Справа №2-678-43/15
Провадження №678/421/14-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 квітня 2015 року смт. Летичів

Летичівський районний суд Хмельницької області в складі:

головуючого - судді Ходоровського І.Б.,

за участю секретаря Хмари Н.В.,

позивача ОСОБА_1,

представника позивача ОСОБА_2,

прокурора Христик Н.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суді смт. Летичів справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3, третя особа Служба у справах дітей Летичівської районної державної адміністрації Хмельницької області, прокуратура Летичівського району Хмельницької області як орган, якому законом надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб, про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, зобов'язання зняти з реєстрації,

ВСТАНОВИВ:

З позовної заяви, уточнень до позову, усних пояснень позивача, її представника в судовому засіданні вбачається, що є власником квартири АДРЕСА_1

В квартирі з 29 жовтня 2010 року зареєстрована відповідач ОСОБА_3, яка є її колишньою невісткою, разом з сином, а її внуком ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Шлюб між сином позивача ОСОБА_5 та відповідачем ОСОБА_3 на даний час розірвано, тому для позивача відповідач стала чужою людиною.

З 2011 року відповідач з дитиною не проживає в квартирі, з реєстрації не знялася, а в 2013 році повторно вийшла заміж та проживає за іншою адресою разом з дитиною, має на праві приватної власності будинок в с. Терлівка Летичівського району.

Позивач повністю погасила існуючу заборгованість за комунальні послуги по вказаній квартирі після відповідача, на даний час займається утриманням квартири, сплачує обов'язкові платежі, а відповідач з дитиною лише зареєстрована в квартирі, проте не користується нею та не проживає протягом трьох років, оплату комунальних послуг взагалі не здійснює, добровільно знятись з реєстрації не бажає, чим порушує право приватної власності позивача. Оскільки саме батьки мають забезпечити житлом та створити належні умови проживання своїм неповнолітнім дітям і це питання не може бути вирішене за рахунок власника житлового будинку, який такого обов'язку не має ні за законом, ні за договором, просить визнати ОСОБА_3, малолітнього ОСОБА_4 такими, що втратили право користування житловим приміщенням за вказаною адресою, зобов'язати ОСОБА_3 примусово зняти з реєстрації її сина ОСОБА_4 та прописати за адресою фактичного місця проживання.

Відповідач ОСОБА_3 в судове засідання не з'явилася, про місце, дату та час розгляду справи повідомлена належним чином. Згідно письмових заперечень з сином позивача ОСОБА_5 зареєструвала шлюб у 2005 році. Одразу після одруження почали проживати у квартирі по АДРЕСА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 року у них народився син ОСОБА_6. До вказаної квартири прописана в жовтні 2010 року. За час проживання у квартирі за спільні кошти зроблено ремонт, придбано меблі, побутову техніку та інші речі. Шлюб розірвано у 2010 році, проте шлюбні відносини тривали. 02 грудня 2011 року ОСОБА_5 побив її та вигнав разом з дитиною з квартири, її особисті речі так і залишились у квартирі. Після цього син позивача не впускав її з дитиною до квартири, чинив їй перешкоди у користуванні квартирою, тому вони саме з цих причин були змушені переїхати проживати в село і вимушено не користувались квартирою. Позивач сама не користується вказаною квартирою, оскільки має інше житло, тому не має права вимагати, щоб її та дитину визнали такими, що втратили право користування житловим приміщенням. У разі якщо випишеться з квартири, то втратить прописку, що призведе до того, що не зможе влаштуватися на роботу та інші життєві проблеми. У вказаній квартирі проживає без реєстрації батько дитини, який є членом сім'ї, тому позов є необґрунтованим, безпідставним у зв'язку з чим в його задоволенні просить відмовити.

Прокурор прокуратури Летичівського району Христик Н.П. не заперечує щодо частково задоволення позову щодо визнання ОСОБА_3 такою, що втратила право користування житловим приміщенням, проте заперечує щодо задоволення позову щодо визнання малолітнього ОСОБА_4 таким, що втратив користування житловим приміщенням, оскільки цим буде порушено права дитини на житло.

В назване судове засідання представник служби у справах дітей Летичівської районної державної адміністрації Хмельницької області Боднар Д.В. не з'явився, згідно поданої заяви просить справу розглядати у його відсутність, у задоволені позову в частині зняття з реєстрації малолітнього ОСОБА_4 просить відмовити, в іншій частині покладається на розсуд суду.

В інших судових засіданнях представник служби у справах дітей Летичівської районної державної адміністрації вказував, що дитина зареєстрована в квартирі, іншого житла немає, тому було підготовлено відповідний висновок органу опіки та піклування про недоцільність зняття дитини з реєстрації.

Дослідивши докази по справі суд вважає, що позов підлягає задоволенню частково.

Права членів сім'ї власника на користування житловим приміщенням врегульовані ст. 405 ЦК України, відповідно до вимог якої члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Так, свідок ОСОБА_9 показала, що є працівником КГП "Злагода", в 2005 році син позивача ОСОБА_5 одружився з ОСОБА_3., від шлюбу у них народився син, в подальшому вони були приписані до квартири. Проте, приблизно з 2011-2012 року (3-4 роки) в квартирі ніхто не проживає, була заборгованість за користування квартирою, яку позивач самостійно погасила, на даний час вона і сплачує плату за комунальні послуги.

З договору дарування квартири від 20 листопада 2000 року вбачається, що власником квартири АДРЕСА_1 є ОСОБА_1 (а.с. 6).

Відповідно до домової книги у квартирі АДРЕСА_1 зареєстровані, зокрема: ОСОБА_3., ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 - з 29 жовтня 2010 року (а.с. 9-10).

Згідно довідки КГП "Злагода" про місце реєстрації та склад сім'ї від 01 грудня 2014 року власником квартири АДРЕСА_1 є ОСОБА_1, 1957 року народження, за вказаною адресою з 29 жовтня 2010 року зареєстровані ОСОБА_3, 1989 року народження - невістка, ОСОБА_4, 2006 року народження - внук (а.с. 8).

З акта обстеження матеріально-побутових умов життя сім'ї ОСОБА_1 від 01 грудня 2014 року, складеного комісією виконкому Летичівської селищної ради вбачається, що ОСОБА_3. - невістка, ОСОБА_4 - онук зареєстровані в АДРЕСА_1 не проживають та не ведуть спільного господарства з грудня 2011 року. Власником квартири є ОСОБА_1 (а.с. 7).

Згідно повідомлення Летичівського районного сектору УДМС України в Хмельницькій області від 23 грудня 2014 року, ОСОБА_3., ІНФОРМАЦІЯ_2, уродженка с. Терлівка Летичівського району Хмельницької області, зареєстрована за адресою АДРЕСА_1 (а.с. 21).

Таким чином, досліджені докази в їх сукупності та взаємному зв'язку дають суду підстави для висновку, що позивач ОСОБА_1 є власником квартири АДРЕСА_1, її колишня невістка ОСОБА_3. зареєстрована за цією ж адресою з 29 жовтня 2010 року, проте не проживає у квартирі без поважних причин понад один рік, тому позовні вимоги щодо визнання ОСОБА_3. такою, що втратила право користування квартирою є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Згідно п. 2 ч. 1 ст. 7 Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні" зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою.

Посилання відповідача на неможливість з поважних причин проживати у квартирі АДРЕСА_1 не знайшли свого підтвердження в судовому засіданні, оскільки відповідач будь-яких належних та допустимих доказів про такі обставини суду не надала, зустрічний позов нею не заявлявся.

В задоволенні позовних вимог про визнання малолітнього ОСОБА_4 таким, що втратив право користування житловим приміщенням, зобов'язання ОСОБА_3 примусово зняти з реєстрації її сина ОСОБА_4 та прописати за адресою фактичного місця проживання необхідно відмовити виходячи з наступного.

Згідно змісту ч. 4 ст. 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років, є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає.

Відповідно до ч. 1 ст. 160 СК України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків.

Відповідно до свідоцтва про народження ОСОБА_4 народився ІНФОРМАЦІЯ_1 року, його батьками є ОСОБА_5, ОСОБА_3., тобто на час розгляду справи йому не виповнилось 10 років (а.с. 15).

Із заперечень відповідача вбачається, що син ОСОБА_4 проживає з нею.

Вказана обставина підтверджується довідкою Сусловецької сільської ради Летичівського району від 03 лютого 2015 року в якій зазначається, що ОСОБА_3 проживає без реєстрації разом із сином (а.с. 48).

З акта обстеження умов проживання служби у справах дітей Летичівської районної державної адміністрації Хмельницької області від 26 лютого 2015 року вбачається, що по АДРЕСА_2 проживає ОСОБА_3 разом із сином ОСОБА_4 та вітчимом дитини ОСОБА_11, умови проживання задовільні, сім'я проживає із дитиною у будинку, на квартирі, якій винаймають, в дитини є окрема кімната, яка обладнана всім необхідним для проживання. В зв'язку з тим, що в сім'ї немає власного житла, підстав для виселення дитини немає (а.с. 49).

З листів Сусловецької сільської ради Летичівського району від 12 березня 2015 року вбачається, що договір найму на житло по АДРЕСА_2 не реєструвався, в даному будинку зареєстрована одна особа - власник будинку ОСОБА_12, в будинку проживає її син ОСОБА_11 разом з сім'єю (а.с. 62, 64).

Отже, дитина проживає на час розгляду справи з матір'ю.

Ні позивачем в судовому засіданні, ні відповідачем в письмових запереченнях не вказується, що має місце спір про місце проживання дитини.

Разом з тим, у ч. 1 ст. 3 Конвенції "Про права дитини" від 20 листопада 1989 року, що прийнята 44 сесією Генеральної Асамблеї ООН та ратифікована Постановою Верховної Ради Української від 27 лютого 1991 року встановлено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Відповідно до ст. 18 Закону України "Про охорону дитинства" держава забезпечує право дитини на проживання в таких санітарно-гігієнічних та побутових умовах, що не завдають шкоди її фізичному та розумовому розвитку. Діти - члени сім'ї наймача або власника жилого приміщення мають право користуватися займаним приміщенням нарівні з власником або наймачем. Органи опіки та піклування зобов'язані здійснювати контроль за додержанням батьками або особами, які їх замінюють, майнових та житлових прав дітей при відчуженні жилих приміщень та купівлі нового житла.

Згідно ст. 12 Закону України "Про основи соціального захисту громадян і безпритульних дітей" держава охороняє і захищає права та інтереси дітей під час вчинення правочинів щодо нерухомого майна. Неприпустиме зменшення або обмеження прав та інтересів дітей під час вчинення будь-яких правочинів щодо жилих приміщень. Органи опіки та піклування здійснюють контроль за дотриманням батьками та особами, які їх замінюють, житлових прав і охоронюваних законом інтересів дітей відповідно до закону.

Відповідно до змісту висновку №1 Летичівської районної державної адміністрації як органу опіки та піклування від 27 лютого 2015 року в зв'язку з тим, що ОСОБА_3 та її син ОСОБА_4 не мають власного житла на праві власності чи користування зняття з реєстрації малолітнього буде суперечити його законним правам та інтересам, з метою гарантування збереження права дитини на користування житлом є недоцільним зняття з реєстрації по АДРЕСА_1 малолітнього ОСОБА_4 (а.с. 51).

Враховуючи вимоги вищезазначених норм права, приймаючи до уваги висновок органу опіки та піклування суд вважає, що визнання малолітньої дитини такою, що втратила право користування житловим приміщенням та зняття її з реєстрації призведе до порушення її прав на користування житловим приміщенням, тому в цій частині в позові необхідно відмовити.

Керуючись ст.ст. 4, 10, 11, 60, 61, 212, 215 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

Позов задовольнити частково.

Визнати ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_2, уродженку с. Терлівка Летичівського району Хмельницької області, такою, що втратила право користування квартирою АДРЕСА_1

В решті позову відмовити.

Рішення суду може бути оскаржене до Апеляційного суду Хмельницької області через Летичівський районний суд протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.

Суддя підпис Ходоровський І.Б.

Суддя Летичівського

районного суду Ходоровський І.Б.