Справа № 445/2473/14 Головуючий у 1 інстанції: Постигач Б.А.
Провадження № 22-ц/783/1502/15 Доповідач в 2-й інстанції: Левик Я. А.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 березня 2015 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Львівської області в складі:

головуючого-судді: Левика Я.А.,

суддів: Бакуса В.Я., Гірник Т.А.,

секретар: Глинський О.А.,

за участі представника відповідача ОСОБА_2 - ОСОБА_3, позивача ОСОБА_4, представника позивача ОСОБА_4 - ОСОБА_5,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_2 на рішення Золочівського районного суду Львівської області від 09 грудня 2014 року у справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів, -

в с т а н о в и л а :

рішенням Золочівського районного суду Львівської області від 09 грудня 2014 року позов задоволено частково. Стягнуто аліменти із ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 на утримання дочки ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2 в розмірі ? частини його доходу щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму на дитину такого віку в користь ОСОБА_4. Зобов'язано розпочати стягнення аліментів з 17.11.2014 року і проводити до часу досягнення дитиною повноліття. Вирішено питання судових витрат.

Вказане рішення оскаржив ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_2

В своїй апеляційній скарзі просить рішення скасувати в повному обсязі та постановити нове рішення про відмову у позові про стягнення аліментів у розмірі ? усіх доходів відповідача. Вважає, що рішення не відповідає нормам матеріального права, прийнято з порушенням норм процесуального права, внаслідок чого підлягає скасуванню. Зазначає, що відповідач був зареєстрований як приватний підприємець, однак 05.12.2014 року припинив свою діяльність. Крім того, судом не було зроблено належної оцінки тим обставинам, що на утриманні відповідача знаходяться його неповнолітня донька - ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_3, його дружина - ОСОБА_8, яка знаходиться у відпустці по догляду за дитиною до досягнення дитиною трьох років та ОСОБА_9 ІНФОРМАЦІЯ_4, яка є донькою його дружини від першого шлюбу. Зазначає, що відсутність постійного доходу під час здійснення відповідачем своєї підприємницької діяльності повністю виключало можливість визначення розміру аліментів на рівні ? усіх видів доходів відповідача.

Відповідач ОСОБА_2 у судове засідання не з'явився, однак суд вважав за можливе проводити розгляд справи у його відсутності, зважаючи на те, що така особа повідомлялась належним чином про час та місце судового розгляду, клопотань про відкладення розгляду справи від нього до суду не надходило, доказів поважності причин неявки суду представлено не було, зважаючи на вимоги ч.2 ст. 305 ЦПК України та те, що його інтереси у судовому засіданні захищав представник.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника відповідача на підтримання апеляційної скарги, позивача та її представника в заперечення апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, оцінивши доводи осіб, що беруть участь у справі в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає до задоволення з таких підстав.

Як вбачається із змісту оскаржуваного рішення, суд першої інстанції, ухвалюючи рішення про задоволення позову частково та визначаючи розмір аліментів, які підлягають стягненню з відповідача на користь позивача в розмірі ? частини його доходу щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму на дитину такого віку, починаючи з 17 листопада 2014 року і до досягнення дитиною повноліття, виходив з того, що відповідач обов'язки щодо утримання доньки припинив, позивачем не наведено доводів щодо необхідності стягнення аліментів у розмірі 1/3 частини доходу відповідача, а з матеріалів справи вбачається, що у відповідача від другого шлюбу є донька, з ним проживає і неповнолітня донька його теперішньої дружини від першого шлюбу, крім цього відповідачем не надано суду доказів про неможливість сплачувати аліменти.

Колегія суддів вважає, що такі висновки суду зроблені без повного та всебічного з'ясування обставин, що мають значення для справи та без чіткого дотримання вимог закону.

Відповідно до ст. 180 Сімейного Кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідно до ч.3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

Згідно із ч.1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення.

Відповідно до ч.1 ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.

Відповідно до ч.1 ст. 184 СК України якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача аліментів може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі.

Відповідно до п. 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 15.05.2006 року "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Згідно з ч. 3 ст. 181 СК аліменти на дитину присуджуються в частці від заробітку (доходу) її матері, батька (ст. 183 цього Кодексу) або в твердій грошовій сумі (ст. 184 СК) і виплачуються щомісячно. У разі виїзду одного з батьків на постійне проживання в державу, з якою Україна не має договору про правову допомогу, аліменти стягуються відповідно до вимог частин 5 - 7 ст. 181 СК. Вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров'я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж зазначений у ч. 2 ст. 182 СК. При цьому необхідно мати на увазі, що зміна законодавства в частині визначення мінімального розміру аліментів на одну дитину не є підставою для перегляду постановлених раніше судових рішень про їх стягнення. Що ж до максимального розміру аліментів, які стягуються з боржника, то відповідно до ч. 3 ст. 70 Закону України від 21 квітня 1999 р. N 606-XIV "Про виконавче провадження" він не повинен перевищувати 50 відсотків заробітної плати цієї особи. Порядок стягнення аліментів визначено у ст. 74 Закону "Про виконавче провадження", а також у статтях 194 - 197, 274 СК.

Зважаючи на вказані вимоги закону аліменти на утримання дитини присуджуються у частці від заробітку (доходу) її матері, батька або в твердій грошовій сумі визначальним при визначенні способу стягнення аліментів є те чи платник аліментів має постійний, стабільний заробіток (дохід) чи навпаки такий його дохід є нерегулярним, мінливим, частина такого виплачується в натурі, тощо.

Відповідно у першому випадку суд вправі стягувати аліменти у частці від сталого, постійного доходу чи у другому, - у твердій грошовій сумі, зважаючи на нерегулярність доходу, його мінливість, тощо.

Як вбачається із матеріалів справи та сторонами не оспорюється відповідач на час ухвалення судового рішення офіційно не працював, постійного (сталого) доходу не мав, оскільки з 5.12.2014 року офіційно припинив свою діяльність як фізична особа-підприємець (номер запису у ЄДР 6000106). Враховуючи вказане у суду не було підстав для стягнення з відповідача на користь позивача аліментів у частці від його доходу, оскільки як такого постійного стабільного у нього на час розгляду справи не було.

Зважаючи на вказане рішення суду про стягнення з відповідача на користь позивача аліментів у частці від його доходу залишатись в силі не може як таке, що суперечить вимогам закону та обставинам справи та підлягає скасуванню з ухваленням нового про відмову у позові.

Вказане не позбавляє позивача права подати позов про стягнення з відповідача аліментів у твердій грошовій сумі, проти чого під час розгляду справи не заперечував і відповідач в особі його представника та вправі заявляти, також, і за наявності відповідних підстав вимогу про стягнення аліментів за минулий час, відповідно до ч.2 ст. 191 СК України.

Зважаючи на наведене доводи апеляційної скарги слід визнати обґрунтованими та таку задовольнити.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 307 ч.1 п.2, 309 ч.1 п. 2-4, 313, 314 ч.2, 316, 317, 319 ЦПК України, -

в и р і ш и л а :

апеляційну скаргу ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_2 - задовольнити.

Рішення Золочівського районного суду Львівської області від 9 грудня 2014 року -скасувати та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову ОСОБА_4 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_2 121,8 грн. сплаченого ним судового збору за подання апеляційної скарги.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту його проголошення та може бути оскаржене протягом двадцяти днів з дня набрання цим рішенням законної сили шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий : Я.А. Левик

Судді: В.Я. Бакус

Т.А. Гірник