АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/7808/15 Справа № 201/8361/13-ц Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - Колодяжна Н.Є.
Категорія 48
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 листопада 2015 року Апеляційний суд Дніпропетровської області в складі:

головуючого судді: Колодяжної Н. Є.

суддів Баранніка О.П., Максюти Ж.І.

при секретарі Самокиші О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпропетровську цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, треті особи: Кіровський відділ Державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції, ТОВ «Науково-виробнича фірма «Українські національні інформаційні системи» - про поділ майна подружжя,

В С Т А Н О В И В:

В апеляційній скарзі ТОВ «Науково-виробнича фірма «Українські національні інформаційні системи» просить скасувати рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 18 червня 2015 року, посилаючись на неповне встановлення обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду дійсним обставинам, порушення норм матеріального та процесуального права.

Апеляційний суд, вивчивши доводи апеляційної скарги, матеріали справи, вважає, що оскаржуване рішення підлягає зміні, виходячи з наступного.

Судом першої інстанції встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 21 квітня 2001 року.

За час шлюбу придбали: нежитлові приміщення №№ 101,506,508,509, I-V за адресою: м. Дніпропетровськ, вул. Радистів, буд.5-а; нежитлові приміщення офісу загальною площею 135,9 кв.м. на 1-му поверсі в житловому будинку літ. А-9 за адресою: Миколаївська обл., м. Миколаїв, вул. Фрунзе, .50; 2/3 частки житлового будинку №11-а за адресою: Україна, Автономна республіка Крим, м. Ялта, вул. Ульянова Д; автомобіль НОМЕР_1, VIN: JTHCH96S260003623

Відповідно до ст. 60 СК України, майно, нажите подружжям в період шлюбу, належить чоловіку і дружині на правах спільної сумісної власності.

Майно набуте подружжям під час шлюбу є їх спільною сумісною власністю. Кожен з подружжя мають рівні права володіння, користування та розпорядження цим майном. Якщо між подружжям не досягнуто домовленості про спосіб розподілу спільного майна, то за їх позовом, чи позовом одного з них суд може постановити рішення про поділ майна в натурі, якщо це можливо без шкоди його господарському призначенню.

Відповідно до ч.1 ст.71 СК України, майно, що є обєктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі.

Здійснюючи поділ майна шляхом виділу позивачці усього майна, а відповідачеві грошову компенсацію вартості його ? частини у сумі 1 мільйон гривень, - районний суд посилався, зокрема, на ч. 1,2 ст. 71 СК України щодо присудження неподільних речей одному із подружжя, на ст.. 372 ЦК України щодо стягнення компенсації в разі неможливості поділу часток в натурі.

З таким висновком не можна погодитись, оскільки він є помилковими, зробленими без врахування усіх вимог матеріального закону та обставин справи.

Поділ спільного майна подружжя здійснюється за правилами, встановленими ст.ст.. 69-72 СК України.

Вирішуючи спір за вимогами ч.2 ст.71 СКУ та присуджуючи відповідачеві лише грошову компенсацію, райсуд залишив без уваги частину 5 даної норми, згідно якої- присудження одному із подружжя грошової компенсації можливе лише за умови попереднього внесення другим із подружжя відповідної грошової суми на депозитний рахунок суду, чого у даному випадку позивачкою зроблено не було.

В матеріалах справи відсутні будь-які докази визначення вартості майна та підстав стягнення з позивачки вартості частини відповідача саме в розмірі 1 000 000 грн. Не досліджено судом, чи є частка відповідача в спільному майні значною чи незначною, якою є вартість спірного майна (або дійсна, або погоджена сторонами) та чи відповідає сума компенсації вартості його 1/2частини.

Згідно роз*яснень, що містяться у п.25 Постанови Пленуму ВСУ №11 від 21.12.2007. - У разі, коли неподільні речі не можуть бути реально поділені між подружжям відповідно до їх часток, суд визнає ідеальні частки подружжя в цьому майні без його реального поділу і залишає майно у їх спільній частковій власності.

Судом же такі роз*яснення не враховані, фактично припинено право власності відповідача на частку в спільному майні без внесення позивачкою вартості цієї частки на депозитний рахунок суду.

Крім того, судом не взято до уваги та не надано оцінку тому, що згідно Постанови державного виконавця від 11.06.2013. (а.с.32т1) на все майно, що є предметом спору, Кіровським відділом Державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції накладено арешт з метою звернення стягнення суми боргу з ОСОБА_3 на користь апелянта - ТОВ «НВФ»УНІС».

Відповідно до ч. 2 ст. 52 ЦК України фізична особа-підприємець, яка перебуває у шлюбі, відповідає за зобовязаннями, повязаними з підприємницькою діяльністю, усім своїм особистим майном і частиною у праві спільної сумісної власності подружжя, яка належатиме їй при поділі цього майна.

Таким чином, оскаржуване рішення, яким визнано за позивачкою право власності на частину майна відповідача, прямо порушує право ТОВ «НВФ»УНІС» та впливає на законні інтереси підприємства при виконанні постанови Дніпропетровського апеляційного господарського суду та стягненні з ОСОБА_3 суми боргу, враховуючи також, що докази наявності будь-якого іншого майна, крім того, щодо якого визнано право власності за ОСОБА_2,- відсутні, що виключає можливість виконання судового рішення про стягнення боргу на користь Товариства.

З огляду на наведене, судом першої інстанції порушено положення ст. 52 ЦК України, залишено без уваги той факт, що сторонами не здійснено фактичного поділу майна, а виключно затверджено перехід прав власності на все належне ОСОБА_3 майно до ОСОБА_2, чим унеможливлено виконання вказаного судового рішення.

Виходячи із встановлених дійсних обставин справи та вимог закону щодо законного права сторін на поділ майна, але з врахуванням усих встановлених правовідносин та у випадку, що розглядається, того, що таке право має бути реалізовано шляхом виділу майна у спільну часткову власність з визначенням ідеальної частки кожного із подружжя, яка визначена законом та складає ? частину,- апеляційний суд вважає необхідним рішення райсуду змінити та визнати за кожним із сторін по ? частці майна, переліченого судом у рішенні.

При цьому суд вірно виключив із поділу майно, яке належить лише особисто відповідачеві, врахувавши, що майно, яке ділиться, було придбане ОСОБА_3 (згідно правовстановлюючих документів) не як підприємцем, а як фізичною особою.

Керуючись ст. 307, 309пп.1, 3, 4 ЦПК України, апеляційний суд

В И Р І Ш И В:

Апеляційну скаргу ТОВ «Науково-виробнича фірма «Українські національні інформаційні системи» задовольнити частково.

Рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 18 червня 2015 року змінити.

Визнати за ОСОБА_2 та ОСОБА_3 за кожним право власності на ? вказаного рухомого та нерухомого майна, а саме:

нежитлового приміщення № 508 загальною площею 5,5 кв.м. на V поверсі будівлі комерційного призначення зі складами літ. А-6 (загальною площею 3118, 3 кв.м.), розташоване за адресою: м. Дніпропетровськ, вулиця Радистів, буд. 5А (ОСОБА_1 про державну реєстрацію прав № 29529109 від 03.04.2011, реєстраційний номер 33313693);

нежитлових приміщень № 506, 509 загальною площею 103, 3 кв.м., балкон, розташовані на V поверсі у будівлі комерційного призначення зі складами літ. А-6 (загальною площею 3118, 3 кв.м.), розташовані за адресою: м. Дніпропетровськ, вулиця Радистів, буд. 5А (витяг про державну реєстрацію прав № 29529115 від 03.04.2011, реєстраційний номер 33313675);

нежитлового приміщення № 101 загальною площею 367, 3 кв.м., ганок літ. а1 на I поверсі у будівлі комерційного призначення зі складами літ. А-6 (загальною площею 3118, 3 кв.м.), що розташоване за адресою: м. Дніпропетровськ, вулиця Радистів, буд. 5А (витяг про державну реєстрацію прав № 29531848 від 04.04.2011, реєстраційний номер 33315266);

нежитлових приміщень у підвалі № I- V, загальною площею 421, 9 кв.м., вхід у підвал літ. а3; приямки літ. а4-а6 у будівлі комерційного призначення зі складами літ. А-6 (загальною площею 3118, 3 кв.м.), розташовані за адресою: м. Дніпропетровськ, вулиця Радистів, буд. 5А (витяг про державну реєстрацію прав № 29529119 від 03.04.2011, реєстраційний номер 33313712);

нежитлового приміщення офісу загальною площею 135,9 кв.м. на І поверсі в житловому будинку літ. А-9 за адресою Миколаївська область, м. Миколаїв, вул.. Фрунзе, буд. 50 (свідоцтво про право власності САА 279290 від 02.11.2004, видане Виконавчим комітетом Миколаївської міської ради, зареєстровано Миколаївським міжміським бюро технічної інвентаризації 02.11.2004, реєстраційний номер 8198438);

автомобілю НОМЕР_1, VIN: JTHCH96S260003623 (свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії ЯАВ №007106 від 13.01.2006).

за кожним по 1/3 частині житлового будинку № 11-а, що розташований за адресою: Україна, Автономна республіка Крим, м. Ялта, вул. Ульянова Д (вулиця Ульянівська) (договір купівлі-продажу, посвідчений приватним нотаріусом Ялтинського міського нотаріального округу ОСОБА_4, 05.03.2007 за реєстровим № 121, зареєстровано Комунальним підприємством Ялтинське БТІ 02.04.2007, реєстраційний номер 6445959);

Рішення чинне з моменту проголошення, може бути оскаржене у 20-денний строк у касаційному порядку.

Головуючий Н.Є. Колодяжна

Судді: О.П. Бараннік

ОСОБА_5