АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

2 липня 2015 року Апеляційний суд м. Києва

у складі:

головуючого Вербової І.М.

суддів Кирилюк Г.М.

ПанченкаМ.М.

за участю секретаря Мікітчак А.Л.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві цивільну справу за позовом кредитної спілки «Зараз» до ОСОБА_2 про застосування наслідків недійсності правочину, за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Святошинського районного суду м. Києва від 8 травня 2015 року,

у с т а н о в и в :

У листопаді 2014 року КС «Зараз» звернулася до суду з позовом до

ОСОБА_2 про застосування наслідків недійсності правочину.

Рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 8 травня 2015 року позов задоволено частково, відповідача зобов'язано повернути позивачу одержані за нікчемним правочином - кредитним договором № КВ-00135/06-14/2305 від 2 квітня 2014 року, укладеним між КС «Зараз» та ОСОБА_3, грошові кошти у сумі 120 000,00 грн.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, на невідповідність висновків суду обставинам справи, просить рішення скасувати, та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позову. Також просила постановити окрему ухвалу щодо наявності у діях службових осіб КС «Зараз» ознак шахрайства.

Апелянт, зокрема, посилається на ті обставини, що суд безпідставно задовольнив позовні вимоги, оскільки позивач під час звернення із вказаним позовом до суду не посилався на ст. 1184 ЦК України, якою передбачена відповідальність опікуна за дії недієздатної особи. Також вказує, що судом не було враховано, що ОСОБА_3, як недієздатна особа, не мав реальної змоги укласти з позивачем кредитний договір.

В суді апеляційної інстанції представник ОСОБА_2 - ОСОБА_4 подану ним апеляційну скаргу підтримав та просив її задовольнити.

_________________________________________________________

Справа № 759/18780/14-ц

№ апеляційного провадження 22-ц/796/8502/2015

Головуючий у суді першої інстанції: Журибеда О.М.

Доповідач у суді апеляційної інстанції: Вербова І.М.

Представник КС «Зараз» - Іванченко В.А. у задоволенні апеляційної скарги просив відмовити, рішення Святошинського районного суду м. Києва від 8 травня 2015 року залишити без змін.

Згідно з ч. 1 ст. 303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Перевіривши законність оскаржуваного рішення в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про необхідність відхилення апеляційної скарги, виходячи із наступного.

02.04.2014 року між Кредитною спілкою «ЗаРаЗ» та ОСОБА_3 укладено кредитний договір на суму 120 000 гривень (а.с. 3).

Ухвалою Деснянського районного суду м. Києва скасовано рішення постійно діючого третейського суду при асоціації виробничих підприємств «Бона Деа» від 03.07.2014 року (а.с. 6).

ОСОБА_3 подав заяву до КС «ЗаРаЗ» та відповідно до видаткового касового ордеру від 02.04.2014 року отримав суму 120 000 гривень (а.с. 27).

Відповідно до ч.1, 2 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається.

Згідно зі ст. 203 ч. 2 ЦК України особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності.

У відповідності до ч. 1 та 5 ст. 216 ЦК України недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов'язані з його недійсністю.

У разі недійсності правочину кожна із сторін зобов'язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а в разі неможливості такого повернення, зокрема тоді, коли одержане полягає у користуванні майном, виконаній роботі, наданій послузі, - відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування.

Вимога про застосування наслідків недійсності нікчемного правочину може бути пред'явлена будь-якою заінтересованою особою.

Відповідно до ч. 1 та ч. 3 ст. 226 ЦК України , опікун може схвалити дрібний побутовий правочин, вчинений недієздатною фізичною особою, у порядку, встановленому статтею 221 цього Кодексу. У разі відсутності такого схвалення цей правочин та інші правочини, які вчинені недієздатною фізичною особою, є нікчемними.

Опікун зобов'язаний повернути дієздатній стороні все одержане недієздатною фізичною особою за нікчемним правочином. Якщо майно не збереглося, опікун зобов'язаний відшкодувати його вартість, якщо вчиненню правочину або втраті майна, яке було предметом правочину, сприяла винна поведінка опікуна.

Задовольняючи позовні вимоги, суд обґрунтовано виходив з того, що оскільки кошти отримані недієздатною особою, про що позивачу не було відомо під час укладення договору, то цей договір є нікчемний , а отриманні кошти підлягають поверненню.

Підстав до скасування рішення суду передбачених статтею 309 ЦПК України при апеляційному розгляді не встановлено.

Інші доводи, наведені в апеляційній скарзі, не відносяться до підстав, з якими процесуальне законодавство пов'язує можливість скасування або зміни оскаржуваного рішення.

З огляду на викладене та у зв'язку із тим, що суд першої інстанції правильно застосував норми матеріального права апеляційна скарга має бути відхилена на підставі пункту першого частини 1 статті 307 ЦПК України.

Керуючись статтями 303, 307, 308, 313-315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Святошинського районного суду м. Києва від 8 травня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуючий І.М. Вербова

Судді: Г.М. Кирилюк

М.М. Панченко