Номер провадження: 22-ц/785/421/15
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
Доповідач Кравець Ю. І.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

12.08.2015 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області в складі:

головуючого судді Кравця Ю.І.,

суддів: Дрішлюка А.І., Процик М.В.,

з участю секретаря судового засідання - Решетник М.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Одеса клопотання представника відповідача ОСОБА_2 про зупинення провадження у цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про визнання недійсним договору дарування квартири; за зустрічним позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3, ОСОБА_5 про визнання договору дарування удаваним, визнання дійсним договору купівлі-продажу квартири, вселення, виселення, усунення перешкод у здійсненні права власності; за позовом ОСОБА_3 до фізичної особи-підприємця ОСОБА_6 про визнання правочину недійсним,

встановила:

У грудні 2011 року ОСОБА_3 звернулася до суду із позовом до ОСОБА_4 про визнання недійсним договору дарування квартири АДРЕСА_1 від 1 грудня 2011 року, посилаючись на те, що вона подарувала належну їй квартиру під впливом тяжкої для неї обставини, при цьому значення своїх дій вона не усвідомлювала.

У березні 2012 року ОСОБА_3 заявила позов до фізичної особи-підриємця (далі ФОП) ОСОБА_6 про визнання недійсною угоди про утримання грошових коштів від 1 грудня 2011 року, укладеної між нею та ФОП ОСОБА_6 від імені покупця за договором про відчуження квартири АДРЕСА_1 від 1 грудня 2011 року, за змістом якої вона (ОСОБА_3М.) зобовязалася погасити заборгованість за комунальними послугами до 10 грудня 2011 року та знятися із реєстрації за указаною адресою, звільнити обєкт нерухомості та передати новому власнику ключі від нього. Зазначала, що така угода нею не підписувалася, із ОСОБА_6 вона не знайома, а квартиру не відчужувала.

У лютому 2012 року ОСОБА_4 звернувся із зустрічним позовом до ОСОБА_3, її матері ОСОБА_5, у якому просив визнати договір дарування квартири АДРЕСА_1 від 1 грудня 2011 року удаваним з метою приховання іншого правочину договору купівлі-продажу квартири, який вони насправді вчинили; витребувати від відповідачів указану квартиру; зобовязати відповідачів не перешкоджати у користуванні власністю шляхом зобовязання знятися з реєстраційного обліку за указаною адресою, звільнення квартири та передачі ключів від неї.

На обґрунтування вимог зазначав, що 1 грудня 2011 року між ним та ОСОБА_3 вчинено продаж квартири АДРЕСА_1 за 45000 доларів США, але угоду оформили у вигляді договору дарування з метою зменшення грошових витрат при її оформленні. Разом з тим, умови досягнутої домовленості щодо звільнення спірного обєкта нерухомості та передачі ключів від нього ОСОБА_3 не виконала, що є підставою звернення до суду за захистом прав власника майна.

У липні 2013 року ОСОБА_4 подав до суду уточнену редакцію позовної заяви, у якій просив визнати удаваним договір дарування квартири АДРЕСА_1 від 1 грудня 2011 року, визнати дійсним договір купівлі-продажу указаного майна, зняти арешт зі спірної квартири, вселити його у квартиру, а ОСОБА_3 та ОСОБА_5 виселити, зобовязати відповідачів не перешкоджати йому у користуванні власністю, знятися з реєстраційного обліку за спірною адресою.

Рішенням Суворовського районного суду м. Одеси від 28 листопада 2013 року у задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про визнання недійсним договору дарування квартири та позову ОСОБА_4 до ОСОБА_3 про визнання договору дарування удаваним, визнання дійсним договору купівлі-продажу квартири, вселення, виселення, усунення перешкод у користуванні власністю відмовлено. Позовні вимоги ОСОБА_3 до ФОП ОСОБА_6 задоволено. Визнано недійсним договір про утримання грошових коштів від 1 грудня 2011 року, укладений між ОСОБА_3 та ФОП ОСОБА_6

Рішенням апеляційного суду Одеської області від 14 березня 2014 року скасовано рішення суду першої інстанції у частині задоволення вимог ОСОБА_3 про визнання недійсним договору про утримання грошових коштів від 1 грудня 2011 року, у частині відмови у задоволенні вимог ОСОБА_4 про вселення, виселення, усунення перешкод у здійсненні права власності та ухвалено нове рішення у цій частині. У задоволенні позову ОСОБА_3 про визнання недійсним договору про утримання грошових коштів від 1 грудня 2011 року та у частині вирішення позову ОСОБА_4 про витребування квартири, зобовязання не перешкоджати у користуванні власністю шляхом зобовязання знятися з реєстраційного обліку, звільнення квартири та передачі ключів від неї відмовлено. В іншій частині рішення суду залишено без змін.

Ухвалою колегії суддів Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 19 листопада 2014 року рішення апеляційного суду Одеської області від 14 березня 2014 року у частині вирішення зустрічного позову ОСОБА_4 до ОСОБА_3, ОСОБА_5 скасовано, справу у цій частині передано на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

08.04.2015 року апеляційним судом Одеської області ухвалено рішення, яким рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 28.11.2013 року в частині вирішення зустрічного позову ОСОБА_4 до ОСОБА_3, ОСОБА_5 - скасувано і в цій частині ухвалено нове. Зустрічний позов ОСОБА_4 до ОСОБА_3, ОСОБА_5 про визнання договору дарування удаваним, визнання дійсним договору купівлі-продажу квартири, вселення, виселення, усунення перешкод у здійсненні права власності задоволено частково. Визнано удаваним договір дарування квартири АДРЕСА_2, посвідчений 01 грудня 2011 року приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу ОСОБА_7, реєстр. № 2167, укладений між ОСОБА_3 і ОСОБА_4, зареєстрований в КП «ОМБТІ та РОН» за №334 в книзі: 795 пр-130 05.12.2011 р. Визнано дійсним договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_3 загальною площею 57,4 кв.м. житловою площею 31,9 кв.м., за яким ОСОБА_3 01.12.2011 року передала зазначену квартиру у власність ОСОБА_4. Вселено ОСОБА_4 в квартиру АДРЕСА_3. Виселено ОСОБА_3 і ОСОБА_5 з квартири АДРЕСА_3. Зобовязано ОСОБА_3 і ОСОБА_5 не перешкоджати користуватися квартирою №45 в будинку №112 по проспекту Добровольського в м. Одесі, знятися з реєстраційного обліку по цій квартирі. В іншій частині позову відмовлено.

До апеляційного суду звернулись ОСОБА_4, ОСОБА_8 із заявою про розяснення вказаного рішення та виправлення в ньому описки.

В ході розгляду заяви, представником відповідача було заявлено клопотання про зупинення провадження у справі з посиланням на ухвалу Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 13 травня 2015 року, якою відкрито касаційне провадження та зупинено виконання рішення апеляційного суду Одеської області від 08.04.2015 року.

Представник апелянта заперечувала проти задоволення клопотання.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення сторін, колегія суддів дійшла висновку, що клопотання про зупинення провадження не підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Відповідно до правил ст. 221 ЦПК України, якщо рішення суду є незрозумілим для осіб, які брали участь у справі, суд за їх заявою постановляє ухвалу, в якій роз'яснює своє рішення, не змінюючи при цьому його змісту. Заява про розяснення рішення розглядається протягом 10 днів.

Ухвалою, на яку посилається заявник, зупинено виконання рішення суду, а не провадження стосовно його розяснення та виправлення описок.

Таким чином, колегія суддів вважає, що для задоволення клопотання про зупинення провадження не має правових підстав, а тому воно задоволенню не підлягає.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 201, 203,209,303,304,313,314,317 ЦПК України, колегія суддів, -

ухвалила:

У задоволенні клопотання представника ОСОБА_3 - ОСОБА_9 про зупинення провадження у справі - відмовити.

Головуючий Ю.І.Кравець Судді А.І.ОСОБА_10Процик