У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 березня 2015 року м. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних

і кримінальних справ у складі:

Ситнік О.М., Горелкіної Н.А., Євтушенко О.І.,

розглянувши в попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5, треті особи: Дніпропетровська міська рада, ОСОБА_6, про визнання права власності на самочинно збудоване нерухоме майно за власником земельної ділянки, за касаційною скаргою ОСОБА_4 на рішення Самарського районного суду м. Дніпропетровська

від 08 жовтня 2014 року та ухвалу апеляційного суду Дніпропетровської області від 09 грудня 2014 року,

в с т а н о в и л а:

У квітні 2014 року ОСОБА_4 звернувся до суду з позовом, у якому зазначав, що 14 червня 2007 року він за договором купівлі-продажу придбав земельну ділянку, площею 0,455 га, розташовану за адресою:

АДРЕСА_1, а 02 листопада 2007 року отримав державний акт про право власності на вказану земельну ділянку під кадастровим номером НОМЕР_1. Згодом з'ясувалося, що на вказаній земельній ділянці без відповідних дозволів та узгоджень ОСОБА_5 побудував житловий будинок «А-2», площею 204,2 кв. м, сарай «Б», площею 18,3 кв. м, гараж «В», площею 41,5 кв. м, та споруд № 1-9, та I-V, за адресою: АДРЕСА_2.

Рішенням Самарського районного суду м. Дніпропетровська

від 20 листопада 2006 року за ОСОБА_5 визнано право власності на вказане нерухоме майно без додаткових актів введення в експлуатацію. На підставі судового рішення ОСОБА_5 зареєстрував право власності на нерухоме майно, та передав його у власність ОСОБА_6 за договором купівлі-продажу.

Рішенням Самарського районного суду м. Дніпропетровська

від 20 вересня 2012 року зобов'язано ОСОБА_6 за власний рахунок знести усі будівлі та споруди на земельній ділянці позивача, відновити її стан та передати у його розпорядження. Вказаним рішенням суду також встановлені факти, що забудовником його земельної ділянки був ОСОБА_5 та що будівництво було самочинним.

Оскільки позивач дозволу на забудову своєї ділянки відповідачу не надавав, внаслідок самочинної забудови позбавлений законного права використовувати свою ділянку на власний розсуд, просив визнати за ним право власності на земельну ділянку, кадастровий номер НОМЕР_1, що розташована за адресою: АДРЕСА_1, право власності на нерухоме майно, що самочинно збудоване на ній, а саме: садибний житловий будинок АДРЕСА_2.

Рішенням Самарського районного суду м. Дніпропетровська

від 08 жовтня 2014 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Дніпропетровської області від 09 грудня 2014 року, у позові відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_4, посилаючись на порушення судами норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції, ухвалу суду апеляційної інстанції та ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга не може бути задоволена з огляду на наступне.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи у касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Судами встановлено, що згідно з державним актом від 02 листопада 2007 року серія НОМЕР_2 ОСОБА_4 є власником земельної ділянки площею 0,0455 га, що розташована за адресою: АДРЕСА_1, на підставі договору купівлі-продажу від 14 червня 2007 року № 2849 (а. с. 12).

Відповідно до акта відведення земельної ділянки від 12 січня 1998 року ОСОБА_7 відведена земельна ділянка площею 600 кв. м по АДРЕСА_2.

На підставі договору купівлі-продажу земельної ділянки від 06 грудня 2005 року, посвідченого приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу та зареєстрованому у реєстрі за № 9440, ОСОБА_5 придбав у ОСОБА_7 земельну ділянку площею 0,0539 га по АДРЕСА_2. ОСОБА_5 отримав державний акт серії НОМЕР_3 на право власності на земельну ділянку по АДРЕСА_2, згідно з яким земельна ділянка по АДРЕСА_2 межує із земельною ділянкою по АДРЕСА_1 вздовж паркану від точки А до точки Г.

Із технічного паспорту на садибний (індивідуальний) житловий будинок АДРЕСА_2, виготовленого станом на 06 серпня 2006 року КП «ДМБТІ», вбачається, що будинок АДРЕСА_2 розташований на земельній ділянці площею 984 кв. м, з яких 445 кв. м є самовільно захопленими.

Рішенням Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 20 листопада 2006 року за ОСОБА_5 без додаткових актів введення в експлуатацію визнано право власності на об'єкти самовільного будівництва, що розташовані по АДРЕСА_2, а саме: житловий будинок А-2, сарай Б, гараж В, навіс Г, лазню Д, споруди № 1-9, І ІV.

Рішенням апеляційного суду Дніпропетровської області від 29 листопада 2010 року рішення Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 20 листопада 2006 року скасовано, у задоволенні позову відмовлено.

30 січня 2009 року ОСОБА_6 отримав державний акт НОМЕР_4 на право приватної власності на земельну ділянку загальною площею 0,0539 га по АДРЕСА_2 для обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, на підставі договору купівлі-продажу земельної ділянки від 29 січня 2008 року № 243, кадастровий номер земельної ділянки НОМЕР_5.

Із землевпорядної справи № 057906 з інвентаризації меж земельної ділянки по АДРЕСА_2 2004 року, власником якої був ОСОБА_7, вбачається, що були встановлені зовнішні межі земельних ділянок, суміжних із земельною ділянкою по АДРЕСА_2.

Вказані обставини встановлені заочним рішенням Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 20 вересня 2012 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Дніпропетровської області від 03 квітня 2013 року та ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 26 червня 2013 року, що в силу вимог ч. 3 ст. 61 ЦПК України є преюдиційними.

Згідно з ч. 1 ст. 376 ЦК України житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без належного дозволу чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил.

Таким чином, за загальним правилом особа, яка здійснила самочинне будівництво нерухомого майна, не набуває права власності на нього.

Проте, відповідно до ч. 3 ст. 376 ЦК України, право власності на самочинно збудоване нерухоме майно може бути за рішенням суду визнане за особою, яка здійснила самочинне будівництво на земельній ділянці, що не була їй відведена для цієї мети, лише за умови надання земельної ділянки у встановленому порядку особі під уже збудоване нерухоме майно.

На підставі ч. 3 ст. 376 ЦК України суд може задовольнити позов про визнання права власності на самочинно збудоване нерухоме майно на земельній ділянці, що не надавалася у власність чи користування особі, яка збудувала його, якщо їй у встановленому законом порядку було передано земельну ділянку у власність або надано у користування під уже збудоване нерухоме майно відповідно до її цільового призначення, та за умови, що будівництво велося з додержанням архітектурних, будівельних, санітарних, екологічних та інших норм і правил згідно із законодавством, містобудівною та проектною документацією, а також у разі, якщо ці обставини були предметом розгляду компетентного державного органу (ч. 3 ст. 375 ЦК).

Ухвалою Самарського районного суду м. Дніпропетровська

від 17 грудня 2013 року встановлено, що розташування спірного домоволодіння на земельній ділянці ОСОБА_4 є наслідком помилки геодезистів та працівників земельного кадастру, а відповідно до технічного паспорту будинку спостерігається самовільний захват земель державної власності (а. с. 95).

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції, з яким погодився і апеляційний суд, правильно дійшов висновку про те, що визнання за ОСОБА_4 права власності на житловий будинок із будівлями та спорудами порушує право власності ОСОБА_6, оскільки останній набув права власності на спірне домоволодіння відповідно до договору купівлі-продажу, а не у зв'язку із самочинним будівництвом.

Крім того, заочним рішенням Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 20 вересня 2012 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Дніпропетровської області від 03 квітня 2013 року та ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 26 червня 2013 року, усунуто перешкоди права власності ОСОБА_4 на земельну ділянку по АДРЕСА_1, зобов'язано ОСОБА_6 знести будівлі та споруди, розташовані на вказаній земельній ділянці, самостійно (за власний рахунок) привести ділянку до стану, придатного для використання та передати її у розпорядження ОСОБА_4

Доводи касаційної скарги на правильність висновків судів не впливають та їх не спростовують.

Згідно ст. 337 ЦПК України суд касаційної інстанції відхиляє касаційну скаргу, якщо визнає, що рішення ухвалені з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судами першої та апеляційної інстанцій при розгляді справи дотримано вимоги закону, у зв'язку з чим колегія суддів вважає за необхідне касаційну скаргу відхилити, а судові рішення залишити без змін.

Керуючись статтями 332, 336, 337 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилити.

Рішення Самарського районного суду м. Дніпропетровська

від 08 жовтня 2014 року та ухвалу апеляційного суду Дніпропетровської області від 09 грудня 2014 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Колегія суддів:

Ситнік О.М., Горелкіна Н.А., Євтушенко О.І.