справа № 489/4861/15-ц
номер провадження 6/489/154/15
УХВАЛА

Іменем України

23 липня 2015 року м. Миколаїв

Ленінський районний суд міста Миколаєва у складі:

головуючого судді Коваленка І.В.

секретаря Коденко К.В.

за участю:

державного виконавця Суслової М.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Миколаєві подання головного державного виконавця Ленінського відділу державної виконавчої служби Миколаївського міського управління юстиції про тимчасове обмеження керівника боржника юридичної особи у праві виїзду за межі України

встановив:

Головний державний виконавець Ленінського відділу державної виконавчої служби Миколаївського міського управління юстиції ОСОБА_1 звернулася із поданням до суду про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України керівника боржника юридичної особи Товариства з обмеженою відповідальністю мале підприємство «Спецелектромонтаж» (далі ТОВ МП «Спецелектромонтаж») ОСОБА_2 без вилучення паспортного документа.

У обґрунтування подання вказано, що на виконанні в Ленінському відділі державної виконавчої служби Миколаївського міського управління юстиції (далі Ленінський ВДВС) перебуває зведене виконавче провадження по шести виконавчих документах про стягнення з ТОВ МП «Спецелектромонтаж» на користь Державної податкової інспекції в Ленінському районі м. Миколаєва (далі ДПІ) заборгованості зі сплати єдиного внеску та на користь ОСОБА_3 заборгованості по заробітній платі.

Так як боржник заборгованість в добровільному порядку не погасив, майна на яке можливе звернути стягнення не має, а його керівник на вимоги державного виконавця не реагує, державний виконавець звернулася до суду з вказаним поданням.

У судовому засіданні державний виконавець просила подання задовольнити, посилаючись на ухилення боржника від виконання рішень.

Суд, дослідивши матеріали подання і оцінивши зібрані в ньому докази, вважає подання таким, що не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як встановлено судом на примусовому виконанні в Ленінському ВДВС знаходиться зведене виконавче провадження про стягнення з боржника юридичної особи ТОВ МП «Спецелектромонтаж» заборгованості за вимогами ДПІ від 03.03.2015 № ю-8105/81-25, 06.05.2015 № ю-8290, 04.08.2014 № ю-4889/1118-25, 02.10.2014 № ю-5972/1739-25, 02.09.2014 № ю-5930 в загальній сумі 23532,36 грн., а також судовий наказ № 488/5826/14-ц, виданий Корабельним районним судом м.Миколаєва 06.11.2014, про стягнення на користь ОСОБА_3 заборгованості по заробітній платі в розмірі 3253,27 грн.

Відкриття виконавчого провадження підтверджено відповідними постановами, з яких боржник отримав лише одну, яка стосується судового наказу.

Доказів направлення боржнику інших постанов та їх отримання ним суду не надано.

Виконавчі провадження за вказаними виконавчими документами обєднані в одне зведене виконавче провадження.

Інформаційними довідками з електронних баз даних державний виконавець підтвердила, що за боржником рухоме та нерухоме майно не зареєстровано.

З відповідей ПАТ «Банк «Київська Русь» та ПАТ КБ «Приватбанк» вбачається, що на поточних рахунках боржника недостатньо коштів на виконання рішень.

Згідно наданих державним виконавцем доказів місцезнаходженням боржника -юридичної особи є м.Миколаїв, вул.Казарського, 2-в, а його керівником є ОСОБА_2, який місце проживання якого зареєстровано в ІНФОРМАЦІЯ_1.

09.04.2015 та 26.05.2015 державний виконавець за адресами місцезнаходження боржника та реєстрації місця проживання його керівника надіслала вимоги про необхідність звернутися до державної виконавчої служби та одночасно попередила про відповідальність, встановлену законом за невиконання вимог державного виконавця та виконання рішення суду, які поврнуті поштовим відділенням з віткою «закінчення строку зберігання».

09.07.2015 державним виконавцем зроблено вихід за адресою: м. Миколаїв, вул. Казарського, 2-в, де встановити місце знаходження боржника юридичної особи не виявилось можливим.

Відповідно до статті 33 Конституції України кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишити територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Згідно зі статтею 2 Протоколу № 4 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та статті 12 Міжнародного пакту про громадянські та політичні права, кожна людина є вільної у виборі місця перебування і вправі покидати будь-яку країну, включаючи свою власну.

Згадані вище права не можуть бути об'єктом ніяких обмежень, крім тих, які передбачено законом, або які є необхідними для охорони державної безпеки, громадського порядку, здоров'я чи моральності населення, прав і свобод інших осіб.

Законодавством України зазначені правовідносини регулюються статтею 313 ЦК України, відповідно до якої фізична особа має право на свободу пересування, а по досягненню шістнадцяти років - право на вільний самостійний виїзд за межі України і може бути обмежена у здійсненні права на пересування лише у випадках, встановлених законом.

Порядок здійснення права громадян України на виїзд з України і в'їзд в Україну, порядок оформлення документів для зарубіжних поїздок, випадки тимчасового обмеження права громадян на виїзд з України, порядок вирішення спорів у цій сфері регулюється Законом України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України».

З набранням чинності з 09.03.2011Закону України від 04.11.2010 № 2677-VI «Про внесення змін до Закону України «Про виконавче провадження» та деяких інших законодавчих актів щодо вдосконалення процедури примусового виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб)» закріплено право державного виконавця, у разі ухилення боржника від виконання зобов'язань покладених на нього рішенням, звертатись до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника за межі України.

Аналогічні положення передбачені пунктом 11.1 Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 02.04.2012 № 512/5, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 02.04.2012 за № 489/20802 (далі Інструкція).

Відповідно до підпунктів 11.1.1 11.1.5 пункту 11.1 Інструкції, у разі ухилення боржника від виконання зобов'язань, покладених на нього рішенням, державний виконавець може звернутися з поданням до суду за місцезнаходженням органу державної виконавчої служби щодо встановлення тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи або керівника боржника - юридичної особи за межі України до виконання зобов'язань за рішенням.

Подання повинно містити:

а) найменування суду, до якого направляється подання;

б) реквізити виконавчого документа, який перебуває на виконанні;

в) реквізити виконавчого провадження;

г) прізвище, ім'я та по батькові особи (боржника), дату народження (число, місяць, рік);

ґ) підтвердження факту ухилення боржника від виконання своїх зобов'язань.

До подання додаються копії виконавчого документа, постанови про відкриття виконавчого провадження та копії інших документів (за потреби).

У поданні також можуть зазначатися адреса місця проживання боржника та інші відомості, які відомі про цю особу державному виконавцю.

Про направлення до суду подання щодо встановлення тимчасового обмеження у праві виїзду державний виконавець повідомляє боржника.

З урахуванням викладеного, слід дійти висновку, що вирішення судами питання про обмеження у праві виїзду за межі України можливе тільки у порядку, визначеному статтею 377-1 ЦПК України, лише за поданням державного виконавця на підставі пункту 18 частини третьої статті 11 Закону України «Про виконавче провадження» за умови ухиленням боржника від виконання судового рішення чи рішення іншого органу, що перебуває на виконанні.

За змістом статті 377-1 ЦПК України питання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України вирішується судом за місцезнаходженням органу ДВС в порядку, передбаченому цим Кодексом щодо боржників у виконавчому провадженні, за будь-якими виконавчими документами, передбаченими статтею 17 Закону України «Про виконавче провадження», примусове виконання яких здійснюється державною виконавчою службою.

Відповідно до частини другої статті 10 ЦПК України обставини, які є підставою подання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України, підлягають доведенню державним виконавцем.

При цьому, задоволення такого подання можливе лише за умови доведення факту ухилення боржника від виконання зобовязання та дотримання порядку, встановленого законом.

Оскільки державним виконавцем не доведено умисне ухилення керівника юридичної особи боржника від виконання рішень, що знаходяться на виконавчому провадженню, не дотримано вимог Інструкції про повідомлення боржника про звернення до суду з поданням про тимчасове обмеження виїзду його керівника за межі України, а також враховуючи, що саме невиконання боржником рішення, чи не реагування на вимогу державного виконавця (у даному випадку, не отримана боржником) не може розцінюватися як умисне ухилення від виконання рішення, тому відсутні підстави для задоволення подання.

Крім того, при здійсненні виконавчих дій державний виконавець не застосовувала до ОСОБА_2, як посадової особи боржника - юридичної особи, будь-яких заходів примусу, хоча, виходячи з буквального тлумачення статті 89 Закону України «Про виконавче провадження», має таке право, а тому вважати, що нею вичерпані усі можливості для виконання рішення передчасне.

Керуючись статтею 377-1 ЦПК України, суд -

ухвалив:

У задоволенні подання головного державного виконавця Ленінського відділу державної виконавчої служби Миколаївського міського управління юстиції С про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України керівника боржника юридичної особи Товариства з обмеженою відповідальністю мале підприємство «Спецелектромонтаж» - ОСОБА_2 без вилучення паспортного документа - відмовити.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги, яка може бути до апеляційного суду Миколаївської області через Ленінський районний суд м. Миколаєва протягом пяти днів з дня отримання її копії.

Суддя І.В.Коваленко