Справа № 505/2384/14-ц
Провадження по справі № 2/505/18/2015 року
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"27" березня 2015 р. Котовський міськрайонний суд Одеської області

в складі: головуючого судді - Фабіжевського С.А.

при секретарі - Бондаренко Н.І.

за участю:

представника позивачки - ОСОБА_1

відповідача - ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Котовську Одеської області цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про розподіл майна, -

в с т а н о в и в:

Позивачка, вточнивши свої позовні вимоги, остаточно наполягала на визнанні на житловий будинок АДРЕСА_1 права спільної сумісної власності з відповідними господарчими спорудами її та відповідача розділивши його у рівних частках між ними з визнанням порядку користування сторонами цим майном, надавши їй у користування кімнату площею 17,0 кв.м., а кімнату площею 9,8 кв.м. надати у користування відповідачу, нежитлові підсобні приміщення та прибудинкову територію залишити у загальному користуванні; на зобов'язанні відповідача не чинити їй перешкод у користуванні зазначеним житловим та не нежитловим приміщеннями, прибудинковою територією; на стягненні на її користь з відповідача 10000 грн. у відшкодування моральної шкоди та відповідних судових витрат. Надала необхідні докази.

Представник позивачки у судовому засіданні позов підтримав повністю, наполягав на його задоволенні у остаточному варіанті.

Відповідач позов визнав частково, а саме: визнав спірне житлове приміщення сумісно набутим майном сторін, хоча кошти на його придбання дала його мати, ОСОБА_4, але будинок дійсно був оформлений на його ім'я; стосовно інших позовних вимог заперечував, вказуючи, що біля року позивачка житлом не користується, у нього склалася інша сім'я, з іншою жінкою, ніяких перешкод у користуванні цим житлом він позивачці не чинив і ніякої моральної шкоди їй не заподіяв.

Свідок ОСОБА_4 підтвердила суду, що саме вона давала своєму сину, відповідачу по справі, кошти на придбання будинку, хоча він оформив на нього своє право власності на своє ім'я; позивачка же самостійно біля чотирьох раз залишала сина, забрала свої речі з дому. А зараз у сина склалася інша сім'я, з з другою жінкою.

Вислухавши сторони, дослідивши представлені докази, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Встановлено, що 19 травня 2011 року сторони уклали між собою шлюб у органах виконкому Цебриковської сільської Ради Великомихайлівського району Одеської області (актовий запис №5). В шлюбі сторони народили двох дітей: сина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 та доньку ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2, які мешкають разом з позивачкою. 14 червня 2011 року Великомихайлівським районним судом Одеської області шлюб сторін було розірвано. Але, у період шлюбу, а саме, в січні 2003 року сторони за сумісні кошти придбали спірне житлове приміщення згідно рішення Котовського міськрайонного суду Одеської області (справа № 2-754/2006 року від 23 травня 2003 року) за договором купівлі-продажу (р. №3870 Котовського МБТІ та РОН) з відповідними господарчими спорудами, який зареєстрували на ім'я відповідача.

Згідно ст. 60 СК України майно, що набуте подружжям у період сумісного мешкання є їх сумісним майном, в якому кожна з сторін має право на його половину, якщо інше не передбачено законом або договором між ними (ст.. 70 п.1 СК України). При цьому кожна сторона має право вимагати як розподілу цього майна (ст.. 69 п.1 СК України) незалежно від розірвання шлюбу (при цьому жодних доказів придбання житла за кошти інших осіб суду не надано), так і усунення перешкод у користуванні цим майном, як власник його (ст. 386 ЦК України), встановши запропонований позивачкою порядок користування житловим приміщенням, оскільки за висновками судової будівельно-технічної експертизи № 36-2013 від 17 вересня 2014 року, реальний розподіл житлового майна не можливий. Крім того, відповідач на підставі ст.. 88 ЦПК України повинен відшкодувати позивачці всі судові витрати згідно наданих квитанцій. Тому, в цій частині позов підлягає безумовному задоволенню.

Разом з тим, в частині стягнення з відповідача моральної шкоди на користь позивачки позов задоволенню не підлягає з тих підстав, що діючим ЦК України відшкодування такої шкоди можливе лише визначених законом випадках (п.2 постанови Пленуму ВС України №4 «Про судову практику у справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» від 31 березня 1995 року з подальшими змінами та доповненнями), на підставі ст.ст. 23,1167 ЦК України, з договірних зобов'язань (якщо відшкодування такої шкоди передбачено самою угодою) тощо, за доведеністю певних обставин для відшкодування. Позивачкою, же не надано суду а ні правових підстав для відшкодування такої шкоди, а ні певних підстав для цього, що порушує положення ст. 60 ЦПК України.

Виходячи з наведеного та керуючись ст.ст. 10, 60, 88, 212, 215, ЦПК України, 60 п.1, 69 п.1, 70 п.1 СК України, ст. 386 ЦК України, суд -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про розподіл майна - задоволити частково.

Визнати за ОСОБА_3 та ОСОБА_2 право спільної сумісної власності на житловий будинок АДРЕСА_1 з господарчими спорудами та будівлями та розділити його, визначивши за ОСОБА_3 право приватної часткової власності на 1/2 ідеальну частку житлового будинку АДРЕСА_1 з відповідними господарчими спорудами та будівлями, залишивши іншу 1/2 ідеальну частку житлового будинку АДРЕСА_1 з відповідним господарчими спорудами та будівлями у приватній частковій власності ОСОБА_2.

Визначити слідуючий порядок користування житловим будинком АДРЕСА_1:

· надати у користування ОСОБА_3 житлову кімнату площею 17,0 кв.м. житлового будинку АДРЕСА_1, а ОСОБА_2 у користування житлову кімнату площею 9,8 кв.м., залишивши підсобні приміщення та прибудинкову територію біля житлового будинку АДРЕСА_1 з відповідними господарчими спорудами та будівлями у загальному користуванні.

Зобов'язати ОСОБА_2 не чинити перешкод ОСОБА_3 у користуванні кімнатою, господарчими спорудами та будівлями, прибудинковою територією за адресою: АДРЕСА_1.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 5189 грн. у відшкодування судових витрат.

В іншій частині позову - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

С у д д я -