_________________________________________________________________________________________________________________________
Провадження № 4-с/520/43/15
УХВАЛА

26.03.2015 року

Київський районний суд м.Одеси у складі:

Головуючого - судді Куриленко О.М.

за участю секретаря - Баранова Ю.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні скаргу Публічного Акціонерного Товариства «Енергопостачальна компанія Одесаобленерго» на неправомірні дії державного виконавця Першого Київського відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції ОСОБА_1,

В С Т А Н О В И В :

06.03.2015 року представник боржника звернувся до суду зі скаргою, в якій просить суд постановити ухвалу, якою постанову Першого Київського відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції про повернення виконавчого провадження № 44227254 від 31.12.2014 року на виконання виконавчого листа Київського районного суду м. Одеси по справі №520/14988/13-ц про стягнення боргу з ОСОБА_2 на користь ПАТ «Одесаобленерго» визнати недійсною та скасувати; зобовязати державного виконавця Першого Київського відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції відновити виконавче провадження по виконанню виконавчого листа № 520/14988/13-ц про стягнення боргу з ОСОБА_2 на користь ПАТ «Одесаобленерго».

В обґрунтування своїх вимог посилається на те, що державним виконавцем Крамаренко Г.П. допущено бездіяльність та грубе порушення вимог Закону України «Про виконавче провадження» щодо виконання виконавчого листа № 520/14988/13-ц від 17.07.2014 року, оскільки ним несвоєчасно та не в повному обсязі здійснені виконавчі дії.

Особи, що беруть участь у справі, про час і місце судового розгляду сповіщені належним чином у порядку ст.74, 76, 77 ЦПК України.

У судовому засіданні представник боржника скаргу підтримав, просив задовольнити в повному обсязі.

Державний виконавець Першого Київського відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції ОСОБА_3 у судовому засіданні заперечувала проти задоволення скарги, в останнє судове засідання не зявилась, надала заяву, в якій просила провести судовий розгляд у її відсутність.

Боржник у судове засідання не зявився, про час, дату та місце розгляду справи сповіщався належним чином, причини неявки суду не повідомив.

Суд, оглянувши матеріали справи вважає, що скарга задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

Згідно ст.383 ЦПК України, сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду зі скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, порушені їхні права і свободи.

У судовому засіданні встановлено, що в провадженні Київського районного суду м. Одеси перебувала цивільна справа № 520/14988/13-ц за позовом Відкритого акціонерного товариства «Одесаобленерго» до ОСОБА_2 про стягнення боргу.

Рішенням Київського районного суду м. Одеси від 08.05.2011 року, позов Відкритого акціонерного товариства «Одесаобленерго» задоволено. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь Відкритого акціонерного товариства «Одесаобленерго» суму заборгованості за невраховану електроенергію в розмірі 50 105, 96 гривень, а також судовий збір у розмірі 501, 06 гривень.

Вищевказане рішення в законному порядку оскаржене не було, а від так набрало законної сили, що відповідає вимогам ст. 223 ЦПК України.

Судове рішення (постанова, ухвала) це акт судової влади, що здійснює захист порушених або оскаржених прав громадян і організацій шляхом підтвердження наявності або відсутності правовідносин і розпорядженням відповідних дій в майбутньому.

Обов'язок виконувати судове рішення (постанову) випливає не з рішення (постанови) суду як такого, а із санкцій, передбачених нормами права, що були застосовані судом. Навіть у тих випадках, коли закон передбачає відповідальність за невиконання рішень, ця відповідальність має на меті примусити зобов'язану рішенням суду особу виконати розпорядження норми, що застосував суд.

Одними з властивостей судового рішення, що вступило в законну силу є: можливість примусового виконання судового рішення мимо волі зобов'язаної особи та обов'язковість, яка полягає в тому, що судове рішення, що вступило в законну силу, стає обов'язковим для всіх органів, підприємств, установ, організацій, посадових осіб і громадян і підлягають виконанню на всій території України. Рішення, що вступило в законну силу, є обов'язковим і підлягає точному виконанню. Усі державні органи, посадові особи й окремі громадяни, зобов'язані сприяти виконанню рішення суду, виконуючи вимоги державного виконавця.

Згідно ст. 17 Закону України «Про виконавче провадження» примусове виконання рішень здійснюється державною виконавчою службою на підставі виконавчих документів, визначених цим Законом.

17 липня 2014 року Київський районний суд м. Одеси видав виконавчі листи №520/14988/13-ц року про примусове виконання рішення суду.

Відповідно до вимог ст.ст. 17, 19, 20,25 Закону України «Про виконавче провадження», старший державний виконавець першого Київського відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції ОСОБА_1 виніс постанову про відкриття виконавчого провадження за вищевказаними виконавчими листами. Копії зазначених постанов із супровідними листами в порядку, встановленому ст. 31 Закону України «Про виконавче провадження», направлено сторонам. Боржнику надано строк для добровільного виконання рішення суду.

Боржником у строк, наданий для самостійного виконання рішення, вимоги виконані не були.

Відповідно до вимог с. 27. Закону державним виконавцем розпочато примусове виконання рішення.

Суд не погоджується з доводами скарги щодо того, що державним виконавцем не були обєднані вищевказані виконавчі провадження, так як матеріали справи містять постанову про обєднання виконавчих проваджень у зведене виконавче провадження, винесену старшим державним виконавцем Першого Київського ВДВС ОМУЮ ОСОБА_1 07.08.2014 року, якою виконавче провадження №44227318 про стягнення грошової суми у розмірі 50105,96грн. було обєднано з виконавчим провадженням №44227254 про стягнення з 501,06грн. у зведене виконавче провадження №46970974.

Постановою від 01.08.2014 року було накладено арешт на усе майно, що належить боржнику ОСОБА_2

Державним виконавцем було вжито наступні заходи примусового виконання рішення, що підтверджують повноту вчинення виконавчих дій, а саме: перевірено майновий стан боржника, направлені запити до відділу АДР ГУ ДМС України в Одеській області, до ДПС України, УПФ України.

В ході проведення виконавчих дій було встановлено, що боржник за адресою, вказаною у виконавчому документі, зареєстрований, однак фактично не мешкає, майна належного до опису не зберігає, про що складено відповідний акт державного виконавця.

Згідно довідки УДАІ УМВС в Одеській області за боржником рухомого майна не зареєстровано.

Згідно відповіді Державної податкової служби України у боржника відсутні номери рахунків, відкритих у банках та інших фінансових установах та інформація про джерела отримання доходів.

Згідно відповіді Пенсійного фонду України боржник на обліку не знаходиться.

Згідно інформаційної довідки з реєстру права власності на нерухоме майно, державного реєстру іпотек, єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна в порядку доступу державних виконавців встановлено. Що за боржником нерухоме майно не зареєстровано.

31 грудня 2014 року державний виконавець виніс постанову про повернення виконавчого документа стягувачу на підставі п. 2, 5 ч. 1 ст. 47, ст. 50 Закону України «Про виконавче провадження».

Так відповідно до п. 2, 5 ч. 1 ст. 47 ЗУ «Про виконавче провадження» виконавчий документ, на підставі якого відкрито виконавче провадження, за яким виконання не здійснювалося або здійснено частково, повертається стягувачу у разі, якщо: у боржника відсутнє майно, на яке може бути звернуто стягнення, а здійснені державним виконавцем відповідно до цього Закону заходи щодо розшуку такого майна виявилися безрезультатними; у результаті вжитих державним виконавцем заходів неможливо встановити особу боржника, з'ясувати місцезнаходження боржника - юридичної особи, місце проживання, перебування боржника - фізичної особи (крім випадків, коли виконанню підлягають виконавчі документи про стягнення аліментів, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом чи іншим ушкодженням здоров'я, у зв'язку з втратою годувальника, а також виконавчі документи про відібрання дитини, за якими мають бути стягнуті кошти чи інше майно, та інші виконавчі документи, що можуть бути виконані за безпосередньої участі боржника).

Статтею 50 ЗУ «Про виконавче провадження» передбачено, що у разі закінчення виконавчого провадження (крім направлення виконавчого документа за належністю іншому органу державної виконавчої служби, офіційного оприлюднення повідомлення про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури, закінчення виконавчого провадження за рішенням суду, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також крім випадків не стягнення виконавчого збору або витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій), повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, арешт, накладений на майно боржника, знімається, скасовуються інші вжиті державним виконавцем заходи примусового виконання рішення, а також провадяться інші дії, необхідні у зв'язку із завершенням виконавчого провадження. Завершене виконавче провадження не може бути розпочате знову, крім випадків, передбачених цим Законом.

Згідно ч. 5 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження» повернення виконавчого документа стягувачу з підстав, передбачених цією статтею, не позбавляє його права повторно пред'явити виконавчий документ до виконання протягом строків, встановлених статтею 22 цього Закону.

Що стосується тверджень представника скаржника щодо незвернення державного виконавця до суду з поданням про заборону виїзду за кордон, то суд зауважує наступне. Як вбачається з матеріалів виконавчого провадження, 11.08.2014 року ПАТ «ЕК Одесаобленерго» звернулось до Першого Київського відділу ДВС ОМУЮ з заявою, в якій на підставі статті 377-1 ЦПК України просило звернутись до суду з поданням про відмову у видачі закордонного паспорту боржнику ОСОБА_2 Однак, зазначеною нормою закону передбачено вирішення питання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України, а не питання відмови у видачі закордонного паспорту боржнику. Також суд бере до уваги, що на час звернення з такою заявою відповіді щодо наявності майна боржника отримані державним виконавцем ще не були, у звязку з чим звернення з таким поданням до суду було б передчасним.

З огляду на вказане, суд вважає, що дії державного виконавця першого Київського відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції ОСОБА_1 з винесення постанови ВП № 44227254 про повернення виконавчого документа стягувачу не суперечать чинному законодавству, а від так є правомірними.

Відповідно до ч. 1 статті 82 Закону України «Про виконавче провадження», рішення, дії або бездіяльність державного виконавця та інших посадових осіб державної виконавчої служби можуть бути оскаржені стягувачем та іншими учасниками виконавчого провадження (крім боржника) до начальника відділу, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, або до керівника відповідного органу державної виконавчої служби вищого рівня чи до суду.

Згідно з ч. 4 ст. 82 Закону, рішення, дії чи бездіяльність державного виконавця або іншої посадової особи державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами до суду, який видав виконавчий документ, а іншими учасниками виконавчого провадження та особами, які залучаються до проведення виконавчих дій - до відповідного адміністративного суду в порядку, передбаченому законом.

Згідно частин 1,2 ст. 384 ЦПК України, скаргу може бути подано до суду безпосередньо або після оскарження рішення, дії або бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби до начальника відповідного відділу державної виконавчої служби. Скарга подається до суду, який видав виконавчий документ.

Також суд бере до уваги, що виконавчий лист №520/1498813-ц про стягнення з боржника грошової суми у розмірі 50 105,96 грн. був повторно предявлений стягувачем до виконання, що не позбавляє його можливості повторно предявити до виконання також і виконавчий лист про стягнення 501грн. 06коп.

Враховуючи встановлені обставини, суд доходить висновку, що скарга Публічного Акціонерного Товариства «Енергопостачальна компанія Одесаобленерго» на неправомірні дії державного виконавця Першого Київського відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції ОСОБА_1П є необґрунтованою та безпідставною, а від так задоволенню не підлягає.

Виходячи з вищевикладеного та керуючись ст.ст. 8, 10, 11, 27, 384 ЦПК України, ст.ст. 26, 82 Закону України «Про виконавче провадження» суд, -

У Х В А Л И В:

Скаргу Публічного Акціонерного Товариства «Енергопостачальна компанія Одесаобленерго» на неправомірні дії державного виконавця Першого Київського відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції ОСОБА_1П залишити без задоволення.

Ухвала може бути оскаржена шляхом подання апеляційної скарги на протязі пяти днів з дня її проголошення через Київський районний суд м.Одеси.

Суддя Куриленко О. М.