Справа №487/474/15-ц 25.03.2015 25.03.2015 25.03.2015
Провадження №22-ц/784/820/15 Суддя суду 1-ї інстанції - Кузьменко В.В.
Доповідач апеляційного суду - Локтіонова О.В.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 березня 2015 року м.Миколаїв

Колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Миколаївської області у складі:

головуючого - Локтіонової О.В.,

суддів: Колосовського С.Ю., Ямкової О.О.,

із секретарем судового засідання - Кудрею В.М.,

за участю:

представника позивача - Гусєва М.М.,

представника відповідача ТОВ "Карлет" - Скалова С.Ю.,

представника третьої особи ТОВ "СПАКС" - Ферлія А.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу

за апеляційною скаргою

товариства з обмеженою відповідальністю

"Миколаївський центральний ринок"

на ухвалу Заводського районного суду м. Миколаєва

від 12 лютого 2015 року

за позовом

товариства з обмеженою відповідальністю "Миколаївський центральний ринок" до товариства з обмеженою відповідальністю "Карлет", ОСОБА_6, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, - приватний нотаріус Миколаївського міського нотаріального округу Стадніченко Сергій Анатолійович, товариство з обмеженою відповідальністю "СПАКС", Реєстраційна служба Миколаївського міського управління юстиції, про визнання договору купівлі-продажу недійсним,

В С Т А Н О В И Л А:

21 січня 2015 року ТОВ "Миколаївський центральний ринок" звернулося до суду з позовом про визнання недійсним договору купівлі-продажу об'єкту нерухомого майна, розташованого по АДРЕСА_1, укладеного 03 жовтня 2014 року між ТОВ "Карлет" та ОСОБА_6, за яким остання придбала об'єкт нерухомого майна літ.А-2, цокольний поверх, загальною площею 3756,8 кв.м.

Разом з позовом позивач подав до суду заяву про його забезпечення шляхом: 1) заборони третій особі ТОВ "СПАКС" вчиняти щодо спірного майна будь-які правочини щодо його відчуження, передачі у користування, заставу або до статутного фонду підприємств; 2) заборони Реєстраційній службі Миколаївського міського управління юстиції вчиняти дії, пов'язані з державною реєстрацією права власності відносно даного майна.

Ухвалою Заводського районного суду м.Миколаєва від 12 лютого 2015 року, якою вирішувалися питання про призначення справи до розгляду, витребування доказів та розгляд заяви ТОВ «Миколаївський центральний ринок» про забезпечення позову, в задоволенні заяви про забезпечення позову відмовлено.

В апеляційній скарзі ТОВ "Миколаївський центральний ринок", посилаючись на порушення судом норм процесуального права, просить ухвалу суду скасувати та постановити нову про задоволення заяви про забезпечення позову.

Апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Постановляючи ухвалу про відмову у задоволенні заяви про забезпечення позову, суд першої інстанції виходив з того, що заходи забезпечення позову, які пропонуються позивачем, не є співмірними з заявленими позовними вимогами. Крім того, позивачем не доведено, що невжиття вказаних заходів може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

З такими висновками суду неможна погодитися, з огляду на таке.

Відповідно до ст.ст.151,152 ЦПК України суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, може вжити заходи забезпечення позову. Забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити або зробити неможливим виконання рішення суду.

Позов забезпечується: 1) накладенням арешту на майно або грошові кошти, що належать відповідачеві і знаходяться у нього або в інших осіб; 2) забороною вчиняти певні дії; 3) встановленням обов'язку вчинити певні дії; 4) забороною іншим особам здійснювати платежі або передавати майно відповідачеві чи виконувати щодо нього інші зобов'язання; 5) зупиненням продажу арештованого майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту; 6) зупинення стягнення на підставі виконавчого документа, який оскаржується боржником у судовому порядку; 7) передачею речі, яка є предметом спору, на зберігання іншим особам.

У разі необхідності судом можуть бути застосовані інші види забезпечення позову. Види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Виходячи зі змісту ст.ст.152-154 даного Кодексу, забезпечення позову слід розуміти як вжиття судом заходів для охорони матеріально-правових інтересів позивача, які гарантують реальне виконання прийнятого за його позовом позитивного рішення.

Відповідно до роз'яснень п.4 постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22.12.2006 року "Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову", розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитись, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову, з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Із матеріалів справи вбачається, що ТОВ "Миколаївський центральний ринок" подало до суду позов про визнання недійсним договору купівлі-продажу об'єкту нерухомого майна під літ.А-2, цокольний поверх, загальною площею 3756,8 кв.м., розташованого по АДРЕСА_1, укладеного 03 жовтня 2014 року між відповідачами ТОВ "Карлет" та ОСОБА_6

Позивач зазначав, що з 14 грудня 2012 року він на підставі рішення виконкому Миколаївської міської ради №1300 є власником зазначеного об'єкту.

Однак, 29 березня 2013 року рішенням цього ж органу №325 пункти вищевказаного рішення виконкому, які визнавали за ним право власності, були скасовані та було визнано право власності на зазначений об'єкт за КП «Центральний ринок».

Після цього зазначене підприємство розпорядилося спірним об'єктом.

Рішенням господарського суду Миколаївської області від 13.12.2013 р., залишеним без змін постановою Одеського апеляційного господарського суду від 18.03.2014 р. були скасовані пункти рішення виконкому від 29.03.2013 р., які скасували рішення виконкому від 14.12.2012 р. щодо оформлення права власності на спірний об'єкт.

Отже, зазначав позивач, саме він є власником спірного майна.

За час розгляду справи адреса вказаного об'єкту була змінена з АДРЕСА_1 на АДРЕСА_1.

Зазначене призвело до того, що на даний час власниками спірного майна є позивач та третя особа ТОВ «СПАКС», але воно рахується за ними під різними адресами.

Вказане підтверджується інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Перераховане свідчить, що існує спір про право власності на даний об'єкт нерухомого майна.

Проаналізувавши викладене, колегія суддів вважає, що реалізація зазначеного об'єкту або будь-яке його відчуження до вирішення вищезазначеного позову може утруднити виконання судового рішення або взагалі зробити його виконання неможливим, оскільки існує спір про право власності на даний об'єкт, який неодноразово відчужувався (протягом 2014 року три рази).

Суд першої інстанції не врахував належним чином наведених обставин та не дав належної оцінки тому факту, чи реальною є загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду.

Приймаючи до уваги викладене, колегія суддів вважає, що у даному випадку забезпечення позову повинно бути здійснено у вигляді накладення арешту на спірне майно, оскільки саме цей вид забезпечення позову забезпечить збереження спірного майна до вирішення справи по суті. Обраний вид забезпечення позову є співмірним із заявленими позивачем вимогами і охоплює його вимоги про забезпечення позову, які ним заявлялися у заяві.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що районний суд дійшов помилкового висновку про відсутність підстав для забезпечення позову ТОВ «Миколаївський центральний ринок», а тому, відповідно до п.2 ч.1 ст.312 ЦПК України оскаржувана ухвала підлягає скасуванню в частині відмови у задоволенні заяви позивача про забезпечення позову з постановленням в цій частині нової ухвали про часткове задоволення заяви про забезпечення позову.

Доводи представника третьої особи ТОВ «СПАКС» про те, що забезпечення позову вплине на його права власника спірного об'єкта нерухомого майна, колегія суддів вважає безпідставними, оскільки арешт даного об'єкта жодним чином не впливає на права власника щодо володіння та користування майном. Розпорядження ж ним при вказаних вище обставинах не є доцільним до вирішення справи по суті.

Керуючись статтями 303, 312, 315 ЦПК України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю "Миколаївський центральний ринок" задовольнити частково.

Ухвалу Заводського районного суду м.Миколаєва від 12 лютого 2015 року в частині відмови у задоволенні заяви про забезпечення позову скасувати та ухвалити в цій частині нову ухвалу про часткове задоволення заяви про забезпечення позову.

Накласти арешт на нерухоме майно під літ.А-2, цокольний поверх, загальною площею 3756,8 кв.м., розташоване по АДРЕСА_1.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і касаційному оскарженню не підлягає.

Головуючий

Судді