АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22-ц/793/1025/15Головуючий по 1 інстанції
Категорія : 47 Прокулевич В. С.
Доповідач в апеляційній інстанції
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 травня 2015 року Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Черкаської області в складі:

головуючогоМіщенка С. В.
суддівМагди Л. Ф. , Сіренка Ю. В.
при секретаріРибасюк О.С.,

з участю: ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та їх

представників ОСОБА_8 , ОСОБА_9

та ОСОБА_10,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Черкаси апеляційну скаргу ОСОБА_7 та її представника за довіреністю - ОСОБА_10 на рішення Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 26 лютого 2015 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_7, треті особи: Держземагенство у м. Умані та Уманському районі, Паланська сільська рада про скасування державного акту на право власності на земельну ділянку ,-

в с т а н о в и л а :

У січні 2014 року ОСОБА_6 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_7, треті особи: Держземагенство у м. Умані та Уманському районі, Паланська сільська рада , про скасування державного акту на право власності на земельну ділянку.

Позивач свої вимоги обґрунтовував тим, що йому дісталася у спадок та належить згідно Державного акту на право приватної власності на землю серії НОМЕР_1 від 30 вересня 2002 року /а.с.16-17/, виданого на підставі свідоцтва серії НОМЕР_2 про право на спадщину за законом від 28 серпня 2002 року /а.с.14-15/ земельна ділянка площею 0,43 га, яка розташована на АДРЕСА_1 для ведення товарного особистого підсобного господарства.

Сусідкою позивача по земельній ділянці є ОСОБА_7, яка отримала у спадок земельну ділянку площею 0,4021 га.

Оскільки межа суміжних земельних ділянок проходила по частині будинку відповідача, рішенням Уманського міськрайонного суду від 11 березня 2008 року, яке залишено без змін ухвалою апеляційного суду Черкаської області від 16 липня 2008 року, визнано частково недійсними державні акти на обидві земельні ділянки.

Рішенням Уманського міськрайонного суду від 09 лютого 2012 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Черкаської області від 13 квітня 2012 року, яке вступило в законну силу , визнано, що акт погодження меж землекористування від 12 вересня 2011 року є дійсним без згоди суміжного користувача - ОСОБА_7 та задоволено вимогу про виготовлення державного акту на земельну ділянку площею 0,43 га, розташованої по АДРЕСА_1 без погодження з суміжним користувачем - ОСОБА_7

З метою реалізації свого права на отримання документації для виготовлення державного акту, ОСОБА_6 неодноразово звертався з заявами до Паланської сільської ради, на які отримав відповідь про те, що рішення районного суду від 09 лютого 2012 року не зобов'язує сільську раду вчиняти будь-які дії стосовно оформлення спірної земельної ділянки, а тому не вбачається з боку Паланської сільської ради підстав для задоволення заяви позивача.

Натомість ОСОБА_7 надала акт погодження меж землеволодіння від 08 січня 2012 року, підписаний сільським головою Паланської сільської ради - Кучеренком П.Ф., але не погоджений з ним як з суміжним землекористувачем, внаслідок чого незаконно отримала державний акт серії НОМЕР_3 від 20 березня 2012 року на приватизацію земельної ділянки, площею 0,4021 га.

Так як ОСОБА_7 при виготовленні технічної документації із землеустрою щодо складання правоустанавлюючих документів, що посвідчують право на земельну ділянку, грубо порушено норми діючого законодавства та конституційні права ОСОБА_6, останній просив суд визнати недійсним Державний акт на право власності на земельну ділянку площею 0,4021 га, розташованої по АДРЕСА_2, серії НОМЕР_3, зареєстрований на ім'я ОСОБА_7 та скасувати державну реєстрацію вказаного Державного акту на право власності на земельну ділянку, зареєстрованого в Уманському управлінні Держкомзему у м. Умань та Уманському районі Черкаської області за № 01986 від 20 березня 2012 року.

Рішенням Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 26 лютого 2015 року позов задоволено.

Визнано недійсним Державний акт на право власності на земельну ділянку площею 0,4021 га, серії НОМЕР_3, зареєстрований на ім'я ОСОБА_7, розташованої по АДРЕСА_2 та скасовано державну реєстрацію вказаного Державного акту на право власності на земельну ділянку, зареєстрованого в Уманському управлінні Держкомзему у м. Умань та Уманському районі Черкаської області за № 01986 від 20 березня 2012 року.

Стягнуто з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_6 судові витрати в розмірі 2 226 гривень 39 копійок.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_7 та її представник ОСОБА_10 подали апеляційну скаргу. Обґрунтовуючи яку, вказали, що рішення суду першої інстанції про задоволення позову ОСОБА_6 є неправомірним. Оскільки суд не правильно оцінив та не повно дослідив докази , а також невірно застосував норми матеріального права, що регулюють спірні правовідносини.

Згідно свідоцтва про право на спадщину за законом від 01 грудня 2004 року, ОСОБА_7 отримала у власність жилий будинок АДРЕСА_2 та земельну ділянку площею 0,4021 га, для ведення особистого підсобного господарства, яка належала її матері ОСОБА_12 на підставі державного акту на право власності на землю НОМЕР_4.

Позивач ОСОБА_6 також успадкував земельну ділянку розміром 0,43га, яка належала ОСОБА_13 на підставі державного акту на право власності на землю серії НОМЕР_504.04.1998 року, виданого на підставі рішення Паланської сільської ради №1 від 29.03.1996р., отримавши державний акт серії НОМЕР_1 від 30.09.2002 року.

Але рішенням Уманського міськрайонного суду від 11 березня 2008 року було визнано частково недійсним як державний акт на земельну ділянку площею 0,4021га на ім'я ОСОБА_12 серії НОМЕР_6, так і державний акт серії НОМЕР_1 від 30.09.2002 року на земельну ділянку площею 0,43га , виданий на ім'я ОСОБА_6

Після чого скористалась своїм правом та приватизувала земельну ділянку площею 0,4021 га в конфігурації, що була визначена актом погодження меж від 28 січня 2012 року, виконаного з врахуванням наявних між ділянками природних межових знаків, зокрема валу та отримала державний акту серії НОМЕР_3 від 20 березня 2012 року й кадастровий номер НОМЕР_7.

Як позивача так і відповідача не влаштовують запропоновані варіанти визначення меж між спірними земельними ділянками, адже мається нестача площі в розмірі 0,02 га, але на думку апелянтів цей спір не може бути вирішений у спосіб, що визначив позивач, оскільки ст.107, ст.108 та ст.152 ЗК України визначено інший порядок узгодження меж та усунення порушень права власності на земельну ділянку. І , відповідно, вважає , що в суду не було підстав для застосування норм ст.106 та ст.198 ЗК України при вирішенні спору.

Також районний суд при ухваленні оскарженого рішення, керувався висновком експерта від 11 листопада 2014 року, але не врахував того, що експерт зробив висновок, що неможливо практичним способом встановити площу земельної ділянки позивача у зв'язку з відсутністю каталогів координат та зовнішніх кутів повороту меж земельної ділянки, а тому цей висновок не є повним, бо не відповів на всі питання пов'язані з спірним правовідносинами.

Посилаючись на допущені судом першої інстанції порушення норм матеріального та процесуального права, ОСОБА_7 та її представник за довіреністю - ОСОБА_10 просив суд скасувати рішення Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 26 лютого 2015 року та ухвалити нове, яким відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

Заслухавши учасників процесу, що з'явилися, вивчивши матеріали справи, перевіривши законність, обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, судова колегія приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає до відхилення з наступних підстав.

Стаття 213 ЦПК України вказує, що рішення суду повинно бути законним та обґрунтованим.

Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, що були досліджені в судовому засіданні.

Рішення районного суду в цілому відповідає даним вимогам закону.

З досліджених колегією суддів матеріалів цивільної справи вбачається, що ОСОБА_6 відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом від 28.08.2002 року успадкував після смерті ОСОБА_13 земельну ділянку розміром 0,43 за адресою : АДРЕСА_1 /т.1 а.с.14/ , а ОСОБА_7 , відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом від 01.12.2004 року успадкувала після смерті ОСОБА_12 земельну ділянку розміром 0,4021га за адресою : АДРЕСА_2.

Тобто питання про отримання в порядку приватизації зазначених земельних ділянок було вирішено їх попередніми власниками , а до сторін по справі , відповідно до ст.1216 ЦК України, лише перейшли права та обов'язки (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), як до спадкоємців .

Але при оформленні спадщини було встановлено, що конфігурація та розмір земельних ділянок, які фактично знаходилися у користуванні ОСОБА_7 та ОСОБА_6 - не відповідали даним, що були внесені до державних актів, які були видані на ім'я ОСОБА_12 та ОСОБА_13 (ОСОБА_6) .

Оскільки по наявних документах (державних актах на ім'я ОСОБА_12 та ОСОБА_13 ) - межа мала б проходити через частину будинку та окремі господарські споруди ОСОБА_7 ( ОСОБА_12) . Тому, що при виготовленні державних актів на право власності на землю ОСОБА_12 , ОСОБА_13 (та ОСОБА_6 як спадкоємця)- було допущено помилку , і замість ламаної лінії межа між будинковолодіннями вказана як пряма лінія, хоча фактично такою не являється.

Ця обставина була встановлена рішенням Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 11 березня 2008 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_7 до ОСОБА_6 , треті особи Паланська сільська рада с. Паланка , Уманського району, Уманського районного відділу земельних ресурсів, Уманського районного земельно-кадастрового бюро, про усунення перешкод в користуванні земельною ділянкою , будинковолодінням та визнання державного акту на право приватної власності на землю частково недійсним та зустрічним позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_7 про витребування земельної ділянки з чужого незаконного володіння та відшкодування нанесених збитків .

Цим судовим рішенням ( у зв'язку з встановленими вище обставинами) було визнано частково недійсними державні акти на право приватної власності на землю: серії ЧР № 15-29-301, виданого на підставі рішення Паланської сільської ради № 4-7 від 25 липня 2002 року на ім'я ОСОБА_12 (спадкоємець ОСОБА_7) та серії НОМЕР_1 від 30 вересня 2002 року, виданого на підставі свідоцтва серії НОМЕР_2 про право на спадщину за законом від 28 серпня 2002 року на ім'я ОСОБА_6, який після смерті ОСОБА_13 вже отримав зазначений акт, що був оскаржений ОСОБА_7

Ухвалою колегії суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Черкаської області від 16.07.2008 року рішення Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 11 березня 2008 року - залишено без змін.

Оскільки зазначеним рішенням Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 11 березня 2008 року було визнано частково недійсними державні акти і на ім'я ОСОБА_6 і на ім'я ОСОБА_12 (спадкоємець ОСОБА_7) та враховуючи, що межа суміжних земельних ділянок по АДРЕСА_1 та АДРЕСА_2 не була погоджена , - то ОСОБА_6 звернувся до Паланської сільської ради Уманського р-ну, Черкаської області з заявою щодо встановлення меж.

Розглянувши дану заяву Паланська сільська рада прийняла рішення №14-1/VІ від 10.10.2011р. , яким ОСОБА_6 і ОСОБА_7 встановила межу за взаємною згодою, а вразі відсутності такої - рекомендувала вирішити спір в судовому порядку.

Не досягнувши згоди , ОСОБА_6 звернувся з позовом до ОСОБА_7 про визнання меж погодженими без підпису суміжного землекористувача.

Розглянувши даний цивільний позов, Уманський міськрайонний суд 09.02.2012 року ухвалив рішення , (що ухвалою колегії суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Черкаської області від 13 квітня 2012 року було залишено без змін / т.1 а.с.27-30/) , про задоволення позовних вимог .

Цим судовим рішенням суд визнав погодженими межі земельної ділянки, розташованої по АДРЕСА_1, згідно акту погодження меж землекористування від 12 вересня 2011 року /т.1 а.с.18/ , виготовленого Уманським міськрайонним виробничим відділом ЧРФ ДП «Цент державного земельного кадастру», без згоди суміжного користувача - ОСОБА_7 та виготовляти державний акт на зазначену земельну ділянку , площею 0,43 га, без погодження з суміжним користувачем ОСОБА_7 /т.1 а.с.24-26/.

При цьому , ухвалюючи дане рішення , суд встановив, що наданий відповідачем ОСОБА_7 акт погодження меж землеволодіння від 28 січня 2012 року, виготовлений землевпорядником земельно-кадастрового бюро Крочак В.М. - є неналежним доказом, оскільки акт завірений печаткою Паланської сільської ради та підписаний сільським головою, при виготовленні вказаного акту фактично межі не погоджувалися з усіма землевласниками суміжних земельних ділянок , в тому числі і позивачем, з виїздом на місце.

Ст.60 ЦПК України передбачено, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

А відповідно до ч.3 ст.61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Але не зважаючи на ті обставини, що :

1) Зазначеними вище судовими рішеннями за участю цих же сторін (ОСОБА_6 і ОСОБА_7) , судами було встановлено , що межа суміжних ділянок по АДРЕСА_2 і АДРЕСА_1 не відповідає по конфігурації саме в районі будинку і господарських споруд , що належать ОСОБА_7 , у зв'язку з чим було визнано частково недійсними державні акти на право власності на земельні ділянки, на які мають право обидві сторони.

2) Уманським міськрайонним судом 09.02.2012 року було ухвалено рішення, яким визнано погодженими межі земельної ділянки ОСОБА_6 , розташованої по АДРЕСА_1, згідно акту погодження меж землекористування від 12 вересня 2011 року /т.1 а.с.18/ , виготовленого Уманським міськрайонним виробничим відділом ЧРФ ДП «Цент державного земельного кадастру», без згоди суміжного користувача - ОСОБА_7 /т.1 а.с.24-26/ ,- ОСОБА_7 , не погодивши межі з ОСОБА_6 , подавши акт погодження меж землеволодіння від 28 січня 2012 року , який був визнаний судом неналежним доказом , - та в час, коли тривав апеляційний розгляд справи про визнання меж погодженими без підпису суміжного землекористувача , - отримала державний акт серії НОМЕР_3 від 20.03.2012 року на право власності на земельну ділянку по АДРЕСА_2 площею 0,4021 /т.1 а.с.98/ .

Чим порушила права ОСОБА_6, як суміжного землекористувача. Оскільки внаслідок визначеної цим державним актом конфігурації земельної ділянки ОСОБА_7 - земельні ділянки площею 0,4021, що належить ОСОБА_7, яка розташована по АДРЕСА_2 та площею 0,43 га, що належить ОСОБА_6, яка розташована по АДРЕСА_1 - накладаються одна на одну, що було підтверджено зокрема висновком судової земельно-технічної експертизи № 1318/14-23, 1446/14-23, 1447/14-23, 1448/14-23 від 11 листопада 2014 року /т.1 а.с.170-189/.

Відповідно до вимог ч.2 ст.152 ЗК України власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов'язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків.

Земельні спори , згідно ч.1,ч.2 ст.158 ЗК України вирішуються судами, органами місцевого самоврядування та центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин.

Виключно судом вирішуються земельні спори з приводу володіння, користування і розпорядження земельними ділянками, що перебувають у власності громадян і юридичних осіб, а також спори щодо розмежування територій сіл, селищ, міст, районів та областей.

Тому, за вказаних обставин, суд першої інстанції дійшов до правильного висновку про наявність підстав для визнання недійсним Державного акту на право власності на земельну ділянку площею 0,4021 га, серії НОМЕР_3, зареєстрований на ім'я ОСОБА_7, розташованої по АДРЕСА_2 та скасування державної реєстрацію вказаного Державного акту на право власності на земельну ділянку, зареєстрованого в Уманському управлінні Держкомзему у м. Умань та Уманському районі Черкаської області за № 01986 від 20 березня 2012 року. Оскільки даний правовстановлюючий документ був виданий на ім'я ОСОБА_7 при наявності спору щодо узгодження меж з ОСОБА_6, без погодження цих меж з ним як з суміжним землекористувачем та всупереч встановленим рішеннями судів по іншим справам за участю цих же сторін обставинам, і зокрема ухваленого судом рішення , яким визнано погодженими межі земельної ділянки ОСОБА_6 , розташованої по АДРЕСА_1, згідно акту погодження меж землекористування від 12 вересня 2011 року.

Висновки суду обґрунтовані і підтверджені наявними в матеріалах справи письмовими доказами, а приведені в апеляційній скарзі доводи зводяться до переоцінки доказів і незгоди з висновками суду по їх оцінці без надання доказів, що спростовують висновки суду, є не суттєвими , не знайшли свого підтвердження в ході розгляду справи ,та не дають підстав для зміни чи скасування оспорюваного рішення суду.

Частиною 1 ст.308 ЦПК України передбачено , що апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, а ч.2 ст.308 ЦПК України передбачає також , що не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Тому , за встановлених обставин апеляційну скаргу належить відхилити, а рішення суду першої інстанції - залишити без змін.

Керуючись ст. ст. 303, 304, 307, 308, 313, 314, 315 ЦПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_7 та її представника за довіреністю - ОСОБА_10 на рішення Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 26 лютого 2015 року - відхилити.

Рішення Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 26 лютого 2015 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_7, треті особи: Держземагенство у м. Умані та Уманському районі, Паланська сільська рада про скасування державного акту на право власності на земельну ділянку - залишити без змін .

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів до суду касаційної інстанції.

Головуючий :

Судді :