АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Справа № 22-ц/796/ 2173 /2015 Головуючий у 1-ій інстанції - Юзькова О.Л.
Доповідач - Поливач Л.Д.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 березня 2015 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду м. Києва в складі:

головуючого: Поливач Л.Д.

суддів: Шахової О.В., Головачова Я.В.

при секретарі Бугай О.О.

за участі осіб: представника позивача Медведського М.Д.

відповідача ОСОБА_3

представника відповідачів ОСОБА_3, ОСОБА_4

- ОСОБА_5

представника відповідача ОСОБА_6 - ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві цивільну справу за позовомТовариства з обмеженою відповідальністю «Кей-Колект» до ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_6, третя особа: Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» про стягнення заборгованості за договором про надання споживчого кредиту, процентів, нарахованих за користування кредитом та пені;

за апеляційною скаргою ОСОБА_3

за апеляційною скаргою ОСОБА_4

за апеляційною скаргою ОСОБА_6, поданою представником ОСОБА_8

на рішення Шевченківського районного суду м.Києва від 03 листопада 2014 року

в с т а н о в и л а:

ТОВ «Кей-Колект» звернулось до суду з позовом до ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_6 про стягнення заборгованості за договором про надання споживчого кредиту мотивуючи свої вимоги тим, що 09.11.2007 року між Акціонерним комерційний інноваційним банком «УкрСиббанк», правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство «УкрСиббанк»» було укладено договірпо надання споживчого кредиту № 0 з ОСОБА_3 на підставі якого було надано кредит для поточних потреб у сумі 120 000,00 доларів США строком до 09.11.2017 року, зі сплатою 13,90 % річних, а після закінчення цього строку та кожного наступного місяця кредитування розмір процентної ставки підлягає перегляду відповідно до умов договору. Відповідно до якого ОСОБА_3 зобов'язалась здійснювати повернення коштів та сплату процентів з 01 по 21 число (включно) кожного місяця, наступного за тим, за яким були нарахування банком такі проценти. Також, позивальник в день видачі кредиту сплачує банку в національній валюті комісію за надання кредиту у розмірі еквівалентному сумі 20,00 доларів США. З метою забезпечення виконання зобов'язань ОСОБА_3, 09.11.2007 року між банком та ОСОБА_4 був укладеним договір поруки № 156806, відповідно до умов якого поручитель зобов'язується перед банком відповідати за невиконання ОСОБА_3 усіх її зобов'язань перед банком, що виникли за кредитним договором. 09.11.2007 р. було укладено договір поруки між банком та ОСОБА_6 за № 156808.

11.06.2012 р. між ПАТ «УкрСиббанк» та ТОВ «Кей-Колект» було укладено договір факторингу № 4 відповідно до якого ПАТ «УкрСиббанк» передало своє право вимоги за певними договорами ТОВ «Кей-Колект». Внаслідок передачі ТОВ «Кей-Колект» прав вимоги до боржників, ТОВ «Кей-Колект» переходить (відступається) право вимагати (замість ПАТ «УкрСиббанк») від боржників повного, належного та реального виконання обов'язків за кредитними та забезпечувальними договорами.

У зв'язку з невиконанням ОСОБА_3 взятих на себе зобов'язань за кредитним договором та виниклою заборгованістю, ТОВ «Кей-Колект» просило стягнути з відповідачів солідарно суму заборгованості за кредитним договором в розмірі 178 704,80 доларів США, що становить в гривневому еквіваленті 1 428 387 грн. 47 коп.

В суді першої інстанції представник ТОВ «Кей -Колект» позовні вимоги підтримував, просив задовольнити їх з підстав викладених в позовній заяві.

Представник ОСОБА_3 заперечував щодо задоволення позовних вимог, зазначаючи, що позивачем було пропущено строк позовної давності.

Представник ОСОБА_6 заперечував щодо задоволення позовних вимог, мотивуючи тим, що представником ТОВ «Кей-Колект» не надано доказів переходу до нього прав за Договором про надання споживчого кредиту та акт приймання - передачі прав вимоги у відповідності до п. 3.2 договору факторингу № 4 від 11.06.2012 р. і доказів того, що в нього є право на звернення до суду з позовною заявою до відповідачів, що виключає законність позовних вимог. Крім того, представник посилався на те, що порука ОСОБА_6 є припиненою, оскільки банк без згоди ОСОБА_6 збільшив розмір процентів за користування кредитом, чим збільшив обсяг відповідальності ОСОБА_6

Рішенням Шевченківського районного суду м.Києва від 03.11.2014 року позов ТОВ «Кей-Колект» задоволено. Стягнуто солідарно з ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_6 на користь ТОВ «Кей-Колект» суму заборгованості за кредитним договором в розмірі 1 428 387 грн. 47 коп., та судові витрати в розмірі по 1 147 грн. 00 коп. - з кожного відповідача.

В апеляційних скаргах ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_6 просять скасувати рішення суду та ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позову в повному обсязі. Посилаються на незаконність ухваленого судом рішення, невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи, неналежну оцінку доказів, порушення норм матеріального та процесуального права.

Апелянти ОСОБА_3 та ОСОБА_4 зазначають про те, що суд першої інстанції не дав оцінки тому, що в силу ч. 2 ст. 1082 ЦК України Боржник має право вимагати від Фактора надання йому доказів того, що відступлення права грошової вимоги Факторові справді мало місце. Суд не врахував ту обставину, що Договір факторингу від 11.06.2012 р. є нікчемним, так як не відповідає вимогам чинного законодавства в частині уступленого права вимоги до боржників - фізичних осіб, а саме є порушенням Розпорядження Державної комісії з регулювання ринків фінансових послуг України № 231 від 3.04.2009 р. Переуступка права вимоги Товариству з обмеженою відповідальністю «Кей-Колект» зобов'язань ОСОБА_3 на підставі договору факторингу від 11.06.2012 р. є незаконною, в тому числі в іноземній валюті. Суд дійшов таких висновків не витребувавши у ТОВ «Кей-Колект» та не оглянувши оригіналу договору факторингу від 11.06.2012 р. та додатків до нього, які підтверджують правомочність такої вимоги, а тому обґрунтував своє рішення на неналежних та недопустимих доказах не дивлячись на заяву про забезпечення доказів.

Суд не перевірив правильність розрахунку заборгованості в розмірі 178 704,80 доларів США, що становить в гривневому еквіваленті 1 428 387 грн. 47 коп., правильність нарахування відсотків за кредитною ставкою, обумовленою договором, правильність та законність застосування кредитної ставки, законність нарахування відсотків ТОВ «Кей-Колект» в іноземній валюті не витребував у позивача кредитну справу та необґрунтовано поклав на відповідачів судові витрати. Судом також не надано оцінки тій обставині, що застосування процентної ставки в розрахунку не відповідає умовам укладеного договору кредиту. Судом не надано правової оцінки нарахування

відсотків в розрахунку ТОВ «Кей-Колект» в період зі 01.06.2012 р. по 05.07.2013 р. в іноземній валюті.

Суд залишив поза увагою посилання відповідача на пропуск строків позовної давності.

Крім того, представником ТОВ «Кей-Колект» не надано доказів переходу до нього прав за Договором про надання споживчого кредиту та акт приймання-передачі прав вимоги у відповідності до п. 3.2 договору факторингу № 4 від 11.06.2012 року і доказів того, що в нього є право на звернення до суду з позовною заявою до відповідачів, що виключає законність позовних вимог.

Суд, задовольняючи позовні вимоги ТОВ «Кей-Колект» до поручителів, не звернув уваги на те, що банк без згоди поручителів ОСОБА_4 та ОСОБА_6 змінив зобов'язання боржника за кредитним договором в сторону їх збільшення, внаслідок чого збільшився обсяг відповідальності поручителів за договорами поруки. Про зміни кредитної ставки поручителі не повідомлялися, згоди своєї на це не надавали.

Апелянт ОСОБА_6 у своїй апеляційній скарзі зазначає, що з розрахунку заборгованості вбачається, що починаючи з 27.02.2009 року за деякі періодичасу процентна ставка становила 27,8 %. Отже, Банком було підвищено процентну ставку, чим збільшено обсяг його відповідальності як поручителя. Проте, він не надав свою згоду на підвищення процентної ставки вдвічі (з 13,9 % до 27,8 %). ОСОБА_6 поручився перед ПАТ «УкрСиббанк» саме за конкретні елементи забезпеченого порукою зобов'язання та не надавав згоду на зміну умов основного договору, а саме: застосування процентної ставки в розмірі 27,8%.

Враховуючи викладене, порука припинилась внаслідок зміни основного зобов'язання без згоди поручителя, а тому підстави для стягнення суми заборгованості з поручителя ОСОБА_6 відсутні.

Позивач просить стягнути солідарно з боржника та поручителів достроково всю суму кредиту. Проте, вимагати від поручителя дострокового повернення кредиту банк має право лише після направлення позичальнику повідомлення про встановлення нового (дострокового) терміну повернення всієї наданої йому суми кредиту і не виконання позичальником такої вимоги банку протягом 31 календарного дня з дати одержання повідомлення. Позивачем не надано доказів направлення позичальнику повідомлення про встановлення нового (дострокового) терміну повернення всієї наданої йому суми кредиту, а тому у відповідача ОСОБА_6 не виник обов'язок виконувати зобов'язання за договором поруки.

У такому випадку кредитор має право пред'явити вимогу до кожного з поручителів на підставі окремих договорів, відповідно до яких кожен із поручителів відповідає перед кредитором разом із позичальником, як солідарні боржники.

Поручителі ОСОБА_4 та ОСОБА_6 поручались за виконання ОСОБА_3 кредитного зобов'язання за окремими договорами поруки.

Отже, вимоги про стягнення заборгованості солідарно з ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_6 задоволенню не підлягають.

В суді апеляційної інстанції відповідачка ОСОБА_3, представник відповідачів ОСОБА_3, ОСОБА_4 - ОСОБА_5, представник відповідача ОСОБА_6 - ОСОБА_7 підтримали подані апеляційні скарги в повному обсязі, посилаючись на доводи, викладені в них. Представник позивача ТОВ «Кей-Колект» Медведський М.Д. заперечував проти задоволення апеляційних скарг, посилаючись на законність та обґрунтованість ухваленого судом рішення. Відповідачі ОСОБА_9, ОСОБА_6, представник третьої особи ПАТ «УкрСиббанк» в судове засідання не з'явились, про час та місце судового засідання повідомлені належним чином.

Неявка вказаних осіб в судове засідання не унеможливлює встановлення фактичних обставин, що мають значення для правильного вирішення справи.

Таким чином, колегія суддів дійшла висновку про можливість розгляду справи за їх відсутності.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційних скарг, перевіривши законність і обґрунтованість ухваленого судом рішення, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційні скарги підлягають частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Так, відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Як вбачається з матеріалів справи, 09.11.2007 р. між Акціонерним комерційний інноваційним банком «УкрСиббанк», правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство «УкрСиббанк»» було укладено договір про надання споживчого кредиту № 0 з ОСОБА_3, відповідно до умов якого останній було надано у тимчасове користування на умовах забезпеченості, повернення, строковості та платності грошові кошти у розмірі 120 000,00 доларів США, разом з нарахованими відсотками в розмірі 13,90 % річних, а після закінчення цього строку та кожного наступного місяця кредитування розмір процентної ставки підлягає перегляду відповідно до умов договору.

Також судом встановлено, що в подальшому з метою забезпечення виконання зобов'язань ОСОБА_3, 09.11.2007 року між банком та ОСОБА_4 був укладеним договір поруки № 156806, відповідно до умов якого поручитель зобов'язується перед банком відповідати за невиконання ОСОБА_3 усіх її зобов'язань перед банком, що виникли за договором кредиту. 09.11.2007 р. було укладено окремий договір поруки між банком та ОСОБА_6 за № 156808.

Станом на 05.07.2013 р. у позичальника ОСОБА_3 виникла заборгованість за кредитним договором від 09.11.2007 року у розмірі 178 704,80 доларів США, що за курсом НБУ станом на 05.07.2013 року (7,99 грн. за 1 доларів США) становить 1 428 387 грн. 47 коп. Вказана заборгованість складається із заборгованості за кредитом в розмірі 105 998,89 доларів США, заборгованості по процентам за користування кредитом в розмірі 72 705,91 доларів США., що підтверджується розрахунком заборгованості долученим до матеріалів справи.

Відповідачі не надали суду належних та допустимих доказів, які б спростовували розмір заборгованості визначений позивачем та судом.

Відповідно до ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

11.06.2012 року між ПАТ «УкрСиббанк» та ТОВ «Кей-Колект» було укладено договір факторингу № 4, за договором до нового кредитора - ТОВ «Кей-Колект» перейшли права вимоги за зобов'язаннями, які виникли у ОСОБА_3 на підставі договору про надання споживчого кредиту № 0 від 09.11.2007 р. ОСОБА_7 приймання -передачі прав вимоги від 11.06.2012 року підтверджує зазначені обставини (а.с. 120 т.1). Відповідно до Додатку 1 (під номером 563) до договору факторингу до ТОВ «Кей -Колект» перейшли усі права вимоги за кредитним договором укладеним між банком та ОСОБА_3 та за договорами поруки. (а.с.131-133). ТОВ «Кей Колект» має свідоцтво про реєстрацію фінансової установи (а.с. 118 т.1 ). Відповідно до додатку до свідоцтва про реєстрацію фінансової установи ТОВ «Кей-Колект» має право на фінансові послуги, які має право здійснювати фінансова компанія без отримання ліцензії та/або дозволів відповідно до законодавства -факторинг (а.с. 119 т.1).

Відповідно до копій листів від 20.06.2012 року (а.с.192,195,198 т.1) ПАТ «УкрСиббанк» повідомило ОСОБА_3, ОСОБА_4 та ОСОБА_6 про відступлення прав вимоги заборгованості за кредитним договором ТОВ «Кей -Колект». Копіями реєстрів відправки поштової кореспонденції підтверджується відправка банком листів відповідачам (а.с. 193-194,196-197, 199-200 т.1).

За таких обставин, твердження апелянтів про те, що у позивача відсутне право вимоги за вказаним вище кредитним договором та договорами поруки, що банк не повідомив їх про відступлення права вимоги не відповідає дійсності та спростовується зібраними по справі доказами.

Що стосується посилання апелянтів на пропуск позивачем позовної давності. Так, загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки, відповідно до ст. 257 ЦК України.

Перебіг позовної давності за приписами ч. 1 ст.261 ЦК України починається від дня, коли особа довідалась або могла довідатися про порушення свого прав або про особу яка її порушила.

Позовна давність, як вбачається з положень ст. 267 ЦПК України, застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленої до винесення рішення. При цьому сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Особа, яка зробила заяву про застосування позовної давності, не довела в судовому засіданні, що позивачем пропущено встановлений законом строк для звернення до суду за захистом своїх прав, оскільки строк дії зобов'язань позичальника відповідно до графіку - по листопад 2017 року включно (а.с. 33-33г т.1).

За таких обставин, оскільки судом першої інстанції вірно встановлено, що ОСОБА_3 належним чином не виконує взяті на себе зобов'язання за кредитним договором від 09.11.2007 р., у зв'язку з чим виникла заборгованість за договором, вказана заборгованість підлягає стягненню з неї в судовому порядку. В цій частині рішення суду є вірним і обґрунтованим.

Але, колегія суддів не погоджується з рішенням суду першої інстанції, в частині солідарного стягнення заборгованості з поручителів виходячи з наступного.

Так, в забезпечення виконання зобов'язань по кредитному договору, які полягають у поверненні кредиту, процентів, комісій, відшкодуванні можливих збитків, сплату штрафних санкцій, 09.11.2007 року між АКІБ «Укрсиббанк» та ОСОБА_6 укладено Договір поруки № 156808. 09.11.2007 року між АКІБ «Укрсиббанк» та ОСОБА_4 укладено окремий Договір поруки № 156806.

Відповідно до вимог ст.553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку та відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником.

Відповідно до ч. 1 ст. 559 ЦК України припинення договору поруки пов'язується із зміною основного зобов'язання за відсутності згоди поручителя на таку зміну та за умови збільшення обсягу відповідальності поручителя. При цьому обсяг зобов'язання поручителя визначається як умовами договору поруки, так і умовами основного договору, яким визначено обсяг зобов'язань боржника, забезпечення виконання яких здійснює поручитель.

Відповідно до п.22 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30.03.2012 року № 5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» відповідно до частини першої статті 559 ЦК припинення поруки пов'язується зі зміною забезпеченого зобов'язання за відсутності згоди поручителя на таку зміну та за умови збільшення обсягу відповідальності поручителя. При цьому обсяг зобов'язання поручителя визначається як умовами договору поруки, так і умовами основного договору, яким визначено обсяг зобов'язань боржника, забезпечення виконання яких здійснює поручитель.

Проте якщо в договорі поруки передбачено, зокрема, можливість зміни розміру процентів за основним зобов'язанням і строків їх виплати тощо без додаткового повідомлення поручителя та укладення окремої угоди, то ця умова договору стала результатом домовленості сторін (банку і поручителя), а отже, поручитель дав згоду на зміну основного зобов'язання. Якщо в договорі поруки такі умови сторонами не узгоджені, а з обставин справи не вбачається інформованості поручителя і його згоди на збільшення розміру його відповідальності, то відповідно до положень частини першої статті 559 ЦК порука припиняється у разі зміни основного зобов'язання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшується обсяг його відповідальності.

Відповідно до п. 2.1 Договору поруки, кредитор не вправі без згоди поручителя змінювати умови основного договору з боржником, внаслідок яких збільшується обсяг відповідальності поручителя. Під «згодою поручителя» сторони погодили візування поручителем змін до основного

договору (шляхом проставлення підпису уповноваженої особи та печатки поручителя, якщо останній є юридичною особою) та/або отримання його письмової згоди з такими змінами та/або

шляхом обміну листами, факсимільними повідомленнями та/або укладення поручителем додаткової угоди до цього договору щодо внесення відповідних змін.

Відповідно до п. 1.3.1., 1.3.2. Договору про надання споживчого кредиту за користування кредитними коштами протягом перших 30 календарних днів, рахуючи з дати видачі кредиту, процентна ставка встановлюється у розмірі 13,9 % річних. Після закінчення цього строку та кожного наступного місяця кредитування розмір процентної ставки підлягає перегляду відповідно до умов договору. Сторони домовились, що за умовами цього договору може бути встановлений новий розмір процентної ставки за користування кредитом у разі настання будь-якої із обставин, передбачених частиною 1 п. 5.2. договору.

При цьому, пунктом 5.2. Договору про надання споживчого кредиту встановлено, що сторони погодили, що банк відповідно до умов п. 1.3.1 договору може змінити розмір процентної ставки в сторону збільшення у разі:

а) порушення позичальником кредитної дисципліни (тобто неналежного виконання умов цього договору та/або умов договорів, за якими надано забезпечення виконання зобов'язань позичальника за цим договором); та/або

б) погіршення фінансового стану позичальника, документально підтвердженого в результаті щорічного моніторингу, що проводиться Банком відповідно до внутрішніх нормативних документів на підставі довідки про доходи, тощо, а також даних щодо дотримання позичальником кредитної дисципліни (зокрема, своєчасного погашення заборгованості та/або виконання інших зобов'язань, передбачених цим договором); та/або

в) здійснення поточних коливань процентних ставок за вкладами та/або кредитами, або зміни у грошово-кредитній політиці НБУ (наприклад, девальвація курсу гривні до курсу долара США більше ніж на 5 % у порівнянні з курсом гривні до долара США, установленого НБУ на дату укладення цього Договору чи останнього перегляду процентної ставки, підвищення ставки банків України у відповідній валюті (по статистиці НБУ); та/або підвищення ставки на 3 (три) відсоткових пунктів за бланковими кредитами «овернайт» НБУ з дати укладення цього Договору чи останнього перегляду процентної ставки;

Тобто, сторони підписуючи договір про надання споживчого кредиту домовилися про умови та випадки збільшення процентної ставки, які не є безумовними, а лише могли бути застосовані банком виключно на умовах, встановлених в договорі.

З розрахунку заборгованості вбачається, що починаючи з 27.02.2009 року за деякі періоди процентна ставка становила 27,8 %.

Отже, банком було підвищено процентну ставку, чим збільшено обсяг відповідальності поручителів ОСОБА_6 та ОСОБА_4Проте, поручителі ОСОБА_6 та ОСОБА_4 не надали своєї згоди на підвищення процентної ставки вдвічі (з 13,9 % до 27,8 %).

Відповідно до п. 1.2 Договору поруки, Поручителю добре відомі всі умови вищезазначеного Основного договору, зокрема, сума основного договору - 120 000,00 дол. США, термін виконання основного зобов'язання - 09 листопада 2017 року, якщо згідно умов Основного договору не буде застосовано інші терміни виконання такого зобов'язання; інші умови Основного договору.

Отже, аналізуючи умови договору поруки, зрозуміло, що ОСОБА_6 та ОСОБА_4 поручились перед ПАТ «УкрСиббанк» саме за конкретні елементи забезпеченого порукою зобов'язання та не надавали згоди на зміну умов основного договору, а саме: застосування процентної ставки в розмірі 27,8 %.

Враховуючи викладене, порука припинилась внаслідок зміни основного зобов'язання без згоди поручителя, а тому підстави для стягнення суми заборгованості з поручителів ОСОБА_6 та ОСОБА_4 відсутні.

Крім того, відповідно до ст.526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або

інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ст.530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов'язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

Відповідно до п.2.2. Договору поруки у випадку невиконання боржником своїх зобов'язань за основним договором кредитор має право пред'явити свої вимоги безпосередньо до поручителя, які є обов'язковими до виконання поручителем на 10-й робочий день з дати відправлення йому такої вимоги (рекомендованим листом).

Позивач просить стягнути солідарно з боржника та поручителів достроково всю суму кредиту.

Порядок дострокового повернення кредиту за вимогою банку встановлений розділом 6 Договору про надання споживчого кредиту № 0 від 09.11.2007 року.

Згідно п.6.1.2. Договору про надання споживчого кредиту № 0 банк має право визнати термін повернення кредиту таким, що настав згідно п.1.2.2. та вимагати від позичальника дострокового повернення всієї суми кредиту та повної сплати за кредит, змінивши при цьому терміни повернення кредиту та плати за кредит в сторону зменшення.

Пунктом 6.2. Договору про надання споживчого кредиту № 0 визначений порядок дострокового повернення всієї суми кредиту, а саме: банк повідомляє позичальника про встановлення нового (дострокового) терміну повернення всієї наданої йому суми кредиту та сплати плати за користування таким кредитом за договором шляхом направлення відповідної письмової вимоги поштою (цінним листом з описом та повідомленням про вручення) за адресою Позичальника. Термін дострокового повернення кредиту та сплати плати за кредит вважаються такими, що настали, а кредит і плата за кредит - обов'язковими до повернення і сплати в повному обсязі банку з 32 календарного дня, рахуючи з дати одержання позичальником повідомлення (вимоги) банку про дострокове повернення кредиту.

Таким чином, вимагати від поручителя дострокового повернення кредиту банк має право лише після направлення позичальнику повідомлення про встановлення нового (дострокового) терміну повернення всієї наданої йому суми кредиту і не виконання позичальником такої вимоги банку протягом 31 календарного дня з дати одержання повідомлення.

Позивачем не надано доказів направлення позичальнику повідомлення про встановлення нового (дострокового) терміну повернення всієї наданої йому суми кредиту, що є порушенням позивачем умов кредитного договору. І лише пред'явлення даного позову до суду свідчить про те, що Кредитором змінено строк виконання основного зобов'язання.

Крім того, частиною 1 ст. 554 ЦК України встановлено, що у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя.

Відповідно до ч. 3 ст. 554 цього Кодексу особи, які спільно дали поруку, відповідають перед кредитором солідарно, якщо інше не встановлено договором поруки.

Виходячи з аналізу зазначеної правової норми, поручителі, які спільно поручились, відповідають перед кредитором солідарно.

У разі укладення кількох договорів поруки на виконання одного й того самого зобов'язання частина 3 статті 554 ЦК України не застосовується.

У такому випадку кредитор має право пред'явити вимогу до кожного з поручителів на підставі окремих договорів, відповідно до яких кожен із поручителів відповідає перед кредитором разом із боржником, як солідарні боржники.

Поручителі ОСОБА_4 та ОСОБА_6 поручались за виконання ОСОБА_3 кредитного зобов'язання за окремими договорами поруки.

Отже, вимоги про стягнення заборгованості солідарно з ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_6 задоволенню не підлягали б, навіть якщо б порука не припинила свою дію.

Враховуючи вищевикладене, апеляційні скарги, в цій частині, підлягають задоволенню.

Суд апеляційної інстанції скасовує рішення суду першої інстанції, в частині солідарного стягнення з відповідачів ОСОБА_4 та ОСОБА_6 кредитної заборгованості та в частині розподілу судових витрат та ухвалює нове рішення, в цій частині, яким відмовляє ТОВ «Кей-Колект» в задоволенні позову до ОСОБА_4 та ОСОБА_6

У відповідності до вимог ст.88 ЦПК України суд стягує з ОСОБА_3 на користь ТОВ «Кей-Колект» судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 3441,00 грн.

В іншій частині рішення суду першої інстанції колегія суддів залишає без змін.

Висновки колегії суддів відповідають вимогам закону та зібраним по справі доказам.

Керуючись ст.ст. 303, 304, п.2 ч.1 ст. 307, 309, 313, 314, 316, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

в и р і ш и л а:

Апеляційні скарги ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_6, подану представником ОСОБА_8 задовольнити частково.

Рішення Шевченківського районного суду м.Києва від 03 листопада 2014 року, в частині солідарного стягнення з ОСОБА_6, ОСОБА_4 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Кей-Колект» заборгованості за кредитним договором в розмірі 1 428 387,47 грн. та в частині розподілу судових витрат скасувати та ухвалити, в цій частині, нове рішення наступного змісту.

Товариству з обмеженою відповідальністю «Кей-Колект» відмовити в задоволенні позову про стягнення заборгованості з ОСОБА_6, ОСОБА_4.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Кей-Колект» судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 3441,00 грн.

В іншій частині рішення Шевченківського районного суду м.Києва від 03 листопада 2014 року залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення, але може бути оскаржене в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили шляхом подання до цього суду касаційної скарги.

Головуючий:

Судді: