Справа № 182/768/15-ц
Провадження № 2/0182/1264/2015
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

01.04.2015 року м. Нікополь

Нікопольський міськрайонний суд Дніпропетровської області в складі:

головуючого - судді Кобеляцької-Шаховал І.О.

за участю секретаря Скоробогатової А.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Нікополі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до територіальної громади м.Нікополя в особі виконавчого комітету Нікопольської міської ради Дніпропетровської області про визнання права власності на майно, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про визнання права власності на земельну ділянку.

На підтвердження своїх позовних вимог посилається на наступне.

28 травня 2004 року він уклав договір купівлі-продажу житлового будинку з надвірними будівлями в цілому АДРЕСА_1, розташований на земельній ділянці, площею 1009 кв.м. (0,1009 га), що призначена для будівництва та обслуговування зазначеного будинку. На протязі тривалого часу (а саме з моменту купівлі, тобто з травня 2014 року) він постійно проживає у вищевказаному житловому будинку і фактично користується земельною ділянкою, що призначена для обслуговування зазначеного будинку. За цей час ним було зроблено перепланування та прибудову житлового будинку, на підставі рішення виконкому Нікопольської міської ради від 10.10.2012 року за № 831, а також збудовані надвірні будівлі - гараж „И", згідно з рішенням виконкому Нікопольської міської ради від 23.06.2004 року за № 328, сараї „Е", „Е'" та „З", вольєр „и", літній душ „Ж", вбиральня „Г", згідно з рішенням виконкому Нікопольської міської ради від 22.08.2007 року за № 592. Згідно з нормою ст.319 ЦК України, власник володіє, користується і розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Маючи намір розпорядитися власною нерухомістю, він звернувся до нотаріальної контори для посвідчення спадкового договору із своєю донькою, проте нотаріус відмовив йому у зв'язку з тим, що земельна ділянка, призначена для обслуговування його власного будинку не зареєстрована на його ім'я в Державному земельному кадастрі після оформлення договору купівлі-продажу та відсутня державна реєстрація в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно. Крім того, в договорі купівлі-продажу нерухомості від 28.05.2004 року в п.5 зазначено, що на момент відчуження, продавці не мали право власності на земельну ділянку, на якій розташований житловий будинок. Після чого він звернувся до відділу Держкомзему у місті Нікополі стосовно отримання висновку до технічної документації із землеустрію, на підставі чого 31.08.2012 року Нікопольською міською радою було прийнято рішення за № 26-22/УІ „Про надання дозволу громадянам на розробку технічної документації із землеустрію щодо складання документів, що посвідчують на його ім'я право власності на земельну ділянку для будівництва і обслуговування житлового будинку АДРЕСА_1. За результатами розгляду своїх документів отримав повідомлення відділу Держкомзему у м.Нікополь Дніпропетровської області від 31.10.2012 року за № 2403/12-10 про те, що передача земельних ділянок безоплатно у власність громадян у межах норм, визначених цим Кодексом, провадиться один раз по кожному виду використання. До того ж, було з'ясовано, що, згідно рішення Нікопольської міської ради від 13.05.1996 року за № 307, яке було прийнято на підставі чинного на той момент законодавства України, невідомій йому громадянці ОСОБА_2 було передано у власність земельну ділянку за адресою: АДРЕСА_1, з приводу чого йому було відмовлено у наданні висновку до технічної документації із землеустрію на земельну ділянку за адресою: АДРЕСА_1. Відповідно до законодавства, чинного на час укладення договору купівлі-продажу, при переході права власності на будівлі та споруди за цивільно-правовими угодами до набувача від відчужувача автоматично переходить належне йому право власності (або право користування) земельною ділянкою, на якій розташовані будівлі та споруди. Таким чином, договір купівлі-продажу житлового будинку був укладений ним 28 травня 2004 року. Згідно діючого закону, до особи, що придбала житловий будинок (будівлю або споруду) з 01 січня 2004 року, тобто з моменту введення в дію ЦК, згідно зі ст.377 ЦК України, та з часу внесення змін до ст.120 ЗК України, Законом від 27 квітня 2007 року за № 997-У „Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність, деяких законодавчих актів України у зв'язку з прийняттям Цивільного кодексу України" та згідно зі ст.120 Земельного кодексу України переходило право власності на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення, у розмірах встановлених договором, а якщо договором цього не було визначено, до набувача переходило право власності на ту частину земельної ділянки, яка зайнята житловим будинком, будівлею або спорудою, та на частину земельної ділянки, яка необхідна для його обслуговування. Враховуючи вищезазначене, для встановлення права власності на земельну ділянку, що призначена для будівництва та обслуговування його житлового будинку з надвірними будівлями він використовує своє законне право на звернення до суду і просить визнати за ним право власності на земельну ділянку, площею 0,1009 гектарів, що розташована на території Нікопольської міської ради Дніпропетровської області та передана у приватну власність для обслуговування житлового будинку АДРЕСА_1, загальною площею 131,2 кв.м., в тому числі житловою 43,1 кв.м.

В судове засідання позивач не прибув, надав до суду заяву про розгляд справи у свою відсутність, позовну заяву підтримав, просив суд задовольнити в повному обсязі.

Представник відповідача в судове засідання не прибула, надала суду заяву, в якій просить справу розглянути в її відсутність, позовні вимоги визнала в повному обсязі, не заперечує проти задоволення позовних вимог.

Вивчивши матеріали справи, суд приходить до наступного.

Відповідно до ст.377 ЦК України, до особи, яка набула право власності на житловий будинок (крім багатоквартирного), будівлю або споруду, переходить право власності, право користування на земельну ділянку, АН якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення в обсязі та на умовах, встановлених для попереднього землевласника (землекористувача).

Як встановлено в судовому засіданні, 28.05.2004 року позивач уклав договір купівлі-продажу житлового будинку з надвірними будівлями АДРЕСА_1, розташований на земельній ділянці, площею 1009 кв.м. (0,1009 га), що призначена для будівництва та обслуговування зазначеного будинку (а.с.4-9). З моменту купівлі позивач постійно проживає у вищевказаному житловому будинку і фактично користується земельною ділянкою, що призначена для обслуговування зазначеного будинку. За цей час позивачем було зроблено перепланування та прибудова житлового будинку, на підставі рішення виконкому Нікопольської міської ради від 10.10.2012 року за № 831, а також збудовані надвірні будівлі - гараж „И", згідно з рішенням виконкому Нікопольської міської ради від 23.06.2004 року за № 328, сараї „Е", „Е'" та „З", вольєр „и", літній душ „Ж", вбиральня „Г", згідно з рішенням виконкому Нікопольської міської ради від 22.08.2007 року за № 592 (а.с.41). Маючи намір розпорядитися власною нерухомістю, позивач звернувся до нотаріальної контори для посвідчення спадкового договору із своєю донькою, проте нотаріус відмовив йому у зв'язку з тим, що земельна ділянка, призначена для обслуговування власного будинку позивача, не зареєстрована на його ім'я в Державному земельному кадастрі після оформлення договору купівлі-продажу та відсутня державна реєстрація в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно (а.с.11). Крім того, в договорі купівлі-продажу нерухомості від 28.05.2004 року в п.5 зазначено, що на момент відчуження, продавці не мали право власності на земельну ділянку, на якій розташований житловий будинок (а.с.4). Після чого позивач звернувся до відділу Держкомзему у місті Нікополі стосовно отримання висновку до технічної документації із землеустрію, на підставі чого 31.08.2012 року Нікопольською міською радою було прийнято рішення за № 26-22/УІ „Про надання дозволу громадянам на розробку технічної документації із землеустрію щодо складання документів, що посвідчують на його ім'я право власності на земельну ділянку для будівництва і обслуговування житлового будинку АДРЕСА_1 (а.с.42-44). За результатами розгляду своїх документів отримав повідомлення відділу Держкомзему у м.Нікополь Дніпропетровської області від 31.10.2012 року за № 2403/12-10 про те, що передача земельних ділянок безоплатно у власність громадян у межах норм, визначених цим Кодексом, провадиться один раз по кожному виду використання. До того ж, було з'ясовано, що, згідно рішення Нікопольської міської ради від 13.05.1996 року за № 307, яке було прийнято на підставі чинного на той момент законодавства України, громадянці ОСОБА_2 було передано у власність земельну ділянку за адресою: АДРЕСА_1, з приводу чого позивачу було відмовлено у наданні висновку до технічної документації із землеустрію на земельну ділянку за адресою: АДРЕСА_1. Однак, в судовому засіданні також було з"ясовано, що спадкоємцем після смерті ОСОБА_2, померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.56), був ОСОБА_3, згідно заповіту від 16.08.2000 року (а.с.58). Договір купівлі-продажу житлового будинку був укладений позивачем з довіреною особою ОСОБА_3 - ОСОБА_4 28.05.2004 року (а.с.4-5). Тому, враховуючи вищезазначене, суд вважає за можливе позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

Керуючись ст.3-10, 30, 57-60, 208-209, 212-215 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Визнати за ОСОБА_1 право власності на земельну ділянку, площею 0,1009 гектарів, що розташована на території Нікопольської міської ради Дніпропетровської області та передана у приватну власність для обслуговування житлового будинку АДРЕСА_1.

Рішення суду першої інстанції можна оскаржити до апеляційного суду Дніпропетровської області протягом 10 днів з дня проголошення рішення через Нікопольський міськрайонний суд.

Суддя: І. О. Кобеляцька-Шаховал