Справа № 635/3731/15-ц
Провадження № 2/635/1940/2015
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
20 листопада 2015 року Харківський районний суд Харківської області у складі:
головуючого - судді Полєхіна А.Ю.,
за участю секретаря судового засідання Сушко Г.А.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в сел. Покотилівка Харківського району Харківської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Україна», ОСОБА_2, про відшкодування матеріальної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та стягнення пені,
ОСОБА_1 звернувся до суду з вказаним позовом.
Вина ОСОБА_2 у скоєнні дорожньо-транспортної пригоди підтверджується постановою Харківського районного суду Харківської області.
Цивільно-правова відповідальність водія ОСОБА_2 на момент дорожньо-транспортної пригоди була застрахована в Приватному акціонерному товаристві «Страхова компанія «Україна» (далі ОСОБА_3 «СК «Україна»).
ОСОБА_1 звернувся до ОСОБА_3 «СК «Україна» з повідомленням про настання події, надавши необхідні документи для отримання страхового відшкодування.
Страхове відшкодування позивачу не сплачено, строк виплати минув 16 липня 2014 року, в звязку з чим позивач просить стягнути з ОСОБА_3 «СК «Україна» пеню за затримку страхового відшкодування в розмірі 3214,41 грн.
В судове засідання позивач ОСОБА_1, належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, не з'явився. Надав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав в повному обсязі, проти ухвалення по справі заочного рішення не заперечував.
В судове засідання представник відповідача ОСОБА_3 «СК «Україна» не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, про причини неявки суду не повідомив, заяви про розгляд справи за його відсутності та письмових заперечень проти позову суду не надав.
Відповідач ОСОБА_2 до суду не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином через оголошення у газеті Слобідський край, причини неявки суду не повідомив, заяви про розгляд справи за його відсутності та письмових заперечень проти позову суду не надав.
Враховуючи умови, встановлені ч.1 ст.224 ЦПК України, судом проведено заочний розгляд справи.
Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Суд, дослідивши наявні в матеріалах справи докази в їх сукупності, приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.
Відповідно до ст. 1 ЦПК України завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
Згідно зі статтями 3,4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.
Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України.
Відповідно до ст.ст.10,11 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється виключно на засадах змагальності сторін.
Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди автомобілі отримали механічні ушкодження.
Згідно довіреності від 08 січня 2015 року ОСОБА_4 уповноважив ОСОБА_1 користуватися та розпоряджатися (продати, обміняти, здати в оренду, найом тощо) вищезазначеним автомобілем (а.с. 6).
Постановою судді Харківського районного суду Харківської області від 23 квітня 2014 року ОСОБА_2 визнано винним у вчинені адміністративного правопорушення за ст. 124 КУпАП та піддано адміністративному стягненню у виді позбавлення права керування транспортними засобами строком на шість місяців (а.с.11). Постанова набрала законної сили.
17 березня 2014 року ОСОБА_1 повідомив ОСОБА_3 «СК «Україна» про дорожньо-транспортну пригоду (а.с. 9).
18 квітня 2014 року ОСОБА_1 звернувся до ОСОБА_3 «СК «Україна» з заявою на виплату страхового відшкодування (а.с. 10).
Цивільно-правова відповідальність ОСОБА_2 застрахована ОСОБА_3 «СК «Україна», що підтверджується наданою інформацією з єдиної централізованої бази даних МТСБУ (а.с. 62).
Відносини у сфері страхування регулюються Законом України «Про страхування» від 7 березня 1996 року № 85/96-ВР, який спрямований на створення ринку страхових послуг, посилення страхового захисту майнових інтересів підприємств, установ, організацій та фізичних осіб, а також Главою 67 ЦК України.
Відповідно до ч. 1 ст. 6 Закону України «Про страхування» добровільне страхування - це страхування, яке здійснюється на основі договору між страхувальником і страховиком. Загальні умови і порядок здійснення добровільного страхування визначаються правилами страхування, що встановлюються страховиком самостійно відповідно до вимог цього Закону. Конкретні умови страхування визначаються при укладенні договору страхування відповідно до законодавства.
Відповідно до ст. 8 Закону України «Про страхування» страховий випадок - подія, передбачена договором страхування або законодавством, яка відбулася і з настанням якої, виникає обовязок страховика здійснити виплату страхової суми (страхового відшкодування) страхувальнику, застрахованій або іншій третій особі.
Згідно ст. 6 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу і внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи,відповідальність якої застрахована за шкоду, заподіяну життю, здоровю та/або майну потерпілого.
Згідно до ч. 2 ст. 18 Закону України «Про страхування» факт укладення договору страхування може посвідчуватися страховим свідоцтвом (полісом, сертифікатом), що є формою договору страхування.
Статті 979, 980 ЦК України передбачають, що за договором страхування одна сторона (страховик) зобов'язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.
Предметом договору страхування можуть бути майнові інтереси, які не суперечать закону і пов'язані з: життям, здоров'ям, працездатністю та пенсійним забезпеченням (особисте страхування); володінням, користуванням і розпорядженням майном (майнове страхування); відшкодування шкоди, завданої страхувальником (страхування відповідальності).
Згідно ст. 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою відповідальність у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобовязана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).
Частиною 1 ст. 25 Закону України «Про страхування» передбачено, що здійснення страхових виплат і виплата страхового відшкодування проводиться страховиком згідно з договором страхування на підставі заяви страхувальника (його правонаступника або третіх осіб, визначених умовами страхування) і страхового акта (аварійного сертифіката), який складається страховиком або уповноваженою ним особою (аварійним комісаром) у формі, що визначається страховиком.
Згідно п. 22.1 ст. 22 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоровю, майну третьої особи.
Відповідно до ст. 29 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у звязку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, повязані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством.
За змістом п. 12.1. ст. 12 ЗУ «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» встановлено, що страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи, розрахованої за правилами цього підпункту.
Відповідно до положень п.п.34.2, 34.3 ст. 34 Закону України "Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" протягом 10 робочих днів з дня отримання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду страховик зобовязаний направити свого представника (працівника, аварійного комісара або експерта) на місце настання страхового випадку та/або до місцезнаходження пошкодженого майна для визначення причин настання страхового випадку та розміру збитків. Якщо представник страховика не з"явився у визначений строк, потерпілий має право самостійно обрати аварійного комісара або експерта для визначення розміру шкоди. У такому разі страховик зобовязаний відшкодувати потерпілому витрати на проведення експертизи (дослідження).
Як встановлено в судовому засіданні ОСОБА_1 у встановлений законом термін звернувся до ОСОБА_3 « СК» України» з заявою на отримання страхового відшкодування, однак до теперішнього часу його не отримав.
Виходячи, з вищевикладеного, з відповідача ОСОБА_2 підлягає стягненню франшиза в розмірі 1000,00 грн.
Позовні вимоги про покладення солідарного обов'язку на обох відповідачів задоволенню не підлягають, оскільки згідно ст. 541 ЦК України солідарний обов'язок або солідарна вимога виникають у випадках, встановлених договором або законом.
Так як, договір про солідарну відповідальність між сторонами не укладався, а діюче законодавство не містить норму, за якою на відповідачів покладається солідарна відповідальність за шкоду заподіяну дорожньо-транспортною пригодою.
Згідно ч. 2 ст. 36 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" страховик протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у статті 35 цього Закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов'язаний, серед іншого, у разі визнання ним вимог заявника обґрунтованими - прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та виплатити його.
У відповідності до п. 36.5. ст. 36 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" за кожен день прострочення страхового відшкодування з вини страховика особі, яка має право на отримання такого відшкодування, сплачується пеня з розрахунку подвійної облікової ставки Національного банку України, яка діє протягом періоду, за який нараховується пеня.
За підрахунком суду пеня за період з 17 липня 2014 року по 29 липня 2015 року складає 5062,32 грн., однак з урахуванням приписів ст. 11 ЦПК України стягненню з ОСОБА_3 "СК «Україна" на користь позивача підлягає пеня у розмірі 3214,41 грн.
Згідно квитанції №118 від 06 травня 2015 року позивачем при предявленні позову до суду були понесені витрати по сплаті судового збору у сумі 250,00 грн.
Крім того, позивачем були понесені витрати, повязані з розглядом справи, а саме: витрати, повязані з публікацією в пресі оголошення про виклик відповідача у сумі 224,10 грн., що підтверджується квитанцією №0.0.460007147.1 від 12 листопада 2015 року.
Відповідно до ст. 79 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, повязаних з розглядом справи.
Питання про розподіл понесених позивачем судових витрат суд вирішує відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України, судові витрати суд стягує з відповідачів на користь позивача пропорційно до задоволених позовних вимог.
При таких обставинах з відповідача ОСОБА_2 на користь позивача стягуються судові витрати у сумі 38,63 грн.
Отже, з відповідача ОСОБА_3 «СК «Україна» на користь позивача стягуються судові витрати у сумі 429,07 грн.
Згідно п. 13 постанови пленуму вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №10 від 17 жовтня 2014 року «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах», якщо в позовній заяві обєднано кілька самостійних вимог майнового характеру, повязаних між собою, то, враховуючи, що обєктом справляння судового збору є позовна заява, максимальний розмір судового збору має відповідати загальній сумі всіх вимог. При цьому судовий збір може бути сплачено окремо за кожною вимогою або загальною сумою за всіма позовними вимогами.
З урахуванням того, що в позові ОСОБА_1 обєднано дві самостійні вимоги майнового характеру, так як він просить відшкодувати матеріальну шкоду, завдану внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та стягнути з ОСОБА_3 «СК «Україна» пеню за несвоєчасну виплату страхового відшкодування, а позивачем сплачено судовий збір лише за одну вимогу майнового характеру, то суд вважає за необхідне стягнути з відповідача ОСОБА_3 «СК «Україна» судовий збір у дохід держави в розмірі 243,60 грн.
Керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 88, 209, 214-215, 224-226 ЦПК України, суд -
Позовні вимоги ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Україна», ОСОБА_2, про відшкодування матеріальної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та стягнення пені задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_2, на користь ОСОБА_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_4, франшизу у розмірі 1000 (одна тисяча) гривень 00 копійок.
В іншій частині позовних вимог відмовити.
Стягнути з ОСОБА_2, на користь ОСОБА_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_4, судові витрати в розмірі 38 (тридцять вісім) гривень 63 копійки.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії.
Заочне рішення набирає законної сили після закінчення строку подання відповідачем заяви про його перегляд, подання апеляційної скарги позивачем, у разі подання апеляційної скарги - після розгляду справи апеляційним судом.
Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку шляхом подання до апеляційного суду Харківської області через Харківський районний суд Харківської області протягом десяти днів апеляційної скарги.
Суддя - А.Ю. Полєхін