Справа № 640/1623/15-ц
Київський районний суд м. Харкова у складі: головуючого
судді Чередник В.Є.,
при секретарі Кривенко Т.С.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа ОСОБА_3 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням,-
У лютому 2015 р. позивач звернулась до суду із вищезазначеним позовом, в якому просила визнати відповідача таким, що втратив право користування квартирою АДРЕСА_1.
В судове засідання позивач подала письмову заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала, проти заочного розгляду справи не заперечувала.
Відповідач в судове засідання повторно не з'явився, про час та місце судового розгляду повідомлявся належним чином за місцем фактичного проживання та смс-повідомленням, причин неявки не повідомив, заяв про розгляд справи за його відсутності до суду не надходило.
Третя особа в судове засідання не з'явилась, про день та час розгляду справи повідомлена належним чином, подала до суду письмові пояснення, в яких проти позову не заперечувала.
Суд вважає можливим провести заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів, враховуючи, що позивач не заперечує проти такого вирішення справи, що відповідає положенням ст..224 ЦПК України.
Судом установлені такі факти та відповідні їм правовідносини.
Матеріалами справи встановлено, що позивач ОСОБА_1 та її донька ОСОБА_1 є співвласниками квартири АДРЕСА_1 на підставі договору купівлі -продажу від 29.04.1998 року, посвідченого ПН ХМНО Бєсєда Т.Д., зареєстрованого в реєстрі за № 1-1816./ а.с. 14/
З ОСОБА_2 позивач проживала у цивільному шлюбі з 2004 року. В період з 2004 по червень 2013 року відповідач був зареєстрований в квартирі АДРЕСА_2, що належала останньому на праві власності.
У зв'язку з продажем квартири АДРЕСА_2 на прохання відповідача позивач та третя особа надали дозвіл на реєстрацію відповідача за адресою: АДРЕСА_1., у зв'язку з чим 20.06.2013 року відповідача було зареєстровано за вказаною адресою./ а.с. 11/
26.07.2013 року відповідачем на підставі договору купівлі - продажу посвідченого ПН ХМНО Зубарєвим І.Ю. зареєстрованого в реєстрі за № 4817, було придбано у власність двокімнатну квартиру АДРЕСА_3./ а.с.12-13/
В вересні 2013 року відповідач припинив мешкати за адресою реєстрації та вивіз свої речі.
На теперішній час останній постійно мешкає у квартирі АДРЕСА_3, що належить йому на праві власності. Відповідач за адресою реєстрації не з'являється не проживає в квартирі, не сплачує комунальні платежі, не отримує корресподенцію за даною адресою, особистих речей його в квартирі не має і квартирою не цікавиться.
Комунальні платежі нараховуються згідно численності зареєстрованих осіб. Так як
відповідач не сплачує зазначені платежі, то позивач з донькою змушені сплачувати всі платежі самостійно.
Згідно ст. 71 ч. 1 Житлового кодексу УРСР при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається жиле приміщення лише протягом шести місяців, а згідно ст. 72 цього кодексу визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку.
Ст. 383 ЦК України передбачено, що власник квартири має право використовувати помешкання для власного проживання та проживання членів своєї сім'ї.
Ст. 3 СК України визнає сім'ю спільне проживання осіб, що пов'язані спільним побутом та мають взаємні права та обов'язки.
Таким чином, оскільки відповідач у спірній квартири не проживає більше шести місяців, не сплачує плату за користування жилим приміщенням і комунальними послугами, не несе інших витрат по утриманню спірної квартири та не приймає участь у спільному побуті, він не є членом сім'ї позивача, має власне житло, а отже суд вважає, його таким, що втратив право користування житловою квартирою АДРЕСА_1.
Стаття 391 ЦК України гарантує захист права власності від порушень, не пов'язаних із позбавленням володіння. Стаття 526 ЦК України передбачає необхідність виконання зобов'язання відповідно умов договору.
Стаття 150 ЖК України говорить про те, що громадяни, які мають у приватній власності будинок, користуються ним для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд.
Стаття 107 ЖК України, яка регулює східні правовідносини, передбачає, що у випадку вибуття наймача і членів його сім'ї на інше місце помешкання, вони втрачають право користування житловим приміщенням з дня вибуття.
Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутись до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способом захисту цивільного права та інтересу може бути припинення дії, яка порушує право.
Згідност.88 ЦПК України з відповідачів на користь позивача підлягають стягненню понесені ним та документально підтверджені судові витрати.
На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 10,11, 88, 209, 212, 214-215, 218, 224-226 ЦПК України ст.391 ЦК України, ст..ст.107, 150 ЖК України, суд,-
Позовні вимоги ОСОБА_1 - задовольнити.
Визнати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, ІПН НОМЕР_1 таким, що втратив право користування квартирою АДРЕСА_1.
Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, ІПН НОМЕР_1 на користь ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 243. 60 грн.
Рішення може бути оскаржено шляхом подачі протягом 10 днів з дня проголошення рішення до Київського районного суду м. Харкова апеляційної скарги.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Суддя -