У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 березня 2015 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ в складі:

Черненко В.А., Журавель В.І., Лесько А.О.,

розглянувши в попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5, ОСОБА_6 про визнання угоди такою, що відбулася та дійсною, визнання права власності за касаційними скаргами ОСОБА_5, ОСОБА_4 на рішення Приморського районного суду м. Одеси від 18 червня 2014 року та рішення апеляційного суду Одеської області від 19 листопада 2014 року, -

в с т а н о в и л а:

У лютому 2003 року ОСОБА_4 звернувся до суду з указаним позовом, в якому просив визнати угоду від 22 вересня 2001 року такою, що відбулася та дійсною; визнати за ним право власності на земельну ділянку з незакінченою будівництвом будівлею, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, земельна ділянка АДРЕСА_2.

Свої вимоги позивач мотивував тим, що 22 вересня 2001 року він уклав з ОСОБА_5 та ОСОБА_6 угоду, за умовами якої придбав земельну ділянку з незакінченою будівництвом будівлею за вищевказаною адресою. Зазначав, що вартість земельною ділянки та недобудови він оплатив у повному обсязі в день укладення угоди, тобто 22 вересня 2001 року. Вказував, що відповідно до умов угоди відповідачі зобов'язались оформити її нотаріально до 1 лютого 2002 року, але від виконання свого обов'язку ухиляються, що і стало приводом для звернення до суду.

Рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 18 червня 2014 року позов ОСОБА_4 задоволено частково.

Визнано угоду, укладену 22 вересня 2001 року між ОСОБА_4 та ОСОБА_5 і ОСОБА_6, такою, що відбулася та дійсною в частині купівлі - продажу земельної ділянки АДРЕСА_2.

Визнано за ОСОБА_4 право власності на земельну ділянку АДРЕСА_2.

В іншій частині позову відмовлено.

Рішенням апеляційного суду Одеської області від 19 листопада 2014 року рішення суду першої інстанції скасовано, ухвалено нове рішення, яким у задоволенні позову відмовлено.

У касаційних скаргах ОСОБА_4 та ОСОБА_5, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просять судові рішення скасувати, справу направити на новий розгляд до суду першої інстанції.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, законність та обґрунтованість судових рішень у межах касаційного оскарження, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ дійшла висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Апеляційний суд, скасовуючи рішення суду першої інстанції та відмовляючи у задоволенні позову, правильно встановив характер спірних правовідносин сторін у справі та застосував норми матеріального права, які регулюють ці правовідносини, вирішив спір з урахуванням конкретних обставин справи з дотриманням норм процесуального права.

Зокрема, суд дійшов вірного висновку про відмову у позові у зв'язку з його недоведеністю та необґрунтованістю, оскільки права на нерухоме майно та їх обтяження, які підлягають державній реєстрації, виникають з моменту такої реєстрації. Доказів, які б свідчили про ухилення відповідачів від нотаріального посвідчення угоди від 22 вересня 2001 року, сторонами не надано. Натомість судом встановлено, що ОСОБА_6 10 вересня 1997 року придбав дачний будинок з надвірними спорудами по АДРЕСА_1. Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 21 червня 2004 року на спірну земельну ділянку накладено арешт, а також ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 20 липня 2005 року накладено арешт на незавершений будівництвом дачний будинок по АДРЕСА_1, оскільки вони є об'єктами права спільної сумісної власності подружжя у справі за позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_5 про поділ майна.

Доводи касаційних скарг та зміст оскаржуваного рішення апеляційного суду не дають підстав для висновку про те, що судом при розгляді справи були допущені порушення норм матеріального чи процесуального права, які відповідно до ст. ст. 338-341 ЦПК України є підставами для скасування судових рішень.

Керуючись ч. 3 ст. 332 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційні скарги ОСОБА_5 та ОСОБА_4 відхилити.

Рішення апеляційного суду Одеської області від 19 листопада 2014 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Колегія суддів: В.А. Черненко

В.І. Журавель

А.О. Лесько