Справа № 543/1192/13-ц
Провадження № 2/548/5/15
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03.03.2015 року Хорольський районний суд Полтавської області у складі:

судді - Старокожко В.П.,

за участі секретаря судового засідання Листопад В.Л.,

за участі представника позивача Юхимовича В.Ф.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_2 до приватного підприємця ОСОБА_3, третя особа - відділ Держземагентства в Оржицькому районі Полтавської області про визнання правочину недійсним,-

В С Т А Н О В И В:

11.12.2013 року позивачка звернулася до суду з вказаною позовною заявою, в якій зазначила, що має у власності земельну ділянку (пай), площею 4,12 га, що розташована на території Онішківської сільської ради Оржицького району Полтавської області, яка належить їй на підставі державного акту на право приватної власності на земельну ділянку серії НОМЕР_1 від 18.01.2002 року, виданого на підставі свідоцтва про право на спадщину від 10.07.2001 року НОМЕР_2.

Позивачка зазначає, що вказаною земельною ділянкою користувався ОСОБА_3 на підставі договору оренди земельної ділянки, який був укладений між сторонами строком на 1 рік. Оскільки відповідач неналежним чином виконував умови договору, а також після закінчення строку дії договору оренди не повідомив позивачку про намір скористатися переважним правом на укладення договору оренди на новий строк відповідно до ст. 33 ЗУ «Про оренду землі», позивачка виявила бажання укласти договір оренди землі з іншим орендарем, проте дізналася, що відповідач без її згоди оформив та зареєстрував договір оренди вказаної земельної ділянки. У зазначеному договорі передбачені інші строки оренди землі та інші істотні умови оренди землі.

Позивачка вказує, що незважаючи на те, що у зареєстрованому договорі оренди землі від її імені стоїть підпис, що посвідчує нібито її волевиявлення щодо укладання договору оренди, вона жодних договорів, заяв, актів з приводу оренди належної їй земельної ділянки з відповідачем не підписувала, починаючи з 2010 року.

Отримавши екземпляр договору, позивачка переконалася, що підписи на вказаному договорі оренди землі та додатках до нього проставлені кимось іншим, а не позивачкою. З огляду на те, що позивачка не висловлювала вільного волевиявлення на укладання даного договору, не ставила свого підпису під його змістом, прохає визнати договір оренди земельної ділянки, укладений між ФОПП ОСОБА_3 та ОСОБА_2, зареєстрований у відділі Держкомзему у Оржицькому районі № 01523 від 20.07.2012 року недійсним з підстав порушення вільного волевиявлення орендодавця - позивачки.

В уточненій позовній заяві від 05.05.2014 року року, враховуючи розбіжності у даті реєстрації спірного договору, а саме те, що договір був зареєстрований помилково 20.07.2012 року, хоча вірною датою є 20.07.2011 року, позивачка прохає визнати договір оренди земельної ділянки, укладений між ФОПП ОСОБА_3 та ОСОБА_2, зареєстрований у відділі Держкомзему у Оржицькому районі № 01523 від 20.07.2011 року недійсним з підстав порушення вільного волевиявлення орендодавця.

У судовому засіданні представник позивача уточнені позовні вимоги підтримав з мотивів, що вказані у позові. Вважає, що зазначений договір оренди землі слід визнати недійсним, оскільки позивачка договір та додатки до нього не підписувала, отже не висловлювала свого вільного волевиявлення. Вказане підтверджено висновком судової почеркознавчої експертизи за змістом якої встановлено, що підписи на спірних документах не належать позивачці.

Представник відповідача у судове засідання не з'явилася, хоча вчасно і належним чином була повідомлена про час і місце судового засідання.

Третя особа, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору, в особі відділу Держземагенства в Оржицькому районі явку свого представника не забезпечила, хоча була належним чином повідомлена про дату та час розгляду справи, надала суду клопотання, в якому просила судовий розгляд по справі проводити за відсутності її представника, про прийняте рішення по суті справи повідомити третю особу.

Вивчивши матеріали справи, дослідивши письмові докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що між сторонами було укладено договір оренди землі від 29.12.2012 року, який зареєстрований у відділі Держземагенства у Оржицькому районі за № 01523 від 20.07.2011 року, що підтверджується листом відділу Держземагенства в Оржицькому районі Полтавської області від 14.04.2014 року за № 370 та копією книги записів реєстрації державних актів.

ОСОБА_2 є власником земельної частки (паю), площею 4,12 га, що розташована на території Онішківської сільської ради Оржицького району Полтавської області, що підтверджено копією державного акту на право приватної власності на земельну ділянку серії НОМЕР_1 від 18.01.2002 року, виданого на підставі свідоцтва про право на спадщину від 10.07.2001 року НОМЕР_2.

Відповідно до клопотання позивачки 17.06.2014 року було призначено судово-почеркознавчу експертизу. Згідно висновку судово-почеркознавчої експертизи № 12060 від 05.12.2014 року, яким досліджено спірний договір та додатки до нього, у графі «Місцезнаходження та реквізити Сторін Орендодавець» в рядку «підпис» договору оренди землі від 29.12.2010 року (зареєстрований за № 01523 від 20.07.2012 року), у графі «Місцезнаходження та реквізити Сторін Орендодавець» в рядку «підпис» договору оренди землі від 29.12.2010 року (зареєстрований за № 01523 від 20.07.2011 року), у графі «Передав орендодавець» в рядку «підпис» в акті прийому-передачі земельної ділянки від 29.12.2010 року, в графі «Орендодавець» в рядку «підпис» в додатку до договору оренди земельної частки (паю) від 29.12.2010 року підписи вчинено не ОСОБА_2

Відповідно до ч. 3 ст. 203 ЦК України волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Відповідно ч. 2 ст. 297 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Відповідно до частини першої ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

В силу частини першої ст. 210 ЦК України та частини першої статті 20 Закону України «Про оренду землі», договір оренди землі підлягає державній реєстрації і виходячи із змісту статтей 210, 640 ЦК України та ст. 18 Закону України «Про оренду землі», є укладеним з моменту його державної реєстрації. Укладений договір визнається недійсним на підставі ст. 215 ЦК України при недодержанні сторонами вимог, встановлених частинами першою-третьою, п'ятою та шостою ст. 203 ЦК України. Відповідно до частини другої ст. 792 ЦК України відносини щодо найму (оренди) земельної ділянки регулюються законом.

Згідно ч.1 ст. 236 ЦК України - нікчемний правочин або правочин, визнаний судом недійсним, є недійсним з моменту його вчинення. Частиною 1 ст. 216 ЦК України передбачено, що недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов'язані з його недійсністю. Згідно ст. 387 ЦК України власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним.

Відповідно до п. 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України №5 від 12.06.2009 року «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства, що регулюють провадження у справі до судового розгляду» висновок експертизи може бути доказом у справі лише в тому разі, коли експертиза була проведена на підставі ухвали суду відповідними судово-експертними установами.

Відповідно до ст. 11 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням фізичних і юридичних осіб в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Відповідно до ст. 60 ЦПК України передбачено, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір.

Враховуючи вищевказане, суд вважає, що позовні вимоги про визнання недійсним додаткового договору оренди землі підлягають до задоволення. До такого висновку прийшов суд з урахуванням того, що власник земельної ділянки не висловлював свого волевиявлення стосовно даного правочину, так як на ньому не ставив свого підпису.

Згідно п. 6 ч. 1 ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд зобов'язаний вирішити питання про стягнення судових витрат.

За загальним правилом ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Згідно ст. 79 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. Відповідно до п.4 ч. 3 ст. 79 ЦПК України до витрат, пов'язаних з розглядом судової справи, належать витрати, пов'язані з проведенням судових експертиз.

З матеріалів справи вбачається, що ухвалою суду від 20.10.2014 року за клопотанням сторони позивача ОСОБА_2 у справі призначалась судово-почеркознавча експертиза, проведення якої доручалось експертам Харківського НДІСЕ ім. Засл. професора М.С. Бокаріуса. Оплата експертизи покладалась на позивача у справі ОСОБА_2

З рахунку № 2531 від 06.11.2014 року Харківського НДІСЕ ім. Засл. професора М.С. Бокаріуса на ім'я ОСОБА_2 вбачається, що оплата за проведення судово-почеркознавчої експертизи № 12060 від 05.12.2014 року складає в сумі 3 690 грн. 00 коп.

Отже, позивачка ОСОБА_2 при розгляді цивільної справи № 548/1192/13-ц за її позовом до ФОПП ОСОБА_3 про визнання недійсним договору оренди землі понесла витрати за проведення судово-почеркознавчої експертизи № 12060 від 05.12.2014 року в сумі 3 690 грн. 00 коп., ці витрати відносяться до судових витрат (витрат, пов'язаних з розглядом справи) відповідно до п. 4 ч. 3 ст.79 ЦПК України.

Крім цього, з відповідача необхідно стягнути витрати на правову допомогу, які поніс позивач, в розмірі 4 500 грн. 00 коп., які суд вважає обґрунтованими, що підтверджується розрахунком вартості правової допомоги адвоката Юхимовича В.Ф. позивачеві по цивільній справі ОСОБА_2 від 15.02.2015 року та квитанціями № 15 від 16.02.2015 року, № 21 від 06.12.2013 року.

Отже, виходячи з вищевикладеного, з урахуванням об'єктивного підтвердження витрат ОСОБА_2, пов'язаних з розглядом справи (за проведення по справі судово-почеркознавчої експертизи № 12060 від 05.12.2014 року) в сумі 3 690 грн. 00 коп., а також витрат на правову допомогу в сумі 4 500 грн. 00 коп., з урахуванням положень ч. 1 ст. 88 ЦПК України дані понесені нею витрати необхідно стягнути з відповідача у справі ФОПП ОСОБА_3, що в сумі становлять 8 190 грн. 00 коп.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 209, 212, 214 та 215 ЦПК України, ст. 203, 215, 216, 236, 297, 387, 638 ЦК України, ст. 13,18 Закону України «Про оренду землі», суд,-

В И Р І Ш И В:

Уточнені позовні вимоги ОСОБА_2 задовольнити.

Визнати недійсним договір оренди земельної ділянки, укладений 29.12.2010 року між ОСОБА_2 та ФОПП ОСОБА_3, зареєстрований у відділі Держкомзему у Оржицькому районі, про що державному реєстрі земель вчинено запис від 20.07.2011 року № 01523.

Стягнути з ФОПП ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 витрати на правову допомогу у розмірі 4500 грн. 00 коп. та витрати на проведення судово-почеркознавчої експертизи у розмірі 3690 грн. Всього стягнути 8 190 (вісім тисяч сто дев'яносто) грн. 00 грн. судових витрат.

Стягнути з ФОПП ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 судовий збір у розмірі 243 грн. 60 коп.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Головуючий: