ЄУН № 337/508/15-ц
Провадження № 2/337/497/2015
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 квітня 2015 року м. Запоріжжя

Хортицький районний суд міста Запоріжжя у складі: головуючого судді Бредун Д.С., при секретарі Медвідь Г.С., за участю: представника позивача Прокопєвої Т.О., відповідача ОСОБА_2, розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду в м. Запоріжжя цивільну справу за позовом КОНЦЕРНУ "МІСЬКІ ТЕПЛОВІ МЕРЕЖІ" до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, про стягнення заборгованості за послуги з централізованого опалення, підігріву питної води, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач КОНЦЕРН "МТМ" звернувся до суду з позовом, в якому просив солідарно стягнути з відповідачів ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4:

- заборгованість за надані послуги за період з 01 вересня 2011 року по 31 грудня 2014 року в сумі 1761,03 гривні;

- судовий збір у розмірі 243,60 гривень.

В судовому засіданні представник позивача Прокопєва Т.О. пояснила, що у період з 01 вересня 2011 року по 31 грудня 2014 року на підставі рішення виконавчого комітету Запорізької міської ради №25 від 29 січня 2009 року "Про визначення виконавців житлово-комунальних послуг" Концерн "МТМ" надавав відповідачам послуги з централізованого опалення та підігріву питної води у приміщення за адресою АДРЕСА_1. Зауважень щодо неналежної якості надання зазначених послуг з боку відповідачів на адресу Концерну "МТМ" не надходило. Водночас відповідачі не в повному обсязі здійснюють оплату за отримані послуги, у зв'язку з чим утворилась заборгованість у розмірі 1761,03 гривень, яку позивач просить солідарно стягнути з відповідачів на свою користь, а також судові витрати у розмірі 243,60 гривень. Також зазначила, що судовим наказом від 31.10.2014 року з відповідачів стягувалась заборгованість за надані послуги за період з вересня 2011 року по серпень 2014 року, однак вказаний судовий наказ було скасовано ухвалою суду від 14 листопада 2014 року за заявою ОСОБА_2

Відповідач ОСОБА_2 в судовому засіданні заперечувала проти задоволення позову, посилаючись на встановлення двоставкового тарифу щодо наданих послуг в порушення постанови Національної комісією регулювання електроенергетики України №1816 від 14 грудня 2010 року, та невідповідність механізму розрахунку тарифів за теплову енергію - діючому законодавству, оскільки одиницею калькулірування собівартості послуг з централізованого опалення використовувались не Гкал, а кв.м. При цьому відповідач ОСОБА_2 пояснила, що тарифи, за якими нараховувалась вартість наданих послуг, вона у встановленому порядку не оспорювала, та свого розрахунку, щодо отриманих послуг не має. Крім того, ОСОБА_2 надала письмове клопотання (а.с.55) про застосування позовної давності до заявлених позовних вимог.

Відповідач ОСОБА_3 та ОСОБА_4 в судове засідання не з'явились, але через відповідача ОСОБА_2 надали клопотання про розгляд справи за їх відсутності (а.с.46, 47).

Заслухавши пояснення сторін, вивчивши матеріали справи, суд прийшов до наступних висновків.

Згідно ч.1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до ст. 10, ч.1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу (підстави звільнення від доказування).

Судом встановлено, що ОСОБА_2, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 проживають та зареєстровані у встановленому законом порядку за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.20, 21, 22), що також не заперечується відповідачами.

У період з 01 вересня 2011 року по 31 грудня 2014 року позивач надав відповідачам послуги з централізованого опалення та підігріву питної води у приміщення за їх адресою, однак через неналежне виконання відповідачами зобов'язань з оплати за отримані послуги утворилась заборгованість у сумі 1761,03 гривень, що підтверджується розрахунком заборгованості (а.с.10-13).

Вартість вказаних послуг була затверджена рішеннями Виконавчого комітету Запорізької міської ради №327 від 28 липня 2008 року (а.с.15), №39 від 31 січня 2011 року (а.с.54), №465 від 14 грудня 2012 року (а.с.16), які є чинними, та не оспорені у встановленому законом порядку, у зв'язку з чим твердження відповідача про порушення механізму розрахунку тарифів, суд вважає такими, що не відповідають обставинам справи.

Крім того, розмір нарахувань за спожиті відповідачами послуги узгоджується з методикою нарахування вартості централізованого опалення (а.с.53).

У відповідності до ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ст.ст. 67, 68 ЖК України наймачі (власники) квартир зобов'язані своєчасно, не пізніше 10-го числа наступного місяця вносити плату за комунальні послуги, до числа яких входять і послуги з централізованого опалення, централізованого постачання гарячої води.

Відповідно до п.п. 3, 5 ч.3 ст. 20 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" від 24 червня 2004 року, споживач зобов'язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

Згідно п. 18 "Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення", затверджених Постановою КМУ №630 від 21 липня 2005 року, плата за надані послуги вноситься щомісячно.

Таким чином, суд вважає, що позовні вимоги КОНЦЕРНУ "МІСЬКІ ТЕПЛОВІ МЕРЕЖІ" до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 про стягнення заборгованість за надані послуги з централізованого опалення, підігріву питної води - законні, обґрунтовані та підлягають задоволенню.

Частина із вказаної заборгованості в сумі 556,94 гривень добровільно сплачена відповідачем ОСОБА_2 17 січня 2015 року (а.с.36), має бути врахована державним виконавцем при виконанні рішення суду.

Крім того, суд не вбачає підстав для застосування до заявлених позовних вимог строку позовної давності, про що клопоче відповідач ОСОБА_2 (а.с.55).

Так відповідно до ст. 256 ЦК України позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (ч.4 ст. 267 ЦК України).

Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (ст. 257 ЦК України). Відповідно до ст. 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок. Початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд.

При цьому, згідно ч.ч.1, 2, 3 ст. 264 ЦК України перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов'язку. Позовна давність переривається у разі пред'явлення особою позову до одного із кількох боржників, а також якщо предметом позову є лише частина вимоги, право на яку має позивач. Після переривання перебіг позовної давності починається заново.

З наданих позивачем розрахунків (а.с.10-13) вбачається, що заборгованість утворилась за період з 01 вересня 2011 року по 31 грудня 2014 року. При цьому, за весь зазначений період відповідачами майже щомісячно оплачувались надані позивачем послуги, але в меншому, ніж було нараховано обсязі. Вказані платежі суд розцінює як дії, що свідчить про визнання відповідачами свого боргу.

Крім того, позивач звертався в наказному провадженні із заявою про стягнення з відповідачів частини із вказаної у позові заборгованості - за період з вересня 2011 року по серпень 2014 року (а.с.8), однак судовий наказ було скасовано ухвалою Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 14 листопада 2014 року у справі ЄУН №337/6803/14-ц (а.с.9).

Зважаючи на викладене, суд приходить до висновку про переривання перебіг позовної давності відповідно до ч.ч.1, 2 ст. 264 ЦК України.

При цьому, позовна заява не може бути задоволена в повному обсязі.

Так у відповідності до ч.1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. При цьому, згідно ст. 88 ЦПК України, судові витрати (в тому числі - судовий збір) на суму 243,60 гривень не можуть бути стягнуті у солідарному порядку, як ставить питання позивач, у зв'язку з чим, позов підлягає задоволенню частково.

Керуючись ст.ст. 57, 60, 88, 208, 213-215 ЦПК України, -

ВИРІШИВ:

Позов - задовольнити частково.

Стягнути солідарно з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3, які зареєстровані за адресою: АДРЕСА_1, на користь КОНЦЕРНУ "МІСЬКІ ТЕПЛОВІ МЕРЕЖІ" (п/р зі спільним режимом використання №2813 Установа банку: Філія - Запорізьке обласне управління ПАТ "Державний ощадний банк України", МФО 313957, ) заборгованість за надані послуги з централізованого опалення, підігріву питної води за період з 01 вересня 2011 року по 31 грудня 2014 року в сумі 1761 (одна тисяча сімсот шістдесят одна) гривня 03 копійки.

Стягнути на користь КОНЦЕРНУ "МІСЬКІ ТЕПЛОВІ МЕРЕЖІ" (п/р №1951 Установа банку: Філія - Запорізьке обласне управління ПАТ "Державний ощадний банк України", МФО 313957, ) з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3, судові витрати - по 81 (вісімдесят одній) гривні 20 копійок з кожного.

В задоволенні іншої частини позову - відмовити.

Рішення може бути оскаржене позивачем до апеляційного суду Запорізької області протягом 10 днів з дня його проголошення.

Суддя: Д.С. Бредун