Справа № 347/482/15-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08.04.2015 м. Косів

Косівський районний суд Івано-Франківської області у складі:

Головуючого-судді: Цалин Б.М.

Секретаря: Терлюжак Н.П.

з участю позивачки: ОСОБА_1

представника третьої особи - Книщук Р.М.

розглянувши у відкритому, судовому засіданні в залі суду м. Косів цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_4, третьої особи - органу опіки і піклування Косівської РДА про позбавлення батьківських прав,-

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернулася в суд із вказаним позовом.

Позивачка, ОСОБА_1 в судовому засіданні вимоги позову підтримала, суду пояснила, що вона із 05.11.2011 року перебувала в зареєстрованому шлюбі із ОСОБА_4 , відповідачем по справі. За час перебування в шлюбі в них народився син : ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1. В наслідок сімейних непорозумінь їх шлюб було розірвано рішенням Косівського районного суду від 10.12.2013 року а малолітню дитину залишено на проживання із нею. З часу розірвання шлюбу син знаходиться на її вихованні та утриманні а відповідач в свою чергу із часу припинення їх фактичних шлюбних відносин, із 11.11.2012 року не приймає ніякої участі а ні в утриманні дитини, а ні в вихованні сина. Крім цього відповідач ніколи не цікавився ні здоров"ям, ні розвитком дитини. Таким чином відповідач умисно ухилився від своїх батьківських прав і обов"язків. Просить позов задоволити.

Відповідач ОСОБА_5 в судове засідання не з"явився будучи повідомленим належним чином про час та місце розгляду, причина неявки суду не відома.

Представник третьої особи - органу опіки і піклування Косівської РДА Книщук Р.М. в судовому засіданні вимоги позову підтримав, суду пояснив, що відповідно до висновку комісії з питань захисту прав дітей вирішено вважати за доцільне позбавити батьківських прав ОСОБА_4 відносно малолітнього сина - ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1.

Вислухавши сторони, вивчивши матеріали справи у їх сукупності та взаємозв"язку, суд вважає позовні вимоги підставними, доведеними в судовому засіданні i такими, що підлягають до задоволення за наступних підстав:

У відповідності до вимог ст.ст.10,11 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог чи заперечень. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до вимог цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

В судовому засіданні встановлено, що відповідач в справі, ОСОБА_4 являється батьком малолітнього ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 9), що стверджується свідоцтвом про народження дитини.

Як стверджується із копії рішення Косівського районного суду від 10.12.2013 року (а.с.8) шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_4 розірвано. Після реєстрації розірвання шлюбу позивачці в справі відновлено її дошлюбне прізвище "ОСОБА_1". В наслідок одруження позивачка в справі змінила своє прізвище "ОСОБА_1" на "ОСОБА_1" , що стверджується свідоцтвом про шлюб (а.с.16)

Службою у справах дітей Клосівської РДА прийнято висновок№45/07-14 від 11.08.2014 року (а.с.12) про доцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_4, відповідача в справі, відносно малолітнього сина ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1.

Стаття 51 Конституції України, а також статті 150 і 180 СК України встановлюють для батьків обов'язок виховувати та утримувати своїх дітей до їх повноліття.

Крім цього, стаття 12 Закону України "Про охорону дитинства" від 26 квітня 2001 року №2402-ІІІ зобов'язує батьків виховувати дітей, піклуватись про їх здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку їх природних здібностей, поважати гідність дітей, готувати їх до самостійного життя, праці, розвивати їх особистість, повагу до прав, свобод людини та громадянина. Такий же обов'язок щодо виховання та розвитку дитини на батьків покладає і стаття 59 Закону України "Про освіту".

У принципі 6 Декларації прав дитини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння, вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості, при цьому, малолітня дитина не повинна, крім тих випадків, коли є виняткові обставини, бути розлучена зі своєю матір"ю.

Як встановлено в судовому засіданні відповідач умисно ухилився від виконання своїх батьківських обов"язків по утриманню і вихованню свого малолітнього сина.

Одним із способів захисту інтересів неповнолітньої дитини є позбавлення батьківських прав того з батьків, хто неналежно виконує свої батьківські обов'язки.

Так, відповідно до частини 2 статті 164 СК України батько або мати можуть бути позбавлені батьківських прав відносно дитини, якщо вони ухиляються від виконання своїх обов'язків по її вихованню.

Аналізуючи вказану норму суд приходить до висновку про те, що ухилення від виконання обов'язку по вихованню дитини є актом свідомої поведінки, оскільки особа має реальну можливість виконати його, але не вчиняє відповідних дій і не бажає цього робити в майбутньому.

Разом із тим суд звертає увагу, що факт ухилення відповідача від виконання свого батьківського обов"язку щодо свого малолітнього сина стверджено і долученими до матеріалів справи письмовими доказами, а саме відповідно до довідки відділу ДВС № 04-21/2102 від 16.07.2014 року (а.с.15) вбачається, що відповідач в справі ОСОБА_5 з часу присудження аліментів 23.05.2013 р на даний час сплатив аліменти тільки один раз в сумі 600 грн, інших проплат не було. Фактично батько дитини з часу припинення шлюбних відносин з листопада 2012 року проживає окремо , не цікавиться здоров"ям та розвитком дитини.

В п.15 постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 30 березня 2007 року „Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" зазначено, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. В п.16 цієї ж постанови зазначено, що ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкується з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу. Зазначені факти як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками.

Таким чином, в ході судового розгляду справи отримані достовірні відомості, які свідчать про навмисне невиконання відповідачем своїх обов'язків по вихованню та утриманню малолітнього сина ОСОБА_5 2012 року народження, оскільки протягом тривалого часу він не проявляв відносно дитини належної турботи та уваги, не приймає участі у її вихованні та утриманні, не піклуються про стан здоров'я та розвитку, хоча зобов'язаний це робити та має таку можливість.

На підставі наведеного ст.ст. 164, 165, 166, 182, 184 Сімейного Кодексу України, керуючись ст.ст. 213 - 215, 218 ЦПК України, суд , -

В И Р І Ш И В :

Позов задоволити. Позбавити ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_3, жителя АДРЕСА_1 батьківських прав щодо неповнолітнього ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Івано-Франківського Апеляційного суду через Косівський районний суд протягом десяти днів з дня його проголошення а для осіб, які брали участь у справі, але не були присутні в судовому засіданні під час проголошення судового рішення -протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: Цалин Б.М.