Справа № 699/69/15-ц
Номер провадження 2/699/87/15
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03.04.2015 року м.Корсунь-Шевченківський

Корсунь-Шевченківський районний суд Черкаської області в складі:

головуючого - судді Побережної Н.П.,

за участю секретаря судового засідання Могильної І В.,

представника позивача - ОСОБА_1,

відповідача - ОСОБА_2,

представника відповідача ОСОБА_3,

відповідача - ОСОБА_4,

відповідача - ОСОБА_5,

третьої особи на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, - ОСОБА_6,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду цивільну справу

за позовом ОСОБА_7

до ОСОБА_2, ОСОБА_4, ОСОБА_8, ОСОБА_5 за участі третьої особи на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору ОСОБА_6 про виділення в натурі частки із спільної часткової власності,

ВСТАНОВИВ:

22.01.2015 року до суду надійшов даний позов, в якому позивач просить виділити йому у власність частку спільного майна за адресою: будинок АДРЕСА_2, а саме: веранду - 4-ІІІ площею 3,9 кв.м., коридор - 4-1 площею 2,2 кв.м., коридор - 4-2 площею 4,5 кв.м., житлову кімнату 4-3 площею 12,6 кв.м., кладову - 4-4 площею 1,0 кв.м., ванну кімнату - 4-7 площею 1,9 кв.м., кухню - 4-8 площею 1,0 кв.м., житлову кімнату - 4-13 площею 10,1 кв.м., яка знаходиться в прибудові а4, загальною площею 43,7 кв.м., житлова - 39,8 кв.м.; прибудову а3, гараж «Г», підвал під прибудовою а4 - 1/2 частину та припинити право спільної часткової власності на зазначені вище приміщення. В судовому засіданні представник позивача уточнив позовні вимоги та вказав, що житлова площа становить 22,7 кв.м., а не 39,8 кв.м.

Свій позов позивач мотивує тим, що після смерті його батька ОСОБА_9 ІНФОРМАЦІЯ_1 залишилась спадщина у вигляді трьохкімнатної квартири АДРЕСА_2 жилою площею 53,0 кв.м., ідеальна доля якої в цілому по будинку становить 28/100 частин. Позивач є спадкоємцем 14/100 частини житлового будинку з відповідною частиною надвірних споруд, інші 14/100 частин належить брату позивача. Також позивач є фактичним користувачем веранди - 4-ІІІ площею 3,9 кв.м., коридору - 4-1 площею 2,2 кв.м., коридору - 4-2 площею 4,5 кв.м., житлової кімнати 4-3 площею 12,6 кв.м., кладової - 4-4 площею 1,0 кв.м., ванної кімнати - 4-7 площею 1,9 кв.м., кухні - 4-8 площею 1,0 кв.м., житлової кімнати - 4-13 площею 10,1 кв.м., яка знаходиться в прибудові а 4, загальною площею 43, 7 кв.м., житловою - 39,8 кв.м.; прибудови а3, гаража «Г», підвалу під прибудовою а4 - 1/2 частини. Між співвласниками вказаного будинку виникають питання з приводу користування, утримання та збереження цього спільного майна. Тому позивач і звернувся до суду з даним позовом.

В судовому засіданні представник позивача з'явився, позов підтримав повністю, надав пояснення аналогічні до змісту позовної заяви.

Відповідач ОСОБА_2 та його представник в судове засідання з'явилися, проти задоволення позову заперечували, мотивуючи тим, що відповідачем самостійно добудована частина споруд та проведені комунікації (опалення, вода, каналізація), в разі поділу запропонованого позивачем всі комунікації залишаються позивачеві, крім того технічно неможливо розділити квартиру оскільки стіни між кімнатами є дуже тонкі і не відносяться до капітальних.

Відповідачі ОСОБА_4 та ОСОБА_5 в судове засідання з'явилися, проти задоволення позову заперечували, мотивуючи тим, що вони є неналежними відповідачами за позовом оскільки придбали свої квартири в будинку як одну цілу, а не частку в будинку.

Третя особа на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору ОСОБА_6 проти задоволення позову заперечувала, так як вона є власником своє квартири, а не частки в будинку.

Суд, вивчивши та дослідивши матеріали справи, повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, розглянувши справу в межах заявлених вимог, приходить до висновку, що позов не належить до задоволення з наступних підстав.

В суді встановлено, що батько позивача ОСОБА_9 помер ІНФОРМАЦІЯ_1, що підтверджується свідоцтвом про смерть НОМЕР_1, виданим Відділом реєстрації актів громадянського стану Корсунь-Шевченківського районного управління юстиції Черкаської області 12.03.2002 року (а.с.6).

Згідно договору купівлі-продажу квартири від 06.05.1992 року, який посвідчений нотаріусом (а.с.7), ОСОБА_9 купив найману ним квартиру, яка складається із трьох кімнат загальною площею 60 кв.м. за адресою АДРЕСА_2.

Відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом (а.с.9-10), виданого 04.10.2002 року завідуючою Корсунь-Шевченківської державної нотаріальної контори, спадкоємцями майна ОСОБА_9 є в рівних долях кожний з його дітей ОСОБА_7 та ОСОБА_2, а спадкове майно складається з 28/100 частини (по 14/100 кожному в рівних долях) житлового будинку з відповідною частиною надвірних споруд, який знаходиться в АДРЕСА_2 на земельній ділянці державного земельного фонду. На даній земельній ділянці розміщений один житловий будинок: шлакобетонний, обкладений плиткою, критий шифером, житловою площею 139, 2 кв.м., загальною площею 251 кв.м., квартира номер 4 жилою площею 53,0 кв.м., в поетажному плані визначений літерою А, а - прибудова, а2, а3, а4, а5 - прибудови, Б-сарай, В-літня кухня, в-прибудова, в2-прибудова, Г-гараж, Д-сарай, підвал під прибудовою. Спадкова справа №478 (за 03.09.2002 р.), зареєстровано в реєстрі за НОМЕР_2.

Згідного технічного паспорта на садибний (індивідуальний) житловий будинок (а.с.11-16), що знаходиться АДРЕСА_2, виданого 05.02.2014 року Комунальним підприємством Черкаським обласним об'єднаним бюро технічної інвентаризації, у будинку АДРЕСА_2 має загальну площу 96,8 кв.м., з них 53,0 кв.м. житлова площа та складається з:

- частини загальною площею 43,7 кв.м., з якої 22,7 кв.м. жилова площа (веранда - 4-ІІІ площею 3,9 кв.м., коридор - 4-1 площею 2,2 кв.м., коридор - 4-2 площею 4,5 кв.м., житлова кімната 4-3 площею 12,6 кв.м., кладова - 4-4 площею 1,0 кв.м., ванна кімната - 4-7 площею 1,9 кв.м., кухні - 4-8 площею 7,5 кв.м., житлової кімнати - 4-13 площею 10,1 кв.м.);

- частини загальною площею 53,1 кв.м., з якої 30,3 кв.м. жилова площа (веранда 4-IV площею 3,3 кв.м., кладова - 4-V площею 2,6 кв.м., житлова кімната 4-5 площею 13,9 кв.м., житлова кімната - 4-6 площею 16,4 кв.м., коридор - 4-9 площею 5,1 кв.м., вбиральня - 4-10 площею 0,7 кв.м., ванна - 4-11 площею 1,7 кв.м., кухня - 4-12 площею 9,4 кв.м.).

Суд не бере до уваги надану позивачем довідку №3 від 05.01.2015 року, видану Комунальним підприємством Черкаським обласним об'єднаним бюро технічної інвентаризації (а.с.18), про те, що станом на 01.01.2013 року в буд.АДРЕСА_2 зареєстровано у кв.1 - ОСОБА_4 (ідеальна доля в цілому по будинку становить 36/100 частин), у кв. 2 - ОСОБА_8 (ідеальна доля в цілому по будинку становить 15/100 частин), у кв.3 - ОСОБА_5 (ідеальна доля в цілому по будинку становить 21/100 частин), у кв.4 - ОСОБА_7 та ОСОБА_2 (ідеальна доля в цілому по будинку становить 28/100 частин) на підставі наступного.

ОСОБА_4 відповідно до договору купівлі - продажу від 06.11.1999, який посвідчений нотаріусом (а.с.97), купила трьохкімнатну квартиру, житлова площа якої 41,8 кв.м., корисна площа 60,4 кв.м. за адресою АДРЕСА_5. На дану квартиру виготовлений технічний паспорт і частка вказана як 1 (а.с.94-96).

ОСОБА_6 відповідно до договору купівлі - продажу від 29.04.1992, який посвідчений нотаріусом (а.с.62, 85), купила найману нею квартиру, яка складається із однієї кімнати загальною площею 33,8 кв.м. за адресою АДРЕСА_6. На дану квартиру виготовлений технічний паспорт (а.с.84, 86).

ОСОБА_5 згідно договору дарування від 27.10.2004, який посвідчений нотаріусом (а.с.88), отримала у дар від ОСОБА_8 двохкімнатну квартиру - 28,7 кв.м., загальна площа 46,1 кв.м. за адресою АДРЕСА_7. На дану квартиру виготовлений технічний паспорт та зареєстровано в реєстрі права власності на нерухоме майно і частка вказана як 1/1 (а.с.89-91).

Таким чином відповідачі ОСОБА_4, ОСОБА_5 та третя сторона ОСОБА_6 мають квартири, які не перебувають на праві спільної частковій власності з позивачем та відповідачем ОСОБА_2, щодо відповідача ОСОБА_8, то на час розгляду справи в суді дана особа не є власником жодної із квартир по АДРЕСА_2.

Поняття спільної часткової власності викладено в ч. 1 ст. 356 ЦК України як власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності. Отже, право спільної часткової власності - це право двох або більше осіб за своїм розсудом володіти, користуватися і розпоряджатися належним їм у певних частках майном, яке складає єдине ціле.

Кожен учасник спільної часткової власності володіє не часткою майна в натурі, а часткою в праві власності на спільне майно у цілому.

Ці частки є ідеальними й визначаються відповідними відсотками від цілого чи у дробному виразі.

Відповідно до ст. 358 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації. Якщо договір між співвласниками про порядок володіння та користування спільним майном відповідно до їхніх часток у праві спільної часткової власності посвідчений нотаріально, він є обов'язковим і для особи, яка придбає згодом частку в праві спільної часткової власності на це майно.

Згідно ч.1, 3 статті 364 Цивільного кодексу України, співвласник має право на виділ в натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності У разі виділу співвласником у натурі частки із спільного майна для співвласника, який здійснив такий виділ, право спільної часткової власності на це майно припиняється. Така особа набуває право власності на виділене майно, і у випадку, встановленому законом, таке право підлягає державній реєстрації.

Таким чином, у разі виділу співвласник отримує свою частку у майні в натурі і вибуває зі складу учасників спільної власності. За всіма іншими співвласниками спільна власність при виділі частки зберігається.

У ч. 2 ст. 364 ЦК України передбачено, що виділ в натурі частини неподільної речі є юридично неможливим.

Неподільною є річ, яку не можна поділити без втрати її цільового призначення (ч. 2 ст. 183 ЦК України).

Річ, яку можна поділити без втрати її цільового призначення, є подільною (ч. 1 ст. 183 ЦК України).

Виходячи з аналізу змісту норм ст. 183, 358, 364, 379, 380, 382 ЦК України слід дійти висновку, що виділ часток (поділ) жилого будинку, що перебуває у спільній частковій власності, є можливим, якщо кожній зі сторін може бути виділено відокремлену частину будинку із самостійним виходом (квартиру) або у разі, коли є технічна можливість переобладнання будинку в ізольовані квартири, які за розміром відповідають розміру часток співвласників у праві власності.

Якщо виділ (поділ) технічно можливий, але з відхиленням від розміру ідеальних часток співвласників з урахуванням конкретних обставин поділ (виділ) може бути проведений зі зміною ідеальних часток і присудженням грошової компенсації співвласнику, частка якого зменшилась.

В абзаці першому пункту 6 постанови Пленуму Верховного суду України "Про практику застосування судами законодавства, що регулює право власності громадян на жилий будинок" від 04.10.1991 року №7 визначено, що при вирішенні справ про виділ у натурі часток жилого будинку, що є спільною частковою власністю, слід мати на увазі, що це можливо, якщо кожній із сторін може бути виділено відокремлену частину будинку з самостійним виходом (квартиру). Виділ також може мати місце при наявності технічної можливості переобладнати приміщення в ізольовані квартири.

Відтак визначальним для виділу частки в натурі, який перебуває у спільній частковій власності, є розмір часток співвласників та технічна можливість виділу частки відповідно до часток співвласників.

Оскільки учасники спільної часткової власності мають рівні права стосовно спільного майна пропорційно своїй частці в ньому, суд, здійснюючи поділ майна в натурі (виділ частки), повинен передати співвласнику частки жилого будинку та нежилих будівель, яка відповідає розміру й вартості його частки, якщо це можливо без завдання неспівмірної шкоди господарському призначенню будівлі.

У тих випадках, коли в результаті виділу (поділу) співвласнику передається частина квартири, яка перевищує його частку, суд стягує з нього відповідну грошову компенсацію і зазначає в рішенні про зміну часток у праві власності на квартиру.

Тобто, позовні вимоги позивача відступають від принципу виділу частки спільного часткового майна пропорційно ідеальним часткам співвласників із 28/100 по 14/100 квартири, так як позивач просить визначити йому меншу частину від його частки у квартирі на 4,7 кв. м. загальної площі, з них 3,8 кв. м. житлової площі (43,7 кв.м. загальної площі, з них 22,7 кв. м. житлової площі із 96,8 кв. м. загальної площі, з якої 53,0 кв.м. житлова площа).

Суд вважає, що не може слугувати доказом розподілу спірної квартири між позивачем та відповідачем ОСОБА_2 довідка №66/0 від 05.02.2014 року (а.с.17), видана Черкаським обласним об'єднаним бюро технічної інвентаризації, будинок, оскільки вказана довідка видана ОСОБА_10, а позивач по справі є ОСОБА_7, адреса в довідці вказана в АДРЕСА_2, по матеріалам справи спірна квартира знаходиться за адресою АДРЕСА_2, крім того в довідці вказано про реєстрацію квартири на праві особистої власності.

Відповідно до ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Згідно з ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 2 ст. 59 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Згідно з ч. 1 ст. 143 ЦПК України для з'ясування обставин, що мають значення для справи і потребують спеціальних знань у галузі науки, мистецтва, техніки, ремесла тощо, суд призначає експертизу за заявою осіб, які беруть участь у справі.

Визначення розміру часток об'єктів нерухомого майна потребує спеціальних знань, а тому суд не може визначати такі частки на власний розсуд.

Відповідно до ч. 4 ст. 10 ЦПК України суд сприяє всебічному і повному з'ясуванню обставин справи: роз'яснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обов'язки, попереджує про наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених цим Кодексом.

Ухвала про призначення судової експертизи постановлюється виключно на підставі заяви однієї із сторін у справі.

Судом відповідно до ч.4 ст.10 ЦПК України було роз'яснено сторонам право заявити клопотання про призначення відповідної експертизи, проте під час розгляду справи відповідні клопотання учасниками процесу не заявлялися.

Таким чином, суд вважає, що у задоволенні позову слід відмовити у зв'язку з його недоведеністю.

Керуючись ст.ст.356, 358, 364 ЦК України, ст.ст. 10, 11, 57-60, 143, 158, 212-215, 218, ч.1 ст.294 ЦПК України,

суд

ВИРІШИВ:

Відмовити в задоволенні позову.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні в судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Повідомити учасників процесу, що з повним текстом рішення вони можуть ознайомитися 08.04.2015 року.

Суддя Побережна Н.&nbsp; П.