Номер провадження: 22-ц/785/3713/15
Головуючий у першій інстанції Грубіян Л. І.
Доповідач Погорєлова С. О.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28.04.2015 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області в складі:

головуючого - Погорєлової С.О.

суддів - Цюри Т.В., Сидоренко І.П.

при секретарі - Колмакові В.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 на рішення Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 27 січня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на навчання,

встановила:

ОСОБА_3 звернулася із позовом до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання сина - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, який навчається в ОНЮА на контрактній основі, у розмірі 1 265 гривень щомісячно, починаючи з 30.04.2013 року до досягнення дитиною 23-річного віку.

В процесі розгляду справи позивачка уточнила позов, указуючи, що вона звернулась з позовом до суду в інтересах свого сина ОСОБА_4 (а. с. 1-3, 166-169).

В обґрунтування позову посилалася на те, що з відповідачем перебувала у зареєстрованому шлюбі з 1993 року. В період спільного життя у них народилося двоє дітей: ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, які проживають з позивачкою.

Оскільки відповідач матеріально не допомагає своєму сину, який продовжує навчання, не приймає участі у його вихованні, то ОСОБА_3 звернулася до суду з даним позовом.

Рішенням Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 27 січня 2015 року позов ОСОБА_3 задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 аліменти на утримання сина ОСОБА_4 у розмірі 1 000 гривень щомісячно, починаючи з 30.04.2013 року до 30.06.2016 року, але не більше ніж до досягнення дитиною 23-річного віку (а. с. 209).

В апеляційній скарзі апелянт просить скасувати судове рішення, ухвалити нове, яким позов залишити без задоволення, посилаючись на його необґрунтованість, неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, порушення судом норм матеріального та процесуального права (а. с. 210-212, 217-221).

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга представника ОСОБА_2 підлягає відхиленню, виходячи з наступного.

Частиною 1 ст. 303 ЦПК України встановлено, що під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Судом встановлено, що ОСОБА_3 та ОСОБА_2 перебували у зареєстрованому шлюбі з 24 жовтня 1993 року. Від шлюбу мають двох дітей - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, що підтверджується свідоцтвом про народження, виданим Відділом реєстрації актів громадянського стану Першотравневої сільської ради Ізмаїльського району Одеської області 27 березня 1995 року та ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2 (а. с. 4).

Сторони проживають окремо, діти проживають з матір'ю та знаходяться на повному її утриманні.

ОСОБА_4 навчається в Національному університеті Одеської юридичної академії на контрактній формі навчання з оплатою 15 760 гривень на рік, запланований термін навчання до 30.06.2016 року, що вбачається із довідки НУ ОЮА № 1545 від 19.04.2013 року (а. с. 10-12).

ОСОБА_2 не виконує свої батьківські обов'язки щодо утримання сина на період навчання у вищому навчальному закладі, у зв'язку з чим ОСОБА_3 звернулась до суду з відповідним позовом.

Відповідно роз'яснень, п. 20 Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року N 3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів", обов'язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття, виникає за обов'язкової сукупності таких юридичних фактів, а саме досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв'язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу.

За приписами ст. 198 СК України, батьки зобов'язані утримувати своїх повнолітніх непрацездатних дочку, сина, які потребують матеріальної допомоги, якщо вони можуть таку матеріальну допомогу надавати.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 199 Сімейного кодексу України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання.

За відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Згідно з частиною 3 статті 181 Сімейного кодексу України аліменти на дитину присуджуються в частці від заробітку (доходу) її матері, батька (стаття 183 цього Кодексу) або в твердій грошовій сумі (стаття 184 Сімейного кодексу України) і виплачуються щомісячно. При визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення (ст. 182 СК України).

Довід апеляційної скарги про те, що відповідач матеріально допомагає своєму сину ОСОБА_4 є неспроможним, оскільки підтвердження цього матеріали справи не містять.

ОСОБА_2 в якості суб'єкта підприємницької діяльності - фізичної особи значиться в Ізмаїльської об'єднаної державної податкової інспекції з 28.01.2005 року. Згідно наданої до ІОДПІ звітності сума його доходу складає: за 2011 року - 105 000 гривень, за 2012 року - 112 610 гривень, за перше півріччя 2013 року - 95 450 гривень, (а. с. 44-51, 60), йому на праві власності належать дві земельні ділянки площею 3,3147 га, площею 2,75 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, рухоме та нерухоме майно (а. с. 103, 104, 170, 176). Отже, ОСОБА_2 має можливість надавати матеріальну допомогу своєму синові на час навчання. ОСОБА_4 є студентом стаціонарної форми навчання, не працює, а відтак потребує матеріальної допомоги.

Указаним обставинам суд першої інстанції дав належну оцінку, врахував стан здоров'я і матеріальне становище платника аліментів і правильно присудив аліменти на утримання ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі 1 000 гривень щомісячно, починаючи з 30.04.2013 року до закінчення ним навчання, тобто до 30.06.2016 року, але не більше ніж до досягнення ним 23 років.

Враховуючи пріоритетність прав дитини на достатнє забезпечення її потреб та встановлені вище обставини справи, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку про задоволення позову ОСОБА_3

Інших доводів, які б спростували правильні висновки суду першої інстанції апеляційна скарга ОСОБА_2 не містить.

При зазначених обставинах, судова колегія вважає, що суд першої інстанції повно й всебічно дослідив та надав оцінку обставинам по справі, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон, що їх регулює. Рішення Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 27 січня 2015 року ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права підстав для його скасування немає.

Керуючись п. 1 ч. 1 ст. 307, ст. ст. 308, 314, 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

ухвалила:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 - відхилити.

Рішення Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 27 січня 2015 року - залишити без зміни.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили до суду касаційної інстанції.

Головуючий С.О.Погорєлова

Судді Т.В.Цюра

І.П.Сидоренко