Справа №601/385/14-ц
Провадження № 2/601/150/2015
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 травня 2015 року Кременецький районний суд Тернопільської області в складі: головуючого судді Мочальської В.М.,

при секретарі Коляді О.В.,

за участю позивача - відповідача ОСОБА_1, її представника - адвоката Горбуляка І.В.,

відповідача - позивача ОСОБА_3, відповідача ОСОБА_4 та їх представника - адвоката Шмайхеля А.К.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3, ОСОБА_4, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - Кременецька районна державна адміністрація про усунення перешкод в користуванні житловим будинком шляхом вселення та зобов'язання не чинити перешкод та об'єднаний позов ОСОБА_3 до ОСОБА_1, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - Почаївська державна нотаріальна контора про визнання частково недійсними свідоцтв про право власності, їх реєстрацію та визнання права власності,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернулася до суду із позовом про виселення ОСОБА_3 та ОСОБА_4 із належного їй на праві власності будинковолодіння у АДРЕСА_1 без надання їм іншого житлового приміщення. У подальшому позивач змінила предмет і підставу позову та просила зобов"язати відповідачів усунути перешкоди у користуванні нею вищезазначеним будинком, вселити її та заборонити відповідачам створювати для неї перешкоди, які полягають у забороні та обмеженні доступу до жилих і нежилих приміщень житлового будинку, господарських будівель, присадибної ділянки, користуванні належною їй худобою, іншими особистими речами, зобов"язати відповідачів займати приміщення у будинковолодінні лише ті, які визначені нею як власником.

Свої вимоги ОСОБА_1 обгрунтувала тим, що вона є власником житлового будинку по АДРЕСА_1. За її згодою у вказаному житловому будинку в 2011 році поселилась її дочка ОСОБА_3 із сім"єю. Спільне проживання із дочкою та зятем не склалось, оскільки між сторонами постійно виникають сварки та конфлікти. Відповідачі створюють їй перешкоди у користуванні належним їй будинковолодінням. ОСОБА_1 неодноразово зверталась в міліцію із заявами про нанесення їй побоїв. Як наслідок - позивач перейшла жити у інше житлове приміщення і не може вселитись у спірне будинковолодіння, оскільки відповідачі їй у цьому перешкоджають.

ОСОБА_3 звернулась до суду із зустрічним позовом до ОСОБА_1, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - Почаївська державна нотаріальна контора про визнання частково недійсними свідоцтв про право власності, їх реєстрацію та визнання права власності.

Свої вимоги ОСОБА_3 обгрунтувала тим, що спірне будинковолодіння належало колгоспному двору, членами якого станом на 15 квітня 1991 року були: вона, її батько ОСОБА_7 та мати ОСОБА_1. Всі вони набули право на це будинковолодіння у рівних частках по 1/3 частині. ОСОБА_7 помер ІНФОРМАЦІЯ_1, за життя все своє майдо заповів ОСОБА_1 і остання у 2001 році отримала свідоцтво про право на спадщину - цілий житловий будинок з надвірними будівлями по АДРЕСА_1. Тому ОСОБА_3 просила визнати свідоцтво про право власності на домоволодіння, що в АДРЕСА_1, видане на ім"я ОСОБА_7 Почаївською міською радою 21 вересня 1981 року та зареєстроване у Кременецькому БТІ 24 вересня 1981 року за реєстраційним № 1083 недійсним в частині визнання права власності на 1/3 частини домоволодіння, визнати свідоцтво про право на спадщину за заповітом, видане Почаївською державною нотаріальною конторою 11 січня 2001 року ОСОБА_1 на спадкове майно померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_7, яке складається з житлового будинку з надвірними будівлями, зареєстроване в реєстрі за № 30 недійсним в частині визнання права на 1/3 частини домоволодіння, визнати реєстраційне посвідчення на об"єкти нерухомого майна, видане Кременецьким районним бюро технічної інвентаризації 7 лютого 2001 року ОСОБА_1, що посвідчує її право на будинковолодіння в цілому, яке розташоване в АДРЕСА_1 недійсним в частині посвідчення права власності на 1/3 частини житлового будинку АДРЕСА_1, загальною площею 113,7 кв.м, житловою 75,8 кв. м, сарай, погріб, загальною вартістю 106 806 грн. та визнати за нею право власності на 1/3 частини зазначеного будинковолодіння.

ОСОБА_1 в судовому засіданні позов підтримала з підстав, викладених у позовній заяві. У задоволенні позову ОСОБА_3 просить відмовити, оскільки ОСОБА_3 у 2001 році проживала разом з нею і їй було відомо про оформлення нею спадщини на весь будинок. Просить застосувати строки позовної давності.

ОСОБА_3 позов ОСОБА_1 не визнала, поданий нею позов підтримала та пояснила, що спірне будинковолодіння було побудоване її батьками, відносилось до колгоспного двору та у ньому проживали: вона, батько ОСОБА_7 та мати ОСОБА_1. ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_7 помер. Після його смерті в будинку вона проживала до вересня 2002 року, вийшла заміж і пішла проживати до ОСОБА_8. З ОСОБА_8 розлучилася і осінню 2011 року знову прописалась у спірному будинковолодінні з чоловіком ОСОБА_4. Про те, що батько заповів своє майно ОСОБА_1 та що всі документи на будинковолодіння оформлені на матір дізналася з позовної заяви позивача, бо мати ніколи не давала їй документи на будинок та у цьому не було потреби, оскільки ніколи не сварилися. Непорозуміння з позивачем почали виникати навесні 2013 року. ОСОБА_1 оговорює її та її чоловіка, ніяких погроз щодо її життя вони не чинять, вона із чоловіком не виганяє її з хати та не перешкоджає їй користуватись її власністю.

ОСОБА_4 суду пояснив, що він не чинить перешкоди ОСОБА_1 в користуванні нею будинковолодінням. В грудні 2013 році ОСОБА_1 добровільно залишила свій будинок і до даного часу не повернулась. ОСОБА_1 оговорює їх. Просить у позові відмовити, позов ОСОБА_3 задовольнити.

Представник Почаївської державної нотконтори в судове засіданні не з"явився, однак належним чином був повідомлений про час та місце розгляду справи.

Представник Кременецької районної державної адміністрації в судове засідання не з'явився, однак подав до суду заяву, у якій просить слухати справу у його відсутності.

Суд, заслухавши пояснення сторін, свідків, дослідивши представлені сторонами докази, вважає, що позови ОСОБА_1 та ОСОБА_3 підлягають до часткового задоволення з наступних міркувань.

Свідок ОСОБА_9 в судовому засіданні пояснила, що вона є секретарем виконкому Старопочаївської сільської ради. ОСОБА_1 з листопада 2013 року не живе у власному будинку бо відповідачі влаштовують сварки, скандали. Повернутись у будинок не може, бо замінені замки та замкнута брама. За своїми особистими речами ОСОБА_1 приходить у свій будинок з будь-ким зі своїх односельчан.

Свідки ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_13 дали пояснення аналогічні поясненням свідка ОСОБА_9.

Свідок ОСОБА_14 в судовому засіданні пояснив, що він є сільським головою с. Ст. Почаїв. ОСОБА_1 є депутатом сільської ради. В 2011 році в її будинок вселились її дочка, зять і внуки. ОСОБА_1 живе другий рік у ОСОБА_11, а ОСОБА_3 у спірному будинку.

Свідок ОСОБА_15 в судовому засіданні пояснив, що ОСОБА_1 не живе у власному будинку, бо її били відповідачі. Ворота закриті, до будинку вона не має ключів.

Свідок ОСОБА_8.в судовому засіданні пояснив, що він у грудні 2001 року одружився з ОСОБА_16 і вони проживали у нього до 2011 року. Возив ОСОБА_1 на її прохання до нотаріуса.

Свідок ОСОБА_17 в судовому засіданні пояснила, що ОСОБА_1 їздила переоформляти спадщину, її возив ОСОБА_8. ОСОБА_1 немає доступу до свого будинку, відповідачі закрили браму.

Згідно реєстраційного посвідчення, виданого Кременецьким РК БТІ від 07.02.2001 року, будинковолодіння АДРЕСА_1 зареєстровано за ОСОБА_1 на праві особистої власності на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом видане Почаївською держнотконторою 11.01.2001 року за реєстровим № 30 та записано в реєстрову книгу №8 за реєстровим № 1083. Будинковолодіння складається з одноповерхового житлового будинку з надвірними будівлями (а.с. 5, 6).

Згідно будинкової книги прописки громадян, що мешкають в будинку АДРЕСА_1 17 травня 1988 року прописані: ОСОБА_7, ОСОБА_1 та ОСОБА_3. 15.10.1993 року зареєстрований ОСОБА_18. ОСОБА_3, ОСОБА_18 зняті з реєстрації 04.09.2002 року. ОСОБА_3 зареєстрована 08.06.2011 року, ОСОБА_4 зареєстрований 25.11.2011 року, ОСОБА_19 зареєстрована 29.03.2012 року (а.с. 55-61).

Згідно довідок Почаївської РКЛ поліклінічного відділення ОСОБА_1 перебувала на стаціонарному лікуванні з 31.12.2013 р. по 09.01.01.2014 р., 20.01.2014 р. по 03.02.2014 р. із діагнозом - струс головного мозгу (а.с. 13).

Згідно рапортів чергового Кременецького РВ УМВСУ в Тернопільській області 14.02.2014 року о 13:00 год. та 15.01.2014 року о 12:10 год. у РВ із заявами зверталась ОСОБА_1 про те, що під час сварки із зятем ОСОБА_4, останній спричинив їй тілесні ушкодження (а.с. 26, 27).

Згідно акту обстеження умов проживання сім'ї ОСОБА_1, затвердженого сільським головою Старопочаївської сільської ради 30.12.2013 року, у житловому будинку АДРЕСА_1 проживають ОСОБА_1, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_19, з'ясовано, що у сім'ї стався конфлікт, під час якого ОСОБА_4 ображав ОСОБА_1 нецензурними словами та виганяв її з дому (а.с. 68).

Згідно свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 ОСОБА_7 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 124).

ОСОБА_1 звернулася з заявою до держнотконтори про видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом 11.01.2001 року (а.с. 124) та 13.02.2008 року (а.с. 127).

Згідно заповіту від 21.10.1998 року, зареєстрованого в реєстрі за № 30 завідувачем Почаївської державної нотаріальної контори, ОСОБА_7 на випадок своєї смерті все належне йому майно на праві власності заповів ОСОБА_1. Заповіт посвідчено у лікарні м. Почаєва (терапевтичне відділення). Заповіт складено і підписано у двох примірниках, з яких перший відається заповідачу, а другий залишається на зберіганні в нотарвальній конторі (а.с. 125).

Згідно свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 11.01.2001 року спадкоємцем майна померлого ОСОБА_7 є ОСОБА_1 (а.с.126, 127).

Згідно свідоцтва про народження батьками ОСОБА_3 є ОСОБА_7, ОСОБА_1 (а.с.4, т.2).

Згідно трудової книжки колгоспника №55 ОСОБА_7 був членом колгоспу ім. Жданова з 20.01.1968 року (а.с. 103).

Згідно трудової книжки колгоспника №73 ОСОБА_1 була членом колгоспу ім. Жданова з 1968 року (а.с. 104).

Згідно трудової книжки колгоспника № ОСОБА_16 була членом колгоспу "Світанок" з 1991 року (а.с. 105).

Згідно свідоцтва на забудову індивідуальної садиби в с. Ст. Почаїв її забудовником на підставі рішення виконавчого комітету Ст. Почаївської сільської ради № ІІ від 12 червня 1976 року є ОСОБА_7 (а.с. 5 т.2).

Згідно довідки Старопочаївської сільської ради № 59 від 16.01.2014 року, станом на 15.04.1991 року в житловому будинку по АДРЕСА_1 проживали та були зареєстровані ОСОБА_7, ОСОБА_1 та ОСОБА_16 (а.с.6, т.2).

Згідно довідки Кременецького РК БТІ № 101 від 17.02.2014 року житловий будинок з господарсько-побутовими будівлями в АДРЕСА_1 зареєстрований за ОСОБА_1, інвентаризаційна вартість житлового будинку загальною площею 113, 7 кв.м., житловою площею 75,8 кв.м. становить 106 806,00 гривень (а.с. 7, т.2).

Згідно свідоцтва про розірвання серії НОМЕР_2 шлюб між ОСОБА_20 та ОСОБА_21 розірвано, про що в книзі реєстрації актів про розірвання шлюбу 28.05.1999 року зроблено запис за №56 (а.с. 8, т.2).

Згідно рішення Кременецького районного суду Тернопільської області від 24.12.2010 року розірвано шлюб між ОСОБА_22 та ОСОБА_8, зареєстрований 07.12.2001 року (а.с.10, т.2).

Згідно свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_3 ОСОБА_4 та ОСОБА_22 зареєстрували шлюб 25.11.2011 року, про що в Книзі реєстрвації шлюбів 25.11.2011 року зроблено відповідний актовий запис за № 13 (а.с.11, т.2).

Згідно довідки Старопочаївської сільської ради № 369 від 04.03.2014 року житловий будинок з надвірними будівлями АДРЕСА_1 відноситься до суспільної групи господарства - колгоспники (а.с.37, т.2).

Частиною 1 ст. 112 ЦК УРСР передбачено, що колгоспний двір - це сімейно-трудове об"єднання осіб, які використовують майно двору для ведення підсобного господарства і сімейних потреб. Майно колгоспного двору належить членам на праві сумісної власності (ст. 112 цього Кодексу).

Розмір частки члена двору встановлюється, виходячи з рівності часток усіх членів двору, включаючи неповнолітніх і непрацездатних (ч.2 ст. 123 ЦК України УРСР).

У судовому засіданні встановлено, що станом на 15 квітня 1991 року будинковолодіння АДРЕСА_1 належало колгоспному двору, головою якого був ОСОБА_7. Членами колгоспного двору, крім ОСОБА_7 були: ОСОБА_1 - дружина померлого ОСОБА_7 та ОСОБА_16 - дочка померлого ОСОБА_7, які проживали у цьому будинковолодінні.

Таким чином, ОСОБА_1, ОСОБА_3 є співвласниками спірного будинковолодіння в рівних частках по 1/3 частини кожна.

ОСОБА_1 на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, виданого 11 січня 2001 року Почаївською державною нотаріальною конторою на підставі заповіту посвідченого Почаївською державною нотаріальною конторою 21 жовтня 1998 року за реєстровим номером 894, прийняла на своє ім"я майно за адресою: АДРЕСА_1.

Таким чином, спірним свідоцтвом порушене право власності ОСОБА_3 на частку у колгоспному дворі, оскільки вона постійно проживала у спірному будинку та брала участь у веденні спільного гомподарства, а тому позов в частині визнання частково недійсними свідоцтва про право на спадщину за заповітом, видане завідуючою Почаївської державної нотаріальної контори Суль Г.М. 11 січня 2001 року ОСОБА_1, реєстраційного посвідчення на об'єкти нерухомого майна, видане Кременецьким районним бюро технічної інвентаризації 07 лютого 2001 року ОСОБА_1 та визнання за ОСОБА_3 право власності на 1/3 частину житлового будинку АДРЕСА_1 підлягають до задоволення.

Оскільки ОСОБА_7 помер ІНФОРМАЦІЯ_1, а ОСОБА_3 просить визнати недійсним свідоцтво про право особистої власності на домоволодіння, що знаходиться в АДРЕСА_1, видане на ім'я ОСОБА_7 що виключає необхідність у скасуванні рішення сільської ради та правовстановлюючих документів, суд вважає, що позовні вимоги ОСОБА_3 в цій частині задоволенню не підлягають.

Відповідно до ст.358 ЦК України, кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності.

Відповідно до ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядженням своїм майном.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 правомірно вимагає усунення перешкод у здійсненні нею права користування житловим будинком, її права щодо володіння, користування житлом порушені відповідачами, а тому вони підлягають поновленню.

Вимоги ОСОБА_1 у задоволенні її вимог щодо зобов»язання відповідачів займати у будинку лише ті приміщення, які вона визначить як власник до задоволення не не підлягають, оскільки позовні вимоги про встановлення порядку користування жилим приміщенням не пред»являлись. ОСОБА_3 разом із ОСОБА_1 є співвласниками спірного будинковолодіння і відповідно до ч.1 ст. 358 ЦК України, право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою.

ОСОБА_1 просила відмовити в позові ОСОБА_3, оскільки ОСОБА_3 пропустила строк позовної давності, так як проживала разом з нею та знала, що вона в 2001 році оформила на своє ім"я спірний будинок.

Відповідно до п.6 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 1995 року № 20 "Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності" право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. Такими, що втратили це право, вважаються працездатні члени двору, які не менше трьох років підряд до цієї дати не брали участі своєю працею і коштами у веденні спільного господарства двору (в цей строк не включається час перебування на дійсгній військовій службі, навчання в учбовому закладі, хвороба).

На витребування частки з майна колишнього колгоспного двору, що збереглося на 15 квітня 1991 року, поширюється загальний трирічний строк позовної давності. Розгляд позову про право на майно колишнього колгоспного двору не залежить від вирішення питань землекористування.

Згідно зі ст. 71 ЦК УРСР загальний строк для захисту права за позовом особи, право якої порушено (позовна давність), встановлюється в три роки. Перебіг строку позовної давності згідно зі ст. 76 ЦК УРСР починається з дня виникнення права на позов. Право на позов виникає з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення свого права. Позовна давність застосовується незалежно від заяви сторін. Закінчення строку позовної давності до пред"явлення позову є підставою для відмови в позові.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов»язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

В судовому засіданні ОСОБА_3 стверджувала про те, що вона дізналася про порушення свого права коли ОСОБА_1 подала позов до суду.

Твердження ОСОБА_1 про пропуск ОСОБА_3 строку позовної давності суд вважає безпідставними, так як відповідно зі ст. 76 ЦК УРСР перебіг строку позовної давності починається з дня виникнення права на позов. Право на позов виникає з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення свого права. В судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_3 була зареєстрована у спірному будинковолодінні з 1988 року по 04.09.2002 року. Станом на 15 квітня 1991 року спірне будинковолодіння належало колгоспному двору, членом якого була також ОСОБА_3. ОСОБА_3 станом на 15 квітня 1991 року була неповнолітньою. ОСОБА_7 помер ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_3 прийняла спадщину, яка відкрилася після смерті батька. Згідно заповіту від 21.10.1998 року, зареєстрованого в реєстрі за № 30 завідувачем Почаївської державної нотаріальної контори, ОСОБА_7 на випадок своєї смерті все належне йому майно на праві власності заповів ОСОБА_1. Заповіт посвідчено у лікарні м. Почаєва (терапевтичне відділення). Заповіт складено і підписано у двох примірниках, з яких перший відається заповідачу, а другий залишається на зберіганні в нотаріальній конторі (а.с. 125). ОСОБА_1 звернулася з заявами до держнотконтори про видачу їй свідоцтва про право на спадщину за заповітом лише 11.01.2001 року та 13.02.2008 року. У заявах вказала, що крім неї спадкоємців немає (а.с. 124, 127), хоча відповідно до ст. 533 ЦК України ОСОБА_3 як спадкоємець першої черги за законом, яка проживала спільно з спадкодавцем мала право на спадкування предметів домашньої обстановки та вжитку. Даними доказами спростовуються твердження ОСОБА_1 про те, що ОСОБА_3 знала про заповіт та оформлення ОСОБА_1 у 2001 році права власності на ціле будинковолодіння. Крім того, ОСОБА_1 у судовому засіданні підтвердила доводи ОСОБА_3 про те, що конфлікти з приводу спірного будинковолодіння почали виникати у 2013 році. ОСОБА_3 повторно вселилася у спірний будинок 08.06.2011 року зі згоди власника ОСОБА_1, а тому перебіг позовної давності слід рахувати з цього моменту, оскільки ОСОБА_24 08.06.2011 року повинна була дізнатися про порушення свого права, оскільки на вселення потрібна була згода власника. З зустрічним позовом ОСОБА_3 звернулася 04.03.2014 року, тобто в межах строку позовної давності. ОСОБА_1 не представлено доказів про те, що ОСОБА_25 знала про заповіт ОСОБА_7 та про оформлення у 2001 році ОСОБА_1 права власності на ціле будинковолодіння.

Керуючись ст.ст. 10, 60, 212, 214, 215, 218 ЦПК України, суд-

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 задовольнити частково.

Зобов'язати ОСОБА_3, ОСОБА_4 усунути перешкоди у користуванні жилим будинком за адресою АДРЕСА_1, вселити ОСОБА_1 у вказаний будинок, заборонити ОСОБА_3, ОСОБА_4 створювати для ОСОБА_1 перешкоди, які полягають у забороні та обмеженні доступу до жилих і нежилих приміщень, господарських будівель, присадибної ділянки вказаного будинковолодіння, користування належною їй худобою та її особистими речами.

В іншій частині позову відмовити.

Позов ОСОБА_3 задовольнити частково.

Визнати свідоцтво про право на спадщину за заповітом, видане завідуючою Почаївської державної нотаріальної контори Суль Г.М. 11 січня 2001 року ОСОБА_1 на спадкове майно померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_7, яке складається з житлового будинку з надвірними будівлями, зареєстроване в реєстрі за № 30 частково недійсним в частині визнання права на 1/3 частину домоволодіння.

Визнати реєстраційне посвідчення на об'єкти нерухомого майна, видане Кременецьким районним бюро технічної інвентаризації 07 лютого 2001 року ОСОБА_1, що посвідчує її право на будинковолодіння в цілому, яке розташоване в АДРЕСА_1 частково недійсним в частині посвідчення права ОСОБА_1 на 1/3 частину будинковолодіння.

Визнати за ОСОБА_3 право власності на 1/3 частину житлового будинку АДРЕСА_1, загальною площею 113, 7 кв.м., житловою площею 75,8 кв.м., сарай (літера Б), погріб (літера Пг) загальною вартістю 106 806,00 гривень.

В іншій частині позову відмовити.

Судові витрати по справі покласти на сторони в межах сум ними понесеними.

Зняти арешт з будинковолодіння по АДРЕСА_1, накладений ухвалою Кременецького районного суду від 11 березня 2014 року.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до апеляційного суду Тернопільської області через Кременецький районний суд протягом десяти днів з дня його проголошення.

Головуючий: