Справа № 203/6783/14-ц
Провадження № 2-з/0203/37/2015
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 березня 2015 року м. Дніпропетровськ

Суддя Кіровського районного суду м. Дніпропетровська Колесніченко О.В., розглянувши заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову, -

ВСТАНОВИЛА:

ОСОБА_1 звернувся через суд з позовом, предявленим до Реєстраційної служби Дніпропетровського МУЮ, ОСОБА_2 про встановлення фактів, що мають юридичне значення, визнання права власності, усунення перешкод у користуванні своєю власністю шляхом повернення незаконно отриманого майна, в якому просив суд встановити факт того, що нежитлова будівля №9 по вул. Половицькій у м. Дніпропетровську є тією ж самою будівлею зазначеною за адресою: вул. Плеханова, 38 у м. Дніпропетровську; визнати за ОСОБА_1 право власності на будівлю №9 по вул. Половицькій у м. Дніпропетровську (колишня адреса: вул. Плеханова, 38); зобовязати відповідача ОСОБА_3 МУЮ в особі його Реєстраційної служби скасувати державну реєстрацію права власності у державному реєстрі та анулювати свідоцтво на право власності на нежитлову будівлю по вул. Плеханова, 38 у м. Дніпропетровську, видане ОСОБА_4 за №747904 від 12 вересня 2013 року; прийняти рішення суду про усунення перешкод ОСОБА_1 у користуванні та володінні нежитловою будівлею №9 по вул. Половицькій у м. Дніпропетровську шляхом передачі її ОСОБА_2 ОСОБА_1

23 грудня 2014 року позивач через канцелярію суду подав заяву про забезпечення цього позову шляхом заборони будь-яким особам здійснювати будь-які дії відносно будівлі №9 по вул. Половицькій у м. Дніпропетровську (колишня будівля №38 по вул. Плеханова у м. Дніпропетровську).

Ухвалою судді Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 23 грудня 2014 року вказана заява повернута позивачу.

Ухвалою апеляційного суду ОСОБА_3 від 12 лютого 2015 року ухвала судді від 23 грудня 2014 року скасована, питання щодо забезпечення позову переданого на новий розгляд до того ж суду, виділені матеріали відносно забезпечення позову повернуті місцевому суду 24 березня 2015 року, а цивільна справа №203/6783/14-ц після перегляду в апеляційному порядку ухвали судді про відкриття провадження надійшла до місцевого суду 26 березня 2015 року.

Розглянувши заяву позивача, суддя виходить з наступного.

Відповідно до ст.ст. 151, 152 ЦПК України забезпечення позову за заявою осіб, які беруть участь у справі, допускається у спосіб, визначений ЦПК та про який клопочуть такі особи на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду, ризик чого має бути підтвердженим достатніми фактичними даними.

За вимогами ч.2 ст.151 ЦПК України у заяві про забезпечення позовну повинно бути зазначено причини, у звязку з якими потрібно забезпечити позов, вид забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності, інші відомості, потрібні для забезпечення позову.

Крім цього, Пленум Верховного Суду України у пункті 4 своєї постанови від 22 грудня 2006 року № 9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розяснив, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суддя має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; зясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову позовним вимогам.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв'язку із застосуванням відповідних заходів. Наприклад, обмеження можливості господарюючого суб'єкта користуватися та розпоряджатися власним майном іноді призводить до незворотних наслідків.

Так, у своїй заяві позивач наводить не фактичні дані щодо дій відповідачів Реєстраційної служби Дніпропетровського МУЮ та ОСОБА_2 щодо відчуження спірної будівлі, а посилається на гіпотетичну можливість невиконання рішення суду через нібито недобросовісність попереднього власника ОСОБА_5, при цьому не наводить які саме інші дії, вчинені відповідачами можуть призвести до неможливості виконання рішення суду про можливе задоволення позову, зокрема, в частині визнання юридичного факту, визнання за позивачем права власності на спірне нерухоме майно, зобовязання скасувати державну реєстрацію, тощо, а також не наводить доказів на підтвердження таких обставин.

Одночасно в своїй заяві позивач не наводить доказів на підтвердження необхідності застосування такого виду забезпечення позову як заборона будь-яким особам здійснювати будь-які дії відносно спірної будівлі, зважаючи на те, що будівля має комунікації (водопостачання, опалення, електрифікація, тощо), обслуговування яких здійснюється відповідними особами, а безпеку, в тому числі пожежну, будівельну, і т.д. забезпечують відповідні служби, доступ яких до будівлі у разі вжиття заходів забезпечення позову у визначений в заяві спосіб буде неможливим, що може призвести до незворотних наслідків.

Так само, позивач не довела необхідності заборони здійснювати і будь-які дії відповідачу ОСОБА_2, зокрема, користування спірним майном та його утримання до ухвалення рішення у справі.

Зважаючи на викладене, належить дійти висновку про відсутність підстав для забезпечення позову у визначений в заяві позивача спосіб.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 151-153 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Відмовити ОСОБА_1 в задоволенні заяви про забезпечення його позову до Реєстраційної служби Дніпропетровського МУЮ, ОСОБА_2 про встановлення фактів, що мають юридичне значення, визнання права власності, усунення перешкод у користуванні власністю шляхом повернення незаконно отриманого майна.

Апеляційна скарга на ухвалу суду про відмову у забезпеченні позову подається протягом пяти днів з дня її оголошення до апеляційного суду Дніпропетровської області через Кіровський районний суд міста ОСОБА_3. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом пяти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя О.В. Колесніченко