те, що ОСОБА_2 є власником земельної ділянки площею 0,2500 га для будівництва, обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, що розташована по АДРЕСА_2, кадастровий № НОМЕР_4. Державний акт видано на підставі договору дарування земельної ділянки від 21.09.2006 року НОМЕР_5.

Згідно ч. 1 ст. 125 Земельного кодексу України (далі - ЗК України) в редакції, чинній на чає виникнення спірних правовідносин, право власності та право постійного користування на земельну ділянку виникає після одержання її власником або користувачем документа, що посвідчує право власності чи право постійного користування земельною ділянкою, та його державної реєстрації.

Частино 126 ЗК України встановлено, що право власності на земельну ділянку і право постійною користування земельною ділянкою посвідчується державними актами.

Тобто при вирішенні даного спору в частині скасування державного акту виданого ОСОБА_3суд першої інстанції мав виходити з того, що позивач не зазначив які його права порушено ОСОБА_3 при отриманні зазначеного державного акту.

Відповідно до ч. 1 ст. 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Згідно ч. 1 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Частинами 1 - 3, 5, 6 ст. 203 ЦК України передбачено, що зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Правочин, що вчиняється батьками (усиновлювачами), не може суперечити права та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей.

При вирішенні даного спору в частині визнання недійсним договору дарування земельної ділянки НОМЕР_3 від 04.02.2009р. укладений між ОСОБА_3 та ОСОБА_1, суд першої інстанції мав виходити з того, що при укладанні договору вимоги ст.ст. 203, 215 ЦК дотриманні, позивачем не надано жодного доказу щодо порушення його прав або інтересів при укладанні угоди відповідачем ОСОБА_3.

Згідно ч.4 ст.174 ЦПК України уразі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.

Суд першої інстанції не звернув уваги на те, що визнання відповідачем ОСОБА_3 позову суперечить закону та в порушення вимог процесуального законодавства прийняв визнання позову відповідачем.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про задоволення позову в частині скасування державного акту на земельну ділянку від 02.10.2000р. виданого на ім'я ОСОБА_3 та визнання недійсним договору дарування земельної ділянки НОМЕР_3 від 04.02.2009р. укладеного між ОСОБА_3 та ОСОБА_1.

Таким чином, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги частково заслуговують на увагу, висновки суду не відповідають обставинам справи в частинні скасування державного акту на земельну ділянку від 02.10.2000р. виданого на ім'я ОСОБА_3 та визнання недійсним договору дарування земельної ділянки НОМЕР_3 від 04.02.2009р. укладеного між ОСОБА_3 та ОСОБА_1, рішення суду першої інстанції в цій частині ухвалено з порушенням норм матеріального і процесуального права і підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову у задоволенні вищезазначених позовних вимог відповідно до ст. 309 ЦПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.303, 307, 309, 314, 315 ЦПК України, колегія суддів, -

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Заочне рішення Васильківського міськрайонного суду Київської області від 18 листопада 2014 року в частині скасування державного акту на земельну ділянку по АДРЕСА_1 серія НОМЕР_1 від 02.10.2000 року виданий на ім'я ОСОБА_3, визнання недійсним договору дарування земельної ділянки укладений 04.02.2009 року ОСОБА_3 та ОСОБА_1, посвідчений нотаріусом Васильківської районної державної нотаріальної контори Київської області Смоліною І.В. реєстр НОМЕР_3, стягнення судових витрат з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 в розмірі 121,80 грн. скасувати та ухвалити в цій частині нове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог.

В іншій частині рішення залишити без змін.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту його проголошення і може бути оскаржене в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з моменту його проголошення.

Головуючий:

Судді: