Апеляційний суд міста Києва
Справа № 22-ц/796/8765/2015 Головуючий у 1-ій інстанції - Коробенко С.В.
Доповідач - Кабанченко О.А.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 липня 2015 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду м. Києва в складі:

головуючого - Кабанченко О.А.

суддів - Желепи О.В., Рубан С.М.

при секретарі - Гарматюк О.Д.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на ухвалу Солом'янського районного суду м. Києва від 19 травня 2015 року

в справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4, третя особа: ОСОБА_5, Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Трубарова Марія Володимирівна, про визнання договору купівлі-продажу квартири удаваним в частині покупця, визнання покупцем за договором купівлі-продажу, визнання договору дарування недійсним, -

в с т а н о в и л а:

Ухвалою Солом'янського районного суду м. Києва від 19 травня 2015 року залишено без розгляду позовну заяву ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про визнання договору купівлі-продажу квартири удаваним в частині покупця, визнання покупцем за договором купівлі-продажу, визнання договору дарування недійсним.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить скасувати ухвалу суду та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції. Вважає, що ухвала суду першої інстанції не відповідає обставинам справи, нормам процесуального права. Посилається на те, що у суду не було підстав для залишення позовної заяви без розгляду у зв'язку з тим, що в провадженні Шевченківського районного суду м. Києва перебуває цивільна справа за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя та встановлення місця проживання дитини. Зазначає, що в оскаржуваній ухвалі суд послався на журнал судового засідання в справі про поділ майна подружжя, де зазначено, що клопотання про збільшення позовних вимог задоволено, не взявши до уваги технічний запис судового засідання, з якого вбачається, що у розгляді вимог щодо визнання договору купівлі-продажу квартири удаваним в частині покупця, визнання покупцем за договором купівлі-продажу іншу особу, визнання договору дарування недійсним судом було відмовлено з тих підстав, що цівимоги стосуються іншого предмету та повинні розглядатися в іншому провадженні.

У судове засідання апеляційного суду позивач та її представники не прибули, про час та місце розгляду справи повідомлені в установленому законом порядку, про що свідчить повідомлення про вручення поштового відправлення. Клопотання позивача про відкладення розгляду справи у зв'язку з перебуванням у відпустці її та представників, судовою колегією відхилене, оскільки не надано доказів на підтвердження причини неявки.

Апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

З матеріалів справи вбачається, що 03 грудня 2014 року позивач ОСОБА_2 звернулась до суду з даним позовом, просила ухвалити рішення, яким визнати договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1 від 23 серпня 2012 року удаваним в частині покупця; визнати покупцем за вказаним договором ОСОБА_3; визнати недійсним договір дарування спірної квартири, укладений між ОСОБА_4 та ОСОБА_3 (справа №760/26193/14-ц).

Залишаючи без розгляду на підставі ст. 207 ч. 1 п. 4 ЦК України дану позовну заяву ОСОБА_2, суд першої інстанції виходив з того, що в провадженні Шевченківського районного суду м. Києва перебуває аналогічна справа № 761/29113/14-ц (провадження №2/761/812/2015) - між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав.

Мотивуючи такий висновок, суд першої інстанції в оскаржуваній ухвалі зазначив наступне.

У провадженні Шевченківського районного суду м. Києва з 2014 року перебуває цивільна справа за №761/29113/14-ц (провадження №2/761/812/2015) за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя та встановлення місця проживання дитини.

05 листопада 2014 року відповідач у зазначеній справі ОСОБА_2 подала зустрічний позов до ОСОБА_3 про визначення місця проживання дитини та поділ майна подружжя, а 19 листопада 2014 року ОСОБА_2 подала заяву про збільшення позовних вимог, відповідно до якої, разом з іншими вимогами, заявила вимоги про визнання договору купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1 від 23 серпня 2012 року удаваним в частині покупця; визнання покупцем за вказаним договором ОСОБА_3; визнання недійсним договір дарування спірної квартири, укладеного ОСОБА_4 та ОСОБА_3.

Заява ОСОБА_2 про збільшення позовних вимог була прийнята до розгляду Шевченківським районним судом м. Києва у справі № 761/29113/14-ц (провадження № 2/761/812/2015) в судовому засіданні 19 листопада 2014 року, що підтверджується записами у журналі судового засідання від 19 листопада 2014 року, де зазначено, що о 13.55 год. представником відповідача ОСОБА_2 - ОСОБА_7 було заявлено клопотання «збільшення позовних вимог квартиру по АДРЕСА_1», о 13:58 год. суд ухвалив: «задовольнити клопотання».

З технічного запису фіксування судового засідання від 19 листопада 2014 року не було встановлено, що судом у судовому засіданні 19 листопада 2014 було постановлено ухвалу відповідно до вимог ч. ч. 4, 5 ст. 209 ЦПК України про відмову в прийнятті до розгляду заяви про збільшення позовних вимог в частині визнання договору купівлі-продажу квартири удаваним в частині покупця, визнання покупцем за договором купівлі-продажу, визнання договору дарування недійсним, у зв'язку з чим суд не приймає до уваги твердження представника позивача ОСОБА_7 про те, що Шевченківським районним судом м. Києва було відмовлено в прийнятті до розгляду заяви про збільшення позовних вимог в частині визнання договору купівлі-продажу квартири удаваним в частині покупця, визнання покупцем за договором купівлі-продажу, визнання договору дарування недійсним.

Крім того, з ухвали Шевченківського районного суду м. Києва від 17 лютого 2015 року про призначення експертизи та зупинення провадження в справі № 761/29113/14-ц (провадження № 2/761/812/2015) вбачається, що розглядається справа за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя, встановлення місця проживання дитини та зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 про визначення місця проживання дитини, поділ майна подружжя, визнання договору купівлі-продажу квартири удаваним в частині покупця, визнання покупцем за договором купівлі-продажу, визнання договору дарування недійсним, визнання майна спільною сумісною власністю подружжя, визнання права власності на квартиру.

Заслухавши доповідача, пояснення осіб, які беруть участь у справі, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, судова колегія дійшла до висновку про те, що питання закриття провадження в даній справі вирішене судом першої інстанції передчасно без належної перевірки всіх обставин справи, доводів та заперечень сторін щодо наявності підстав для закриття провадження.

Так, відповідно до п. 4 ст. 207 ЦПК України позовна заява залишається судом без розгляду, якщо такий же спір - між тими ж сторонами, про той же предмет і з тих самих підстав розглядається в іншому суді.

Проте, встановивши, що в іншому суді ОСОБА_2 було подано заяву про збільшення позовних вимог, серед яких було зазначено і вимоги про визнання договору купівлі-продажу квартири удаваним, визнання покупцем за договором купівлі-продажу, визнання договору дарування недійсним, суд першої інстанції не з'ясував питання про те, чи були ці вимоги прийняті судом до розгляду, пославшись на журнал судового засідання та технічний запис фіксування судового процесу від 19 листопада 2014 року, з яких неможливо достовірно встановити які саме вимоги ОСОБА_2, зазначені у заяві про збільшення позовних вимог, були прийняті до розгляду судом.

Крім того, посилання представника позивача на те, що нею у березні 2015 року була подана до Шевченківського районного суду м. Києва заява про зменшення позовних вимог, в якій відсутні вимоги про визнання договору купівлі-продажу квартири удаваним в частині покупця, визнання покупцем за договором купівлі-продажу, визнання договору дарування недійсним, судом не взяті до уваги та не з'ясовано питання про те, чи були зазначені позовні вимоги ОСОБА_2 предметом розгляду Шевченківського районного суду м. Києва на час постановлення оскаржуваної ухвали про закриття провадження.

З огляду на наведене, судова колегія вважає, що ухвала суду про закриття провадження постановлена в порушення вимог процесуального закону без повного та всебічного дослідження всіх обставин справи, у зв'язку з чим вона підлягає скасуванню з направленням справи до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Керуючись ст. ст. 307, 311 ЦПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити.

Ухвалу Солом'янського районного суду м. Києва від 19 травня 2015 року скасувати, справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Ухвала не підлягає оскарженню в касаційному порядку.

Головуючий:

Судді: