Справа № 428/8303/14-ц
Провадження №2/428/465/2015
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 березня 2015 року м. Сєвєродонецьк

Сєвєродонецький міський суд Луганської області у складі:

головуючого суддіКордюкової Ж.І.,

при секретаріКомм Я.О.,

за участю позивача ОСОБА_1,

представника відповідачаОСОБА_3.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Сєвєродонецьку цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до Сєвєродонецького міського суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики. В обґрунтування заявлених позовних вимог посилається на те, що 19.07.2012 р. він уклав з відповідачем договір позики, відповідно до якого передав останньому в борг гроші в сумі 40 400 грн. зі сплатою 9% річних строком на 6 місяців. Відповідач гроші отримав, проте в строк до 20.01.2013 р. їх не повернув. Розмір процентів за користування грошима за період з липня 2012 р. по грудень 2014 р. становить 8 796 грн. Просив суд стягнути з відповідача на його користь борг за договором позики в сумі 40 400 грн., відсотки за користування грошима в сумі 8 796 грн., вирішити питання про судові витрати.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 підтримав позовні вимоги, підтвердив доводи, викладені в позові. Просив суд задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з'явився.

В судовому засіданні представник відповідача ОСОБА_3 позов не визнала. Суду пояснила, що дійсно немає документів, що підтверджують повернення відповідачем боргу позивачеві. Проте 29.09.2013 р. ОСОБА_2 повернув дружині ОСОБА_1 гроші в сумі 8 000 грн., про що остання зробила відмітку на розписці. 29.10.2013 р. відповідач повернув ОСОБА_1 борг в сумі 8 000 грн., 14.11.2014 р. - ще 15 000 грн., 15.01.2014 р. - 12 300 грн., в листопаді 2014 р. - 15 000 грн., в грудні 2014 р. - 14 600 грн. Таким чином, відповідач повернув позивачу борг в сумі 40 400 грн. та відсотки за користування грошима в сумі 24 500 грн. Зі слів ОСОБА_2 їй відомо, що сторони мали дружні стосунки, тому відповідач довіряв позивачу і вважав, що той веде облік сплачених грошей та після сплати боргу в повному обсязі віддасть йому розписку.

Вислухавши пояснення учасників процесу, дослідивши письмові докази по справі, суд встановив наступне.

Статтями 1046, 1047 ЦК України встановлено, що за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

В судовому засіданні було встановлено, що між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 19.07.2012 р. був укладений договір позики, згідно з умовами якого ОСОБА_2 отримав від ОСОБА_1 у власність гроші в сумі 40 400 грн. на строк 6 місяців під 9% річних.

На підтвердження зазначеної обставини позивач ОСОБА_1 надав суду розписку, написану відповідачем ОСОБА_2

В судовому засіданні представник відповідача не заперечувала факту отримання грошей відповідачем за цією розпискою.

Таким чином, відповідач ОСОБА_2 мав виконати взяті на себе зобов'язання, визначені у розписці від 19.07.2012 р., та повернути позивачу не пізніше 20.01.2013 р. борг в сумі 40 400 грн. разом з відсотками за користування грошима, що відповідає нормам, встановленим ст.526, ч.1 ст.1048, ч.1 ст.1049 ЦК України.

За таких обставин з урахуванням положень ч.1 ст.11 ЦПК України суд вважає, що позовні вимоги позивача ОСОБА_1 про стягнення з відповідача ОСОБА_2 суми боргу в сумі 40 400 грн. та відсотків за користування грошима в сумі 8 796 грн. є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

При цьому суд відзначає, що представник відповідача не надала суду належних доказів того, що відповідач повернув позивачу борг та відсотки за користування грошима.

Слід відзначити, що ч.2 ст.527 ЦК України передбачено, що кожна із сторін у зобов'язанні має право вимагати доказів того, що обов'язок виконується належним боржником або виконання приймається належним кредитором чи уповноваженою на це особою, і несе ризик наслідків непред'явлення такої вимоги.

При дослідженні матеріалів справи в судовому засіданні було встановлено, що на зворотному боці розписки від 19.07.2012 р. немає жодних відміток про часткове повернення боргу відповідачем в сумі 8 000 грн.

Також в суді з пояснень представника відповідача ОСОБА_3 було встановлено, що відсутні письмові докази того, що відповідач повертав борг позивачу. На думку суду, повернення взятих у борг грошових коштів мало було підтверджено письмовими доказами, якими могли бути розписки, видані позивачем ОСОБА_2 із зазначенням дати повернення та суми боргу. Виконання належним чином грошового зобов'язання не може підтверджуватись свідченнями свідків.

За таких обставин суд вважає позовні вимоги позивача обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати по оплаті судового збору в сумі 491,96 грн. у зв'язку з їх документальним підтвердженням.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 88, 212-215 ЦПК України, ст.ст. 526, 527, 536, 1046 - 1049 ЦК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 борг за договором позики в сумі 40 400 (сорок тисяч чотириста) грн., відсотки за користування грошима в сумі 8 796 (вісім тисяч сімсот дев'яносто шість) грн. та витрати по оплаті судового збору в сумі 491 (чотириста дев'яносто одна) грн. 96 коп.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному суді Луганської області через Сєвєродонецький міський суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Рішення в повному обсязі складене 04.03.2015 р.

Суддя Ж. І. Кордюкова