Київський районний суд м. Полтави
Справа № 552/893/15-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31.03.2015 року Київський районний суд м. Полтави в складі:

головуючого судді Шаповал Т.В.

при секретарі - Лавріненко О.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Полтаві в приміщенні суду справу за позовом Приватного підприємства "Полтава-2008" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором, -

в с т а н о в и в:

Позивач звернувся в суд з позовом до відповідача про стягнення заборгованості за договором.

В позові посилався на те, що між ПП"Полтава-2008" та ОСОБА_1 укладено Договір користування торговим місцем №31 від 01.11.2013 року, згідно якого остання сплачує щомісяцно вартість в розмірі 263, 80 грн. В порушення умов Договору відповідачем не здійснювались платежі з грудня 2013 року по серпень 2014 року, в наслідок чого утворилась заборгованість в розмірі 2 374, 20 грн.

Просив суд стягнути з відповідача на користь ПП "Полтава-2008" заборгованість за договором в розмірі 2 374,20 грн, 1 189,75 грн. пені за порушення строків олати вартості послуг, а всього 3 563, 95 грн. та судові витрати.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив їх задовольнити.

Відповідач в судове засідання не з'явилась, будучи повідомленою про час та місце розгляду справи.

Враховуючи наявність у справі достатніх матеріалів про права та правовідносини сторін, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності осіб, що в засідання не з'явились з постановленням заочного рішення.

Суд, заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши докази у справі, приходить до наступного висновку .

Судом встановлено, що 01.11.2013 року між ПП "Полтава -2008" та приватним підприємцем ОСОБА_1 укладено договір №31 про користування торговим місцем.

Згідно п.п. 1.1. та 1.2 Договору, підприємство передає, а підприємець приймає в тимчасове користування торгове місце площею 2 кв.м. під №31.

За користування торговим місцем підприємець сплачує підприємницьку вартість 263,80 грн.

В судовому засіданні встановлено, що 22.08.2014 року ОСОБА_1. припинила підприємцицьку діяльність.

Однак, згідно п.14 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01.03.2013 року №3 "Про деякі питання юрисдикції загальних судів та визначення підсудності цивільних справ", у разі припинення діяльності фізичної особи як суб'єкта господарювання відповідно до пункту 6 частини першої статті 80 ГПК провадження у господарській справі припиняється, то з часу державної реєстрації припинення підприємницької діяльності фізичної особи-підприємця в порядку, встановленому Законом України від 15 травня 2003 року № 755-IV "Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців", спори за участю такої фізичної особи-підприємця, у тому числі пов'язані з підприємницькою діяльністю, що здійснювалася ним раніше, належить розглядати в порядку цивільного судочинства, за винятком випадків, коли провадження у відповідних справах було порушено у господарському суді до настання таких обставин, оскільки за загальним правилом громадянин-підприємець відповідає за своїми зобов'язаннями належним йому майном і після припинення своєї підприємницької діяльності. Після припинення провадження у господарській справі з підстави, наведеної вище, спори за участю таких осіб підлягають розгляду в порядку цивільного судочинства.

Згідно зі ст. 360-7 ЦПК України рішення Верховного Суду України, прийняті за результатами розгляду заяви про перегляд судового рішення з підстав, передбачених ст. 355 цього Кодексу, є обов'язковими для всіх судів України, які зобов'язані привести свою судову практику у відповідність із рішенням ВСУ.

В постанові Верховного Суду України від 04 грудня 2013 року №6-125цс13, зазначено, що відповідно до ст. ст. 51, 52, 598-609 ЦК України, 47-49 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", однією із особливостей підстав припинення зобов'язань для фізичної особи-підприємця є те, що у випадку припинення суб'єкта підприємницької діяльності - фізичної особи (виключення з реєстру суб'єктів підприємницької діяльності) її зобов'язання за укладеними договорами не припиняються, а залишаються за нею як фізичною особою, оскільки фізична особа не перестає існувати.

Згідно ч.1 ст. 3 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Згідно ч.1, 3 ст. 10 ЦПК України, сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Частиною, 1,2 ст. 11 ЦПК України, визначено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізчиних чи юридичних осіб, поданим відповіднодо цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

В судовому засіданні встановлено, що у період з грудня 2013 року по серпень 2014 року відповідачем не здійснювалась оплата за договором.

Відповідачем до суду заперечення на позовну заяву, докази чи письмові пояснення не подавалися.

Статтею 525 ЦК України встановлено, що одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ст.ст. 610,611 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: 1) припинення зобов'язання внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору;2) зміна умов зобов'язання;3) сплата неустойки;4) відшкодування збитків та моральної шкоди.

Відповідно до п.2.1.4 Договору визначено, що за кожен день затримки сплати вартості ринкових послуг та вартості фактично використаної електроенергії, що обумовлено цим Договором, підприємець зобов"язаний сплачувати пеню в розмірі одного відсотка від суми щомісячної попередньої оплати.

Суд, враховуючи вищевикладені обставини, приходить до висновку про задоволення позовних вимог ПП "Полтава-2008" та стягнення з відповідача 2 374,20 коп.заборгованості за договором та 1 189,75 грн. пені за порушення строків оплати, а всього 3 563,95 грн.

Крім того, відповідно до ст.88 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню 243 грн. 60 коп. понесених судових витрат.

Керуючись ст.ст. 209, 213 - 215 ЦПК України, суд, -

в и р і ш и в :

Позов Приватного підприємства "Полтава-2008" задовольнити..

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Приватного підприємства "Полтава-2008" 3 563 грн 95 коп. заборгованості за договором та 243 грн. 60 коп. на відшкодування понесених судових витрат, всього стягнути 3 827 грн.55 коп.

Рішення суду може бути оскаржено до апеляційного суду Полтавської області через Київський районний суд м. Полтави шляхом подачі апеляційної скарги на рішення суду протягом десяти днів з дня проголошення рішення.

Відповідачем може бути подана заява про перегляд заочного рішення протягом 10 днів з дня отримання його копії.

Суддя: Т.В. Шаповал