Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 березня 2015 року Рівненський міський суд Рівненської області

в особі судді : Музичук Н.Ю.

при секретарі : Довбенко Г.В.

за участю позивача ОСОБА_1

представника позивача ОСОБА_2

відповідача ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Рівне цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3, про встановлення порядку користування приміщеннями квартири та усунення перешкод у користуванні квартирою,

встановив:

В грудні 2014 року ОСОБА_1 звернулась до Рівненського міського суду із позовною завою до ОСОБА_3, про встановлення порядку користування приміщеннями квартири та усунення перешкод у користуванні квартирою АДРЕСА_1, яка належить сторонам на праві приватної спільної часткової власності по ? її частині.

В заяві вказувала, що квартира житловою площею 40.5 кв.м. має три жилі кімнати, у тому числі 1-а кімната за №2 в плані технічного паспорта площею 9,9 кв.м., 2-а кімната за №3 на плані технічного паспорта площею 15,1 кв.м., 3-я кімната за №8 на плані технічного паспорта площею 15,5 кв.м., кухні за №5 на плані технічного паспорта площею 6,9 кв.м., коридору за №1 на плані технічного паспорта площею 9,7 кв.м., вбиральні за №6 на плані технічного паспорта площею 1,3 кв.м. Крім того, квартира обладнана двома балконами по 3,2 кв.м. кожен та двома коморами за №4 та № 9 на плані технічного паспорта площею 0,4 та 1,3 кв.м., відповідно. Загальна площа квартири складає 64,8 кв.м. Оскільки відповідач робить своєю поведінкою неспроможні та жахливі умови спільного проживання через те, що бажає користуватися усією квартирою, не допускає позивача до всіх кімнат у спільній квартирі. Просить визначити порядок користування квартирою АДРЕСА_1 виділивши в користування позивачу житлову кімнату №8 на плані технічного паспорта площею 15,5 кв.м., балкон 3,2 кв.м., та комору за №9 на плані технічного паспорта площею 1,3 кв.м., виділивши в користування відповідачу разом із його сім'єю, житлові кімнати №3 і №2 на плані технічного паспорта площею 15,1 та 9,9 кв.м. балкон 3,2 кв.м. та комору №4 на плані технічного паспорта площею 0,4 кв.м. У спільному користуванні залишити кухню за №5 на плані технічного паспорта площею 6,9 кв.м., коридор №1 на плані технічного паспорта площею 9,7 кв.м. вбиральню №6 на плані технічного паспорта площею 1,3 кв.м. і ванну кімнату №7 на плані технічного паспорта площею 2,7 кв.м. та зобов'яти відповідача не чинити позивачу перешкод в користуванні, володінні та розпорядженні належної їй ? (однієї другої) частини квартири АДРЕСА_1.

В березні 2015 року позивачка своєю заявою уточнила позовні вимоги, де просить визначити порядок користування квартирою АДРЕСА_1 наступним чином:

- виділити в користування ОСОБА_1 житлову кімнату № 3 на плані технічного паспорта площею 15,1 кв.м., балкон площею 3,36 кв.м.

- виділити в користування відповідачу - ОСОБА_3 разом з його сім'єю, житлову кімнату № 8 на плані технічного паспорта площею 15,5 кв.м., балкон 3,36 кв.м., а також комору №9 на плані технічного паспорту площею 1,3 кв.м.

- у спільному користуванні залишити житлову кімнату № 2 на плані технічного паспорту площею 9,9 кв.м., кухню № 5 площею 6,9 кв.м., коридор №1 площею 9,7 кв.м., вбиральню за №6 площею 1,3 кв.м., ванну кімнату за №7 на плані технічного паспорта площею 2,7 кв.м. та комору за №4 на плані технічного паспорту площею 0,4 кв.м.

Судові витрати з відповідача не стягувати.

Представник позивача та позивач підтримали позовні вимоги в суді. Дали пояснення по суті позову, додатково пояснивши, що виникають непорозуміння з приводу сплати житлово-комунальних послуг, оскільки позивач одна оплачує половину таких послуг, при наявності 3 членів сім»ї відповідача, часто виникають конфлікти з приводу користування квартирою, окремими її приміщеннями чи зручностями. З приводу конфліктів вона не зверталась в правоохоронні органи. На сьогоднішній день ОСОБА_1 фактично позбавлена можливості користування та володіння своєю часткою у квартирі, оскільки між нею та відповідачем, як співвласниками, виникають непорозуміння, суперечки з приводу користування, утримання та збереження цього майна. З урахуванням способу користування квартирою, що склався між ними, позовні вимоги уточнила, просить задоволити позовні вимоги в повному обсязі, чим не будуть порушені інтереси сторін.

Відповідач в справі ОСОБА_3 в судовому засіданні позовні вимоги ОСОБА_1 визнав, та пояснив суду, що визнає і паогодджується на визначення порядку користування житловим приміщенням - квартири АДРЕСА_1 із урахуванням заяви позивача про зміну позовних вимог.

Оцінюючи пояснення сторін, дослідженні надані в справі докази, в тому числі покази свідків, встановлені обставини, суд прийшов до наступних висновків.

Встановлено, що, згідно свідоцтва виконавчого комітету Рівненської міської ради про право власності на житло № 82 від 26 лютого 2002 року, співвласниками трикімнатної квартири АДРЕСА_1, житловою площею 40,5 кв.м. та загальною площею 64,8 кв.м., по ? її частці є ОСОБА_3 та ОСОБА_1, сторони в справі.

Га підставі пояснень сторін встановлено, що відповідач, постійно проживаючи в спільній квартирі в складі сім»ї трьох чоловік, з часу одруження протягом 8 років для проживання себе , дружини і дитини користується кімнатою № 8 на плані технічного паспорта площею 15,5 кв.м., а позивач - кімнатою за №2 в плані технічного паспорта площею 9,9 кв.м., між сторонами виникають непорозуміння і конфлікти з приводу оплати комунальних послуг та користування місцями загального користування в квартирі. Позивач доводить, що відповідач своїми умисними діями перешкоджає в володінні та користуванні належною їй власністю у вигляді ? частини спірної квартири.

Згідно ст.ст. 356, 358, 361 ЦК України, спірна квартира є спільною частковою власністю сторін в справі, кожен із співвласників має право самостійно розпоряджатись своєю часткою у праві спільної часткової власності, а, враховуючи що розподіл квартири відповідно до часток неможливий, співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування квартирою , що є їхньою спільною частковою власністю.

Встановлено сукупністю досліджених доказів, що сторони не досягли договору про порядок користування спільною квартирою в добровільному порядку.

Відповідно до ст. ст. 386, 391 ЦК України, позивач звернулась в суд за захистом свого права, вона має право вимагати усунення перешкод в здійсненні права користування і, в цілях подальшого забезпечення цього права, вимагати встановлення порядку користування майном між співвласниками.

Оцінкою заявлених позивачкою вимог в частині запропонованого порядку користування квартирою та встановлених доказів і обставин, суд дійшов до висновку, що з таким порядком не порушуються законні житлові права сторін, в тому числі позивача, відповідача та членів його сім»ї. Будь яких заперечень самого відповідача на позовні вимоги ОСОБА_1 суду не надано.

Відповідно ч.1 ст.61 ЦПК України, обставини визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі не підлягають доказуванню.

За таких обставин, уточнені позовні вимоги ОСОБА_1. вважаються обґрунтованими, доведеними, такими що підлягають до повного задоволення.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.10,11,57-61,209,212-215,218,223, 292,294 ЦПК України, суд -

вирішив:

Позовну заяву ОСОБА_1 задовольнити.

Визначити порядок користування житловим приміщенням квартирою АДРЕСА_1, що є спільною частковою власністю сторін, при якому:

в користування позивача ОСОБА_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, виділити жилу кімнату, позначену літерою "3" на плані квартирі, площею 15,1 кв.м. із прилеглим балконом;

в користування відповідача ОСОБА_3, ідентифікаційний номер НОМЕР_2, виділити жилу кімнату, позначені літерою "8" на плані квартири, площею 15,5 кв.м., балкон 3,36 кв.м., комору №9 площею 1,23 кв.м.

Залишити в спільному користуванні співвласників квартири ОСОБА_1 та ОСОБА_3 наступні приміщення: жилу кімнату позначену літерою №2 на плані квартири, площею 9,9 кв.м., коридору №1 площею 9,7 кв.м., кухні №5 площею 6,9 кв.м., ванної кімнати №7 площею 2,7 кв.м; вбиральню № 6 площею 1,3 кв.м.; комору №4 площею 0,4 кв.м.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Рівненської області через місцевий суд поданням апеляційної скарги в десятиденний строк з дня проголошення рішення, а для осіб які брали участь у справі але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення рішення - протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя Рівненського міського суду Н.Ю.Музичук