Справа № 635/3184/15-ц
РІШЕННЯ

іменем України

"13" травня 2015 р. Харківський районний суд Харківської області у складі:

Головуючого судді Панас Н.Л.,

При секретарі Супрун Я.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в смт. Покотилівка Харківського району цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності в порядку спадкування за заповітом та за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визнання права власності в порядку спадкування за заповітом, -

В С Т А Н О В И В :

Позивач ОСОБА_1, звернувся до суду із зазначеним позовом, яким просить визнати за нею в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_3, померлого 04.11.2007 р., право власності на ? частину домоволодіння №34 з надвірними будівлями, яке розташоване в с. Михайлівка, Харківського району Харківської області.

В обґрунтування позову зазначає, що житловий будинок з надвірними будівлями, розташований по вул. Михайлівській, 34, с. Михайлівка, Харківського району Харківської області, згідно договору купівлі-продажу від 08.12.1961 року, належав на праві приватної власності ОСОБА_4. ОСОБА_4 померла 24.08.1985 року, разом із нею на день її смерті були прописані та мешкали два її сина: ОСОБА_3 та ОСОБА_5. Після смерті матері ОСОБА_3 прийняв спадщину у вигляді 1/2 частини домоволодіння, про що ОСОБА_6 державною нотаріальною конторою Харківського району 15.11.1986 року видано свідоцтво про право на спадщину за законом. Інша 1/2 частина спірного домоволодіння ОСОБА_4 не успадкована, оскільки останній до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини не звертався, свідоцтво про право на спадщину за законом не отримував, помер 29.03.1993 року. Фактично ОСОБА_3 прийняв у спадщину і другу половину спірного домоволодіння, оскільки з моменту смерті матері і до 04.11.2007 року, - до моменту своєї смерті, постійно мешкав за вказаною адресою, здійснював поточний та капітальний ремонт будинку та надвірних будівель, займався присадибним господарством, тощо. 26.05.1990 року ОСОБА_3 уклав шлюб із матірю позивача та відповідача Левінцовою (у шлюбі ОСОБА_3) ОСОБА_7. З цього часу і до 10.01.2008 р. вона також постійно мешкала у спірному домоволодінні, вела спільне з чоловіком господарство. Позивач та відповідач постійно допомагали їм, брали учать у веденні присадибного господарства, ремонті будинку, тощо. 27.01.1992 р. ОСОБА_3 склав заповіт, посвідчений заступником голови Циркунівської селищної ради Харківського району Харківської області. За вказаним заповітом ОСОБА_3 заповідав все належне йому майно позивачу, ОСОБА_1 та відповідачу ОСОБА_2 в рівних частках.

В зустрічному позові відповідач також просила визнати за нею в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_3, померлого 04.11.2007 року, право власності на 1/2 частину домоволодіння №34 з надвірними будівлями, яке розташоване в с. Михайлівка, Харківського району Харківської області.

В обгрунтування позовних вимог зазначила, що Житловий будинок з надвірними будівлями, розташований по вул. Михайлівській, 34, с. Михайлівка, Харківського району Харківської області, згідно договору купівлі-продажу від 08.12.1961 року, належав на праві приватної власності ОСОБА_4. ОСОБА_4 померла 24.08.1985 року, разом із нею на день її смерті були прописані та мешкали два її сина: ОСОБА_3 та ОСОБА_5. Після смерті матері ОСОБА_3 прийняв спадщину у вигляді 1/2 частини домоволодіння, про що ОСОБА_6 державною нотаріальною конторою Харківського району 15.11.1986 року видано свідоцтво про право на спадщину за законом. Інша 1/2 частина спірного домоволодіння ОСОБА_4 не успадкована, оскільки останній до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини не звертався, свідоцтво про право на спадщину за законом не отримував, помер 29.03.1993 року. Фактично ОСОБА_3 прийняв у спадщину і другу половину спірного домоволодіння, оскільки з моменту смерті матері і до 04.11.2007 року, - до моменту своєї смерті, постійно мешкав за вказаною адресою, здійснював поточний та капітальний ремонт будинку та надвірних будівель, займався присадибним господарством, тощо. 26.05.1990 року ОСОБА_3 уклав шлюб із матірю позивача та відповідача Левінцовою (у шлюбі ОСОБА_3) ОСОБА_7. З цього часу і до 10.01. 2008 року вона також постійно мешкала у спірному домоволодінні, вела спільне з чоловіком господарство. Позивач та відповідач постійно допомагали їм, брали учать у веденні присадибного господарства, ремонті будинку, тощо. 27.01.1992 року ОСОБА_3 склав заповіт, посвідчений заступником голови Циркунівської селищної ради Харківського району Харківської області. За вказаним заповітом ОСОБА_3 заповідав все належне йому майно позивачу, ОСОБА_1 та відповідачу ОСОБА_2 в рівних частках.

Позивач у судове засідання не зявилась, надала заяву, в якій позов підтримала у повному обсязі та просила задовольнити.

Відповідач в судове засідання не зявивлась, надала заяву, в якій позов підтримала у повному обсязі та просила задовольнити.

Вивчивши матеріали справи та проаналізувавши спірні правовідносини, суд приходить до висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими і підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

Як встановлено судом, житловий будинок з надвірними будівлями, розташований по вул. Михайлівській, 34, с. Михайлівка, Харківського району Харківської області, згідно договору купівлі-продажу від 08.12.1961 р, належав на праві приватної власності ОСОБА_4, зареєстрованого в реєстрі за №2-3126. (а.с.10)

ОСОБА_4 померла 24.08.1985 року, відповідно до свідотства про смерть серії ІІІ-ВЛ №295672 (а.с.20), разом із нею на день її смерті були прописані та мешкали два її сина: ОСОБА_3 та ОСОБА_5. Після смерті матері ОСОБА_3 прийняв спадщину у вигляді 1/2 частини домоволодіння, про що ОСОБА_6 державною нотаріальною конторою Харківського району 15.11.1986 року видано свідоцтво про право на спадщину за законом. Інша 1/2 частина спірного домоволодіння ОСОБА_4 не успадкована, оскільки останній до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини не звертався, свідоцтво про право на спадщину за законом не отримував, помер 29.03.1993 р., свідотство про смерть серії ІV-ВЛ №364566. (а.с.21)

Фактично ОСОБА_3 прийняв у спадщину і другу половину спірного домоволодіння, оскільки з моменту смерті матері і до 04.11.2007 року, - до моменту своєї смерті, постійно мешкав за вказаною адресою, здійснював поточний та капітальний ремонт будинку та надвірних будівель, займався присадибним господарством, тощо.

26.05.1990 р. ОСОБА_3 уклав шлюб із матірю позивача та відповідача Левінцовою (у шлюбі ОСОБА_3) ОСОБА_7, свідотцтво про укладення шлюбу серії ІІІ-ВЛ №453111. (а.с.19)

З цього часу і до 10.01.2008 р. вона також постійно мешкала у спірному домоволодінні, вела спільне з чоловіком господарство. Позивач та відповідач постійно допомагали їм, брали учать у веденні присадибного господарства, ремонті будинку, тощо. (а.с.17)

27.01.1992 р. ОСОБА_3 склав заповіт, посвідчений заступником голови Циркунівської селищної ради Харківського району Харківської області. За вказаним заповітом ОСОБА_3 заповідав все належне йому майно позивачу, ОСОБА_1 та відповідачу ОСОБА_2 в рівних частках. (а.с.8)

04.11.2007 року помер ОСОБА_3, а 10.01.2008 року померла ОСОБА_8 (а.с. 15-16)

Позивач звернулась у встановлений законом шестимісячний строк до ОСОБА_6 державної нотаріальної контори Харківського району Харківської області із заявою про прийняття спадщини.

В письмовому розясненні, виданому позивачу ОСОБА_6 Державною нотаріальною конторою Харківського району їй розяснюється, що для вирішення питання можливості оформлення її спадкових прав на нерухоме майно, що знаходиться в с. Михайлівка, Харківського району, Харківської області, їй запропоновано звернутися до суду, оскілки в спадковій справі відсутні документи, що підтверджують право власності та державну реєстрацію вищевказаного нерухомого майна на двох зазначених власників, ОСОБА_3 та ОСОБА_4, а також відсутні документи, що підтверджують факт наявності родинного звязку між ОСОБА_4 та ОСОБА_3 (а.с.30)

Разом із тим, як вбачається з написів, зроблених на оригіналі свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого 15.11.1986 р. на ім'я ОСОБА_3, вказане свідоцтво зареєстроване в Циркунівській селищній ради народних депутатів 13.01.1992 року за №1685. (а.с. 24)

Факт постійного проживання ОСОБА_3 в спірному будинку на момент смерті його матері також підтверджується довідкою, виданою 14.03.1994 року Циркунівської селищною радою народних депутатів за №479. (а.с.25)

Оскільки після оформлення вказаних документів сплинув значний час, в теперішній час відомості про реєстрацію права власності на спірне майно за спадкодавцем ОСОБА_3 та, тим більше, його матірю ОСОБА_4 в Єдиному державному реєстрі речових прав на нерухоме майно відсутні.

В звязку із викладеним ,позивач змушена звернутися до суду із цим позовом.

Так, на момент смерті ОСОБА_4 діяв ЦК УРСР від 18.07.1963.

Згідно ст. 524 ЦК УРСР, спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом.

Спадкоємство за законом має місце, коли і оскільки воно не змінено заповітом.

Згідно ст. 549 ЦК УРСР, визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини.

Таким чином, ОСОБА_3 фактично прийняв спадкове майно у вигляді 1/2 частини спірного домоволодіння, оскільки на момент смерті спадкодавця ОСОБА_4 він фактично вступив в управління та володіння спадковим майном.

Згідно положень ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Відповідно до ст. 1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Стаття 1218 ЦК України встановлює, що до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Згідно ст.1223 ЦК України, право на спадкування мають особи, визначені у заповіті.

Також, відповідно до п. 11 ч. 1 ст. 346 ЦК України право власності припиняється в разі смерті власника, у звязку із чим на підставі ч. 4 ст. 25 ЦК України зупиняється його правоздатність, тому після смерті особи вже не може бути визнано за нею будь-яке право, в тому числі і право власності.

Частиною 3 статті 1268 ЦК України визначено, що спадкоємець, який постійно проживав із спадкодавець на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 ЦК України, він не заявив про відмову від неї.

Враховуючи вищевикладене та дослідивши письмові докази справи, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню.

На підставі вищевикладеного, ст.ст. 86, 100, 101 ЦК України (1963 року), ст.ст. 1216, 1218. 1220, 1223, 1233-1236, 1268-1270 ЦК України, керуючись ст.ст. 10,11, 60, 197, 212-215 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права права власності в порядку спадкування за заповітом - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_3, померлого 04.11.2007 р., право власності на ? частину домоволодіння №34 з надвірними будівлями, яке розташоване в с. Михайлівка, Харківського району Харківської області.

Позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визнання права власності в порядку спадкування за заповітом задовольнити.

Визнати за ОСОБА_2 в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_3, померлого 04.11.2007 р., право власності на ? частину домоволодіння №34 з надвірними будівлями, яке розташоване в с. Михайлівка, Харківського району Харківської області.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Харківської області протягом десяти днів з дня проголошення рішення шляхом подання апеляційної скарги. Особами, які брали участь у справі, але не були присутніми у судовому засіданні під час проголошення судового рішення може бути подана апеляційна скарга протягом 10 днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо воно не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя Н.Л.Панас