АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 552/8184/14-ц Номер провадження 22-ц/786/992/15Головуючий у 1-й інстанції Кузіна Ж. В. Доповідач ап. інст. Карнаух П. М.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 березня 2015 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Полтавської області в складі:

Головуючого судді : Карнауха П.М.

Суддів : Дряниці Ю.В., Пилипчук Л.І.

При секретарі : Ткаченко Т.І.

розглянула у відкритому судовому засіданні у м. Полтаві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Київського районного суду м. Полтави від 16 лютого 2015 року по справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4 в інтересах ОСОБА_5 про встановлення порядку володіння і користування квартирою, третя особа орган опіки та піклування виконавчого комітету Київської районної у м. Полтаві ради,

В С Т А Н О В И Л А :

У грудні 2014 року ОСОБА_2 звернулась до суду з вказаним позовом до відповідачів, свої вимоги обґрунтовуючи тим, що вона є власником 2/3 частини квартири АДРЕСА_1, а її онукам належить по 1/6 частині кожному. Зважаючи на те, що відповідачі не приймають участі в утриманні квартири, їй необхідно встановити між сторонами порядок володіння та користування квартирою з метою в подальшому відкрити окремий особовий рахунок для оплати належних їй 2/3 частини квартири.

Просила встановити між співвласниками порядок володіння та користування квартирою АДРЕСА_1, виділивши їй на 2/3 частини належної квартири дві суміжні кімнати: житлову кімнату (2) площею 17,9 кв.м., житлову кімнату (3) площею 14 кв.м. та шафу (7) площею 0,4 кв.м. (2), а відповідачам на об'єднану 1/3 частину виділити кімнату (8) площею 15,6 кв.м., шафу (5) площею 1,0 кв.м., шафу (6) площею 0,5 кв.м., балкон площею 0,7 кв.м. У спільному володінні та користуванні сторін залишити підсобні приміщення в квартирі: коридор (1) площею 4,9 кв.м., кухню (9) площею 5,9 кв.м., ванну (10) площею 2,0 кв.м., вбиральню (11) площею 1,0 кв.м. Стягнути з відповідачів понесені судові витрати.

Рішенням Київського районного суду м. Полтави від 16 лютого 2015 року в задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції ОСОБА_2 подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення судом норм матеріального та процесуального права просить рішення скасувати та ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги. Вважає, що жодних порушень прав сторін в разі задоволення позовних вимог немає, враховуючи при цьому визнання позову відповідачами.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, учасників процесу, що з'явились в судове засідання, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, приходить до висновку про її задоволення.

Згідно п.2 ч.1 ст. 307 ЦПК України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції апеляційний суд має право скасувати рішення суду першої інстанції і ухвалити нове рішення по суті позовних вимог.

Відповідно до п.п.3,4 ч.1 ст. 309 ЦПК України, підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення або зміни рішення є невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення або неправильне застосування норм матеріального або процесуального права.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_2 є власником 1/6 частини квартири АДРЕСА_1 згідно дублікату свідоцтва про право на спадщину від 19 грудня 2012 року, видане Другою полтавською державною нотаріальною конторою.

Згідно рішення Київського районного суду м. Полтави від 17 квітня 2014 року за ОСОБА_2 зареєстровано право власності на 1/2 частину вказаної квартири, а за відповідачами ОСОБА_3 та ОСОБА_3 визнано право власності по 1/6 частині за кожним на цю ж квартиру.

Тобто позивач є власником 2/3 частини квартири АДРЕСА_1.

Відповідно до технічного паспорту загальна площа спірної трикімнатної квартири становить 63,9 кв.м, житлова 47,5 кв.м. Квартира складається з житлової кімнати (2) площею 17,9 кв.м., житлової кімнати (3) площею 14 кв.м., житлової кімнати (8) площею 15,6 кв.м., коридору (1) площею 4,9 кв.м., кухні (9) площею 5,9 кв.м., ванни (10) площею 2,0 кв.м., вбиральні (11) площею 1,0 кв.м. шафи (7) площею 0,4 кв.м. (2), шафи (5) площею 1,0 кв.м., шафи (6) площею 0,5 кв.м. Також квартира обладнана балконом площею 0,7 кв.м.

Одна кімната в квартирі з виходом на балкон є ізольованою, а дві кімнати є суміжними.

Згідно довідки КП ЖЕО №2 Полтавської міської ради від 26 листопада 2014 року ОСОБА_2 зареєстрована та проживає одна у квартирі

Відмовляючи в задоволенні позову, місцевий суд виходив з того, що визнання позову не може бути підставою для задоволення останнього, крім того запропонований варіант встановлення порядку володіння та користування призведе до зміни балансу часток кожної зі сторін у праві власності.

Колегія суддів не погоджується з таким висновком суду.

За змістом ст. 358 ЦК України, право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності.

Відповідно до п. 14 Постанови Пленуму ВСУ «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» № 20 від 22.12.1995 року встановлено, що квартира не підлягає поділу в натурі якщо не можливо виділити сторонам ізольовані жилі та інші приміщення з самостійними виходами, які можуть використовуватися як окремі квартири, у такому випадку може бути встановлено лише порядок користування приміщеннями квартири. У протилежному випадку може бути встановлено порядок користування приміщеннями квартири, якщо про це заявлено позов.

В даному випадку підставою позову є встановлення порядку володіння і користування квартирою.

Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю.

Статтею 150 ЖК УРСР встановлено, що громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди.

Як вбачається з матеріалів справи, письмовий договір з приводу порядку володіння та користування спірною квартирою між сторонами не укладався.

Відповідно до ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів зокрема можуть бути припинення дії, яка порушує право, примусове виконання обов'язку, або іншим способом.

Відповідно до ч. 1 ст. 369 ЦК України співвласники майна, що є у спільній сумісній власності, володіють і користуються ним спільно, якщо інше не встановлено домовленістю між ними.

З заявлених позивачем вимог вбачається, що ОСОБА_2 просила встановити порядок володіння і користування квартирою, виділивши їй дві суміжні кімнати та шафу загальною площею 32,3 кв.м., що на 1,1 кв.м. менше, ніж належить виділити їй на 2/3 частини у праві власності на квартиру. Відповідачам просила виділити ізольовану кімнату, 2 шафи та балкон загальною площею 17,8 кв.м.

При цьому позивач свідомо відмовилася від залишення балкону у спільному володінні і користуванні.

Враховуючи той факт, що встановлення порядку володіння і користування квартирою, запропоноване позивачем, не суперечить нормам права, не порушує прав сторін та визнається відповідачами, колегія суддів вважає за можливе задовольнити позовні вимоги та виділити в володіння і користування ОСОБА_2 житлову кімнату (2) площею 17,9 кв.м., житлову кімнату (3) площею 14 кв.м. та шафу (7) площею 0,4 кв.м. Відповідачам же належить виділити кімнату (8) площею 15,6 кв.м., шафу (5) площею 1,0 кв.м., шафу (6) площею 0,5 кв.м. та балкон площею 0,7 кв.м.

У спільному володінні та користуванні сторін судова колегія вважає за можливе залишити підсобні приміщення в квартирі: коридор (1) площею 4,9 кв.м., кухню (9) площею 5,9 кв.м., ванну (10) площею 2,0 кв.м. та вбиральню (11) площею 1,0 кв.м.

Враховуючи задоволення позовних вимог, відповідно до ст. 88 ЦПК України підлягають стягненню на користь позивача понесені нею та документально підтвердженні судові витрати, а саме сплачений судовий збір в сумі 243 грн. 60 коп. та 500 грн. на оплату правової допомоги, а всього 743 грн. 60 коп. Тобто з кожного з відповідачів підлягає стягненню по 371 грн. 80 коп.

Керуючись ст.ст.303, 304, п.2 ч.1 ст.307, п.п.3,4 ч.1 ст. 309, 314, 316, 319 ЦПК України колегія суддів, -

В И Р І Ш И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити

Рішення Київського районного суду м. Полтави від 16 лютого 2015 року скасувати, ухваливши нове.

Позовні вимоги ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4 в інтересах ОСОБА_5 про встановлення порядку володіння і користування квартирою задовольнити.

Встановити наступний порядок користування квартирою АДРЕСА_1 :

виділити в користування та володіння ОСОБА_2 житлову кімнату (2) площею 17,9 кв.м., житлову кімнату (3) площею 14 кв.м. та шафу (7) площею 0,4 кв.м.

виділити в користування та володіння ОСОБА_3, ОСОБА_4 в інтересах ОСОБА_5 кімнату (8) площею 15,6 кв.м., шафу (5) площею 1,0 кв.м., шафу (6) площею 0,5 кв.м., балкон площею 0,7 кв.м.

Залишити в спільному користуванні сторін підсобні приміщення в квартирі: коридор (1) площею 4,9 кв.м., кухню (9) площею 5,9 кв.м., ванну (10) площею 2,0 кв.м., вбиральню (11) площею 1,0 кв.м.

Стягнути з ОСОБА_3, ОСОБА_4 в рівних частках по 371 грн. 80 коп. на користь ОСОБА_2 понесені судові витрати.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржено протягом двадцяти днів шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Судді:

З оригіналом згідно.