Малиновський районний суд м.Одеси
Справа № 2-6531/10
ЗАОЧНЕ РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
¦їстопада 2010 року Малиновський районний суд м. Одеси у складі: головуючого судді Дрішлюка А.І., при секретарі судового засідання - Алманової І.Г.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі цивільну справу за позовом унова ОСОБА_1 до ОСОБА_2 та ОСОБА_3 и ОСОБА_4 про стягнення боргу та процентів за договором позики, -
Відповідачі в судове засідання не зявилися, про час та місце судового засідання відомлялися належним чином. Про причини своєї неявки суд не повідомили. Зі згоди вача суд ухвалює рішення про заочний розгляд справи, що відповідає положенням ст. 224 України.
Суд, розглянувши й дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення позивача, 'ає, що заявлені вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.
¦:о, сума несплаченого боргу становить 32 050 дол. США. При цьому не приймається до І -ги заперечення відповідачів на валюту зобов'язання, оскільки сторони під надання позики І г 'лили використання механізму доларового еквіваленту, а тому стягнення боргу у будь-
¦му випадку проводиться в гривневому еквіваленті, що відповідає ст. 524 ЦК України.
Відмовляючи позивачеві у задоволенні вимог в частині стягнення відсотків, та враховуючи фактично отримані грошові кошти в рахунок погашення боргу за договором І нки, суд виходить з наступного. Відповідно до ст. 4. ч.б Закону України „Про фінансові І .луги та державне регулювання ринків фінансових послуг від 12.07.2001 р. №2664-111, Ікання коштів в позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту, є фінансовою І .дугою. Відповідно до ст.5 цього ж Закону, право на здійснення фінансових послуг ¦-лаються фінансовим установам, а також фізичним особам - субєктам підприємницької І ільності. Позивач ОСОБА_5 є фізичною особою, без державної реєстрації субєктом І ілриємницької діяльності, тому він не може надавати фінансових послуг, а отже отримувати ¦зісотки за надання позики.
Таким чином, позовні вимоги в частині стягнення суми позики підлягають задоволенню І врахуванням отриманних фактично грошових коштів позивачем в погашення суми боргу, Ікільки сторони підтвердили факт видачі розписок, їх справжність, проте сторона відповідача І. горювала необхідність повернення через, на її думку припинення зобовязань. Це І-геречення не приймається судом до уваги, як таке що протирічить як власно домовленості г>рін, яка чітко вбачається з відповідної розписки та яка однозначно сприймається як угода 1 ' припинення сплати відсотків, а не про припинення зобов'язання взагалі, так і юридичної
¦г іліфікації спірних відносин, оскільки у разі відсутності прямої домовленості про припинення І Повязання та належного її оформлення грошові кошти підлягають повернення позивачу або
¦оповідно до вищевказаних статей, що регламентують позикові відносини, або у разі І іпадіння правової підстави для утримання грошових коштів - згідно з вимогами ст. 1212 ЦК V -тіаїни.
Суд, виходячи з презумпції встановленої ч.4 ст. 65 СК України покладає обовязок щодо В вернення грошових коштів на відповідачів в рівних частках.
Разом з тим, оцінюючи вимоги про відшкодування моральної шкоди та відмовляючи в їх І-^оволені суд виходе з наступного. Відповідно до п. З Постанови Пленуму Верховного Суду 1 раїпи «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» 1 : моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи
¦нчних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі ¦-іаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Згідно зі ст. 23 ЦК України моральна шкода І лягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом І": іншим ушкодженням здоров'я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у її: язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів; у І ліевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її ¦шна. Відмовляючи в задоволенні позовних вимог про відшкодування моральної шкоди суд І. ходить з того, що стаття 1050 ЦК України та інші положення відповідного розділу ЦК І раїни не передбачають стягнення компенсації завданої моральної шкоди у разі невиконання І Повязань за договором позики. Так само договір, укладений між сторонами, не передбачає |г їгнєння моральної шкоди за невиконання чи не неналежне виконання умов договору.
На підставі викладеного та керуючись ст.16, 526, 530, 610, 615-616, 626-627, 651, 653- р:'4, 1046-1050, 1052, 23, 1167 ЦК України, ст.ст. 1, 3,15, 31, 60, 169, 213, 214, 224-225 ЦПК ¦країни СУД -РІШИВ:
Позов ОСОБА_5 до ОСОБА_2 та . вановської ОСОБА_4 задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_3 та ОСОБА_6 ' ісівни на користь ОСОБА_5 різницю боргу, який не було повернено, становить 254 797 грн. 50 коп.
В частині стягнення моральної шкоди - відмовити.
Стягнути з ОСОБА_3, ОСОБА_6 користь ОСОБА_5 судові витрати 120 грн.
Стягнути з ОСОБА_3, ОСОБА_6 :ористь держави судові витрати в розмірі 1700 грн.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою овідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії, позивачем в загальному ядку, тобто рішення суду позивачем може бути оскаржене в апеляційному порядку до ^ляційного суду Одеської області через суд першої інстанції шляхом подачі в 10-денний к з дня проголошення рішення апеляційної скарги.
Відповідно до статей 231, 232 ЦПК України оскарження заочного рішення відповідачем апеляційному порядку може мати місце лише в разі залишення заяви про перегляд заочного ення без задоволення та в разі ухвалення повторного заочного рішення судом першої .танції. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з и постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без оволення.