АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Категорія 27
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 вересня 2015 року Апеляційний суд Дніпропетровської області в складі:

головуючого судді: Колодяжної Н. Є.

суддів Баранніка О.П., Лисичної Н.М.

при секретарі Самокиші О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпропетровську цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ПАТ КБ «ПриватБанк» - про повернення банківського вкладу, відшкодування моральної шкоди,

В С Т А Н О В И В:

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить скасувати рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 21 липня 2015 року, посилаючись на його незаконність, необґрунтованість, порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Апеляційний суд, вивчивши матеріали справи, доводи скарги, вважає рішення таким, що повинне бути скасоване в частині відмови в задоволенні позову про стягнення грошових коштів за договором банківського вкладу та ухваленням в цій частині нового рішення, виходячи з наступного.

Судом першої інстанції встановлено, що 14 лютого 2014 року між позивачкою і відповідачем було укладено договір депозитного вкладу, згідно якого ОСОБА_2 в цей день в регіональному відділенні ПАТ КБ «ПриватБанк», яке знаходиться в м. Севастополь філії Кримського РУ ПАТ КБ «ПриватБанк», було відкрито рахунок по цьому договору, відповідно до якого позивачка передала ПАТ КБ «ПриватБанк» грошові кошти в розмірі 3299,36 доларів США на термін 6 місяців із зобовязанням Банку нараховувати відсотки на суму вкладу за ставкою обумовлених річних. Сторони вказаний договір виконували. Строк дії договору закінчився, але відповідач відмовляється виконати зобов*язання.

Відмовляючи у позовних вимогах, суд виходив з того, що в матеріалах справи відсутній оригінал договору банківського вкладу та квитанції про внесення грошових коштів, а тому вважав, що позивачка не надала належних та допустимих доказів відкриття депозитного рахунку у відповідача, знаходження залишку спірних грошових сум на депозитному рахунку на час розгляду справи, крім того, врахував неможливість виконання зобов*язань на окупованій території.

Такі висновки суду не відповідають дійсно встановленим обставинам справи, наданим доказам та вимогам закону.

Згідно із ч. 1 ст. 1058 ЦК України за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов'язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором.

Відповідно до ч. 1 ст. 1059 ЦК України договір банківського вкладу укладається в письмовій формі. Письмова форма договору банківського вкладу вважається додержаною, якщо внесення грошової суми підтверджено договором банківського вкладу з видачею ощадної книжки або сертифіката чи іншого документа, що відповідає вимогам, встановленим законом, іншими нормативно-правовими актами у сфері банківської діяльності (банківськими правилами) та звичаями ділового обороту.

Між тим, райсуд проігнорував документи, надані до позовної заяви та оглянуті під час розгляду справи по суті. Висновок суду в рішенні про неналежне оформлення банківських документів протирічить наданим для огляду в судовому засіданні оригіналам вказаних документів при тому, що Фіктивність цих оригіналів у встановленому законом порядку Банком доведена не була.

В той же час, суд в рішенні зробив необґрунтований висновок, що позивачкою порушено порядок звернення до Банку з питання повернення вкладу. Такий висновок суду не відповідає матеріалам справи, в яких маються належним чином оформлені заяви про видачу вкладу з відміткою Банку, які суд оглядав в судовому засіданні.

Посилання суду у рішенні на неможливість відокремлених підрозділів банків, що розташовані на території Автономної Республіки Крим і міста Севастополя, виконання вимог Закону України «Про банки і банківську діяльність», та на те, що відокремлений підрозділ ПАТ КБ «ПриватБанк» на території АРК та міста Севастополя, визнаних тимчасово окупованою територією України, не мав правових підстав здійснювати банківську діяльність, - є помилковим, оскільки відповідно до ст.2, 47 зазначеного Закону - Банк це юридична особа, яка на підставі банківської ліцензії має виключне право здійснювати діяльність шляхом надання банківських послуг. Надання послуг з розміщення вкладу (депозиту) Банк здійснює саме як юридична особа, а не його структурні одиниці (відділення, філії). Якщо структурній одиниці надано відповідні повноваження, то вона має право укладати договори від імені Банку, Стороною за договором у таких випадках є Банк, а не його структурна одиниця. Тому саме Банк, а не структурна одиниця, має відповідати за зобов*язаннями, взятими на себе укладеним договором.

Відповідно до ст.1 ЗУ «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території»- тимчасово окупована територія України є невід*ємною частиною території України, на яку поширюється дія Конституції та законів України.

Оскільки стороною договору банківського вкладу є ПАТ КБ «ПриватБанк », то, згідно чинного законодавства, що регулює цей вид правовідносин, зобов*язання має виконувати саме останній як юридична особа, а не його кримська філія. Ліквідація філії або припинення у будь-який спосіб їх діяльності не звільняє відповідача від виконання обов*язків по укладених і дійсних договорах.

Між тим, райсуд не дав оцінки обставині, що договір було укладено між позивачкою та відповідачем юридичною особою, про що свідчать всі реквізити договору.

На підставі встановленого та наведеного, а також вимог ст.ст. 1058, 1059, 525, 526, 1061, 611, 625 ЦКУ - відповідач повинен повернути вклад в сумі 3 299,36долл., відсотки на нього в сумі 147,25 долл. та відсотки за користування вкладом після закінчення дії депозитного договору в сумі у гривнях як штрафна санкція -6 095грн. за розрахунком, наданим позивачкою (а.с.125), який не спростований відповідачем.

Оскільки на несвоєчасну видачу вкладу вплинули обставини, пов*язані з окупацією Криму, апеляційний суд вважає за можливе залишити в силі рішення в частині відмови у стягненні суми моральної шкоди.

В той же час, слід зазначити, що посилання в рішенні суду на рішення Центрального банку Росії від 21.04.2014., не може застосовуватись та бути покладене в основу рішення, ухваленого іменем України, так як в порядку ст.. 2 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється відповідно до Конституції України та ЦПК України.

Відповідно до правил ст.88 ЦПКУ з Банка підлягає стягненню судовий збір в сумі 1 227, 25 грн..

Керуючись ст. 307, 309пп. 3, 4 ЦПК України, апеляційний суд,

В И Р І Ш И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 21 липня 2015 року скасувати в частині відмови в задоволенні позову про стягнення з Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» грошових коштів.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» на користь ОСОБА_2 грошові кошти за договором банківського вкладу № SAMDNWFD200 «Стандарт» від 14 лютого 2014 року у сумі 3 446, 61 доларів США, з яких: 3 299, 36 доларів США - сума вкладу за договором; 147,25 доларів США - сума процентів за договором та 6 095,00 грн. проценти за користування вкладом після закінчення дії депозитного договору.

В іншій частині рішення залишити без змін.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» на користь держави судовий збір у розмірі 1 227, 25 грн..

Рішення чинне з моменту проголошення, може бути оскаржене у 20-денний строк у касаційному порядку.

Головуючий Н.Є. Колодяжна

Судді: О.П. Бараннік

ОСОБА_3