РІШЕННЯ

Іменем України

Справа № 285/2186/15-ц

провадження у справі № 2/0285/905/15

17 серпня 2015 року м. Новоград-Волинський

Новоград-Волинський міськрайонний суд Житомирської області в складі:

головуючої судді……….….Літвин О.О.

при секретарі…………….....ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу

за позовом ОСОБА_2

до Киянської сільської ради Новоград-Волинського району Житомирської області

ІІІ особа Новоград-Волинська державна нотаріальна контора

про визнання права власності в порядку спадкування,

ВСТАНОВИВ:

10.06.2015 року позивач звернулася до суду з позовом до відповідача, в якому просила визнати за нею в порядку спадкування за заповітом право власності на житловий будинок в с. Киянка Новоград-Волинського району по вул. Радянській, 27 (далі Будинок).

В обґрунтування своїх вимог зазначає, що після смерті матері ОСОБА_3, яка померла 18.05.2011 року, відкрилась спадщина, що, крім іншого, складається з Будинку. Остання, в свою чергу, прийняла спадщину за законом після смерті свого чоловіка, ОСОБА_4, померлого 24.09.1999 року, не оформивши при цьому своїх спадкових прав. Як спадкоємиця за заповітом, прийняла спадщину, однак нотаріусом було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на Будинок, у звязку з відсутністю правовстановлюючих документів на нього. Хоч на Будинок і не виготовлялось свідоцтво про право власності, однак він належав померлим батькам.

Сторони в судове засідання не прибули.

До суду надіслали письмові заяви, в яких просять справу розглянути у їх відсутності. Позивач позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити, відповідач позов визнав.

Дослідивши матеріали справи та надані докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 18.05.2011 року померла ОСОБА_3 мати позивача, після смерті якої відкрилася спадщина, крім іншого, на Будинок.

Останній не був зареєстрований у встановленому законом порядку, однак згідно погосподарської книги № 2 за 1995-2000 роки, належав ОСОБА_4, померлому 24.09.1999 року батьку позивача.

За життя ОСОБА_3 розпорядилася своїм майном, склавши 22.04.2005 року заповіт на імя позивача.

21.05.2014 року на Будинок позивачем було виготовлено технічний паспорт.

Після смерті матері позивач спадщину прийняла та 31.10.2014 року отримала відповідне свідоцтво про право на спадщину за заповітом на майнові паї і вклади в банку, з якого також вбачається, що спадкодавець ОСОБА_3 в свій час прийняла спадщину померлого чоловіка ОСОБА_4, фактично вступивши в управління та володіння спадковим майном у межах шестимісячного строку з дня відкриття спадщини, однак не оформила при цьому своїх спадкових прав.

Постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 31.10.2014 року позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на Будинок у звязку з відсутністю правовстановлюючого документу на нього.

ОСОБА_1 власності набувається на підставах, що не заборонені законом (ст. 327 ЦК України). Однією з таких підстав, відповідно до ст. 1217 ЦК України, є спадкування майна, в тому числі за заповітом. Стаття 1216 ЦК України передбачає, що спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців).

Будинок був побудований в 1960 році і відповідно до чинного на той час законодавства будівлі у сільській місцевості не підлягали державній реєстрації, реєстрація будинків та домоволодінь відбувалась лише у містах та селищах міського типу та не поширювалась на сільську місцевість.

Як встановлено в судовому засіданні і слідує з матеріалів справи, право власності на Будинок за спадкодавцем підтверджується лише записом в погосподарській книзі сільської ради та тривалим фактом володіння цим майном, оскільки за життя батьків позивача законодавство не передбачало оформлення в сільських місцевостях свідоцтв про право власності на нерухоме майно та його державну реєстрацію, натомість облік особистих селянських господарств здійснювали сільські, селищні ради за місцем розташування нерухомого майна шляхом його реєстрації в погосподарських книгах.

Пунктом 4 статті 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» встановлено, що права на нерухоме майно, які виникли до набрання чинності цим Законом (тобто до 01.07.2004 року), визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим законом, за таких умов, якщо реєстрація прав та їх обтяжень була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав та їх обтяжень діяло законодавство, що не передбачало обов'язкової реєстрації таких прав та їх обтяжень.

Так як до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцю на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті, та, враховуючи неможливість оформлення позивачем своїх спадкових прав у нотаріальній конторі, суд приходить до висновку про можливість визнання за нею права власності в порядку спадкування за заповітом на Будинок, що залишилися після смерті її матері.

Відтак, позовні вимоги позивача є обґрунтованими, підтверджуються належними доказами та підлягають задоволенню в повному обсязі.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 57-60, 209, 212-215 ЦПК України, ст.ст. 328, 392, 1216-1218, 1268 ЦК України, суд,

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю.

Визнати за ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, право власності на житловий будинок № 27 по вул. Радянській в с. Киянка Новоград-Волинського району Житомирської області, успадкований після смерті матері ОСОБА_3, померлої 18.05.2011 року.

Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Житомирської області через Новоград-Волинський міськрайонний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом 10 днів з дня його проголошення або з дня отримання його копії.

Головуюча О.О. Літвин