Справа № 565/128/15-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 травня 2015 року м.Кузнецовськ

Кузнецовський міський суд Рівненської області в особі:

головуючого судді - Горегляд О.І.,

з участю:

- секретаря судового засідання - Ковбасюк А.О.,

- представника позивача ОСОБА_1,

- представника відповідача адвоката ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі засідань суду в м.Кузнецовськ Рівненської області цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до товариства з обмеженою відповідальністю Кузнецовське налагоджувально-монтажне підприємство «Електропівденмонтаж» про стягнення одноразової допомоги при виході на пенсію, винагороди за загальні результати роботи по підсумках за рік, одноразової винагороди за вислугу років та середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_3 звернувся в суд із позовом до ТОВ Кузнецовське налагоджувально-монтажне підприємство «Електропівденмонтаж» (далі по тексту ТОВ КНМП «Електропівденмонтаж») з наступними вимогами: стягнути з відповідача на користь позивача 25040 (двадцять пять тисяч сорок) грн. 00 коп. одноразової допомоги, 6260 (шість тисяч двісті шістдесят) грн. 00 коп. винагороди за загальні результати роботи по підсумках за рік, 4695 (чотири тисячі шістсот девяносто пять) грн. 00 коп. одноразової винагороди за вислугу років та 18780 (вісімнадцять тисяч сімсот вісімдесят) грн. 00 коп. суми середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні. В обгрунтування цих вимог ОСОБА_3 зазначив, що до 11 липня 2014 року він перебував у трудових відносинах із ТОВ КНМП «Електропівденмонтаж», зокрема, починаючи з 01 березня 2005 року працював на посаді начальника дільниці електромонтажних робіт. Згідно з доводами позивача 11 липня 2014 року він звільнився з роботи на підставі ст.38 КЗпП України за власним бажанням у звязку із виходом на пенсію. 16 липня 2014 року, як зазначив ОСОБА_3, він подав відповідну письмову заяву на імя директора підприємства із проханням виплатити передбачену колективним договором належну йому одноразову допомогу, однак впродовж передбачених колективним договором двох місяців вищезазначена одноразова допомога не була виплачена відповідачем, а письмова заява була залишена без належного розгляду та відповіді. Заявлені позовні вимоги позивач обґрунтовує положеннями колективного договору, укладеного між адміністрацією та профспілковим комітетом ТОВ КНМП «Електропівденмонтаж» на 2012-2014 роки та зареєстрованого виконавчим комітетом Кузнецовської міської ради під №2 від 23 січня 2012 року, які згідно з ст.18 КЗпП України та ст.5 Закону України «Про колективні договори і угоди» поширюються на всіх працівників підприємства, установи, організації незалежно від того, чи є вони членами професійної спілки, і є обовязковими як для власника або уповноваженого ним органу, так і для працівників підприємства, установи, організації. Зокрема, ОСОБА_3 вказав, що п.9.8 р.9 колективного договору, укладеного між адміністрацією та профспілковим комітетом ТОВ КНМП «Електропівденмонтаж» на 2012-2014 роки та зареєстрованого виконавчим комітетом Кузнецовської міської ради під №2 від 23 січня 2012 року, передбачена виплата одноразової допомоги працівникам ТОВ КНМП «Електропівденмонтаж» при виході на пенсію за віком і по інвалідності в залежності від стажу роботи в ТОВ КНМП «Електропівденмонтаж» (при стажі роботи більше 20 років в розмірі восьми тарифних ставок, посадових окладів), оплата якої проводиться тільки при виході на пенсію на протязі двох місяців. Згідно з розрахунком, наведеним позивачем у позовній заяві, невиплачена йому відповідачем одноразова допомога складає 25040 (двадцять пять тисяч сорок) грн. 00 коп. (3130х8), виходячи з того, що посадовий оклад відповідно до штатного розпису на 2014 рік становить 3130 (три тисячі сто тридцять) грн. 00 коп. ОСОБА_3 також зазначив, що в Додатку №4 до колективного договору, який містить у собі Положення про порядок і умови виплати працівникам винагороди за загальні результати роботи по підсумках за рік в ТОВ КНМП «Електропівденмонтаж», передбачено, що виплата винагороди за загальні результати роботи по підсумках за рік проводиться із фонду оплати праці за рахунок прибутку. Для визначення розміру винагород приміняється шкала, передбачена даним додатком №4 до колективного договору. Винагорода виплачується в повному розмірі робітникам, які працювали в організації, як правило, весь календарний рік і залежить від неперервного стажу роботи. Винагорода може бути виплачена також робітникам, які не відпрацювали повний календарний рік по поважних причинах, зокрема у випадку звільнення з роботи в звязку з виходом на пенсію. При роботі неповний рік розмір винагороди визначається пропорційно періоду в відпрацьованому році. Згідно з доводами позивача невиплачена йому відповідачем винагорода за загальні результати по підсумках за 2014 рік становить 6260 (шість тисяч двісті шістдесят) грн. 00 коп. (3130х4/12х6), де 3130 посадовий оклад відповідно до штатного розпису на 2014 рік, 12 кількість місяців у 2014 році, а 6 кількість місяців, відпрацьованих у даному календарному році. В обґрунтування заявлених позовних вимог ОСОБА_3 також покликається на Додаток №5 до колективного договору, який містить Положення про порядок виплати одноразової винагороди за вислугу років в ТОВ КНМП «Електропівденмонтаж», що визначає порядок виплати одноразової винагороди за вислугу років усім робітникам, керівникам, спеціалістам і службовцям. При цьому позивач вказав, що відповідно до вищезазначеного Положення одноразова винагорода за вислугу років виплачується в слідуючих розмірах: при стажі неперервної роботи, яка дає право на одержання одноразової винагороди за вислугу більше 25 років у відповідності до розміру річної винагороди за вислугу років в долях місячної тарифної ставки (посадового окладу) 3.0. Виплата вказаної винагороди працюючим за минулий рік відбувається в кінці року або на початку наступного. Робітникам, які залишили роботу в звязку з виходом на пенсію по старості і інвалідності виплата цієї винагороди проводиться при кінцевому розрахунку пропорційного часу, відпрацьованому в даному календарному році. Згідно з розрахунком, наведеним ОСОБА_3 у позовній заяві, невиплачена йому відповідачем одноразова винагорода за вислугу років складає 4695 (чотири тисячі шістсот девяносто пять) грн. 00 коп. (3130х3/12х6), де 3130 посадовий оклад відповідно до штатного розпису на 2014 рік, 12 - кількість місяців у 2014 році, а 6 кількість місяців, відпрацьованих у даному календарному році. Вимоги в частині стягнення з ТОВ КНМП «Електропівденмонтаж» середнього заробітку за весь час затримки розрахунку при звільненні у розмірі 18780 (вісімнадцять тисяч сімсот вісімдесят) грн. 00 коп. за період часу з 11 липня 2014 року до 21 січня 2015 року із розрахунку (6х3130), де 6 кількість місяців у вказаному періоді, а 3130 посадовий оклад відповідно до штатного розпису на 2014 рік, позивач мотивує положеннями ст.ст.116, 117 КЗпП України щодо встановлених строків розрахунку при звільненні і відповідальності за затримку розрахунку. В обґрунтування позовних вимог ОСОБА_3 також покликається на ст.ст.1, 2 Закону України «Про оплату праці», ст.ст.1, 3, ч.4 ст.13, ч.ч.1, 2, 7 ст.43 Конституції України, ст.1 Конвенції Міжнародної організації праці «Про захист заробітної плати» №95, ратифікованої Україною 30 червня 1961 року, п.4 ч.1 Європейської соціальної хартії (переглянутої) від 03 травня 1996 року, ратифікованої Законом України від 14 вересня 2006 року №137-V, рішення Конституційного Суду України від 29 січня 2008 року у справі №2-рп/2008, рішення Конституційного Суду України від 15 жовтня 2013 року у справі №1-13/2013 за конституційним зверненням громадянки ОСОБА_4 щодо офіційного тлумачення положень ч.2 ст.233 КЗпП України, ст.ст.1, 12 Закону України «Про оплату праці», якими визначено поняття і структура заробітної плати та передбачене право на справедливу винагороду і оплату праці. Зокрема, що згідно з ст.ст.116, 117 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. В разі спору про розмір сум, належних працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган в усякому випадку повинен в зазначений у цій статті строк виплатити не оспорювану ним суму. В разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. При наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум власник або уповноважений ним орган повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування в тому разі, коли спір вирішено на користь працівника. Якщо спір вирішено на користь працівника частково, то розмір відшкодування за час затримки визначає орган, який виносить рішення по суті спору. Позивач зазначив, що ст.1 Закону України «Про оплату праці» визначено, що заробітна плата це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку за трудовим договором роботодавець виплачує працівникові за виконану ним роботу. Згідно з ст.2 Закону України «Про оплату праці» заробітна плата складається із основної заробітної плати винагороди за виконану роботу відповідно до встановлених норм праці (норми часу, виробітку, обслуговування, посадові обов'язки); додаткової заробітної плати винагороди за працю понад установлені норми, за трудові успіхи та винахідливість і за особливі умови праці, яка включає доплати, надбавки, гарантійні і компенсаційні виплати, передбачені чинним законодавством; премії, пов'язані з виконанням виробничих завдань і функцій; інших заохочувальних та компенсаційних виплат, до яких належать виплати у формі винагород за підсумками роботи за рік, премії за спеціальними системами і положеннями, компенсаційні та інші грошові і матеріальні виплати, які не передбачені актами чинного законодавства або які провадяться понад встановлені зазначеними актами норми. У позовній заяві ОСОБА_3 вказав, що ОСОБА_5 України, проголосивши Україну соціальною, правовою державою, визначив зміст і спрямованість діяльності держави, зокрема її обовязок щодо утвердження, забезпечення і гарантування прав і свобод людини (ст.ст.1, 3 Конституції України), складовою якого є забезпечення державою соціальної спрямованості економіки, створення умов та гарантування можливостей для громадян заробляти собі на життя працею і своєчасно одержувати винагороду за працю (ч.4 ст.13, ч.1, 2, 7 ст.43 Конституції України). Право заробляти собі на життя є невідємним від права на саме життя, оскільки останнє є реальним лише тоді, коли матеріально забезпечене (абзац 2 п.п.6.1.1 п.п.6.1 п.6 мотивувальної частини рішення Конституційного Суду України від 29 січня 2008 року у справі №2-рп/2008). Згідно із ст.1 Конвенції Міжнародної організації праці «Про захист заробітної плати» №95, ратифікованої Україною 30 червня 1961 року, термін «заробітна плата» означає, незалежно від назви й методу обчислення, будь-яку винагороду або заробіток, які можуть бути обчислені в грошах, і встановлені угодою або національним законодавством, що їх роботодавець повинен заплатити працівникові за працю, яку виконано чи має бути виконано, або за послуги, котрі надано чи має бути надано. Відповідно до п.4 ч.1 Європейської соціальної хартії (переглянутої) від 03 травня 1996 року, ратифікованої Законом України від 14 вересня 2006 року №137-V, усі працівники мають право на справедливу винагороду, яка забезпечить достатній життєвий рівень для них самих та їхніх сімей. Рішенням Конституційного Суду України від 15 жовтня 2013 року у справі №1-13/2013 за конституційним зверненням громадянки ОСОБА_4 щодо офіційного тлумачення положень ч.2 ст.233 КЗпП України, ст.ст.1, 12 Закону України «Про оплату праці» встановлено, що поняття «заробітна плата» і «оплата праці», які використано у законах, що регулюють трудові правовідносини, є рівнозначними в аспекті наявності у сторін, які перебувають у трудових відносинах, прав і обовязків щодо оплати праці, умов їх реалізації та наслідків, що мають настати у разі невиконання цих обовязків.

ТОВ КНМП «Електропівденмонтаж» не визнає вказаних позовних вимог ОСОБА_3 та просить суд відмовити в їх задоволенні. Заперечення проти даного позову, подані представником відповідача адвокатом ОСОБА_2, ґрунтуються на доводах про безпідставність вимог щодо стягнення одноразової допомоги при виході на пенсію, винагороди за загальні результати роботи по підсумках за рік, одноразової винагороди за вислугу років та середнього заробітку за весь час затримки розрахунку при звільненні, заявлених ОСОБА_3 до ТОВ КНМП «Електропівденмонтаж». Представник відповідача стверджує, що згідно з п.9.8 р.9 колективного договору ТОВ КНМП «Електропівденмонтаж» на 2012-2014 роки одноразова допомога надається працівнику тільки при наявності наступних трьох нерозривно повязаних між собою умов: при виході на пенсію за віком і по інвалідності, тобто в разі фактичного припинення трудових відносин, протягом двох місяців та за умови наявності коштів у підприємства. Згідно з доводами представника ТОВ КНМП «Електропівденмонтаж» в даному випадку вказані умови надання одноразової допомоги, що передбачені п.9.8 р.9 колективного договору ТОВ КНМП «Електропівденмонтаж» на 2012-2014 роки, відносно ОСОБА_3 відсутні, виходячи з наступного. Поняття «вихід на пенсію» в законодавстві України є тотожним з поняттям та умовами призначення пенсії. Право на пенсійне забезпечення, загальні умови призначення пенсії, порядок їх нарахування та розміри визначаються Законами України «Про пенсійне забезпечення», «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» і спеціальними законами (Законом України «Про статус і соціальний захист громадян, як постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи»). Законом України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» визначено, що пенсія це щомісячна пенсійна виплата в солідарній системі загальнообовязкового державного пенсійного страхування, яку отримує застрахована особа в разі досягнення нею передбаченого цим Законом пенсійного віку чи визнання її інвалідом, а пенсіонер це особа, яка відповідно до цього Закону отримує пенсію, довічну пенсію. Статтею 7 Закону України «Про пенсійне забезпечення» передбачено, що звернення за призначенням пенсії може здійснюватися у будь-який час після виникнення права на пенсію. При цьому пенсії за віком і по інвалідності призначаються незалежно від того, припинено роботу на час звернення за пенсією чи вона продовжується. Відповідно до ч.1 ст.38 КЗпП України працівник має право розірвати трудовий договір, укладений на невизначений строк, попередивши про це власника або уповноважений ним орган письмово за два тижні. У разі, коли заява працівника про звільнення з роботи за власним бажанням зумовлена неможливістю продовжувати роботу (переїзд на нове місце проживання; переведення чоловіка або дружини на роботу в іншу місцевість; вступ до навчального закладу; неможливість проживання у даній місцевості, підтверджена медичним висновком; вагітність; догляд за дитиною до досягнення нею чотирнадцятирічного віку або дитиною-інвалідом; догляд за хворим членом сім'ї відповідно до медичного висновку або інвалідом I групи; вихід на пенсію; прийняття на роботу за конкурсом, а також з інших поважних причин), власник або уповноважений ним орган повинен розірвати трудовий договір у строк, про який просить працівник. ОСОБА_6 соціальної політики України від 29 серпня 2012 року №311/13/116-12 «Про звільнення за власним бажанням» розяснено, що розірвання трудового договору з ініціативи працівника на підставі ст.38 КЗпП України є звільненням за власним бажанням. Якщо трудовий договір укладений на невизначений строк, працівник має право у будь-який час розірвати його, письмово попередивши роботодавця про звільнення за два тижні. Таке звільнення вважається «за власним бажанням без поважних причин». У цілому ряді випадків закон зобовязує роботодавця провадити звільнення працівника у строк, про який він просить, тобто мова йде про скорочення двотижневого строку. Таке звільнення вважається «за власним бажанням з поважних причин». Поважними причинами можуть бути: переїзд на нове місце проживання; переведення чоловіка або дружини на роботу в іншу місцевість; вступ до навчального закладу; неможливість проживання у даній місцевості, підтверджена медичним висновком; вагітність; догляд за дитиною до досягнення нею чотирнадцятирічного віку або дитиною-інвалідом; догляд за хворим членом сім'ї відповідно до медичного висновку або інвалідом I групи; вихід на пенсію; у тому числі у звязку з інвалідністю: прийняття на роботу за конкурсом, а також з інші поважні причини. До трудової книжки працівника роботодавцем вноситься запис: «Звільнений за власним бажанням, ст.38 КЗпП України». У разі звільнення за власним бажанням з поважної причини робиться, наприклад, такий запис: «Звільнений за власним бажанням у звязку з виходом на пенсію за інвалідністю, ст.38 КЗпП України». Усі записи в трудовій книжці про прийняття на роботу, переведення на іншу постійну роботу або звільнення повинні точно відповідати тексту наказу (розпорядження). Аналогічна позиція викладена в п.2.26 Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої наказом ОСОБА_6 праці України, ОСОБА_6 юстиції України, ОСОБА_6 соціального захисту населення України від 29 липня 1993 року №58, а саме: при розірванні трудового договору з ініціативи працівника з причин, за яких законодавство повязує надання певних пільг і переваг, запис про звільнення вноситься до трудової книжки із зазначенням цих причин. Наприклад: «Звільнений за власним бажанням у звязку з зарахуванням у вищий навчальний заклад, ст.38 КЗпП України». Заперечення представника відповідача проти позову ОСОБА_3 ґрунтуються на тому, що позивач вийшов на пенсію у 2011 році, а був звільнений з роботи 11 липня 2014 року за власним бажанням в порядку ст.38 КЗпП України без зазначення поважної причини звільнення згідно з наказом ТОВ КНМП «Електропівденмонтаж» №67 від 11 липня 2014 року, а тому таке звільнення ОСОБА_3 неповязане з виходом на пенсію і на нього не поширюються положення п.9.8. р.9 колективного договору на 2012-2014 року щодо виплати одноразової допомоги. Встановлена в колективному договорі ТОВ КНМП «Електропівденмонтаж» на 2012-2014 роки виплата одноразової допомоги працівникам при виході на пенсію за віком і по інвалідності є додатковою порівняно з нормами КЗпП України гарантією, що встановлена саме для працівників ТОВ КНМП «Електропівденмонтаж» при виході на пенсію за віком і по інвалідності. Такі умови колективного договору, з одного боку, націлені на заміщення осіб пенсійного віку більш молодшими спеціалістами, з іншого боку, встановлюють спеціальні гарантії працівникам, які звільнені з роботи в звязку з виходом на пенсію. Виплата такої додаткової гарантії врегульована нормами колективного договору і повязана з виходом на пенсію працівника, наявністю коштів на підприємстві та обмежена строком в два місяці. За таких обставин, представник ТОВ КНМП «Електропівденмонтаж» вважає позовні вимоги ОСОБА_3 про стягнення одноразової допомоги безпідставними, оскільки останній повязує своє право на отримання такої допомоги лише фактичним припиненням трудових відносин у 2014 році, хоча своє право на пенсію, що є тотожним з поняттям «вихід на пенсію», він реалізував іще в 2011 році. Згідно з доводами представника відповідача позовні вимоги ОСОБА_3 про стягнення винагороди за загальні результати роботи по підсумках за рік також є безпідставними. При цьому адвокат ОСОБА_2 зазначив, що відповідно до п.8 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці» №13 від 24 грудня 1999 року при вирішенні спорів про виплату премій, винагороди за підсумками роботи за рік чи за вислугу років, надбавок і доплат необхідно виходити з нормативно-правових актів, якими визначено умови та розмір цих виплат. Працівники, на яких поширюються зазначені нормативно-правові акти, можуть бути позбавлені таких виплат (або розмір останніх може бути зменшено) лише у випадках і за умов, передбачених цими актами. З мотивів відсутності коштів у проведенні вказаних виплат може бути відмовлено в тому разі, коли вони обумовлені в зазначених актах наявністю певних коштів чи фінансування. Відповідно до п.п.1, 2 додатку №4 до колективного договору виплата винагороди за загальні результати роботи по підсумках за рік, проводиться із фонду оплати праці за рахунок прибутку. При цьому, планові розміри винагороди встановлюються правлінням товариства по погодженню з профспілковим комітетом кожного року при доведенні до робітників виробничих планів і завдань на наступний рік, виходячи з фінансових можливостей товариства. Так, п.5 Положення про порядок і умови виплат працівникам винагороди за загальні результати роботи по підсумках за рік (додаток №4 до колективного договору ТОВ КНМП «Електропівденмонтаж» на 2012-2014 роки) передбачено, що така винагорода виплачується в повному розмірі робітникам, які працювали в організації, як правило, весь календарний рік і залежить від неперервного стажу роботи. Пунктом 6 Положення про порядок і умови виплат працівникам винагороди за загальні результати роботи по підсумках за рік (додаток №4 до колективного договору ТОВ КНМП «Електропівденмонтаж» на 2012-2014 роки) встановлено, що винагорода може бути виплачена також робітникам, які не відпрацювали повний календарний рік по поважних причинах: у випадку звільнення з роботи в звязку з призовом на службу в Армію, скорочення штатів, виходом на пенсію (по старості, інвалідності, народження дитини, вступом до учбового закладу, на курси підвищення кваліфікації) з відривом від виробництва по направленню організації, переведенні по рішенню вищих органів на друге підприємство, організації направлених в закордонне відрядження, а також в інших аналогічних випадках. Таким чином, як стверджує представник ТОВ КНМП «Електропівденмонтаж», розмір цієї винагороди встановлюється правлінням товариства за погодженням з профспілковим комітетом і залежить від виконання, перевиконання чи невиконання річних планів та має на меті заохочення дійсних працівників/робітників до якісного виконання покладених на них виробничих функцій. Згідно з доводами представника відповідача позовні вимоги ОСОБА_3 про стягнення одноразової винагороди за вислугу років також є безпідставними, оскільки відповідно до п.4 Положення про порядок виплати одноразової винагороди за вислугу років (додаток №5 до колективного договору ТОВ КНМП «Електропівденмонтаж» на 2012-2014 роки) робітникам, які залишили роботу в звязку з виходом на пенсію по старості і інвалідності, переходом на другу роботу по заключенню ВКК, призовом на військову службу, вступом на навчання, звільненням в звязку з хворобою, яка продовжувалась більше 4-ох місяців, при скороченні чисельності робітників, виплата цієї винагороди (винагорода за вислугу років) проводиться при кінцевому розрахунку пропорційного часу, відпрацьованому в даному календарному році. Заперечення представника відповідача проти позову ОСОБА_3 в цій частині ґрунтуються на тому, що вищезазначені положення колективного договору ТОВ КНМП «Електропівденмонтаж» на 2012-2014 роки повязують право на отримання таких додаткових винагород з поважними причинами, що зумовлюють причину та підстави звільнення з роботи, і оскільки позивач звільнився з посади за власним бажанням без зазначення поважної причини, що підтверджується записом в трудовій книжці, заявою на звільнення і наказом про звільнення, то право на отримання винагороди за загальні результати роботи по підсумках за рік та одноразової винагороди за вислугу років на нього згідно з умовами колективного договору не поширюється. Покликаючись на п.3 Положення про оплату праці працівників (додаток №1 до колективного договору ТОВ КНМП «Електропівденмонтаж» на 2012-2014 роки) і абзац 3 п.9 Положення про порядок і умови виплат працівникам винагороди за загальні результати роботи по підсумках за рік (додаток №4 до колективного договору ТОВ КНМП «Електропівденмонтаж» на 2012-2014 роки), представник ТОВ КНМП «Електропівденмонтаж» вказав, що не враховується в склад заробітної плати винагорода за вислугу років і винагорода за загальні результати роботи по підсумках попереднього року і відповідно до колективного договору та положень законодавства про оплату праці відносяться до інших заохочувальних та компенсаційних виплат. З цих мотивів, в силу безпідставності позовних вимог ОСОБА_3 про стягнення одноразової допомоги, винагороди за загальні результати роботи по підсумках за рік та одноразової винагороди за вислугу років представник відповідача вважає безпідставними й вимоги позивача про стягнення середнього заробітку за весь час затримки розрахунку при звільненні та такими, що задоволенню не підлягають.

Під час судового розгляду справи позивач ОСОБА_3 та його представник ОСОБА_1 повністю підтримали вказані позовні вимоги та просили суд стягнути із ТОВ КНМП «Електропівденмонтаж» в користь позивача одноразову допомогу в сумі 25040 (двадцять пять тисяч сорок) грн. 00 коп., винагороду за загальні результати роботи по підсумках за рік у сумі 6260 (шість тисяч двісті шістдесят) грн. 00 коп., одноразову винагороду за вислугу років у сумі 4695 (чотири тисячі шістсот девяносто пять) грн. 00 коп. та середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні в сумі 18780 (вісімнадцять тисяч сімсот вісімдесят) грн. 00 коп. з мотивів та обставин, викладених у позовній заяві.

Окрім цього, ОСОБА_3 пояснив, що працюючи в ТОВ КНМП «Електропівденмонтаж», при досягненні 55 років йому була призначена пенсія за віком, яку він отримує із січня 2011 року до теперішнього часу. Позивач зазначив, що після призначення пенсії він продовжив працювати у відповідача начальником дільниці ЕМР до 11 липня 2014 року. Згідно з поясненнями ОСОБА_3 11 липня 2014 року він звільнився з роботи в ТОВ КНМП «Електропівденмонтаж» за власним бажанням за станом здоровя, а до звільнення з роботи з квітня 2014 року протягом 3 (трьох) місяців перебував у відпустці. Позивач вказав, що в подальшому 15 липня 2014 року він написав заяву директору ТОВ КНМП «Електропівденмонтаж» про нарахування одноразової допомоги в розмірі 8 (восьми) посадових окладів при стажі роботи більше 20 (двадцяти) років згідно з умовами колективного договору в звязку з виходом на пенсію, що була зареєстрована 16 липня 2014 року за №159. Однак, як ствердив ОСОБА_3, впродовж двох місяців з дня звільнення з роботи та на теперішній час відповідач не нарахував і не виплатив вищезазначеної одноразової допомоги та інших винагород, передбачених колективним договором, та залишив його письмову заяву без належного розгляду і відповіді. Даючи пояснення суду, позивач підтвердив, що 15 липня 2014 року і 16 липня 2014 року він не працював у ТОВ КНМП «Електропівденмонтаж» і з іншими заявами до відповідача не звертався. ОСОБА_3 також визнав факт, що в наказах ТОВ КНМП «Електропівденмонтаж» №76 від 19 листопада 2014 року «Про нарахування та виплату винагороди за вислугу років за 2014 рік» і №85 від 15 грудня 2014 року «Про нарахування та виплату винагороди по підсумках роботи за 2014 рік» працівників, які відпрацювали у відповідача неповний 2014 рік, - немає.

Представник позивача ОСОБА_1 зазначив у судовому засіданні, що 11 липня 2014 року із скороченням двохтижневого строку ОСОБА_3 звільнився з роботи у ТОВ КНМП «Електропівденмонтаж» на підставі ст.38 КЗпП України за власним бажанням з поважних причин у звязку із фактичним виходом на пенсію та за станом здоровя, тому має право на отримання від відповідача одноразової допомоги, винагороди за загальні результати роботи по підсумках за рік і одноразової винагороди за вислугу років, що передбачені колективним договором, та через непроведення ТОВ КНМП «Електропівденмонтаж» з ним вказаного розрахунку при звільненні набув право на середній заробіток за час затримки розрахунку.

У судовому засіданні представник відповідача адвокат ОСОБА_2 повністю не визнав позовних вимог ОСОБА_3, заявлених до ТОВ КНМП «Електропівденмонтаж» про стягнення одноразової допомоги, винагороди за загальні результати роботи по підсумках за рік, одноразової винагороди за вислугу років та середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні з мотивів та обґрунтувань, викладених у письмових запереченнях, та просив суд відмовити в задоволенні позову через його безпідставність та недоведеність обставин. Окрім цього, представник ТОВ КНМП «Електропівденмонтаж» вказав, що на час здійснення нарахування відповідачем своїм лише працюючим працівникам винагороди за загальні результати роботи по підсумках за 2014 рік і одноразової винагороди за вислугу років за наказами №76 від 19 листопада 2014 року «Про нарахування та виплату винагороди за вислугу років за 2014 рік» і №85 від 15 грудня 2014 року «Про нарахування та виплату винагороди по підсумках роботи за 2014 рік» позивач у ТОВ КНМП «Електропівденмонтаж» не працював, його трудові відносини із відповідачем були припинені 11 липня 2014 року. При вирішенні даної справи представник відповідача також просив суд врахувати, що п.6 Положення про порядок і умови виплати працівникам винагороди за загальні результати роботи по підсумках за рік (додаток №4 до колективного договору ТОВ КНМП «Електропівденмонтаж» на 2012-2014 роки) передбачено право, а не обовязок відповідача на виплату винагороди за загальні результати роботи по підсумках за рік робітникам, які не відпрацювали повний календарний рік по поважних причинах.

З показань свідка ОСОБА_7 (головного бухгалтера ТОВ КНМП «Електропівденмонтаж»), наданих суду, слідує, що ОСОБА_3 перебував на пенсії з 2011 року та продовжував працювати у ТОВ КНМП «Електропівденмонтаж» начальником дільниці ЕМР. Свідок ОСОБА_7 пояснила, що позивач звільнився з роботи за власним бажанням у липні 2014 року через конфлікт із керівником ТОВ КНМП «Електропівденмонтаж». Свідок ОСОБА_7 зазначила, що вона переконувала ОСОБА_3 не звільнятись з роботи, оскільки за таких умов, не відпрацювавши повний рік, він не отримає винагороди за загальні результати роботи по підсумках за рік та одноразової винагороди за вислугу років, проте на ці зауваження позивач не відреагував. Згідно з показаннями свідка ОСОБА_7 працівникам, які після призначення їм пенсії продовжили працювати в ТОВ КНМП «Електропівденмонтаж», одноразова допомога при виході на пенсію не нараховувалася і не виплачувалася відповідачем. Свідок ОСОБА_7 засвідчила, що винагорода за загальні результати роботи по підсумках за рік та одноразова винагорода за вислугу років була нарахована та виплачена ТОВ КНМП «Електропівденмонтаж» лише працівникам, які відпрацювали повний календарний 2014 рік, а працівникам, які звільнилися з роботи протягом 2014 року, не відпрацювавши повний календарний 2014 рік, ці винагороди відповідачем не нараховувалися і не виплачувалися. З показань свідка ОСОБА_7 слідує, що аналогічна ситуація, як і в ОСОБА_3 склалася і з головним інженером ТОВ КНМП «Електропівденмонтаж» ОСОБА_8, який також після отримання пенсії продовжив працювати та звільнився з роботи в 2014 році, не відпрацювавши повний календарний 2014 рік, тому не набув права на одноразову допомогу при виході на пенсію, винагороду за загальні результати роботи по підсумках за рік та одноразову винагороду за вислугу років. Свідок ОСОБА_7 також підтвердила, що ТОВ КНМП «Електропівденмонтаж» повністю розрахувалося із позивачем до моменту його звільнення і заборгованості перед ним по виплаті заробітної плати чи інших видів допомог, винагород не існує.

Заслухавши пояснення позивача, представників сторін та показання свідка, суд дослідив письмові докази і надав оцінку всім доказам справи в їх сукупності та взаємозвязку та прийшов до висновку, що позов ОСОБА_3 до ТОВ КНМП «Електропівденмонтаж» про стягнення одноразової допомоги при виході на пенсію, винагороди за загальні результати роботи по підсумках за рік, одноразової винагороди за вислугу років та середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні необґрунтований, безпідставний і задоволенню не підлягає.

Такий висновок суду ґрунтується на наступних встановлених обставинах.

Згідно з даними паспорту громадянина України серії МЮ №298278, виданого Кузнецовським МВ УМВС України в Рівненській області 24 липня 2012 року, ОСОБА_3 народився 03 січня 1956 року і станом на 03 січня 2011 року йому виповнилося 55 років.

Пенсійне посвідчення № серії ААЄ №503878, видане Пенсійним фондом України 28 липня 2011 року, свідчить, що з 2011 року позивач пенсіонер та отримує пенсію за віком.

Відповідно до ч.1 ст.61 ЦПК України обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню.

Згідно з поясненнями ОСОБА_3, наданими суду, при досягненні 55 років йому було призначено пенсію за віком, яку він отримує з 03 січня 2011 року до теперішнього часу. Дана обставина визнана у судовому засіданні позивачем та представниками сторін, тому на підставі ч.1 ст.61 ЦПК України доказуванню не підлягає.

З трудової книжки серії БТ-І №0489175 слідує, що з 01 березня 2005 року ОСОБА_3 працював у ТОВ КНМП «Електропівденмонтаж» на посаді начальника дільниці ЕМР та 11 липня 2014 року звільнений з роботи за власним бажанням на підставі ст.38 КЗпП України.

У заяві позивача від 11 липня 2014 року та в наказі ТОВ КНМП «Електропівденмонтаж» №67 від 11 липня 2014 року про припинення трудового договору причина звільнення позивача за власним бажанням не вказана.

За таких обставин, підстави для тверджень про те, що причиною звільнення ОСОБА_3 з роботи за власним бажанням в даному випадку був вихід на пенсію, стан здоровя або інша поважна причина відсутні. Судове рішення не може ґрунтуватися на припущеннях. В даному випадку наявність поважних причин звільнення позивача з роботи за власним бажанням ОСОБА_3 та його представником не доведена. Пояснення позивача про те, що звільнення з роботи за власним бажанням було зумовлене погіршенням його стану здоровя, не підтверджено доказами. Звільнення ОСОБА_3 з роботи за власним бажанням не викликане його виходом на пенсію, оскільки такої причини звільнення позивач не зазначив у заяві від 11 липня 2014 року і в момент припинення трудових відносин із ТОВ КНМП «Електропівденмонтаж» станом на 11 липня 2014 року він вже отримував пенсію за віком, що була призначена в 2011 році.

Скорочення двотижневого строку, передбаченого ч.1 ст.38 КЗпП України для письмового попередження власника або уповноваженого ним органу про розірвання трудового договору, укладеного на невизначений строк, з ініціативи працівника, не свідчить про неможливість продовження ним роботи та наявність поважних причин для звільнення. За відсутності причин, що свідчать про неможливість продовження працівником роботи, сторони трудового договору вправі домовитися про будь-який строк звільнення після подання працівником заяви про це у межах двотижневого строку. При наявності такої домовленості працівника може бути звільнено навіть у день подачі заяви про звільнення, якщо він про це просить. Зі змісту заяви ОСОБА_3 від 11 липня 2014 року вбачається, що позивач просив звільнити його з роботи у ТОВ КНМП «Електропівденмонтаж» за власним бажанням з 11 липня 2014 року. Наказом ТОВ КНМП «Електропівденмонтаж» №67 від 11 липня 2014 року про припинення трудового договору 11 липня 2014 року позивач звільнений з роботи начальника дільниці ЕМР за власним бажанням на підставі ст.38 КЗпП України. Наведені обставини підтверджують лише факт досягнення сторонами домовленості щодо моменту припинення трудового договору і скорочення двотижневого строку, визначеного ч.1 ст.38 КЗпП України, та не свідчать про наявність конкретної поважної причини звільнення ОСОБА_3 з роботи за власним бажанням (вихід на пенсію, стан здоровя).

Статтею 18 КЗпП України передбачено, що положення колективного договору поширюються на всіх працівників підприємства, установи, організації незалежно від того, чи є вони членами професійної спілки, і є обовязковими як для власника або уповноваженого ним органу, так і для працівників підприємства, установи, організації.

Згідно з ст.5 Закону України «Про колективні договори і угоди» умови колективних договорів і угод, укладених відповідно до чинного законодавства, є обов'язковими для підприємств, на які вони поширюються, та сторін, які їх уклали.

Згідно з п.9.8 р.9 колективного договору, укладеного між адміністрацією та профспілковим комітетом ТОВ КНМП «Електропівденмонтаж» на 2012-2014 роки та зареєстрованого виконавчим комітетом Кузнецовської міської ради Рівненської області за №2 від 23 січня 2012 року, при виході на пенсію за віком і по інвалідності працівника ТОВ КНМП «Електропівденмонтаж» надається одноразова допомога в залежності від стажу роботи в ТОВ КНМП «Електропівденмонтаж» в слідуючих розмірах при наявності коштів: при стажі роботи від 5 до 10 років в розмірі однієї тарифної ставки, посадового окладу; при стажі роботи від 10 до 15 років в розмірі двох тарифних ставок, посадових окладів; при стажі роботи від 15 до 20 років в розмірі шість тарифних ставок, посадових окладів; при стажі роботи більше 20 років в розмірі восьми тарифних ставок, посадових окладів. У примітці зазначено: оплата проводиться тільки при виході на пенсію на протязі двох місяців.

Підстав для стягнення з ТОВ КНМП «Електропівденмонтаж» в користь ОСОБА_3 вказаної одноразової допомоги в сумі 25040 (двадцять пять тисяч сорок) грн. 00 коп. судом не встановлено. Позивачем та його представником суду не надано належних і допустимих доказів, які б свідчили, що звільнення ОСОБА_3 з роботи у ТОВ КНМП «Електропівденмонтаж» за власним бажанням 11 липня 2014 року було зумовлене його виходом на пенсію за віком і по інвалідності. Пенсію за віком позивач отримує з 2011 року. Наявність коштів у відповідача, що є однією з умов надання цієї одноразової допомоги, достовірно не підтверджена. В момент звернення ОСОБА_3 до ТОВ КНМП «Електропівденмонтаж» із письмовою заявою від 15 липня 2014 року про нарахування одноразової допомоги в розмірі восьми посадових окладів при стажі роботи більше 20 років, зареєстрованою 16 липня 2014 року за №159, в трудових відносинах сторони не перебували.

Пунктами 1-6 Положення про порядок і умови виплати працівникам винагороди за загальні результати роботи по підсумках за рік в ТОВ КНМП «Електропівденмонтаж» (додаток №4 до колективного договору, укладеного між адміністрацією та профспілковим комітетом ТОВ КНМП «Електропівденмонтаж» на 2012-2014 роки та зареєстрованого виконавчим комітетом Кузнецовської міської ради Рівненської області за №2 від 23 січня 2012 року) визначено наступне. Виплата винагороди за загальні результати роботи по підсумках за рік проводиться із фонду оплати праці за рахунок прибутку. Планові розміри винагороди встановлюються правлінням товариства по погодженню з профспілковим комітетом кожного року при доведенні до робітників виробничих планів і завдань на наступний рік, виходячи із фінансових можливостей товариства. При виконанні і перевиконанні річних планів по фондовизначених показниках на підвищення розмірів винагороди всім категоріям робітників, крім коштів, визначених по кошторису для цієї цілі, можуть бути також направлені вільні залишки по інших статтях. При невиконанні річних планових завдань по фондовизначених показниках винагорода виплачується в понижених розмірах, в межах наявних коштів, за мінусом виплат, проведених на протязі року. Зниження розмірів винагороди слід проводити в порівнянні з плановими сумами, передбаченими на ці цілі в кошторисі фонду споживання. Винагорода виплачується в повному розмірі робітникам, які працювали в організації, як правило, весь календарний рік і залежить від неперервного стажу роботи. Для визначення розмірів винагороди приміняється шкала:

непереривний стаж роботи початковий коефіцієнт трудового вкладу

1-2 роки 1,0

2-4 роки 1,5

4-6 років 1,8

6-10 років 2,0

10-15 років 2,5

15-20 років 3,0

20-25 років 3,5

більше 25 років 4,0

Винагорода може бути виплачена також робітникам, які не відпрацювали повний календарний рік по поважних причинах: - у випадку звільнення з роботи в звязку з призовом на службу в Армію, скорочення штатів, виходом на пенсію (по старості, інвалідності, народження дитини, вступом до учбового закладу, на курси підвищення кваліфікації) з відривом від виробництва по направленню організації, переведенні по рішенню вищих органів на друге підприємство, організації направлених в закордонне відрядження, а також в інших аналогічних випадках. При роботі неповний рік, розмір винагороди визначається пропорційно періоду в відпрацьованому році.

Згідно з п.9 Положення про порядок і умови виплати працівникам винагороди за загальні результати роботи по підсумках за рік в ТОВ КНМП «Електропівденмонтаж» (додаток №4 до колективного договору, укладеного між адміністрацією та профспілковим комітетом ТОВ КНМП «Електропівденмонтаж» на 2012-2014 роки і зареєстрованого виконавчим комітетом Кузнецовської міської ради Рівненської області за №2 від 23 січня 2012 року) розмір винагороди на загальні результати роботи по підсумках за рік нараховується окремому робітникові по встановленій шкалі у відповідності з одержаною робітником заробітною платою і з врахуванням тривалості неперервного стажу роботи в організації і в границях коштів виділених на ці цілі по результатах діяльності.

Відповідно до п.12 Положення про порядок і умови виплати працівникам винагороди за загальні результати роботи по підсумках за рік в ТОВ КНМП «Електропівденмонтаж» (додаток №4 до колективного договору, укладеного між адміністрацією та профспілковим комітетом ТОВ КНМП «Електропівденмонтаж» на 2012-2014 роки і зареєстрованого виконавчим комітетом Кузнецовської міської ради Рівненської області за №2 від 23 січня 2012 року) винагорода за загальні результати роботи по підсумках за рік, яка виплачується одному працівнику, граничними розмірами не обмежується, і нараховується при наявності коштів.

Отже, вказані норми Положення про порядок і умови виплати працівникам винагороди за загальні результати роботи по підсумках за рік в ТОВ КНМП «Електропівденмонтаж» (додаток №4 до колективного договору, укладеного між адміністрацією та профспілковим комітетом ТОВ КНМП «Електропівденмонтаж» на 2012-2014 роки і зареєстрованого виконавчим комітетом Кузнецовської міської ради Рівненської області за №2 від 23 січня 2012 року) не передбачають обовязку ТОВ КНМП «Електропівденмонтаж» здійснювати виплату винагороди за загальні результати роботи по підсумках за рік робітникам, які не відпрацювали повний календарний рік. Вказана винагорода може бути виплачена робітникам, які не відпрацювали повний календарний рік по поважних причинах. Зазначене Положення про порядок і умови виплати працівникам винагороди за загальні результати роботи по підсумках за рік в ТОВ КНМП «Електропівденмонтаж» (додаток №4 до колективного договору, укладеного між адміністрацією та профспілковим комітетом ТОВ КНМП «Електропівденмонтаж» на 2012-2014 роки і зареєстрованого виконавчим комітетом Кузнецовської міської ради Рівненської області за №2 від 23 січня 2012 року) на ОСОБА_3 не поширюється, оскільки у 2014 році він не відпрацював у ТОВ КНМП «Електропівденмонтаж» повний календарний 2014 рік, так як 11 липня 2014 року звільнився з роботи за власним бажанням. Належних і допустимих доказів про те, що вказане звільнення позивача з роботи було викликане поважними причинами, в тому числі виходом на пенсію за віком, ОСОБА_3 та його представником суду не надано. У заяві позивача від 11 липня 2014 року і в наказі ТОВ КНМП «Електропівденмонтаж» №67 від 11 липня 2014 року про припинення трудового договору причина звільнення позивача за власним бажанням не зазначена. Пенсія за віком ОСОБА_3 була призначена в 2011 році, тобто значно раніше моменту його звільнення з роботи. Окрім цього, позивачем і його представником не доведено планового розміру винагороди за загальні результати роботи по підсумках за 2014 рік, встановленого правлінням ТОВ КНМП «Електропівденмонтаж» за погодженням з профспілковим комітетом, стану виконання, перевиконання чи невиконання річних планових завдань по фондовизначених показниках, отримання відповідачем у 2014 році прибутку, наявності у ТОВ КНМП «Електропівденмонтаж» вільних коштів та їх достатності для здійснення виплати цієї винагороди в порядку винятку робітникам, які не відпрацювали повний календарний рік по поважних причинах.

Наказ директора ТОВ КНМП «Електропівденмонтаж» «Про нарахування та виплату винагороди по підсумках роботи за 2014 рік» №85 від 15 грудня 2014 року, узгоджений із головою профспілкового комітету, свідчить, що відповідно до умов колективного договору відповідач здійснив нарахування та виплату одноразової винагороди по підсумках роботи за 2014 рік на загальну суму 799261 (сімсот девяносто девять тисяч двісті шістдесят одна) грн. 00 коп. лише працівникам, які відпрацювали в ТОВ КНМП «Електропівденмонтаж» повний 2014 рік. Такі ж показання надала свідок ОСОБА_7 Цих обставин ОСОБА_3 і його представник не спростували, навпаки позивач підтвердив, що в списку працівників, яким здійснено нарахування одноразової винагороди по підсумках роботи за 2014 рік, наведеному в додатку №1 до наказу директора ТОВ КНМП «Електропівденмонтаж» «Про нарахування та виплату винагороди по підсумках роботи за 2014 рік» №85 від 15 грудня 2014 року, працівники, які не відпрацювали повний календарний 2014 рік, - відсутні. На момент видачі вказаного наказу ОСОБА_3 у ТОВ КНМП «Електропівденмонтаж» не працював.

Таким чином, судом встановлено, що підстав для стягнення з відповідача в користь ОСОБА_3 винагороди за загальні результати роботи по підсумках за рік у сумі 6260 (шість тисяч двісті шістдесят) грн. 00 коп. немає.

Одноразова винагорода за вислугу років у відповідності з Положенням про порядок виплати одноразової винагороди за вислугу років в ТОВ КНМП «Електропівденмонтаж» (додаток №5 до колективного договору, укладеного між адміністрацією та профспілковим комітетом ТОВ КНМП «Електропівденмонтаж» на 2012-2014 роки і зареєстрованого виконавчим комітетом Кузнецовської міської ради Рівненської області за №2 від 23 січня 2012 року) виплачується в слідуючих розмірах:

при стажі неперервної роботи, яка дає право розмір річної винагороди

на одержання одноразової за вислугу років в долях

винагороди за вислугу років місячної тарифної ставки

(посадового окладу)

від 1 року до 3-х 0,8

від 3-х до 5-ти років 1,2

від 5-ти до 10-ти років 1,5

від 10-ти до 15 років 2,0

від 15-ти до 20 років 2,3

від 20-ти до 25 років 2,8

більше 25 років 3,0

Виплата вказаної винагороди працюючим за минулий рік відбувається в кінці року або на початку наступного. В стаж роботи, який дає право на одержання одноразової винагороди за вислугу років, включається весь час неперервної роботи в товаристві станом на 1 січня слідуючого за звітним роком.

Слідуючи порядку начислення і виплати одноразової винагороди за вислугу років, встановленому зазначеним Положенням про порядок виплати одноразової винагороди за вислугу років в ТОВ КНМП «Електропівденмонтаж» (додаток №5 до колективного договору, укладеного між адміністрацією та профспілковим комітетом ТОВ КНМП «Електропівденмонтаж» на 2012-2014 роки і зареєстрованого виконавчим комітетом Кузнецовської міської ради Рівненської області за №2 від 23 січня 2012 року), одноразова винагорода за вислугу років нараховується при наявності коштів виходячи із тарифної ставки і посадового окладу (п.1). Винагорода виплачується за час, відпрацьований в календарному році на роботах, які мають право на одержання цієї винагороди, включаючи час оплачуваної відпустки, тимчасової непрацездатності, а також час, на протязі якого за робітником зберігається повністю або частково заробітна плата (п.3). Робітникам, які залишили роботу в звязку з виходом на пенсію по старості і інвалідності, переходом на другу роботу по заключенню ВКК, призовом на військову службу, вступом на навчання, звільненням в звязку з хворобою, яка продовжувалась більше 4-х місяців, при скороченні чисельності робітників, виплата цієї винагороди проводиться при кінцевому розрахунку пропорційного часу, відпрацьованому в даному календарному році (п.4).

Виходячи з наведеного, підстави для стягнення з ТОВ КНМП «Електропівденмонтаж» в користь ОСОБА_3 одноразової винагороди за вислугу років у сумі 4695 (чотири тисячі шістсот девяносто пять) грн. 00 коп. відсутні. По-перше, факт наявності у відповідача коштів для виплати одноразової винагороди за вислугу років, що є умовою її нарахування, позивачем та його представником не доведений. По-друге, Положенням про порядок виплати одноразової винагороди за вислугу років в ТОВ КНМП «Електропівденмонтаж» (додаток №5 до колективного договору, укладеного між адміністрацією та профспілковим комітетом ТОВ КНМП «Електропівденмонтаж» на 2012-2014 роки і зареєстрованого виконавчим комітетом Кузнецовської міської ради Рівненської області за №2 від 23 січня 2012 року) чітко передбачені випадки, за яких виплата одноразової винагороди за вислугу років здійснюється для робітників, які залишили роботу, а саме: 1) для робітників, які залишили роботу в звязку з виходом на пенсію по старості і інвалідності; 2) для робітників, які залишили роботу в звязку з переходом на другу роботу по заключенню ВКК; 3) для робітників, які залишили роботу в звязку з призовом на військову службу; 4) для робітників, які залишили роботу в звязку з вступом на навчання; 5) для робітників, які залишили роботу в звязку із звільненням через хворобу, яка продовжувалась більше 4-х місяців; 6) для робітників, які залишили роботу в звязку з скороченням чисельності робітників. Обставин, які б свідчили, що в даному випадку звільнення позивача з роботи за власним бажанням відбулося по одній із цих шести причин, не встановлено. ОСОБА_3 і його представник не надали суду належних і допустимих доказів у підтвердження наявності хоча б однієї із таких обставин. У заяві позивача від 11 липня 2014 року і в наказі ТОВ КНМП «Електропівденмонтаж» №67 від 11 липня 2014 року про припинення трудового договору причина звільнення позивача за власним бажанням не вказана. Пенсію за віком ОСОБА_3 отримує, починаючи з 03 січня 2011 року, тобто значно раніше моменту його звільнення з роботи.

Наказ директора ТОВ КНМП «Електропівденмонтаж» «Про нарахування та виплату винагороди за вислугу років за 2014 рік» №76 від 19 листопада 2014 року, узгоджений із головою профспілкового комітету, підтверджує, що відповідно до умов колективного договору відповідач здійснив нарахування та виплату винагороди за вислугу за вислугу років за 2014 рік на загальну суму 594472 (пятсот девяносто чотири тисячі чотириста сімдесят дві) грн. 00 коп. лише працюючим працівникам. Такі ж обставини зазначила свідок ОСОБА_7 у наданих суду показаннях. Позивач підтвердив, що в списку працівників, яким здійснено нарахування одноразової винагороди за вислугу років за 2014 рік, наведеному в додатку №1 до наказу директора ТОВ КНМП «Електропівденмонтаж» «Про нарахування та виплату винагороди за вислугу років за 2014 рік» №76 від 19 листопада 2014 року, працівників, які залишили роботу протягом 2014 року, немає. На момент видачі вказаного наказу ОСОБА_3 у ТОВ КНМП «Електропівденмонтаж» не працював.

Статтею 116 КЗпП України передбачено, що при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. В разі спору про розмір сум, належних працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган в усякому випадку повинен в зазначений у цій статті строк виплатити не оспорювану ним суму.

Згідно з ст.117 КЗпП України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. При наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум власник або уповноважений ним орган повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування в тому разі, коли спір вирішено на користь працівника. Якщо спір вирішено на користь працівника частково, то розмір відшкодування за час затримки визначає орган, який виносить рішення по суті спору.

З наказів директора ТОВ КНМП «Електропівденмонтаж» №269 від 01 квітня 2014 року, №404 від 12 травня 2014 року і №508 від 11 червня 2014 року слідує, що в 2014 році позивач перебував у відпустці з 01 квітня 2014 року до 11 травня 2014 року включно, з 12 травня 2014 року до 07 червня 2014 року включно та з 10 червня 2014 року до 11 липня 2014 року включно. Отже, в день звільнення з роботи 11 липня 2014 року ОСОБА_3 не працював, а перебував у відпустці.

Довідка ТОВ КНМП «Електропівденмонтаж» №1 від 10 листопада 2014 року свідчить, що дохід позивача за місцем роботи у відповідача на посаді начальника дільниці в період часу з 01 січня 2011 року до 11 липня 2014 року становить 678391 (шістсот сімдесят вісім тисяч триста девяносто одна) грн. 60 коп.

Виписки з особового рахунку ОСОБА_3 за квітень-липень 2014 року та довідка ТОВ КНМП «Електропівденмонтаж» №194 від 12 травня 2015 року підтверджують, що позивач був звільнений з роботи 11 липня 2014 року за власним бажанням і на момент його звільнення заборгованості по заробітній платі не існувало.

Отже, судом встановлено, що ТОВ КНМП «Електропівденмонтаж» здійснило виплату ОСОБА_3 при його звільненні всіх належних йому сум у строки, передбачені ст.116 КЗпП України. Заборгованості відповідача перед позивачем по виплаті заробітної плати чи інших видів допомог, винагород не існує.

За таких обставин, підстави для стягнення з ТОВ КНМП «Електропівденмонтаж» в користь ОСОБА_3 середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні в сумі 18780 (вісімнадцять тисяч сімсот вісімдесят) грн. 00 коп. відсутні.

З наведених підстав в задоволенні позову ОСОБА_3 до ТОВ КНМП «Електропівденмонтаж» про стягнення одноразової допомоги при виході на пенсію, винагороди за загальні результати роботи по підсумках за рік, одноразової винагороди за вислугу років та середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні необхідно відмовити.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст.4, 60, ч.1 ст.88, п.2 ч.1 і ч.3 ст.208, ч.ч.1-3 ст.209, ст.ст.212-215, ч.1 ст.218, ч.ч.2, 3 ст.222, ч.1 ст.223, ч.1 ст.294 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

В задоволенні позову ОСОБА_3 до товариства з обмеженою відповідальністю Кузнецовське налагоджувально-монтажне підприємство «Електропівденмонтаж» про стягнення одноразової допомоги при виході на пенсію, винагороди за загальні результати роботи по підсумках за рік, одноразової винагороди за вислугу років та середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні - відмовити за безпідставністю його вимог.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга до апеляційного суду Рівненської області через Кузнецовський міський суд Рівненської області особами, які брали участь у справі, та були присутні під час проголошення рішення - протягом десяти днів з дня його проголошення, а особами, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, - протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Головуючий суддя О.І.Горегляд