Категорія 44 Доповідач Сопрун В. В.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 квітня 2015 року м. Вінниця

Колегія суддів судової палати з цивільних справ Апеляційного суду Вінницької області в складі :

головуючого: Сопруна В.В.,
суддів: Матківської М.В., Марчук В.С.,
при секретарі: Сніжко О.А.,
за участю: представника позивача ОСОБА_1 , відповідача ОСОБА_2 та його представника ОСОБА_3 ,- ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Вінниці цивільну справу за позовом Національного університету харчових технологій в особі Вінницького коледжу Національного університету харчових технологій до ОСОБА_4 , ОСОБА_2 , третьої особи на стороні відповідача без самостійних вимог на предмет спору Служби у справах дітей Вінницької міської ради про усунення перешкод у здійсненні права власності шляхом виселення без надання іншого житлового приміщення,

за апеляційною скаргою Національного університету харчових технологій в особі Вінницького коледжу Національного університету харчових технологій на рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 10 березня 2015 року,

в с т а н о в и л а :
В грудні 2014 року Національний університет харчових технологій в особі Вінницького коледжу Національного університету харчових технологій звернувся до суду з позовом до ОСОБА_4 , ОСОБА_2 , за участю третьої особи на стороні відповідача без самостійних вимог щодо предмету спору Служби у справах дітей Вінницької міської ради про усунення перешкод у здійсненні права власності шляхом виселення без надання іншого житлового приміщення.

Просив виселити ОСОБА_4 , ОСОБА_2 та членів їх сім`ї з кімнати АДРЕСА_1 , що є державною власністю, в особі Міністерства освіти і науки України, право оперативного управління яким здійснює Вінницький коледж Національного університету харчових технологій, без надання іншого житлового приміщення. Стягнути з відповідачів судові витрати.

Рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 10 березня 2015 року в задоволені позову відмовлено.

Не погодившись з вказаним рішенням суду, Національний університет харчових технологій в особі Вінницького коледжу НУХТ, подав апеляційну скаргу, в якій посилається на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просив рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 10 березня 2015 року скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення позову.

Колегія суддів, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, заслухавши осіб, які з`явилися в судове засідання, дослідивши матеріали цивільної справи, прийшла до висновку, що апеляційна скарга підлягає до задоволення за таких підстав.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішенням, ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно з ч. 3 ст.303 ЦПК України, апеляційний суд не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції, виходив з того, що позивачем не було доведено позовні вимоги, а саме неправомірність вселення та проживання відповідачів у займаному ними приміщенні гуртожитку.
Однак з вказаним висновком суду погодитись не можна.

В свою чергу позивач в позовній заяві помилково посилається на застосування ст..116 ЖК України, оскільки виселення з гуртожитку керується спеціальними нормами Житлового кодексу, а саме главою 4 «користування гуртожитками» (ст..127-132 ЖК Української РСР), що і слід застосувати при розгляд в апеляційному порядку. Крім того, усунення першкод користування власністю є первинним, а похідним, або гарантією такого користування є виселення.

Судом першої інстанції встановлено, що будинок АДРЕСА_2 має статус гуртожитку, та знаходиться на балансі Вінницького коледжу Національного університету харчових технологій (а.с.7, 11).
Рішенням Староміського районного суду м. Вінниці від 07.02.2006 року позов Вінницького політехнічного технікуму до ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_4 , ОСОБА_8 про визнання договору найму житлового приміщення та усунення перешкод у користуванні жилим приміщенням шляхом виселення зазначених осіб було задоволено частково, визнано недійсним договір найму житлового приміщення від 15.04.2004 року укладений між Вінницьким політехнічним технікумом та ОСОБА_5 , в решті позовних вимог відмовлено.
Рішенням Апеляційного суду Вінницької області від 29.03.2006 року, рішення Староміського районного суду м. Вінниці від 07.02.2006 року в частині відмови в позові про усунення перешкод в користуванні гуртожитком шляхом виселення скасовано. Ухвалено виселити ОСОБА_4 , ОСОБА_2 та їх неповнолітнього сина ОСОБА_9 з кімнати АДРЕСА_1 без надання іншого житла. В частині вимог щодо виселення ОСОБА_5 , ОСОБА_6 було відмовлено, оскільки останні на той момент в гуртожитку не проживали.
Ухвалою Верховного суду України від 19.09.2006 року зазначене вище рішення апеляційного суду Вінницької області від 29.03.2006 року залишено без змін (а.с.15-19).

Згідно ч.3 ст.61 ЦПК України, обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.
Відповідно до свідоцтва про право власності від 23.02.2012 року гуртожиток в цілому, який розташований в АДРЕСА_2 належить Державі в особі Міністерства освіти і науки України на праві оперативного управління Вінницького коледжу Національного університету харчових технологій на праві державної власності (а.с.6).
Згідно ст..317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.
За змістом ст..319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.
Відповідно до ст..391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.
Судом встановлено, що вище зазначений гуртожиток належить на праві власності Державі в особі Міністерства освіти і науки України на праві оперативного управління Вінницького коледжу Національного університету харчових технологій на праві державної власності, а тому має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном (а.с.6).
З витягу протоколу №10 на засіданні профспілкового комітету викладачів та співробітників Вінницького політехнікуму від 02.10.1997 року, ухвалено клопотати перед дирекцією технікуму про надання в гуртожитку №2 житла для проживання сім`ї ОСОБА_5 (а.с.65).

Як вбачається з матеріалів справи, ордер №31 від 02.10.1997 року, виданий спільним засіданням профспілкового комітету викладачів та співробітників Вінницького політехнікуму та адміністрації протоколом № 10, ОСОБА_5 була надана житлова площа 17,5 кв.м., склад сім`ї: ОСОБА_5 1956 року народження, ОСОБА_6 1958 року народження, ОСОБА_10 1980 року народження та ОСОБА_7 1986 року народження (а.с.49).
Згідно свідоцтва про одруження від 10.10.2000 року ОСОБА_10 одружилася з ОСОБА_2 , після укладення шлюбу прізвище дружини ОСОБА_4 (а.с.75), у шлюбі народився син ОСОБА_9 2002 року народження (а.с.74).
Як встановлено та сторонами не оспорюється відповідачі з сином проживають у гуртожитку по АДРЕСА_3 .
Відповідно до ст. 127 ЖК Української РСР, п. 2 Примірного положення про гуртожитки (далі - Положення), затвердженого постановою Ради Міністрів УРСР від 03 червня 1986 року N 208, гуртожитки призначаються лише для проживання робітників, службовців, студентів, учнів, а також інших громадян у період їх роботи або навчання.

Пунктом 17 Положення передбачено, що вселення громадянами, які проживають у приміщеннях, що перебувають у їх відособленому користуванні, інших членів сім`ї, крім своїх неповнолітніх дітей, в указані приміщення допускається лише з дозволу адміністрації, профспілкового комітету, установи, організації та письмової згоди членів сім`ї громадянина, які проживають разом з ним.

Відповідно до ч. 4 ст. 9 ЖК УРСР ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом.

Згідно з ч. 2 ст. 128, ст. 129 ЖК УРСР, ч. 1 п. 10 Положення на підставі спільного рішення адміністрації підприємства, установи, організації чи органу кооперативної або іншої громадської організації та відповідного профспілкового комітету про надання жилої площі в гуртожитку адміністрація підприємства, установи, організації видає громадянинові спеціальний ордер, який є єдиною підставою для вселення на надану жилу площу.

Отже, Законом встановлено, що єдиною підставою для вселення на надану жилу площу в гуртожитку є спеціальний ордер, який видає адміністрація підприємства, установи, організації на підставі спільного з профспілковим комітетом рішення про надання жилої площі в гуртожитку.

Як вбачається з матеріалів справи ОСОБА_5 працював у Вінницькому коледжі НУХТ в період з 26.04.1995 року по 12.08.2004 року, що підтверджується наказом №130 від 26.04.1995 року та наказом № 108-к від 12.08.2004 року відповідно (а.с.12-13).
Право користування жилим приміщенням у гуртожитку такого члена сім`ї (або колишнього члена сім`ї) є похідним від права особи, якій у встановленому законом порядку виданий спеціальний ордер для проживання на період її роботи.

Крім того, згідно із ч. ч. 2, 3 ст. 132 ЖК Української РСР працівників підприємств, установ, організацій, які поселилися в гуртожитку в зв`язку з роботою, може бути виселено без надання іншого жилого приміщення в разі звільнення за власним бажанням без поважних причин, за порушення трудової дисципліни або вчинення злочину. Осіб, які припинили роботу з інших підстав, ніж ті, що зазначені в частині другій цієї статті, а також осіб, перелічених у ст. 125 цього Кодексу, може бути виселено лише з наданням їм іншого жилого приміщення.

Пленум Верховного Суду України в п. 22 постанови від 12 квітня 1985 року N 2 "Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України" зазначив, що, вирішуючи спори про виселення з гуртожитків, судам слід з`ясовувати, крім інших питань, і питання щодо видачі відповідно до Примірного положення ордера на зайняття жилої площі в гуртожитку. Якщо гуртожиток надано у зв`язку з роботою, слід з`ясовувати вид трудового договору, укладеного між позивачем і відповідачем, і за яких підстав він був припинений, маючи на увазі, що згідно зі ст. 132 ЖК без надання іншого жилого приміщення можуть бути виселені сезонні, тимчасові працівники, які припинили роботу, особи, які працюють за строковим трудовим договором, а також інші працівники, які звільнилися за власним бажанням без поважних причин, або звільнені за порушення трудової дисципліни чи вчинення злочину. При припиненні трудового договору з інших підстав вони, як і особи, перелічені в ст. 125 ЖК, можуть бути виселені лише з наданням іншого жилого приміщення.

При одержанні ордера пред`являються паспорти всіх членів сім`ї, включених до ордера, з відміткою про виписку (зняття з реєстрації) з попереднього місця проживання. Адміністрація підприємства, установи, організації веде облік ордерів, що видаються громадянам на зайняття жилої площі.

Як встановлено судом ОСОБА_5 звільнений з роботи 12.08.2004 року, що підтверджується наказом №108-к від 12.08.2004 року та виселився з гуртожитку, тому втратив право користування вказаним жилим приміщенням.
З довідки командира військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_11 від 10.02.2015 року №350/119/1/130/пс вбачається, що ОСОБА_2 з 17.12.1997 року зареєстрований по АДРЕСА_4 , дружина ОСОБА_4 зареєстрована по зазначеному адресу з 16.03.2001 року, а їх син ОСОБА_9 з 14.01.2003 року, що також підтверджується копіями паспорта відповідачів (а.с.50-51, 68).

За таких обставин колегія суддів приходить до висновку про те, що право користування жилим приміщенням гуртожитку членів сім`ї ОСОБА_5 є похідними від його прав і ОСОБА_4 , ОСОБА_2 та члени їх сім`ї повинні бути виселені з займаної кімнати в гуртожитку без надання іншого жилого приміщення. Крім того відповідачі зареєстровані по іншій адресі, а саме по АДРЕСА_4 .

На підставі викладеного колегія суддів приходить до висновку, що прийняте судом першої інстанції рішення про відмову у задоволенні позовних вимог, постановлено з порушенням норм матеріального і процесуального права, а отже є незаконним, що відповідно до статті 309 ЦПК України є підставою для скасування та ухвалення нового рішення про задоволення позовних вимог.

Відповідно до ч.1,5 ст. 88 ЦПК України та п.35, 36 роз`яснень Постанови Пленуму ВССУ «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» від 17.10.2014 року №10 судовий збір сплачений позивачем за подання позовної заяви в розмірі 243,60 грн. (а.с.1) та за подання апеляційної скарги 121,80 грн. (а.с.83) слід стягнути з відповідачів порівно, тобто по 182,70 грн. (243,60грн.+121,80грн.=365,4грн.:2 =182,70грн.).

Згідно ч. 2 ст. 314 ЦПК України апеляційний суд ухвалює рішення у випадках скасування судового рішення і ухвалення нового чи зміни рішення.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 303, 307, 309, 313, 314, 316, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

в и р і ш и л а :
Апеляційну скаргу Національного університету харчових технологій в особі Вінницького коледжу Національного університету харчових технологій задовольнити, частково.
Рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 10 березня 2015 року скасувати. Ухвалити нове рішення.
Позов Національного університету харчових технологій в особі Вінницького коледжу Національного університету харчових технологій до ОСОБА_4 , ОСОБА_2 , третьої особи на стороні відповідача без самостійних вимог щодо предмету спору Служби у справах дітей Вінницької міської ради про усунення перешкод у здійсненні права власності шляхом виселення без надання іншого житлового приміщення, задовольнити.
Виселити ОСОБА_4 , ОСОБА_2 та членів їх сім`ї з кімнати АДРЕСА_1 , що є державною власністю, в особі Міністерства освіти і науки України, право оперативного управління яким здійснює Вінницький коледж Національного університету харчових технологій, без надання іншого житлового приміщення.

Стягнути з ОСОБА_4 , ОСОБА_2 на користь Національного університету харчових технологій в особі Вінницького коледжу Національного університету харчових технологій витрати по оплаті судового збору з кожного по 182,70 грн.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення.

На рішення може бути подана касаційна скарга до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий: підпис Сопрун В.В.
Судді: підписи Матківська М.В.
Марчук В.С.

З оригіналом вірно: Сопрун В.В.