Дата документу Справа №
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/778/2204/15р. Головуючий у 1-й інстанції: Мінгазов Р.В.
Суддя-доповідач Спас О.В.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 квітня 2015 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Запорізької області у складі:

головуючого Спас О.В.,

суддів: Полякова О.З.,

Бабак А.М.,

при секретарі Бабенко Т.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ПУБЛІЧНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК "ПРИВАТБАНК"

на рішення Запорізького районного суду Запорізької області від 12 лютого 2015 року

у справі за позовом ПУБЛІЧНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК "ПРИВАТБАНК" до ОСОБА_4 про стягнення заборгованості,-

В С Т А Н О В И Л А:

У вересні 2014 року ПАТ КБ "ПРИВАТБАНК" звернулося до суду з позовом до ОСОБА_4 про стягнення заборгованості.

В позові, уточненому під час розгляду справи, зазначено, що відповідно до укладеного 16.12.2005 року договору № DNH4KP11401612 отримала кредит у розмірі 5332,60 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 25,08 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення 15.06.2007 року. Відповідно до зазначеного договору, погашення заборгованості здійснюється в наступному порядку: щомісяця в період сплати, відповідач повинен надавати банку грошові кошти (щомісячний платіж) для погашення заборгованості за кредитом, яка складається із заборгованості за кредитом, за відсотками, комісією, а також інші витрати, встановлені кредитним договором. ПАТ КБ "ПРИВАТБАНК" свої зобов'язання за договором виконав у повному обсязі, а саме видав ОСОБА_4 кредит в обумовленій договором сумою, проте, ОСОБА_4 не виконала належним чином договірні зобов'язання щодо погашення заборгованості та повернення кредиту в обумовлені сторонами та визначені договором строки. Станом на 08.09.2014 року заборгованість відповідача відповідно до наданого розрахунку становить 12 124,74 грн. та складається з наступного: 7154,24 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом; 3916,94 грн. - пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором в період з 08.09.2013 по 08.09.2014 рр., штрафи відповідно до п. 5.3 Умов та правил надання банківських послуг: 500,00 грн. - штраф (фіксована частина); 553,56 грн. - штраф (процентна складова).

Посилаючись на викладені обставини, просило суд стягнути з ОСОБА_4 на користь ПАТ КБ "ПРИВАТБАНК" заборгованість у розмірі 12 124,74 грн. та судові витрати.

Рішенням Запорізького районного суду Запорізької від 12 лютого 2015 року у задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду, ПАТ КБ "ПРИВАТБАНК" подало апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи, просить рішення скасувати та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити в повному обсязі. Стягнути з ОСОБА_4 понесені судові витрати.

В засідання апеляційного суду відповідач, будучи належно та своєчасно повідомленою про час та місце судового засідання, що підтверджується наявним в справі рекомендованим поштовим повідомленням про вручення судової повістки про виклик, не з'явилася. З клопотаннями про відкладення судового засідання з повідомленням про поважність причин неявки до апеляційного суду відповідач не звернулася. Судова колегія ухвалила про можливість розглядати справу за її відсутності.

Заслухавши у судовому засіданні суддю-доповідача, пояснення представника апелянта Якушева С.О., перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

На підставі п.п.2,3 ч. 1 ст. 307 ЦПК України за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції апеляційний суд має право скасувати рішення суду першої інстанції і ухвалити нове рішення по суті позовних вимог, або змінити рішення.

Відповідно ст. 309 ЦПК України підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення або зміни рішення є: неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд вважав встановленими; невідповідність висновків суду обставинам справи; порушення або неправильне застосування норм матеріального або процесуального права.

Згідно ч. 2 ст. 314 ЦПК України апеляційний суд ухвалює рішення у випадках скасування судового рішення і ухвалення нового або зміни рішення.

Судом першої інстанції встановлені наступні обставини.

16.12.2005 року ОСОБА_4 за договором № DNH4KP11401612 отримала кредит у розмірі 5332,60 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 25,08 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення 15.06.2007 року.

Станом на 08.09.2014 року заборгованість відповідача відповідно до наданого розрахунку становить 12 124,74 грн. та складається з наступного: 7154,24 грн. заборгованість по процентам за користування кредитом; 3916,94 грн. пеня за період з 08.09.2013 по 08.09.2014 рр., 500,00 грн. штраф (фіксована частина); 553,56 грн. - штраф (процентна складова).

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції застосував ст. 267 ЦК України щодо застосування наслідків спливу строку позовної давності.

Суд також послався на п.7 ч. 13 ст. 11 Закону України про захист прав споживачів та дійшов висновку, що у цій справі строк позовної давності застосовується незалежно від наявності відповідної заяви.

Перевіряючи доводи апеляційної скарги колегія суддів виходить з наступного.

Відповідно до статті 256 ЦК Українипозовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Цивільне законодавство передбачає два види позовної давності: загальну і спеціальну.

Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України).

Згідно з ч. 1 ст. 258 ЦК Українидля окремих видів вимог законом може встановлюватися спеціальна позовна давність: скорочена або більш тривала порівняно із загальною позовною давністю.

Частиною першою статті 259 ЦК Українизакріплено, що позовна давність, встановлена законом, може бути збільшена за домовленістю сторін. Договір про збільшення позовної давності укладається у письмовій формі.

Разом із тим згідно із частинами третьою, четвертою статті 267 ЦК Українипозовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Суд першої інстанції вказав у рішенні, що відповідач подала заяву про застосування наслідків спливу строку позовної давності до вимог про стягнення пені.

При цьому з уточненої позовної заяви про зміну позовних вимог видно, що пеня обчислена за річний строк (08.092013 - 08.09.2014р.) у сумі 3916,94грн., що підтверджено наданим до заяви розрахунком.

Відповідно до заяви відповідача ОСОБА_4 вона визнає заборгованість за договором і вказує, що заборгованість складає: за відсотками 7154,24 грн., 3916,94 грн. пеня за рік, 500,00 грн. та 553,56 грн. штраф (а.с.33). Нею обчислена сума пені за рік, оскільки у первісному позові банк просив стягнути пеню за час прострочення понад рік і відповідач просила застосувати строк позовної давності саме до нарахування пені.

Сума заборгованості, яку вказала у цій заяві відповідач, повністю збігається із сумою, вказаною позивачем у уточненій позовні заяві, в якій змінено розмір позовних вимог.

Щодо інших вимог про стягнення процентів, штрафів заява про застосування позовної заяви не подавалася.

Із заявою про застосування позовної давності відповідач до суду першої інстанції не зверталася, а тому відсутні правові підстави для застосуванням судом позовної давності.

Крім того, висновок суду першої інстанції, про те, що пункт 7 частини одинадцятої статті 11 Закону України "Про захист прав споживачів", яким кредитодавцю забороняється вимагати повернення споживчого кредиту, строк давності якого минув, не підлягає застосуванню до спірних правовідносин, оскільки указана частина статті 11 Закону стосується позасудового порядку повернення споживчого кредиту і спрямована на те, щоб встановити судовий контроль за вирішенням таких вимог кредитодавця з метою захисту прав споживача як слабшої сторони договору споживчого кредиту.

Колегія суддів виходить з наступного. Згідно із положеннями частини третьої статті 267 ЦК Україниза відсутності заяви сторони у спорі про застосування позовної давності правові підстави для його застосування відсутні.

Виходячи з викладеного доводи апеляційної скарги є такими, що знайшли своє підтвердження.

При вирішенні справи апеляційний суд керується наступними нормами матеріального права.

Згідно зі ст.ст. 526, 543, 625, 629, 1048-1050, 1054, 1055 ЦК України зобов'язання за договором, у тому числі за договором кредиту, за яким кредитодавець надає кошти, а позичальник зобов'язується їх повернути за сплатою процентів, є обов'язковими для виконання сторонами, має виконуватися належним чином, з застосуванням відповідальності за порушення грошового зобов'язання.

Таким чином, рішення суду першої інстанції не є таким, що відповідає вимогам ст. ст. 212-215 ЦПК України щодо законності, обґрунтованості рішення суду, встановлення наявності обставин на підтвердження вимог і заперечень та належного застосування до спірних правовідносин норм матеріального права.

За наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції апеляційний суд вбачає, що суд першої інстанції не врахував, що обставини на підтвердження позову доведені належним чином. Висновки суду не відповідають обставинам справи та зроблені з порушенням вищевказаних норм права, а тому наявні підстави для задоволення апеляційної скарги та ухвалення нового рішення про задоволення позову.

У порядку ст. 88 ЦПК України присудженню на користь позивача підлягають понесені ним судові витрати зі сплати судового збору у сумі 425,79грн. (303,99 + 121,80 = 425,79)

Керуючись ст. ст. 307, 309, 313, 314, 316, 317 ЦПК України, колегія суддів,

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу ПУБЛІЧНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК "ПРИВАТБАНК" задовольнити.

Рішення Запорізького районного суду Запорізької області від 12 лютого 2015 року у цій справі скасувати та ухвалити нове рішення наступного змісту.

Стягнути з ОСОБА_4, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 на користь ПУБЛІЧНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК "ПРИВАТБАНК":

1) заборгованість за кредитним договором DNH4KP11401612 від 16.12.2005р. 7154,24грн. заборгованості за процентами, 3916,94грн. пені за період з 08.09.2013р. по 08.09.2014р., штрафи: 500грн. фіксована частина, 553,56грн. процентна складова, а разом стягнути 12124,74грн. (дванадцять тисяч сто двадцять чотири гривні 74 коп.)

2) судові витрати у сумі 425,79грн.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення, проте може бути оскаржене до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня проголошення.

Головуючий:

Судді: