АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22-ц/793/754/15Головуючий по 1 інстанції
Категорія : 39 Кравчук В. М.
Доповідач в апеляційній інстанції
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 березня 2015 року Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Черкаської області в складі:

головуючогоПодороги В. М.
суддівБородійчука В. Г. , Демченка В. А.
при секретаріВолвенко А.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Черкаси апеляційну скаргу ОСОБА_6 на рішення Шполянського районного суду Черкаської області від 12 червня 2014 року у справі за позовом ОСОБА_7 до Шполянської міської ради про визнання права власності на спадщину, -

в с т а н о в и л а :

У червні 2014 року ОСОБА_7 звернувся до суду з позовом до Шполянської міської ради про визнання права власності на спадщину.

Свої вимоги обґрунтовував тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла його баба ОСОБА_8, актовий запис про смерть у Книзі реєстрації смертей у відділі ДРАЦС Шполянського районного управління юстиції у Черкаській області № 209 від 28 серпня 2012 року.

Зазначав, що він є спадкоємцем п'ятої черги спадкування за законом, а інших спадкоємців за законом у неї немає.

На день смерті ОСОБА_8 відкрилася спадщина, яка складається із: будинковолодіння загальною вартістю 22217 грн., яке розташоване за адресою: АДРЕСА_1 що складається: з житлового будинку «А», літньої кухні «Б», погріба «В», огорожі №1, хвіртки №2, колодязя питного №3.

07 листопада 2012 року він прийняв спадщину, подавши відповідну заяву до нотаріуса.

В травні 2014 року намагався отримати в нотаріуса свідоцтво про право на спадщину за законом, а постільки правовстановлюючий документ на дане будинковолодіння відсутній, нотаріус рекомендував звернутися до суду.

Просив визнати за ним право власності на спадкове майно померлої ОСОБА_8

Рішенням Шполянського районного суду Черкаської області від 12 червня 2014 року позов задоволено.

Визнано за ОСОБА_7 право власності на спадкове майно, яке залишилося після смерті його баби ОСОБА_8, а саме: будинковолодіння, розташоване в АДРЕСА_1, яке складається з житлового будинку «А», літньої кухні «Б», погріба «В», огорожі №1, хвіртки №2, колодязя питного №3, загальною вартістю 22217 грн.

Не погоджуючись з рішенням суду ОСОБА_6 оскаржила його в апеляційному порядку. Вважає рішення суду необґрунтованим, прийнятим з порушенням норм матеріального і процесуального права. Зазначала, що суд не встановив всіх осіб для прийняття обґрунтованого рішення, а саме: наявності спадкоємців першої черги. Даним рішенням було визнано за Позивачем право власності на спадкове майно, а вона через певні обставини не взяла участі в успадкуванні майна, хоча має на це право, тому вказане рішення порушує її права.

Просила скасувати рішення суду та ухвалити нове рішення, яким задовольнити заявлені позовні вимоги частково, а саме визнати за ОСОБА_7 право власності на ? спадкового майна після померлої ОСОБА_8, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1.

Продовжити ОСОБА_6 строк на прийняття спадщини після померлої ОСОБА_8, пропущений з поважних причин.

Визнати за ОСОБА_6 право власності на ? спадкового майна після померлої ОСОБА_8, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 в порядку спадкування за правом представлення.

Заслухавши суддю-доповідача, учасників процесу, що з'явилися, вивчивши матеріали справи, перевіривши законність, обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог заявлених в суді першої інстанції, судова колегія приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення з наступних підстав.

Відповідно до роз'яснень Пленуму Верховного Суду України, що викладені в п. 2 Постанови від 18.12.2009 року №14 "Про судове рішення у цивільній справі", рішення є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства відповідно до статті 2 ЦПК України, вирішив справу згідно з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин відповідно до статті 8 ЦПК, а також правильно витлумачив ці норми.

Обґрунтованим визнається рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених доказами, які були досліджені в судовому засіданні і які відповідають вимогам закону про їх належність і допустимість, або обставин, що не підлягають доказуванню, а також якщо рішення містить вичерпні висновки суду, що відповідають встановленим на підставі достовірних доказів обставинам, які мають значення для вирішення справи.

Зазначеним вимогам закону ухвалене судове рішення не відповідає.

Відповідно до вимог ст.309 ЦПК України, підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення або зміни рішення є:

1) неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи;

2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд вважав встановленими;

3) невідповідність висновків суду обставинам справи;

4)порушення або неправильне застосування норм матеріального або процесуального права, а також розгляд і вирішення справи неповноважним судом; участь в ухваленні рішення судді, якому було заявлено відвід на підставі обставин, що викликали сумнів у неупередженості судді, і заяву про його відвід визнано судом апеляційної інстанції обґрунтованою; ухвалення чи підписання постанови не тим суддею, який розглядав справу.

Задовольняючи позовні вимоги суд першої інстанції виходив з того, що ОСОБА_7 являється спадкоємцем за правом представлення після смерті баби ОСОБА_8, він прийняв спадщину після її смерті у встановленому законом порядку шляхом подання до нотаріальної контори заяви про прийняття спадщини, інших спадкоємців немає.

З даним висновком колегія суддів не погоджується, виходячи з наступного.

Спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців)( ст. 1216 ЦК України).

Спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її (ст. 1268 ЦК України).

Спадкування за правом представлення має місце у випадках встановлених ст. 1266 ЦК, за умови якщо спадкоємець першої - третьої черг спадкування за законом помер до відкриття спадщини. Норми ст. 1266 ЦК застосовуються лише щодо відносин при спадкуванні за законом (глава 86 ЦК).

Відповідно до ч.1 ст. 1266 ЦК України, внуки, правнуки спадкодавця спадкують ту частку спадщини, яка належала б за законом їхнім матері, батькові, бабі, дідові, якби вони були живими на час відкриття спадщини.

Перелік осіб (спадкоємців), які мають право на спадкування за правом представлення, встановлений нормами ст. 1266 ЦК, є вичерпним.

Відповідно до ч.1 ст. 1269 ЦК України, спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини.

З матеріалів справи вбачається, що згідно копії свідоцтва про смерть НОМЕР_1, виданого відділом державної реєстрації актів цивільного стану Шполянського районного управління юстиції у Черкаській області 28 серпня 2012 року, ОСОБА_8 померла ІНФОРМАЦІЯ_1(а.с.5).

Відповідно до копій свідоцтв про народження НОМЕР_2 та НОМЕР_3, ОСОБА_10 та ОСОБА_8 є батьками ОСОБА_11 та ОСОБА_12 (а.с.7,33).

Згідно до копії свідоцтва про смерть НОМЕР_4, виданого відділом державної реєстрації актів цивільного стану Шполянського районного управління юстиції у Черкаській області 21 грудня 2010 року, ОСОБА_11 помер ІНФОРМАЦІЯ_2(а.с.6).

Відповідно до копії свідоцтва про смерть НОМЕР_5, виданого відділом державної реєстрації актів цивільного стану Новоархангельського районного управління юстиції у Кіровоградській області 16 листопада 2010 року, ОСОБА_12 помер ІНФОРМАЦІЯ_3(а.с.35).

З копії свідоцтва про народження НОМЕР_6 виданого 18 січня 1986 року вбачається, що ОСОБА_11 та ОСОБА_13 є батьками ОСОБА_7 (а.с.8).

Відповідно до копії свідоцтва про народження НОМЕР_7 виданого 16 серпня 1986 року вбачається, що ОСОБА_12 та ОСОБА_14 є батьками ОСОБА_6 (а.с.32).

З викладеного вбачається, що ОСОБА_7 та ОСОБА_6 є онуками ОСОБА_8, тобто два спадкоємці, які у разі спору про спадкове майно повинні бути сторонами у справі.

За змістом ст. 392 ЦК належним відповідачем є особа - учасник цивільних правовідносин, яка не визнає або оспорює право власності спадкоємця на спадкове майно, зокрема, житловий будинок, земельну ділянку.

Територіальні громади в особі відповідних органів місцевого самоврядування, у даному випадку - Шполянська міська рада, можуть бути відповідачами у справі за відсутності інших спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття.

У разі пред'явлення позову до неналежного відповідача суд за клопотанням позивача, не припиняючи розгляду справи, замінює первісного відповідача належним відповідачем, якщо позов пред'явлено не до тієї особи, яка має відповідати за позовом, або залучає до участі у справі іншу особу як співвідповідача (ст. 33 ЦПК).

Якщо позивач не заявляє клопотання про заміну неналежного відповідача, суд повинен відмовляти у задоволенні позову.

Дані твердження узгоджується з роз'ясненнями Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, викладених у Листі від 16 травня 2013 року № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування».

07 листопада 2012 року о 16 год. 55 хв. ОСОБА_7 подав заяву №130 про прийняття спадщини після померлої ОСОБА_8.(а.с.12).

У вищезазначеній заяві ОСОБА_7 вказав, що спадкоємцем за законом майна померлої є він, а про наявність ОСОБА_6, як рівноправного спадкоємця не зазначив, як і не зазначив її в якості відповідача по справі. В судовому засіданні апеляційного суду Черкаської області встановлено та підтверджено ОСОБА_7, що він достовірно знав про наявність рівноправного спадкоємця.

Проте, в матеріалах справи відсутня інформація щодо наявності вказаних обставин, тому судом першої інстанції неправомірно було розглянуто справу без з'ясування наявності інших спадкоємців та залучення їх до участі в справі в якості відповідачів чим порушено право ОСОБА_6 на спадщину.

Згідно до ч. 1 ст. 1296 ЦК спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину.

Ч. 1 ст. 1297 ЦК передбачає, що спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов'язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно.

Відповідно ст. 67 Закону України «Про нотаріат» свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину, в порядку, встановленому цивільним законодавством, на ім'я всіх спадкоємців або за їх бажанням кожному з них окремо.

Свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження (п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року N 7 "Про судову практику у справах про спадкування").

Якщо за життя спадкодавець не набув права власності на житловий будинок, земельну ділянку, то спадкоємець також не набуває права власності у порядку спадкування. До спадкоємця переходять лише визначені майнові права, які належали спадкодавцеві на час відкриття спадщини. Для набуття права власності у встановленому законодавством порядку спадкоємець повинен здійснити дії, які необхідні для набуття права власності на визначене нерухоме майно, зокрема на житловий будинок, іншу споруду.

Згідно листа приватного нотаріуса Шполянського районного нотаріального округу Білоуса В.П. №294/01-17 від 12 червня 2014 року на вищевказаний житловий будинок з надвірними спорудами, що належав за життя ОСОБА_8, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1, відсутня державна реєстрація права власності, за таких обставин нотаріус не має права видавати свідоцтво про право на спадщину(а.с.22).

Дійсно, за ОСОБА_8 на підставі рішення Шполянського районного суду Черкаської області від 11 липня 2011 року, визнано за ОСОБА_8 право власності на спадкове майно сина - ОСОБА_12, померлого ІНФОРМАЦІЯ_3, актовий запис про смерть № 21 від 04 червня 2010 року по Надлацькій сільській Новоархангельського району Кіровоградської області, а саме на незакінчений будівництвом житловий будинок, готовністю 60% розташований в АДРЕСА_1, вартістю 5 414 грн., а також на надвірні будівлі, що розташовані за вищевказаною адресою, а саме дві літні кухні, прибудову «д», убиральню, колодязь, огорожу, загальною вартістю 56 675 грн., згідно довідки Черкаського обласного об'єднаного бюро технічної інвентаризації №347 від 03 червня 2011 року, які належали померлому ОСОБА_12 на праві власності(а.с.17). Проте за життя не здійснила державної реєстрації права власності.

Відповідно до довідки ФОП ОСОБА_16 від 25 березня 2014 року, виданої ОСОБА_7, будинковолодіння, розташоване за адресою: АДРЕСА_1 складається з: житлового будинку «А», літньої кухні «Б», погреба «В», огорожі №1, хвіртки №2, колодязя питного №3, загальною вартістю 22 217 гривень(а.с.13).

Враховуючи наведене, суд першої інстанції, ухвалюючи судове рішення та задовольняючи позовні вимоги позивача, неповно з'ясував обставини, що мають значення для справи, порушив норми процесуального права не залучивши апелянта, до участі в справі в якості відповідача, що вплинуло на вирішення спору по суті і на правильність вирішення справи, тому рішення підлягає до скасування.

В апеляційній скарзі ОСОБА_6 просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким визнати за нею право власності на 1/2 частину спірної земельної ділянки, та продовжити їй строк на прийняття спадщини після померлої ОСОБА_8, пропущений з поважних причин, однак такі вимоги не можуть бути задоволені, оскільки для цього відсутні правові підстави.

Так як апелянт ОСОБА_6 не була залучена до участі у справі, однак згідно до ч.1 ст.292 ЦПК України, вона мала право на апеляційне оскарження рішення суду першої інстанції, оскільки судом вирішено питання про права та обов'язки апелянта на спадкове майно.

Згідно ст.303 ЦПК України, під час розгляду справи в апеляційному порядку, апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Апелянт ОСОБА_6 не заявляла самостійних вимог в суді першої інстанції, тому судова колегія вважає,що скарга ОСОБА_6 підлягає задовольняє частково, рішення Шполянського районного суду Черкаської області від 12 червня 2014 року , скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову в задоволенні позовних вимог ОСОБА_7 про визнання права власності на спадщину, що не позбавляє права ОСОБА_7 та ОСОБА_6 звернутися з відповідним позовом до суду першої інстанції про захист своїх порушених прав.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 307, 309, 313, 314, 316, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів судової палати ,-

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_6 задовільнити частково.

Рішення Шполянського районного суду Черкаської області від 12 червня 2014 року у справі за позовом ОСОБА_7 до Шполянської міської ради про визнання права власності на спадщину скасувати.

Ухвалити нове рішення, яким в задоволенні позовних вимог ОСОБА_7 до Шполянської міської ради про визнання права власності на спадщину відмовити.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржене до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Головуючий :

Судді :