КИЇВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ОСОБА_1
Провадження № 2/520/1528/15
УХВАЛА

20.03.2015 року

Київський районний суд м. Одеси в складі:

головуючого судді Петренка В.С.

за участю секретаря Гарнаженко Н.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі заяву представника Одеського міського управління юстиції в особі реєстраційної служби про закриття в частині провадження у цивільній справі за позовом

заступника прокурора Київського району м. Одеси в інтересах держави

в особі Одеської міської ради, Інспекції державного архітектурно будівельного контролю в Одеській області

до ОСОБА_2, ОСОБА_3, Одеського міського управління юстиції в особі Реєстраційної служби, державного реєстратора Реєстраційної служби Одеського міського управління юстиції ОСОБА_4,

за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, Київської районної адміністрації Одеської міської ради, ОСОБА_5

про визнання недійсним свідоцтва про право власності, скасування рішення про державну реєстрацію права власності,

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Київського районного суду м. Одеси перебуває цивільна справа №520/10483/14-ц за позовом заступника прокурора Київського району м. Одеси в інтересах держави в особі Одеської міської ради, Інспекції державного архітектурно будівельного контролю в Одеській області до ОСОБА_2, ОСОБА_3, Одеського міського управління юстиції в особі Реєстраційної служби, державного реєстратора Реєстраційної служби Одеського міського управління юстиції ОСОБА_4, за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, Київської районної адміністрації Одеської міської ради, ОСОБА_5 про визнання недійсним свідоцтва про право власності, скасування рішення про державну реєстрацію права власності.

У судовому засіданні 20.03.2015року представник Одеського міського управління юстиції в особі реєстраційної служби надав суду заяву про закриття провадження у справі в частині вимог щодо визнання незаконним та скасування рішення про державну реєстрацію права власності, на підставі п.1 ч.1 ст. 205 ЦПК України, оскільки зазначені вимоги повинні розглядатися в порядку адміністративного судочинства.

У судовому засіданні 20.03.2015року прокурор, представник КРА ОМР та ОСОБА_5 заперечували проти задоволення заяви про закриття провадження у справі.

Інші сторони про час та місце судового засідання повідомлені належним чином, у судове засідання 20.03.2015року не зявились.

Суд, проаналізувавши матеріали справи, заслухавши пояснення прокурора та представників сторін, вважає за необхідне відмовити у задоволенні заяви про закриття провадження у справі, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 15 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи щодо захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод

чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин.

Ч. 1 ст. 18 КАС України визначає вичерпний перелік категорій справ, які предметно підсудні місцевим загальним судам як адміністративним.

Виходячи зі змісту цього переліку, місцевим загальним судам як адміністративним судам підсудні: адміністративні справи, у яких однією зі сторін є орган чи посадова особа місцевого самоврядування, посадова чи службова особа органу місцевого самоврядування, крім тих, які підсудні окружним адміністративним судам; усі адміністративні справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності; усі адміністративні справи щодо спорів фізичних осіб з суб'єктами владних повноважень з приводу обчислення, призначення, перерахунку, здійснення, надання, одержання пенсійних виплат, соціальних виплат непрацездатним громадянам, виплат за загальнообов'язковим державним соціальним страхуванням, виплат та пільг дітям війни, інших соціальних виплат, доплат, соціальних послуг, допомоги, захисту, пільг; адміністративні справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби щодо виконання ними рішень судів у справах, передбачених пунктами 1-4 частини першої цієї статті; адміністративні справи щодо примусового повернення в країну походження або третю країну та примусового видворення іноземців та осіб без громадянства за межі території України.

Постанова Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ розяснює, що право власності на майно, на речове право на чуже майно, захист цих прав регулюються цивільним законодавством, і власник має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном, а особа, якій належить право на чуже майно, має право на захист цього права, у тому числі й від власника майна відповідно до положень глави 29 ЦК, тому такі спори з урахуванням вимог статті 15 ЦПК підлягають розгляду в порядку цивільного судочинства, якщо однією із сторін є фізична особа, незалежно від участі у них органу державної влади та/або органу місцевого самоврядування (субєкта владних повноважень). Свідоцтво про право власності на нерухоме майно, видане відповідно до закону, належить до документів, на підставі яких згідно зі статтею 19 Закону України від 01 липня 2004 року № 1952-IV Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень провадиться реєстрація права власності, яке вони посвідчують. У звязку із цим, суд відповідно до частини першої статті 21, статті 393 ЦК визнає незаконним і скасовує такий акт, виданий владним органом, повністю або частково, якщо він суперечить актам цивільного законодавства та порушує цивільні права або інтереси. Такі спори за участю фізичних осіб розглядаються в порядку цивільного судочинства.

Суд вважає, що спір щодо захисту цивільних прав, що виникають із земельних відносин, має не публічний, а приватно - правовий характер, а тому вирішення таких спорів не належить до юрисдикції адміністративних судів.

Беручи до уваги те, що визначальним принципом здійснення правосуддя в адміністративних справах є принцип офіційного з'ясування всіх обставин у справі і обов'язок суб'єкта владних повноважень доказувати правомірність своїх дій чи рішень, на відміну від визначального принципу, зокрема, цивільного та господарського судочинства, який полягає у змагальності сторін, суд, який розглянув справу, не віднесену до його юрисдикції, не може вважатися судом, встановленим законом у розумінні частини першої статті 6 Конвенції.

Відповідно до ч.1 ст.15 ЦПК України суди розглядаютьсь в порядку цивільного судочинства справи щодо захисту порушених, невизначених або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що випливають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин.

ОСОБА_5 такої правової позиції притримується Верховний суд України, який зазначив її у своїх постановах від 16 грудня 2014 року, 09 грудня 2014 року та 11 листопада 2014 року.

Таким чином, враховуючи, що у даному випадку йде мова про захист порушеного права власності, який повинен розглядатися у порядку цивільного судочинства, суд вважає за необхідне відмовити у задоволенні заяви представника Одеського міського управління юстиції в особі реєстраційної служби про закриття провадження у справі щодо частини позовних вимог.

Крім того, суд зазначає, що представник Одеського міського управління юстиції в особі реєстраційної служби вже звертався до суду з аналогічною заявою, у задоволенні якої, ухвалою суду від 20.02.2015року було відмовлено.

Керуючись п.1 ч.1 ст. 205 ЦПК України, суд -

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви представника Одеського міського управління юстиції в особі реєстраційної служби про закриття провадження у справі щодо частини позовних вимог відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає. Заперечення не неї можуть бути включені до апеляційної скарги на рішення суду.

Суддя Петренко В. С.