Справа № 204/2638/14-ц
Провадження № 2/204/50/15
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 лютого 2015 року Красногвардійський районний суд м. Дніпропетровська в складі:

головуючої судді Дубіжанської Т.О.

при секретарі Сорокіній А.С.

за участю представника позивача ОСОБА_1

за участю відповідачки ОСОБА_2

за участю представника відповідачки ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Дніпропетровську справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_2 про поділ спільного нерухомого майна подружжя, -

В С Т А Н О В И В :

У квітні 2014 року позивач звернувся до суду з позовною заявою, у якій просив визнати квартиру АДРЕСА_1 спільною сумісною власністю ОСОБА_4 та ОСОБА_2, поділити вищезазначену квартиру, визначивши розмір часток на зазначену квартиру: за ОСОБА_4 - 7/10, за ОСОБА_2 - 3/10, та визнати право власності в порядку розподілу майна подружжя. В обґрунтування свої вимог зазначає, що 05 серпня 2000 року між ОСОБА_4 та ОСОБА_2 було укладено шлюб, зареєстрований відділом реєстрації актів громадянського стану виконкому Красногвардійської районної у м. Дніпропетровську ради, актовий запис № 286. Рішенням Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 14 жовтня 2013 року вищезазначений шлюб було розірвано. Від шлюбу подружжя має дитину - ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1. У період шлюбу позивачем за особисті кошти була придбана квартира, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1. Для придбання вищезазначеної квартири, позивач 06 грудня 2006 року уклав договір № 06-6/32 з ТОВ «Жилбуд-Інвест», згідно умов якого позивач дає згоду на участь у Фонді фінансування будівництва, та бере на себе зобов'язання виконувати Правила і передає Управителю грошові кошти у довірчу власність з метою отримання у власність об'єкту фінансування. Управитель в свою чергу за даним договором приймає на себе зобов'язання здійснювати управління грошовими коштами, отриманими в довірчу власність від позивача. 22 лютого 2007 року рішенням Дніпропетровської міської ради виконавчого комітету, було вирішено оформити на праві приватної власності, з видачею свідоцтва позивачу на квартиру, на підставі договору про участь на паях у будівництві житлового будинку АДРЕСА_1, та оформлено право приватної власності на квартиру АДРЕСА_1. До того ж, позивачем було зроблено ремонт у квартирі: у кухні на суму 26 000 грн., у санвузлі на 26 000 грн., у вітальні на суму 15 000 грн. На сьогоднішній день позивач проживає у квартирі своєї матері, а відповідач у їхній спільній квартирі. Домовленості про поділ квартири не досягнуто. Таким чином, позивач звернувся до суду з даним позовом.

У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримала повністю, просила задовольнити їх у повному обсязі, посилаючись на підстави зазначені у позові.

Відповідачка у судовому засіданні проти задоволення позовних вимог частково заперечувала, та зазначила, що з часу реєстрації шлюбу до придбання спірної квартири та вселення в неї, їхня сім'я мешкала у двокімнатній квартирі разом з її батьками. За весь цей час, сім'я фактично знаходилася на утриманні батьків, оскільки вони з позивачем збирали кошти на придбання квартири. Спірна квартира була набута ними за спільні кошти та за час шлюбу. Ніякої домовленості між нею та позивачем щодо часток майна чи шлюбного договору не укладалося. Тому, просила суд, розділити спірне майно подружжя у рівних частках, визначивши право власності на ? частку квартири за кожним.

Представник відповідачки у судовому засіданні просив задовольнити позовні вимоги частково, визначивши спірну квартиру, як спільне нерухоме майно подружжя, та розділивши квартиру між позивачем та відповідачем у рівних частках, визначивши право власності на ? частку квартири за кожним з подружжя.

Вислухавши сторони, вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 60 СК України - майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу).

Відповідно до ч. 1 ст. 355 ЦК України, майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно).

Згідно ч. 1 ст. 70 СК України - у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

Відповідно до ч. 3 ст. 70 СК України - за рішенням суду частка майна дружини, чоловіка може бути збільшена, якщо з нею, ним проживають діти, а також непрацездатні повнолітні син, дочка, за умови, що розмір аліментів, які вони одержують, недостатній для забезпечення їхнього фізичного, духовного розвитку та лікування.

У відповідності до ст. 71 СК України - майно, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними. Речі для професійних занять присуджуються тому з подружжя, хто використовував їх у своїй професійній діяльності. Вартість цих речей враховується при присудженні іншого майна другому з подружжя. Присудження одному з подружжя грошової компенсації замість його частки у праві спільної сумісної власності на майно, зокрема на житловий будинок, квартиру, земельну ділянку, допускається лише за його згодою, крім випадків, передбачених Цивільним кодексом України.

У судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_4 та ОСОБА_2 05 серпня 2000 року уклали шлюб, зареєстрований Відділом реєстрації актів громадянського стану виконкому Красногвардійської районної ради м. Дніпропетровська, актовий запис № 286. 14 жовтня 2013 року рішенням Красногвардійського районного суду м. дніпропетровська, вищезазначений шлюб було розірвано.

Позивач 06 грудня 2006 року уклав договір № 06-6/32 з ТОВ «Жилбуд-Інвест», згідно умов якого він дає згоду на участь у Фонді фінансування будівництва, та бере на себе зобов'язання виконувати Правила і передає Управителю грошові кошти у довірчу власність з метою отримання у власність об'єкту фінансування. Управитель в свою чергу за даним договором приймає на себе зобов'язання здійснювати управління грошовими коштами, отриманими в довірчу власність від позивача. 15 січня 2007 року між позивачем та Управителем було укладено додаткову угоди, відповідно до умов якої, загальна площа об'єкту фінансування становить 64,60 кв.м.

22 лютого 2007 року рішенням Дніпропетровської міської ради виконавчого комітету, було вирішено оформити на праві приватної власності, з видачею свідоцтва позивачу на квартиру, на підставі договору про участь на паях у будівництві житлового будинку АДРЕСА_1, та оформлено право приватної власності на квартиру АДРЕСА_1. На підставі даного рішення, 17 квітня 2007 року ОСОБА_4 було видане свідоцтво про право власності на нерухоме майно, а саме: на квартиру АДРЕСА_1.

Позивач посилається на те, що для забезпечення сім'ї він придбав спірну квартиру за власні кошти. До того ж, окрім проведеного ремонту квартири, він також за особисті кошти придбав усе необхідне з меблів та побутової техніки. Проте, дані посилання не знайшли свого підтвердження у судовому засіданні, оскільки позивачем не було надано належних та допустимих доказів, а тому суд не бере їх до уваги. Оскільки, спірна квартира була придбана ОСОБА_4 та ОСОБА_2 під час шлюбу, то вона є об'єктом права спільної власності подружжя. Право власності на квартиру АДРЕСА_1 зареєстровано за ОСОБА_4.

У судовому засіданні, встановлено, що з моменту придбання і до тепер відповідачка проживає у спірній квартирі разом з донькою - ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, батьком якої є ОСОБА_4, що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 (а.с. 11).

Враховуючи те, що квартира АДРЕСА_1 була придбана ОСОБА_4 та ОСОБА_2 під час перебування у шлюбі, то суд вважає за необхідне, розподілити спільне нерухоме майно подружжя у рівних частках, визнавши право власності на 1/2 частку квартири 6, буд. 32 к, по вул. Богданова у м. Дніпропетровську за ОСОБА_2 та на 1/2 частку зазначеної квартири за ОСОБА_4

Згідно ч. 1 ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Тому з відповідачки на користь позивача необхідно стягнути судові витрати по справі у розмірі 1 555 грн. 73 коп.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 60, 70, 71, 72 СК України, ст. ст. 10, 57-61, 81, 88, 209, 212-215 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_4 до ОСОБА_2 про поділ спільного нерухомого майна подружжя - задовольнити частково.

Поділити спільне сумісне майно подружжя, виділивши ОСОБА_4 1/2 частину квартири АДРЕСА_1, ОСОБА_2 1/2 частину квартири АДРЕСА_1.

Визнати за ОСОБА_4 право власності на 1/2 частину квартири АДРЕСА_1.

Визнати за ОСОБА_2 право власності на 1/2 частину квартири АДРЕСА_1.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_4 судовий збір по справі у розмірі 1 555 грн. 73 коп.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Дніпропетровської області через Красногвардійський районний суд м. Дніпропетровська шляхом подачі в 10-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Т. О. Дубіжанська