провадження 2-з/201/298/2015
УХВАЛА

22 липня 2015 року м. Дніпропетровська

Суддя Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська Антонюк О.А., ознайомившись з заявою ОСОБА_1 про забезпечення позову по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа: ОСОБА_3, про відшкодування матеріальної шкоди та витрат,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 06 липня 2015 року звернулася до суду з позовом до відповідачів ОСОБА_2, третя особа: ОСОБА_3, про відшкодування матеріальної шкоди та витрат.

Ухвалою судді Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 09 липня 2015 року провадження по цій справі було відкрито та призначено проведення судового засідання.

ОСОБА_1 21 липня 2015 року звернулася до суду з заявою про забезпечення позову в якій вона просить суд в межах позовних вимог накласти арешт на майно та/або грошові кошти, що належать відповідачу, і знаходяться у останнього або в інших осіб, а також заборонити до набрання рішенням суду по справі будь-яким у будь-який спосіб вчиняти будь-які дії щодо відчуження на користь інших осіб арештованого майна та/або грошових коштів, оскільки впровадженні суду перебуває зазначена справа та між сторонами виник спір майнового характеру, крім того раніше відповідачем були вчинені дії по відчуженню належного йому майна (автомобіль), а тому у разі невжиття заходів забезпечення позову останнє утруднить чи зробить неможливим виконання рішення суду.

У частині 2 статті 151 ЦПК України вказано, що повинно бути зазначено у заяві про забезпечення позову.

Як вбачається з заяви про забезпечення позову в ній не обґрунтовано необхідність застосування саме таких видів забезпечення позову, які зазначено у заяві; не зазначено, яким чином може сприяти виконанню рішення суду вказані заходи забезпечення позову; не зазначено обставини та не надано документи, які б свідчили про те, що невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду; не вказано інші відомості, потрібні для забезпечення позову ідентифікаційний номер фізичної особи (позивача), однак згідно ч. 3 ст. 210 ЦПК України якщо ухвала має силу виконавчого документа і підлягає виконанню за правилами, встановленими для виконання судових рішень, така ухвала оформлюється з урахуванням вимог, встановлених Законом України «Про виконавче провадження», яким визначено вимоги до виконавчого документа (ухвала суду) та зазначено, що він повинний містити також ідентифікаційний код суб'єкта господарської діяльності стягувача та боржника за наявності (для юридичних осіб), індивідуальний ідентифікаційний номер стягувача та боржника за наявності (для фізичних осіб - платників податків), крім того до заяви не додано документ, що підтверджує сплату судового збору за подання зазначеної заяви відповідно до п. п. 13 п. 1 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір», також слід зазначити, що не можуть бути взяті до уваги посилання позивача, що він звільнений від сплати судового збору, оскільки передбачені Законом «Про судовий збір» № 3674-VI пільги щодо сплати судового збору стосуються лише справи та її руху, то сплата судового збору за подання до суду заяв про забезпечення доказів або позову (підпункт 13 пункту 1 частини другої статті 4 Закону № 3674-VI) здійснюється на загальних підставах за визначеними ставками незалежно від того, чи звільнені позивачі від сплати судового збору за предявлення певних позовів. Проте це не стосується деяких категорій осіб незалежно від виду позову, оскільки Законом № 3674-VI вони взагалі звільнені від сплати судового збору, тобто і за оскарження ухвал суду та за вчинення інших процесуальних дій (зокрема, категорії, визначені у пунктах 8, 9, 18 частини першої статті 5 Закону № 3674-VI).

Також позивач до заяви не додає жодних відомостей відносно щодо дійсної вартості майна на яке слід накласти арешт, однак такі відомості потрібні для визначення, що вид забезпечення позову буде співмірним із заявленими вимогами.

Частиною 8 статті 153 ЦПК України передбачено, що суд, встановивши, що заяву про забезпечення позову подано без додержання вимог статті 151 ЦПК України, повертає її заявнику, про що постановляє ухвалу.

Враховуючи наведене, вважаю необхідним вказану заяву повернути, оскільки воно була подана без додержання вимог ч. 2 ст. 151 ЦПК України.

На підставі викладеного, керуючись ч. 2 ст. 151, ч. 8 ст. 153 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Повернути ОСОБА_1 заяву про забезпечення позову по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа: ОСОБА_3, про відшкодування матеріальної шкоди та витрат.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя