Справа №309/672/14
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 квітня 2015 року м. Ужгород

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Закарпатської області в складі:

Головуючого судді: Бисага Т.Ю.

суддів: Дроботя В.В.,Власова С.О.,

при секретарі: Чучка Н.В.,

за участю представника апелянта - ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Хустського районного суду від 16 жовтня 2014 року у цивільній справі за позовною заявою ОСОБА_3 до ОСОБА_2, третя особа без самостійних вимог: РВ ГУ ДМС України в Закарпатській області про визнання особи такою, що втратила право жилим приміщенням та зняття з реєстрації,-

В С ТА Н О В И В:

Позивачка звернулася до суду з позовом про визнання відповідача - ОСОБА_2 таким, що втратив право на користування житловим приміщенням будинку АДРЕСА_1. Позовні вимоги мотивує тим, що позивач згідно свідоцтва про право на спадщину за заповітом посвідченого нотаріусом Хустської державної нотаріальної контори ОСОБА_4 від 05.08.1998 року за реєстраційним №5398 являється власником житлового будинку, який розташований в АДРЕСА_1. В будинку позивачки зареєстрований відповідач ОСОБА_2. Оскільки позивач проживає в АДРЕСА_2 і в даному будинку він вже не проживає впродовж декількох років, дана обставина створює перешкоди позивачу користуватися своєю власністю.

Рішенням Хустського районного суду Закарпатської області від 16 жовтня 2014 року уточнений позов задоволено.

Визнано ОСОБА_2 таким, що втратив право на користування житловим будинком, що розташований в АДРЕСА_1.

Зобов'язано Хустський РВ ГУ ДМС України в Закарпатській області зняти з реєстраційного обліку ОСОБА_2 за адресою АДРЕСА_1.

Не погоджуючись з рішенням суду, відповідач подав апеляційну скаргу на рішення суду першої інстанції, якою просить скасувати рішення Хустського районного суду Закарпатської області від 16 жовтня 2014 року та ухвалити по справі нове рішення, яким в задоволенні позову відмовити.

Вимоги апелянта мотивовані тим, що суд першої інстанції ухвалив рішення необґрунтовано з порушеннями норм матеріального та процесуального права, неповно та неправильно встановивши обставини, які мають значення для справи, а висновки суду не відповідають дійсності та фактичним обставинам справи.

Зокрема вказує, що постійно проживає за вищевказаною адресою, іншого житла не має. Періодично виїжджає на сезонні заробітки і перебуває в неприязних відносинах з позивачкою.

В судовому засіданні представник апелянта скаргу підтримав та просив її задовольнити.

Заслухавши суддю-доповідача, учасників судового процесу, дослідивши матеріали справи, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення у рішенні, колегія приходить до наступного висновку.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що вимоги позивача є підставними та підлягають задоволенню.

Однак з даним висновком суду першої інстанції не може погодитись колегія суддів виходячи з наступного.

Згідно ст.ст.10, 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ст. 71 ЖК України суд може прийняти рішення про визнання особи такою, що втратила право користування житлом в разі якщо така особа не проживає за місцем реєстрації більше шести місяців без поважних причин, однак всупереч нормам даної статті судом не з'ясовано поважності відсутності відповідача за місцем реєстрації.

В матеріалах справи відсутні жодні докази відсутності відповідача за місцем проживання понад 6 місяців.

Також, в матеріалах справи відсутні докази того, що відповідач проживає за іншою адресою, хоча суд і робить посилання на цю обставину в своєму рішенні.

Таким чином, позивачем не доведено належним та допустимим доказами обставини на які вона посилається, а тому для задоволення позову відсутні підстави.

За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції, відповідно до п.2 ч.1 ст. 309 ЦПК України, підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову в задоволенні позову.

Керуючись ст.ст.303, 304, 307, 309, 316, 319 ЦПК України, судова колегія, -

Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2, - задовольнити.

Рішення Хустського районного суду Закарпатської області від 16 жовтня 2014 року -скасувати, ухваливши по справі нове рішення, яким в задоволенні позову ОСОБА_3 - відмовити.

Рішення набирає законної сили з моменту його постановлення і може бути оскаржено на протязі двадцяти днів з дня набрання ним законної сили в касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги.

Головуючий

Судді