Справа № 367/509/15-ц Головуючий у І інстанції Чернов Д. Є.
Провадження № 22-ц/780/2035/15 Доповідач у 2 інстанції Поліщук
Категорія 58 02.04.2015
УХВАЛА

Іменем України

2 квітня 2015 року колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Київської області в складі:

головуючого судді: Поліщука М.А.

суддів: Кулішенка Ю.М., Сушко Л.П.

при секретарі: Лопатюк В.Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві матеріали цивільної справи за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Ірпінського міського суду Київської області від 12 лютого 2015 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Бучанської міської ради Київської області, третя особа: товариство з обмеженою відповідальністю «Вандер» про визнання недійсним рішення, -

В С Т А Н О В И Л А:

У січні 2015 року ОСОБА_1 звернулась в суд із вказаним позовом і просила визнати недійсним рішення 56 сесії Шостого скликання Бучанської міської ради Київської області №1829-56-У1 від 24.07.2014 року про відмову у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення ОСОБА_1 земельної ділянки площею 2 га для ведення особистого селянського господарства за рахунок земельної ділянки, яка перебуває у користуванні на умовах оренди ТОВ «Вандер» та знаходиться за адресою: АДРЕСА_1.

Позовні вимоги обґрунтовувала тим, що 2 червня 2014 року вона звернулась до ТОВ «Вандер» із відповідним клопотанням та отримала від нього погодження на відведення із земель площею 7 га за вказаною адресою: АДРЕСА_1, що знаходиться в його користуванні, земельної ділянки площею 2 га для ведення особистого селянського господарства. ТОВ «Вандер», надаючи їй нотаріально посвідчений дозвіл, зобов»язався в подальшому припинити право погодженого між ними користування земельною ділянкою шляхом добровільної відмови від власного права користувача на підставі п.(а) ст..141 ЗК України.

5 червня 2014 року подала відповідне клопотання з документами до Бучанської міської ради про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для ведення ОСГ. Вказувала на те, що відповідно до вимог ч.7 ст.118 ЗК України не отримала від Ради ні дозволу на розроблення документації із землеустрою ні мотивованої відмови у його наданні, через що 16.07.2014 року звернулась до Київської обласної філії ДП «Центр Державного Земельного Кадастру» із замовленням та уклала договір на виконання робіт із землеустрою, а 17.07.2014 року нею до Бучанської міської ради подано заяву (повідомлення) про замовлення розроблення документації із землеустрою.

Зазначала, що відсутність відмови відповідача у місячний строк вважає «мовчазною згодою» відповідача про надання такого дозволу позивачеві.

Посилалась на те, що 21.11.2014 року при ознайомленні із матеріалами господарської справи їй стало відомо про існування оспорюваного рішення Бучанської

міської ради, яке вважає незаконним, прийнятим в порушення ст..119 Конституції України, ст..118 ЗК України

Рішення Ірпінського міського суду Київської області від 12 лютого 2015 року в задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить рішення суду скасувати, ухвалити нове рішення по суті позовних вимог, яким позов задовольнити, посилаючись на неправильне встановлення обставин справи, порушення норм матеріального і процесуального права.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів приходить до висновку про відхилення апеляційної скарги із наступних підстав.

Ухвалюючи рішення про відмову в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив із того, що договір оренди земельної ділянки від 15.02.2008 року, посвідчений приватним нотаріусом Ірпінського міського нотаріального округу є чинним та не розірваним, тому підстав для задоволення позову немає.

Висновки суду першої інстанції про відсутність підстав для задоволення позову є вірними і відповідають вимогам закону.

Відповідно до ст..60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір.

Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Судом першої інстанції встановлено, що 15 лютого 2008 року між Бучанською міською радою «Орендодавець» і ТОВ «Вандер» «Орендар» укладено договір оренди земельної ділянки, за яким ТОВ «Вандер» отримав у строкове платне користування терміном на 25 років земельну ділянку площею 70 000 кв.метрів, розміщену за адресою: місто Буча, вул..Кірова, 1-к із цільовим призначенням - землі промисловості, транспорту, зв»язку, енергетики, оборони та іншого призначення. (а.с.14-19).

5 червня 2014 року ОСОБА_1 звернулась до Бучанської міської ради із клопотанням про надання дозволу на розроблення проекту відведення земельної ділянки площею 2 га для ведення особистого селянського господарства за рахунок земельної ділянки, яка перебуває у користуванні на умовах оренди ТОВ «Вандер» та знаходиться за адресою: АДРЕСА_1. (а.с.31).

24 липня 2014 року рішенням 56 сесії Шостого скликання Бучанської міської ради Київської області №1829-56-У1 відмовлено ОСОБА_1 в задоволенні заяви щодо надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 2 га для ведення ОСГ по АДРЕСА_1. ( а.с.53).

У вказаному рішенні Бучанської міської ради вказано мотиви відмови ОСОБА_1, а саме те, що заявник просила в користування частину земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства із землі, яка має інше цільове призначення: землі промисловості, транспорту, зв»язку, енергетики, оборони та іншого призначення, на даний час земельна ділянка перебуває в оренді ТОВ «Вандер» та зважаючи на відсутність Генерального плану міста Буча.

Суд першої інстанції правильно визначив, що правовідносини сторін регулюються положеннями ст..ст.116, 118, 122 Земельного кодексу України.

Відповідно до ст..116 ЗК України

1. Громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону.

5. Земельні ділянки, які перебувають у власності чи користуванні громадян або юридичних осіб, передаються у власність чи користування за рішенням органів виконавчої влади чи органів місцевого самоврядування лише після припинення права власності чи користування ними в порядку, визначеному законом.

Статтею 118 ЗК України врегульовано порядок безоплатної приватизації земельних ділянок громадянами.

Так, згідно ч.7 ст.118 ЗК України відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні.

Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об'єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

У разі якщо у місячний строк з дня реєстрації клопотання Верховна Рада Автономної Республіки Крим, Рада міністрів Автономної Республіки Крим, відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, не надав дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або мотивовану відмову у його наданні, то особа, зацікавлена в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності, у місячний строк з дня закінчення зазначеного строку має право замовити розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки без надання такого дозволу, про що письмово повідомляє Верховну Раду Автономної Республіки Крим, Раду міністрів Автономної Республіки Крим, відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування. До письмового повідомлення додається договір на виконання робіт із землеустрою щодо відведення земельної ділянки.

При апеляційному розгляді встановлено, що суд першої інстанції неповно з»ясував обставини, що мають значення для ухвалення законного і обґрунтованого рішення.

Так, судом не враховано, що 13 червня 2014 року Бучанська міська рада повідомила ОСОБА_4 про те, що її заява про надання дозволу на виготовлення проекту відведення земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства по АДРЕСА_1 буде винесена на розгляд засідання постійної депутатської комісії з питань містобудування та природокористування, що відбудеться 19 червня 2014 року. (а.с.78).

Рішення ради про відмову у наданні дозволу було ухвалене лише 24 липня 2014 року.

Дійсно, ч.7 ст. 118 ЗК України передбачено право особи, яка не отримала дозволу органу місцевого самоврядування або обґрунтованої відмови на виготовлення проекту відведення земельної ділянки, замовити такий проект без такого дозволу.

Разом із тим, тлумачення позивачем бездіяльності Бучанської міської ради щодо розгляду заяви позивача в понад місячний термін як надання «мовчазної згоди» є припущенням сторони і не ґрунтується на вимогах ЗК України.

Статтею 118 ЗК України передбачений порядок надання земельної ділянки у власність який, крім стадії подання заяви та виготовлення проекту відведення, також передбачає і такі стадії як затвердження таких проектів органом місцевого самоврядування.

Оспорюваним рішенням Бучанської міської ради від 24 липня 2014 року не обмежене право позивача надати виготовлений на її замовлення проект відведення земельної ділянки на погодження до цієї ради.

Судова колегія не вбачає порушень прав позивача на отримання земельної ділянки у власність при дотриманні нею порядку, передбаченого ст. 118 ЗК України та інших норм ЗК України.

Як вбачається із матеріалів справи, Бучанська міська рада відмовила ОСОБА_4 у задоволенні заяви щодо надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки з тих підстав, що на даний час земельна ділянка перебуває в оренді ТОВ «Вандер» за своїм цільовим призначенням відноситься до земель промисловості та відсутністю Генерального плану м.Буча.

Вказані в оскаржуваному рішення Ради підстави відмови ОСОБА_1 у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення їй земельної ділянки площею 2 га для ведення особистого селянського господарства за рахунок земельної ділянки, яка перебуває у користуванні на умовах оренди ТОВ «Вандер» узгоджуються із передбаченими ч.7 ст.118 ЗК України підставами відмови.

На час прийняття Бучанською міською Радою оскаржуваного рішення право користування ТОВ «Вандер» земельною ділянкою в установленому законом порядку не припинене.

За вказаних обставин, хоча суд першої інстанції неповно з»ясував обставини, що мають значення для справи, проаналізував правомірність оскаржуваного рішення Бучанської міської ради не повністю із заявлених у позові підстав, порушивши норми процесуального права, проте це порушення не призвело до неправильного вирішення справи.

Рішення суду ухвалене з додержанням норм матеріального і процесуального права і передбачених законом підстав для його скасування при апеляційному розгляді не встановлено.

Позивач не довів свого позову, що є його обов»язком відповідно до вимог ст..ст.10,60 ЦПК України.

Доводи апеляційної скарги на те, що суд не взяв до уваги, що оскаржуване рішення Бучанської міської ради від 24 липня 2014 року прийняте з порушенням строків та порядку, передбачених ст..118 ЗК України, обмежило і порушило права позивача колегія суддів вважає необґрунтованими і такими, що не впливають на законність рішення суду.

Дійсно Бучанська міська рада з порушенням місячного строку розглянула клопотання ОСОБА_1 про надання дозволу на розробку проекту землеустрою.

Проте порушення відповідачем вказаного строку не можна вважати «мовчазною згодою» на надання такого дозволу позивачеві.

Бучанська міська рада в оскаржуваному рішенні з передбачених законом підстав відмовила ОСОБА_1 у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення їй земельної ділянки.

Інші доводи апеляційної скарги на неправильне встановлення обставин справи, порушення норм матеріального і процесуального права не заслуговують на увагу і не спростовують висновки суду першої інстанції про відсутність правових підстав для задоволення позову.

Керуючись ст. 308, 315 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - відхилити.

Рішення Ірпінського міського суду Київської області від 12 лютого 2015 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: