Справа № 161/2701/15-ц
Провадження № 2/161/1527/15
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(заочне)

05 травня 2015 року Луцький міськрайонний суд Волинської області

в складі: головуючого - судді - Крупінської С.С.

при секретарі - Бакай Г.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, -

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернулася в суд з позовом до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням.

Свої вимоги обґрунтовує тим, що вона є власником квартири АДРЕСА_1. Відповідно до будинкової книжки у даній квартирі зареєстрований відповідач ОСОБА_2

Зазначає, відповідач у квартирі не проживає, обовязків по його утриманню не виконує.

Просить суд, визнати відповідача ОСОБА_2 таким, що втратив право користування квартирою № 50 будинком № 4 по вул. Шухевича генерала в м. Луцьку.

Представник позивача в судове засідання не зявився, а подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутності, просив суд визнати ОСОБА_2 таким, що втратив право на користування жилим приміщенням.

Відповідач в судове засідання не зявився, а тому згідно вимог ст. 224 ЦПК України судом ухвалено заочне рішення.

Дослідивши та оцінивши представлені письмові докази в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що позов до задоволення підлягає.

Відповідно до ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Згідно із ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. При цьому відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Відповідно до ст. 150 Житлового кодексу України громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди.

Судом встановлено, що 31.07.2014 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 було укладеного договір дарування відповідно до якого вона стала власником квартири АДРЕСА_2, що підтверджується копією договору дарування (а.с. 5).

Згідно з правової позицією, викладеною у постанові Верховного Суду України від 16.01.2012 року у справі № 6-57цс11, у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник згідно вимог ст.16, 319, 321, 391 ЦК України має право вимагати усунення відповідних перешкод шляхом звернення до суду за захистом свого майнового права, зокрема, із позовом про усунення перешкод у користуванні власністю, в тому числі і шляхом позбавлення права користування житловим приміщенням.

Оскільки припинення права власності особи на житло припиняє право на користування житлом, а тому суд приходить до висновку, що відповідачем втрачено право на користування спірним житловим приміщенням.

Керуючись ст. ст. 10, 11, 58, 60, 88, 213-215, 224-226 ЦПК України, ст.ст. 16, 319, 321, 391 ЦК України, суд, -

в и р і ш и в:

Позов задовольнити.

Визнати ОСОБА_2 таким, що втратив право на користування квартирою № 50 по вул. Шухевича генерала, 4 в м. Луцьку.

Заочне рішення може бути переглянуте Луцьким міськрайонним судом за письмовою заявою відповідача, яку може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана через Луцький міськрайонний суд до апеляційного суду у Волинській області протягом десяти днів з дня його проголошення, а для осіб які були відсутні під час проголошення рішення, з дня отримання його копії .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя Луцького міськрайонного суду С.С. Крупінська