У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 березня 2015 року м. Київ

Суддя Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ Ступак О.В., розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Солом'янського районного суду м. Києва від 13 листопада 2014 року, ухвалу Солом'янського районного суду м. Києва від 13 листопада 2014 року, ухвалу апеляційного суду м. Києва від 29 січня 2015 року та ухвалу апеляційного суду м. Києва від 10 березня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, треті особи: прокуратура Солом'янського району м. Києва, орган опіки та піклування Солом'янської районної в м. Києві державної адміністрації, про усунення перешкод у спілкуванні з дітьми та їх вихованні, відібрання дітей,

в с т а н о в и в :

У липні 2014 року ОСОБА_2 звернувся до суду із вказаним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що з червня 2006 року по червень 2010 року він перебував у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_3 Від шлюбу вони мають двох дітей: доньку - ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1, та сина - ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_2. Рішенням Солом'янського районного суду м. Києва від 19 березня 2014 року визначено місце проживання дітей з матір'ю. Після розірвання шлюбу відповідач разом із дітьми та своїми батьками проживає у квартирі АДРЕСА_1 Розпорядженням Солом'янської районної в м. Києві державної адміністрації № 429 від 23 червня 2014 року встановлено регламент побачень батька з дітьми. Проте, діти жодного разу не виходили до нього на побачення, мати та бабуся постійно перешкоджають у спілкуванні з дітьми та наданні їм допомоги, у зв'язку з чим він постійно звертається до органів міліції та прокуратури, за консультацією до психолога з метою усунення перешкод у спілкуванні з дітьми. Вказував, що діти знаходяться в небезпечних умовах для життя, здоров'я та морального виховання з огляду на психологічний вплив відповідачів, діти постійно хворіють, оскільки бабуся - ОСОБА_4 займається окультними науками, відповідачі перешкоджають йому у спілкуванні з дітьми та не дають можливості приймати участь у вихованні дітей. В суді першої інстанції ОСОБА_2 просив провести судово-психологічну експертизу ОСОБА_7, вирішити питання про призначення медичної експертизи дітям, вирішити питання щодо направлення на судово-психіатричну експертизу ОСОБА_4 та ОСОБА_5, усунути перешкоди у спілкуванні з дітьми, відібрати дітей він інших осіб, з якими вони проживають і передати йому дітей.

Ухвалою Солом'янського районного суду м. Києва від 13 листопада 2014 року у задоволенні клопотання ОСОБА_2 про призначення судово-психологічної, судово-психіатричної, судово-медичної експертиз відмовлено.

Рішенням Солом'янського районного суду м. Києва від 13 листопада 2014 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду м. Києва від 10 березня 2015 року, у задоволенні позову ОСОБА_2 відмовлено.

Ухвалою апеляційного суду м. Києва від 29 січня 2015 року відмовлено у задоволенні заяви ОСОБА_2 про забезпечення позову.

У касаційній скарзі ОСОБА_2 просить скасувати ухвалу Солом'янського районного суду м. Києва від 13 листопада 2014 року, ухвалу апеляційного суду м. Києва від 29 січня 2015 року, рішення Солом'янського районного суду м. Києва від 13 листопада 2014 року та ухвалу апеляційного суду м. Києва від 10 березня 2015 року, обґрунтовуючи свою вимогу порушенням судами норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права.

У прийнятті касаційної скарги у частині оскарження ухвали Солом'янського районного суду м. Києва від 13 листопада 2014 року слід відмовити з таких підстав.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 324 ЦПК України сторони та інші особи, які беруть участь у справі, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їх права, свободи чи обов'язки, мають право оскаржити у касаційному порядку ухвали суду першої інстанції, вказані у п.п. 1,3,4,13,14,15,16,17,18,20,24,25,26,27,28,29,31-33 ч. 1 ст. 293 цього Кодексу, після їх перегляду в апеляційному порядку і ухвали апеляційного суду, якщо вони перешкоджають подальшому провадженню у справі.

З огляду на вищевикладене, касаційна скарга ОСОБА_2 у частині оскарження ухвали Солом'янського районного суду м. Києва від 13 листопада 2014 року не може бути прийнята до провадження, оскільки зазначена ухвала не підлягає оскарженню в касаційному порядку відповідно до вимог ст. 324 ЦПК України.

У відкритті касаційного провадження у частині оскарження ухвали апеляційного суду м. Києва від 29 січня 2015 року, рішення Солом'янського районного суду м. Києва від 13 листопада 2014 року та ухвали апеляційного суду м. Києва від 10 березня 2015 року у праві слід відмовити, з огляду на наступне.

Відповідно до пункту 5 частини 4 статті 328 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті касаційного провадження, якщо касаційна скарга є необґрунтованою і викладені у ній доводи не викликають необхідності перевірки матеріалів справи.

Оскільки із матеріалів касаційної скарги, змісту оскаржуваних судових рішень вбачається, що скарга є необґрунтованою і наведені в ній доводи не дають підстав для висновків щодо незаконності та неправильності зазначених судових рішень.

Відмовляючи у задоволенні заяви про забезпечення позову у справі шляхом передачі (відібрання) дітей від матері без позбавлення її батьківських прав та передачу дітей позивачу, апеляційний суд вірно виходив із відсутності підстав для забезпечення позову у справі, оскільки ОСОБА_2 не наведено обґрунтованих доводів, які б свідчили про те, що невжиття заходів забезпечення позову може утруднити або унеможливити виконання рішення суду.

Відмовляючи у позові ОСОБА_2, суд першої інстанції, з висновками якого погодився й апеляційний суд, дослідивши докази у справі й давши їм належну оцінку в силу вимог ст. ст. 10, 60, 212 ЦПК України, а також, врахувавши обставини справи, обґрунтовано виходив із того, що позивачем не надано належних та допустимих доказів, що відповідачі чинять йому перешкоди в спілкуванні з дітьми.

Ухвалюючи рішення у справі, суди правильно визначилися з характером спірних правовідносин та нормами матеріального права, які підлягають застосуванню, в результаті чого ухвалили законні й обґрунтовані рішення, які відповідають вимогам матеріального та процесуального права, підстави для їх скасування відсутні.

Доводи касаційної скарги зводяться до переоцінки доказів та висновків судів не спростовують.

Керуючись ст. 324, п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК України,

у х в а л и в:

Відмовити ОСОБА_2 у прийнятті касаційної скарги в частині оскарження ухвали Солом'янського районного суду м. Києва від 13 листопада 2014 року.

Відмовити ОСОБА_2 у відкритті касаційного провадження у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, треті особи: прокуратура Солом'янського району м. Києва, орган опіки та піклування Солом'янської районної в м. Києві державної адміністрації, про усунення перешкод у спілкуванні з дітьми та їх вихованні, відібрання дітей, у частині оскарження рішення Солом'янського районного суду м. Києва від 13 листопада 2014 року, ухвали апеляційного суду м. Києва від 10 березня 2015 року та ухвали апеляційного суду м. Києва від 29 січня 2015 року.

Додані до касаційної скарги матеріали повернути заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Вищого спеціалізованого

суду України з розгляду цивільних

і кримінальних справ О.В. Ступак