АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРНІВЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23042015 м. Чернівці

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Чернівецької області у складі:

головуючого Височанської Н. К.

суддів: Литвинюк І.М., Владичана А.І.

секретар: Лукянишина М.В.

за участю:

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів до повноліття дитини та аліментів за минулий час, за апеляційною скаргою ОСОБА_1, на рішення Сокирянського районного суду Чернівецької області від 13 березня 2015 року, -

В С Т А Н О В И Л А :

В грудні 2014 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення аліментів до повноліття дитини та аліментів за минулий час.

Посилалася на те, що з відповідачем перебувала у шлюбі з 16.09.2005 року, розірваному 19.07.2010 року, від якого мають неповнолітню дитину - сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, який проживає разом з нею та перебуває на її утриманні.

Відповідач з моменту розірвання їхнього шлюбу ухиляється від надання їй матеріальної допомоги на утримання дитини у добровільному порядку. В даний час він є здоровим, працездатним, матеріально забезпеченим, хоч офіційно не працює, однак отримує доходи, займаючись сільським господарством.

ОСОБА_2 неофіційно працює будівельником, має мінливий дохід.

27.07.2010 року нею було подано до Сокирянського районного суду позовну заяву до ОСОБА_2 про стягнення аліментів та надано довіреність на ведення справи в суді адвокату Сиваку В.В. Однак, без її на те згоди адвокат 10.08.2010 року подав до суду заяву про залишення позову без розгляду і ухвалою суду від 10.08.2010 року дану заяву задоволено. Дана обставина, на її погляд, доводить те, що вона вживала заходів щодо отримання від відповідача аліментів, однак досі їх не отримує.

Просить суд: стягувати з відповідача на її користь на сина, аліменти в твердій грошовій сумі в розмірі 800 грн. щомісячно, від дня подання заяви до суду і до повноліття сина; стягнути з ОСОБА_2 на її користь аліменти на сина ОСОБА_3, за минулий час, за період з 05.12.2011 року і по 04.12.2014 року в розмірі 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно. Позивач уточнила позовні вимоги та просила суд: ухвалити рішення, яким стягувати з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 на сина ОСОБА_3, аліменти у розмірі 1/4 частки заробітку (доходів) відповідача щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до повноліття дитини; стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 на сина ОСОБА_3, аліменти за минулий час, за останніх три роки, у твердій грошовій сумі в розмірі 400 грн. щомісячно.

Рішенням Сокирянського районного суду Чернівецької області від 13 березня 2015 року позов задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1, аліменти на дитину: ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі 1/4 частини всіх видів його заробітку, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з 05.12.2014 року і до досягнення дитиною повноліття.

Рішення в межах суми платежу за один місяць підлягає негайному виконанню.

В задоволенні інших позовних вимог - відмовлено.

Вирішено питання судового збору.

На дане рішення суду ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду скасувати в частині відмови в задоволенні позовних вимог та стягнення аліментів за останні три роки за період з 05.12.2011 по 04.12.2014 р.р. та постановити нове рішення про задоволення позову, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права.

Заслухавши доповідь судді, вислухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, перевіривши законність і обґрунтованість оскаржуваного рішення в межах, визначених ст. 303 ЦПК України, колегія суддів дійшла до висновку, що апеляційна скарга підлягає відхиленню, виходячи з наступного.

Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що ОСОБА_1 з відповідачем перебувала у шлюбі з 16.09.2005 року, розірваному 19.07.2010 року, від якого мають неповнолітню дитину - сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, який проживає разом з матір'ю.

Відмовляючи в задоволенні позову в частині стягнення з відповідача на користь ОСОБА_1 аліментів на утримання малолітньої дитини в розмірі 400 грн. щомісячно за період з 5 грудня 2011 року по 4 грудня 2014 року, суд першої інстанції виходив з того, що позовні вимоги в цій частині належними доказами позивачем не доведені.

Позивач не подала до суду доказів на підтвердження того факту, що дитина в минулий час фактично проживала з нею. Однак, неповнолітній син сторін в період з лютого 2009 року по серпень 2010 року фактично проживав з відповідачем і повністю перебував на його утриманні. З 2009 року і по даний час позивач перебуває за кордоном в Республіці Італія та з тих пір фактично вона з дитиною не проживають за зазначеною в наданій нею довідці адресою, а квартира здається в оренду.

Неправдивим є твердження позивача про те, що шляхом подання до суду позову в 2010 році вона вживала заходів щодо отримання аліментів, оскільки на той час дитина проживала з відповідачем і позивач не мала права на стягнення аліментів на дитину. Зі змісту наданої позивачем на ім'я адвоката довіреності вбачається, що останньому були надані позивачем повноваження на залишення позову без розгляду.

У серпні 2010 року позивач вивезла сина за кордон і з того часу позбавила його спілкування з дитиною та її утримання. З того часу йому невідомо, де знаходиться його син.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду.

Згідно ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Аліменти за минулий час можуть бути присуджені, якщо позивач подасть суду докази того, що він вживав заходів щодо одержання аліментів з відповідача, але не міг їх одержати у зв'язку з ухиленням останнього від їх сплати. У цьому разі суд може присудити аліменти за минулий час, але не більш як за три роки.

Відповідно до ч.1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов?язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу.

Оскільки матеріали справи не містять належних доказів того, що позивач вживала конкретних заходів щодо одержання аліментів з відповідача, але не могла їх одержати у зв'язку з ухиленням останнього від їх сплати, суд першої інстанції правомірно відмовив у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 в частині стягнення аліментів на утримання дитини за минулий час.

Рішення суду в частині стягнення з ОСОБА_2 аліментів та фактично понесених додаткових витрат в апеляційному порядку не оскаржується і відповідно до положень ст. 303 ЦПК України колегією суддів не перевірялося.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду і містять посилання на обставини,які з достатньою повнотою досліджені і оцінені судом першої інстанції., та не впливають на законність рішення, яке постановлено з дотриманням норм матеріального і процесуального права, що регулюють спірні правовідносини, в межах заявлених позовних вимог, а тому колегія суддів апеляційного суду не знаходить підстав для його скасування.

Виходячи з викладеного, керуючись ст. ст. 303, 304, 307, 308, 313 - 315 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Сокирянського районного суду Чернівецької області від 13 березня 2015 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з моменту вступу її в законну силу.

Головуючий:

Судді: