АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Категорія 33
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 грудня 2015 року Апеляційний суд Дніпропетровської області в складі:

головуючого судді: Колодяжної Н. Є.

суддів Баранніка О.П., Лисичної Н.М.

при секретарі Синенко Є.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпропетровську цивільну справу за заявою ОСОБА_2, заінтересовані особи: Державна казначейська служба України, Прокуратура Самарського району м. Дніпропетровська - про відшкодування моральної шкоди, -

В С Т А Н О В И В:

В апеляційній скарзі прокуратура Дніпропетровської області просить змінити ухвалу Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 22 жовтня 2015 року, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Апеляційний суд, вивчивши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, вважає рішення таким, що підлягає зміні в частині стягнутої суми моральної шкоди, виходячи з наступного.

Судом першої інстанції встановлено, що постановою Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 29 травня 2009 року ОСОБА_2 обрано міру запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Згідно постанови того ж суду від 17 липня 2009 року Груші В В. продовжено строк тримання під вартою до 3 місяців, тобто до 19 серпня 2009 року. Постановою від 22 січня 2010 року міру запобіжного заходу з тримання під вартою змінено на залог у сумі 20 000 гривень та звільнено заявника з-під варти.

18 жовтня 2012 року кримінальна справа за обвинуваченням ОСОБА_2 у скоєнні злочинів передбачених ч. 2 ст. 205, ч. 3 ст. 28 ч. 2 ст. 205 КК закрита за відсутністю у його діях складу злочину.

За час провадження кримінальної справи та знаходження під вартою не було погашено кредит, за яким заявник на забезпечення виконання кредитного зобовязання як Іпотекодавець передав в іпотеку Іпотекодержателю належну йому на праві власності 3-х кімнатну квартиру № 34 у м. Дніпродзержинську по проспекту Леніна, в будинку № 46.

Заочним рішенням Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 04 червня 2014 року стягнуто солідарно з ОСОБА_2, ОСОБА_3 на користь ПАТ КБ «Надра» заборгованість за кредитним договором в сумі 860149,91 грн.. А згідно інформації Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, власником квартири стало ТОВ «Факторингова компанія «ВЕКТОР ПЛЮС». Таким чином, ОСОБА_2 був позбавлений даної квартири.

Відповідно до ч. 1 ст. 1 ЗУ «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів дізнання, досудового слідства, прокуратури і суду» підлягає відшкодуванню шкода, завдана громадянинові внаслідок незаконного засудження, незаконного повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, незаконного взяття і тримання під вартою, незаконного проведення в ході кримінального провадження обшуку, виїмки, незаконного накладення арешту на майно, незаконного відсторонення від роботи (посади) та інших процесуальних дій, що обмежують права громадян.

Згідно з вимогами ст.ст. 1, 4, ч.2, ч.3 ст.13 вказаного Закону, громадянинові відшкодовується моральна шкода, розмір якої визначається з урахуванням обставин справи в межах, передбачених цивільним законодавством. Відшкодування моральної шкоди за час перебування під слідством чи судом провадиться, виходячи з розміру не менше одного мінімального розміру заробітної плати за кожен місяць перебування під слідством чи судом. Відшкодування шкоди проводиться за рахунок коштів державного бюджету.

Частиною1 ст.1176 ЦК України передбачено, що шкода, завдана фізичній особі внаслідок її незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, відшкодовується державою у повному обсязі незалежно від вини посадових і службових осіб органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури або суду.

Приймаючи рішення про необхідність стягнення на користь позивача моральної шкоди, суд вірно враховував наведені норми закону та роз'яснення, що містяться в Постанові Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» від 31 березня 1995 року №4 (із змінами та доповненнями), згідно з якими ця шкода визначається залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових витрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин; те, що проти заявника було незаконно порушено кримінальну справу, він перебував під слідством 3 роки 5 місяців з 19 травня 2009 року до 18 жовтня 2012 року, при цьому з 19 травня 2009 року по 22 січня 2010 року, тобто більше восьми місяців, відносно нього був застосований запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, у страшних умовах, на все його майно було накладено арешти, його життя було паралізоване, він був позбавлений можливостей реалізації своїх звичок і бажань, погіршення відносин з оточуючими людьми.

Враховуючи зазначене, а також те, що кримінальна справа відносно ОСОБА_2 була припинена у зв'язку з відсутністю в його діях складу злочину, є вірним висновок суду першої інстанції щодо доведеності факту обрання щодо нього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та незаконного притягнення до кримінальної відповідальності.

Разом з тим, не можна погодитись з визначеною райсудом сумою стягнутої моральної шкоди- 500 000 грн., оскільки суд при цьому вийшов за межі характеру та обсягу моральних страждань заявника, принципів розумності та справедливості, не врахував, що розмір моральної шкоди має бути не більшим, аніж достатнім для розумного задоволення потреб потерпілої особи, те, що доводи заявника про перебування його тричі у лазареті слідчого ізолятора після знущань правоохоронців не підтверджені доказами. Крім зазначеного, Апеляційний суд не може залишити без врахування і обставину, що з*ясувалась під час перегляду ним рішення: те, що аналогічний позов заявником вже пред*являвся, був розглянутий з винесенням рішення, яке вищою інстанцією було скасоване з мотивів невідповідності розміру моральної шкоди вимогам законодавства, а під час повторного розгляду справи Бабушкінським райсудом за клопотанням ОСОБА_2 його заяву було залишено без розгляду, після чого ОСОБА_2 звернувся з такою ж заявою до Самарського суду. З огляду на все наведене, апеляційний суд вважає за необхідне змінити рішення, зменшивши розмір моральної шкоди до 240 000 грн..

Керуючись ст.ст. 307, 312 ЦПК України, апеляційний суд

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу Прокуратури Дніпропетровської області задовольнити частково.

Ухвалу Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 22 жовтня 2015 року змінити, зменшивши визначену судом суму до 240 000,00 грн..

Стягнути з Прокуратури Дніпропетровської області на користь держави судовий збір за подання апеляційної скарги в сумі 1218,00 грн..

Ухвала чинна з моменту проголошення, може бути оскаржена у 20-денний строк у касаційному порядку.

Головуючий Н.Є. Колодяжна

Судді: О.П. Бараннік

ОСОБА_4