САДГІРСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА ЧЕРНІВЦІ
Справа № 726/259/15-ц
Провадження №2/726/112/15
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03.07.2015 м. Чернівці

Садгірський районний суд м. Чернівців у складі: головуючого судді Асташев С. А., при секретарі Голик В.І., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Чернівці цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, відділу у справах громадянства, імміграції та реєстрації фізичних осіб ОСОБА_5 РВМ м. Чернівці, третя особа без самостійних вимог Чернівецька міська рада, третя особа без самостійних вимог партнерство з обмеженою відповідальністю «Кінсейл Дівелопмент» про позбавлення права користування житловим приміщенням,-

ВСТАНОВИВ :

Позивач звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, відділу у справах громадянства, імміграції та реєстрації фізичних осіб ОСОБА_5 РВМ м. Чернівці, третя особа без самостійних вимог Чернівецька міська рада, третя особа без самостійних вимог партнерство з обмеженою відповідальністю «Кінсейл Дівелопмент», в якому вказує, що їй на праві приватної власності належить виділене в натурі нерухоме майно у вигляді частини гуртожитку у м. Чернівці по вул. Хотинській, 4д. Зазначає, що відповідач ОСОБА_2, на підставі ордеру, виданого ВАТ «Чернівецький цукровий завод» проживає у кімнатах №309а,б вказаного гуртожитку, які в даний час перебувають у власності позивача. Відповідачі ОСОБА_3 та ОСОБА_4 в ордер не включені а тому не мають правових підстав для зайняття житлової площі у гуртожитку. Вказує про те, що ОСОБА_2 знаходився в трудових відносинах з Чернівецьким цукровим заводом, працюючи слюсарем-ремонтником, з 1982 по 05.11.2003 року. При отриманні ордерів ОСОБА_2 підписав зобовязання, що при припиненні трудових відносин з Чернівецьким цукровим заводом має звільнити займану площу на протязі 10 діб. Зазначає, що наказом №30 від 05.11.2003 року ОСОБА_2 звільнено з посади слюсаря-ремонтника. Зобовязання щодо звільнення житлового приміщення ОСОБА_2 не виконав. Вказує, що між позивачем та відповідачами, у встановленому законом порядку, договір найму жилого приміщення не укладений.

На основі зазначено просить, суд, виселити відповідачів разом з усіма проживаючими з ними особами та належними їм речами з належної позивачу житлової площі (кім. № 309 «а,б») в гуртожитку, розташованому за адресою м. Чернівці, вул. Хотинська, 4 «Д» - в належну їм на праві приватної власності квартиру АДРЕСА_1 та зняти з реєстраційного обліку відповідачів, зареєстрованих в гуртожитку за адресою: м. Чернівці, вул. Хотинська, 4 «Д» та стягнути з відповідачів на користь позивача судовий збір.

В судове засідання позивач не зявилась, проте надіслала до суду клопотання про підтримання позовних вимог та просила справу розглянути у її відсутність та подала до суду доповнення до позовної заяви, в яких просить суд ухвалити рішення яким виселити відповідачів разом з усіма проживаючими з ними особами та належними їм речами з належної позивачу житлової площі кім. №309 а,б в гуртожитку, розташованому за адресою: м. Чернівці, вул. Хотинська, 4д в належну їм на праві приватної власності квартиру АДРЕСА_2 та зняти з реєстраційного обліку відповідачів, зареєстрованих в гуртожитку за адресою: м. Чернівці, вул. Хотинська, 4д та просила стягнути з відповідачів на свою користь 18026,10 грн. упущеної вигоди, як суму орендної плати за 2014рік, та судові витрати повязані з явкою до суду і судовий збір в сумі 2850,67 грн.

Відповідач ОСОБА_2 надав до суду письмові заперечення проти позову в яких вказує, що в гуртожитку №4д по вул. Хотинській у м. Чернівці він та члени його сімї проживають з 1987 року. Дане житлове приміщення є постійним місцем проживання та використовується за його призначенням. Заселення в кімнату №309 гуртожитку №4д по вул. Хотинській у м. Чернівці відбулось на підставі ордерів №44 від 12.11.1987 року та №150 від 21.07.1996 року що видані згідно спільного рішення адміністрації і профспілкового комітету ДП Чернівецький цукровий завод, а в подальшому ВАТ Чернівецький цукровий завод. Вказував, що згідно виписки з протоколу №18 сумісного засідання адміністрації та профкому Чернівецького цукрового заводу від 19.07.1996 року блок №309 в гуртожитку по вул. Хотинській №4д у м. Чернівці площею 30м2 виділено для проживання його сімї в складі 3-х чоловік. Зазначає, що з 1982 року по 2003 рік постійно працював на державному підприємстві Чернівецький цукровий завод яке було перетворено у ВАТ Чернівецький цукровий завод, тобто пропрацював на підприємстві понад 20 років. Звільнений 05.11.2003 року на підставі п.1 ст.40 КзПП України в звязку зі скороченням штатів. Вказує, що квартира АДРЕСА_3 на даний момент йому членам його сімї на праві власності не належить так, як знаходиться в іпотеці. Зазначає, що позивачка ОСОБА_1 вже неодноразово звертається до Садгірського районного суду м. Чернівці з позовними вимогами про його виселення разом з членами сімї з приміщення гуртожитку по вул. Хотинській №4д у м. Чернівці. Така цивільна справа розглядалась Садгірським районним судом м. Чернівці, апеляційним судом Чернівецької області та Верховним Судом України протягом 2006-2008 років. Зазначав, що відповідно до ухвали Верховного Суду України від 04.02.2008 року залишені без зміни рішення Садгірського районного суду м. Чернівці від 26.03.2007 року та ухвала апеляційного суду Чернівецької області від 08.08.2007 року якими у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 про виселення та звільнення приміщення гуртожитку по вул. Хотинській №4д у м. Чернівці -відмовлено.

В судовому засіданні відповідач ОСОБА_2 надав пояснення аналогічні викладеним в запереченнях на позов.

Відповідачі ОСОБА_3 та ОСОБА_4 в судове засідання не зявились, подали до суду письмову заяву в якій вказали про те, що позовні вимоги ОСОБА_1 не визнають в повному обсязі, просили справу розглядати у їх відсутності та відмовити у позовних вимогах.

Представник відповідача ОСОБА_5 районного сектору управління ДМСУ у Чернівецькій області в судове засідання не зявився, подав заяву про те, що просить справу розглядати без його участі.

Представник третьої особи ЧМР в судовому засіданні заперечував проти задоволення позову та вважав, що виселення відповідача з займаної кімнати буде протиправним.

Представник третьої особи партнерство з обмеженою відповідальністю «Кінсейл Дівелопмент» в судове засідання не з'явився хоча належним чином був повідомлений телеграмою про час і місце розгляду справи.

Суд дослідивши матеріали справи, вислухавши доводи сторін, оцінивши належність, допустимість та достовірність доказів, приходить до висновку про необґрунтованість позову та необхідність відмовити у його задоволенні з наступних підстав.

Судом встановлено, що за позивачкою ОСОБА_1 зареєстровано право власності на 1/1 частку виділеного натурі нерухомого майна за адресою м. Чернівці вул. Хотинська 4д, що вбачається із витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно № 22043858 від 03.03.2009 року.

Як вбачається списку осіб які зареєстровані та проживають в гуртожитку по вул. Хотинській №4д, виданого головою будинкового комітету, в гуртожитку по вул. Хотинській, 4д у м. Чернівці дійсно зареєстровані та проживають ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4

Згідно ч.ч.1-3 ст. 61 ЦПК України обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Обставини, визнані судом загальновідомими, не потребують доказування. Обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Так рішенням Садгірського районного суду м. Чернівці від 26.03.2007 року встановлено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_6 є власниками житлової будівлі, яка має статус гуртожитку у м. Чернівці по вул. Хотинській, 4-д, оскільки на момент придбання спірного будинку він проектувався, здавався в експлуатацію, використовується як житлова будівля і має статус гуртожитку. Вказана будівля відповідає будівельно-технічним та санітарним нормам, в якій можливе проживання людей, дана будівля ніколи не використовувалась як нежиле приміщення.

На підставі ордеру № 44 від 12.11.1987 року виданого адміністрацією ДП Чернівецький цукровий завод відповідач ОСОБА_2 разом з членами сімї вселився у кімнату №309а в гуртожитку по вул. Хотинській №4д у м. Чернівці.

Також встановлено, що ВАТ «Чернівецьким цукровим заводом» на підставі спільного засідання правління та профкому заводу №18 від 19.07.1996 року працівнику заводу, було видано ордер №150 на право зайняття кімнати №309а,б у гуртожитку по вул. Хотинській, 4-д у м. Чернівці загальною площею 30 м2.

На підставі ордерів відповідачі були прописані та зареєстровані у спірній будівлі-гуртожитку. В ордерах вказується, що місце в гуртожитку надається на період роботи на ВАТ Чернівецький цукровий завод.

У відповідності до ст.127 ЖК УРСР для проживання робітників, службовців, студентів, учнів, а також інших громадян у період роботи або навчання можуть використовуватись гуртожитки. Під гуртожитки надаються спеціально споруджені або переобладнані для цієї мети жилі будинки.

Згідно ст. 129 ЖК УРСР на підставі рішення про надання жилої площі в гуртожитку адміністрація підприємства, установи, організації видає громадянинові спеціальний ордер, який є єдиною підставою для вселення на надану жилу площу.

Таким чином встановлено, що відповідачі набули право користування наданим їй житловим приміщенням на законних підставах.

Судом встановлено, що відповідач ОСОБА_2 з 1982 року по 2003 рік постійно працював у м. Чернівці на державному підприємстві Чернівецький цукровий завод яке було перетворено у ВАТ Чернівецький цукровий завод, тобто пропрацював на підприємстві понад 20років. Звільнений 05.11.2003 року на підставі п.1 ст.40 КзПП України за ініціативою власника в звязку зі зміною в організації виробництва і праці внаслідок скорочення чисельності або штату працівників.

Судом встановлено той факт, що 16.07.2009 року було здійснено державну реєстрацію припинення юридичної особи ВАТ Чернівецький цукровий завод у звязку з визнанням її банкрутом, а тому з цього дня підприємство на якому працював відповідач ОСОБА_2 перестало існувати.

Як встановлено судом з дослідженого рішення колегії суддів апеляційного суду Чернівецької області від 16.03.2011 року по цивільній справі № 22ц-584/11 позивачам ОСОБА_1 та ОСОБА_6 було відмовлено у задоволенні позову про визнання договорів найму житла (оренди приміщень) укладеними, чим встановлено той факт, що такі договори між позивачами та жителями гуртожитку, серед яких і ОСОБА_2, укладені не були.

Позивачем до матеріалів справи долучено декілька примірників договорів найму житла в різними умовами, які надсилались відповідачу ОСОБА_2 з пропозицією його укладення, проте жоден із них укладений не був. За таких умов, норми глави 59 ЦК України, які регулюють правовідносини при укладенні, виконанні та припиненні цивільно-правового договору найму житла застосуванню до даних правовідносин між сторонами не підлягають.

Натомість, виселення із жилих приміщень в тому числі з гуртожитків є категорією Житлового кодексу УРСР, а тому при вирішенні спору застосовуються його норми.

Так, згідно ст. 48 Конституції України, кожен громадянин має право на достатній рівень життя для себе і своєї сімї, що включає достатнє харчування, одяг, житло.

Відповідно до частини третьої статті 47 Конституції України позбавити громадянина житла можна лише на підставі закону за рішенням суду.

Відповідно до статті 109 Житлового кодексу УРСР виселення із займаного жилого приміщення допускається з підстав, установлених законом. Виселення проводиться добровільно або в судовому порядку. Громадянам, яких виселяють з жилих приміщень, одночасно надається інше постійне жиле приміщення, за винятком виселення громадян при зверненні стягнення на жилі приміщення, що були придбані ними за рахунок кредиту (позики) банку чи іншої особи, повернення якого забезпечене іпотекою відповідного жилого приміщення. Жиле приміщення, що надається виселюваному, повинно бути зазначено в рішенні суду або постанові прокурора.

Згідно ст. 132 ЖК УРСР сезонні, тимчасові працівники і особи, що працювали за строковим трудовим договором, які припинили роботу, а також особи, що вчились у навчальних закладах і вибули з них, підлягають виселенню без надання іншого жилого приміщення з гуртожитку, який їм було надано у зв'язку з роботою чи навчанням.

Інших працівників підприємств, установ, організацій, які поселилися в гуртожитку в зв'язку з роботою, може бути виселено без надання іншого жилого приміщення в разі звільнення за власним бажанням без поважних причин, за порушення трудової дисципліни або вчинення злочину.

Осіб, які припинили роботу з інших підстав, ніж ті, що зазначені в частині другій цієї статті, а також осіб, перелічених у статті 125 цього Кодексу, може бути виселено лише з наданням їм іншого жилого приміщення.

Згідно ст.125 ЖК УРСР без надання іншого жилого приміщення у випадках, зазначених у статті 124 цього Кодексу, не може бути виселено зокрема:

- осіб, які пропрацювали на підприємстві, в установі, організації, що надали їм службове жиле приміщення, не менш як десять років;

- осіб, звільнених у зв'язку з ліквідацією підприємства, установи, організації або за скороченням чисельності чи штату працівників;

- пенсіонерів по старості, персональних пенсіонерів.

Не виявлено порушень вимог ст.130 ЖК України, щодо порядку користування відповідачем ОСОБА_2 та членами його сімї житловою площею в гуртожитку, відповідачі здійснюють оплату комунальних послуг, підтримують кімнату в належному технічному та санітарному стані, піклуються про збереження власності, яка належить позивачу. Судом також встановлено, що відповідачі не чинять позивачці будь-яких перешкод у володінні, користуванні та розпорядженні її власністю.

На підставі наведеного суд вважає, що відповідачі законно та правомірно набули право на житло у вище вказаному гуртожитку, оскільки їх заселення, реєстрація та постійне проживання в гуртожитку здійснювалися в рамках закону. Не знайшло підтвердження в судовому засіданні твердження позивача, що відповідачі незаконно проживають та користуються гуртожитком, Дані твердження суд вважає надуманими та безпідставними, оскільки вони спростовуються наведеними вище доказами та матеріалами справи.

Судом встановлено, що відповідач ОСОБА_2 працював на підприємстві ВАТ Чернівецький цукровий завод більше 20-ти років та звільнений за ініціативою власника в звязку зі зміною в організації виробництва і праці внаслідок скорочення чисельності або штату працівників, порушень трудової дисципліни у відповідача не було, до кримінальної відповідальності не притягувався. Таким чином відповідно до ст.125, п.3 ст.132 ЖК України відповідач ОСОБА_2 і члени його сімї не можуть бути виселені з гуртожитку без надання їм іншого житлового приміщення.

За таких умов позовні вимоги ОСОБА_1 не можуть підлягати задоволенню.

Керуючись ст.ст. 47, 48 Конституції України, ст.ст. 127, 129, 125, 132 ЖК України, ст.40 Примірного положення про гуртожитки, затвердженого Радою Міністрів Української РСР №208 від 03.06.1986 року ст.ст. 10,11, 209, 212, 214-215, 218 ЦПК України, суд-

ВИРІШИВ :

В позовних вимогах ОСОБА_1 - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги. Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до апеляційного суду Чернівецької області через Садгірський районний суд м. Чернівці протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Головуючий суддя ОСОБА_7