Справа № 2/325/205/2015
РІШЕННЯ

Іменем України

31 березня 2015 року Приазовський районний суд Запорізької області у складі головуючої судді Пантилус О.П., при секретарі Орманджи Ф.К., за участю позивача ОСОБА_1, за участю в режимі відеоконференції з Печерським районним судом м.Києва, представника відповідача Борзенкової Ю.М., розглянувши в смт. Приазовське Запорізької області у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до товариства з додатковою відповідальністю Страхова компанія «Альфа-Гарант (далі ТОВ СК «Альфа-Гарант»), третя особа ОСОБА_3, про відшкодування шкоди,

ВСТАНОВИВ:

18.02.2015 року позивач звернувся до суду з позовом в якому просить стягнути з відповідача спричинену йому в результаті настання дорожньо-транспортної події (страхового випадку) матеріальну шкоду (суму страхового відшкодування) в розмірі 17317,97 гривень та всі понесені судові витрати.

Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що 30.08.2014 року на 479 км. + 450 м. автодороги Одеса-Мелітополь-Новоазовськ на території Приазовського району Запорізької області сталась дорожньо-транспортна пригода (ДТП). Третя особа по справі - водій ОСОБА_3, керуючи автомобілем Ford Tranzit, реєстраційний номер НОМЕР_1, під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху, не врахував дорожню обстановку і стан транспортного засобу виїхав на зустрічну смугу та скоїв зіткнення з автомобілем «Шевролет Еванда», реєстраційний номер НОМЕР_2, під керуванням позивача. Внаслідок ДТП транспортні засоби отримали механічні пошкодження.

Постановою Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 10.11.2014 року (за місцем проживання ОСОБА_3) встановлено вину водія ОСОБА_3 у скоєнні вказаної ДТП, та його притягнуто до адміністративної відповідальності за ст.124 КУпАП і призначене покарання у вигляді штрафу у розмірі 425 грн.

Цивільно-правова відповідальність ОСОБА_3 була застрахована в ТДВ СК «Альфа-Гарант», про що 07.06.2014 року укладено відповідний договір страхування зі строком дії до 06.06.2015 року (поліс АІ/0587380).

Страховик визнав вказану подію страховим випадком, визнав свій обов'язок щодо виплати позивачу суми страхового відшкодування, проте суму страхового відшкодування, на думку позивача, сплатив не в повному обсязі, бо відповідно експертного звіту № 736 (07) 220115 від 29.01.2015 року, вартість відновлюваного ремонту належного позивачу транспортного засобу з урахуванням зносу складає 31446,03 гривень.

Страхове відшкодування позивачу було сплачено у розмірі 13128,06 грн. Тому, позивач вважає, що недоплачена йому страховою компанією сума, з урахуванням франшизи в розмірі 1000 грн., складає 17317,97 грн., яку він просить стягнути з відповідача, посилаючись на вимоги ст.ст. 979, 1166, ч.2 ст.1187, ст.1188 ЦК України, ст.ст. 6, 12, 22, 28, 29 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», ст.22 Закону України "Про захист прав споживачів".

Позивач ОСОБА_1 в судовому засіданні позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просить їх задовольнити з підстав зазначених в позові.

Представник відповідача Борзенкова Ю.М., яка приймала участь в судовому засіданні в режимі відеоконференції з Печерським районним судом м. Києва, позовні вимоги не визнала, вважає їх незаконними, необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Вона зазначила, що дійсно 26.05.2014 року між ТДВ СК «Альфа-Гарант» та ОСОБА_3 було укладено договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АІ/0587380. Товариством 08.09.2014 року отримано повідомлення від 01.09.2014 року про дорожньо-транспортну пригоду від потерпілого, що мала місце 30.08.2014 року за участю автомобіля НОМЕР_3 під керуванням ОСОБА_1 та автомобіля «Форд» р.н. НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_3 Після чого, на підставі п.35.2 ст.35 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» повідомлено заявнику про перелік необхідних документів для прийняття рішення щодо виплати страхового відшкодування.

На виконання п. 34.2. ст. 34 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» товариством направлено аварійного комісара, яким 12.09.2014 року надано акт огляду транспортного засобу і фотографії з місця ДТП.

Під час проведення огляду пошкодженого автомобіля НОМЕР_4, проведеного спеціалістом з оцінки майна ОСОБА_4 05.09.2014 року, було складено протокол огляду, в якому наведено опис пошкоджень. Огляд проводився в присутності власника транспортного засобу ОСОБА_1, який ознайомлений із змістом протоколу та підписав цей документ.

23.10.2014 року товариством отримано Звіт № 8900 від 19.10.2014 року про вартість матеріального збитку завданого власнику транспортного засобу «Шевролет», р.н.НОМЕР_2, який згідно з висновками дорівнює - 17 032,84 гривень з урахуванням ПДВ.

15.12.2014 року ОСОБА_1 надано заяву про страхове відшкодування із зазначенням реквізитів рахунку, на які слід перерахувати страхове відшкодування, а також постанову Самарського районного суду м.Дніпропетровська. Після отримання всіх необхідних документів страховиком прийнято рішення про здійснення страхового відшкодування (про що повідомлено ОСОБА_1.) та 13.01.2015 року складено та затверджено розрахунок страхового відшкодування і страховий акт №ЦВ/14/1111 та перераховано страхове відшкодування в розмірі 13 194,03 гривень на рахунок вказаний ОСОБА_1 (17 032,84-1000,00 (франшиза) - 20 %ПДВ = 13 194,03).

Представник відповідача вважає, що страховиком зобов'язання, передбачені законом, виконані в повному обсязі і належним чином, а наданий позивачем на підтвердження вимог, звіт № 736(07)220115 від 29.01.2015 року не може бути належним підтвердженням завданої шкоди позивачу бо він складений в порушення вимог п. 34.2. ст. 34 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Так, ОСОБА_1 самостійно, без жодного погодження з ТДВ СК «Альфа-Гарант», через пів року після настання ДТП, замовлено проведення звіту про вартість завданих збитків. При цьому ні ОСОБА_1, ні спеціалістом з оцінки майна, не зазначено яким чином зберігався автомобіль після ДТП, чи впливали на його стан негативні чинники, зокрема погодні умови. Автомобіль «Шевролет» р.н.НОМЕР_5, експлуатувався після ДТП, що підтверджується показаннями пробігу зафіксованими обома експертами, так в звіті № 8900 від 19.10.2014 р. (огляд проводився 05.09.14 р.) - 138611 км.; за даними звіту №736(07)220115 від 29.01.2015 р. (огляд проводився 22.01.2015 р.)-139457 км.

На підставі викладеного відповідач просить відмовити ОСОБА_1 в задоволенні позовних вимог до ТДВ СК «Альфа-Гарант».

Третя особа - ОСОБА_3 в судове засідання не з'явився про час та дату судових засідань був повідомлений належним чином, заяви про відкладення розгляду справи та про розгляд справи за його відсутності від нього не надходило, тому суд визнає його неявку неповажною та вважає можливим розглянути справу за його відсутності.

Вислухавши пояснення позивача, заперечення представника відповідача, дослідивши матеріали справи суд вважає необхідним відмовити в задоволенні позову у повному обсязі виходячи із наступного.

Дані правовідносини регулюються главою 67 Цивільного кодексу (ЦК) України та відповідно до ч.2ст.999 ЦК до відносин, що випливають із обовязкового страхування, застосовуються положення цього Кодексу, якщо інше не встановлено актами цивільного законодавства.

Закон України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності наземних транспортних засобів» (далі Закон) регулює відносини у сфері обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів і спрямований на забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров'ю та майну потерпілих при експлуатації наземних транспортних засобів на території України.

Статтею 2 Закону визначено, що відносини у сфері обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів регулюються Конституцією України, Цивільним кодексом України, Законом України "Про страхування", цим та іншими законами України і нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до них. Якщо норми цього Закону передбачають інше, ніж положення інших актів цивільного законодавства України, то застосовуються норми цього Закону.

Статтями 6, 22 Закону передбачено, що страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров'ю та/або майну потерпілого. У разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи.

Згідно ст.28 Закону шкода, заподіяна в результаті дорожньо-транспортної пригоди майну потерпілого, - це шкода, пов'язана: з пошкодженням чи фізичним знищенням транспортного засобу.

Судом встановлено, що 26.05.2014 року між ТДВ СК «Альфа-Гарант» та ОСОБА_3 було укладено договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АІ/0587380 (а.с. 10).

Постановою Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 10.11.2014 року (яка набрала законної сили) ОСОБА_3 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 425 гривень (а.с.9).

Відповідно до зазначеної постанови, 30.08.2014 року на 479 км+450 м автодороги Одеса-Мелітополь-Новоазовськ ОСОБА_3, керуючи автомобілем Ford Tranzit, реєстраційний номер (р.н.) НОМЕР_1, порушив вимоги п. 12.1 Правил дорожнього руху. А саме, під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху, не врахував дорожню обстановку і стан транспортного засобу та виїхав на зустрічну смугу дороги де скоїв зіткнення з автомобілем «Шевролет», р.н. НОМЕР_3, який отримав механічні пошкодження(а.с. 9).

Статтею 35 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності наземних транспортних засобів» (далі Закон) передбачено, що для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, протягом 30 днів з дня подання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду подає страховику заяву про страхове відшкодування.

Обов'язки страховика визначені статтею 36 Закону, де вказано, що страховик керуючись нормами цього Закону, приймає вмотивоване рішення про здійснення страхового відшкодування або про відмову у його здійсненні. Рішення про здійснення страхового відшкодування приймається у зв'язку з визнанням майнових вимог заявника або на підставі рішення суду, у разі якщо спір про здійснення страхового відшкодування розглядався в судовому порядку. Страховик протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у статті 35 цього Закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов'язаний: у разі визнання ним вимог заявника обґрунтованими - прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування та виплатити його. Якщо відшкодування витрат на проведення відновлювального ремонту пошкодженого майна (транспортного засобу) з урахуванням зносу здійснюється безпосередньо на рахунок потерпілої особи сума, що відповідає розміру оціненої шкоди, зменшується на суму визначеного відповідно до законодавства податку на додану вартість.

Із досліджених судом документів встановлено, що за заявою ОСОБА_1 від 07.12.2014 року, яка надійшла до страховика 15.12.2014 року (а.с.58), ТДВ СК «Альфа-Гарант» 13.01.2015 року складено і затверджено розрахунок страхового відшкодування, а також страховий акт №ЦВ/14/1111 та перераховано страхове відшкодування в розмірі 13194,03 гривень на рахунок вказаний ОСОБА_1, що підтверджується платіжним дорученням № 8582 від 13.01.2015 року (а.с.60-63).

Відповідно до ст.29 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у зв'язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством.

Згідно звіту № 8900 від 19.10.2014 року, розмір матеріального збитку завданого власнику транспортного засобу «Шевролет Еванда» д.н. НОМЕР_5 приймається рівним вартості відновлювального ремонту з урахуванням фізичного зносу запчастин складає - 17032,84 гривень.

Виплата застрахованій особі здійснена з цієї суми з відрахуванням франшизи та 20% ПДВ і склала 13194,03 гривень (а.с. 62-63).

Не погоджуючись з сумою страхового відшкодування ОСОБА_1 майже через 6 місяців після настання ДТП замовив повторне проведення звіту про вартість завданих збитків.

Відповідно до повторної оцінки і звіту № 736(07)220115 про оцінку вартості (розміру) збитків, спричинених пошкодженням транспортного засобу від 29 січня 2015 року, вартість (розмір) збитків, спричинених пошкодженням транспортного засобу «Шевролет Еванда» реєстраційний номер НОМЕР_2 складає 31446,03 гривень (включно з ПДВ на запчастини, матеріали фарбування) (а.с. 13-20).

Як вбачається із порівняння звіту від 19.10.2014 року № 8900 та звіту від 29.01.2015 року №736(07)220115, автомобіль НОМЕР_6 експлуатувався після ДТП, що підтверджується показниками пробігу зафіксованими обома експертами. Так, у звіті №8900 фактичний пробіг складав 138611 км, а в звіті № 736(07)220115 - 139457 км.

В такому випадку повторна оцінка пошкоджень транспортного засобу суперечить вимогам ст.33 Закону, згідно яких водії та власники транспортних засобів, причетних до дорожньо-транспортної пригоди, власники пошкодженого майна зобов'язані зберігати транспортні засоби у такому стані, в якому воно знаходилося після дорожньо-транспортної пригоди, до тих пір, поки його не огляне призначений страховиком представник (працівник, аварійний комісар або експерт). Вказані особи звільняються від обов'язку збереження пошкодженого майна (транспортних засобів) у такому стані, в якому воно знаходилося після дорожньо-транспортної пригоди, у разі якщо не з їхньої вини протягом десяти робочих днів після одержання страховиком повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду його уповноважений представник не прибув до місцезнаходження такого пошкодженого майна.

Як свідчить акт технічного огляду колісного транспортного засобу від 05.09.2014 року (а.с.54) оцінщиком ОСОБА_5 здійснений огляд автомобіля Шевролет Еванта в присутності ОСОБА_1 05.09.2014 року - на шостий день після дорожньо-транспортної пригоди, тобто без порушень строків, встановлених Законом.

Наданий відповідачем звіт від 29.01.2015 року № 736(07)220115, у якому вартість відновлювальних робіт пошкодженого транспортного засобу суттєво відрізняється від звіту №8900 від 19.10.2014 року, на підставі якого здійснено страхове відшкодування, суд не приймає до уваги, так як огляд автомобіля проведений через значний проміжок часу (майже 6 місяців) після настання ДТП, зафіксований експертами пробіг свідчить про те, що автомобіль експлуатувався у пошкодженому стані, що могло позначитись на вартості відновлювальних робіт, а вартість відновлювальних робіт та комплектуючих суттєво збільшилась у зв'язку з девальвацією гривні.

Відповідно до вимог ст. ст. 10, 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених ст. 61 ЦПК України.

Позивачем не надано суду доказів належного зберігання пошкодженого автомобіля протягом часу з моменту виготовлення звіту №8900 від 19.10.2014 року до звіту №736(07)220115 від 29 січня 2015 року. Крім того у самому звіті від 29 січня 2015 року не зазначено яким чином зберігався автомобіль після ДТП, чи впливали на його стан негативні чинники, погодні умови.

Суд, дослідивши надані позивачем копії заяви та повідомлення потерпілого про ДТП (а.с.11-12) вважає їх неналежними доказами, так як в цих документах відсутні дати їх подання страховику, а в заяві - також дата її складання.

При встановленні обставин справи суд в своїх висновках опирається на досліджені копії таких документів, наданих відповідачем, так як вони містять дати їх подання страховику: повідомлення потерпілого про ДТП - подане 08.09.2014 року, а заява про страхове відшкодування - подана потерпілим 15.12.2014 року (а.с.40, 58).

Враховуючи те, що страхові виплати ОСОБА_1 здійснені 13.01.2015 року (платіжне доручення на а.с.62), то в діях страховика відсутні порушення строків виплати, встановлених ст.36 Закону.

Позивач, стверджуючи в судовому засіданні про несвоєчасність проведення страховиком йому страхових виплат і наявність від цього збитку в результаті знецінення гривні, не надав суду жодних доказів про подання страховику заяви про страхове відшкодування в установленому законом порядку раніше ніж 15.12.2014 року.

Відповідно до ст.2 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні», оцінка майна, майнових прав (далі - оцінка майна) - це процес визначення їх вартості на дату оцінки за процедурою, встановленою нормативно-правовими актами, зазначеними в статті 9 цього Закону, і є результатом практичної діяльності суб'єкта оціночної діяльності.

Відповідно до п. 7.2 Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої Наказом Міністерства юстиції України, Фонду державного майна України від 24.11.2003 року № 142/5/2092, вартість КТЗ, яка наведена в іноземній валюті, визначається у гривнях за офіційним курсом НБУ на дату оцінки.

Таким чином, суд вважає, що страховик виконав всі свої зобов'язання перед позивачем, та у відповідності з вимогами Закону здійснив страхові виплати у строки, які відповідно до вимог п. 36.2 ст. 36 Закону не перевищили 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування з урахуванням курсу валют, актуальних на час проведення оцінки та відповідно до цін, які діяли на момент завдання шкоди.

Відповідно до вимог ст. 1194 ЦК України, особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов'язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

На підставі викладеного суд вважає необхідним відмовити позивачу у задоволенні позову у повному обсязі.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 14, 57-60, 88, 212-215 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Відмовити в задоволенні позову ОСОБА_1 до товариства з додатковою відповідальністю Страхова компанія «Альфа-Гарант, третя особа ОСОБА_3 про відшкодування шкоди.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Рішення суду може бути оскаржено до апеляційного суду Запорізької області шляхом подання апеляційної скарги через Приазовський районний суд Запорізької області протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали учать у справі, але не були присутні в судовому засіданні під час оголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя О.П. Пантилус