Справа №489/9182/14-ц 01.04.2015 01.04.2015 01.04.2015
Провадження №22-ц/784/888/15
Провадження 22-ц/784/888/15 Головуючий по 1 інстанції Спінчевська Н.А.
Категорія 27 Доповідач апеляційного суду Колосовський С.Ю.
Р І Ш Е Н Н Я

І м е н е м У к р а ї н и

01 квітня 2015 року м. Миколаїв

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Миколаївської області в складі:

головуючого: Колосовського С.Ю.,

суддів: Локтіонової О.В., Ямкової О.О.,

за участю: секретаря судового засідання Свіщука О.В., представників позивача ОСОБА_2, ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу

за апеляційною скаргою ОСОБА_4

на рішення Ленінського районного суду м. Миколаєва від 20 лютого 2015 року

за позовом ОСОБА_4 до Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Фінансова ініціатива» (далі - ПАТ КБ «Фінансова ініціатива») про стягнення процентів, неустойки за депозитним договором та відшкодування моральної шкоди,

встановила:

В грудні 2014 року ОСОБА_4 звернувся з позовом до ПАТ КБ «Фінансова ініціатива» про стягнення грошових сум за депозитним договором.

Позивач вказував, що 03 вересня 2014 року уклав з Банком договір №341984 строкового банківського вкладу (депозиту) "Інтернаціональний», за умовами якого вніс 4 550 дол. США на строк до 08 вересня 2015 року під 11,75% річних. В подальшому між сторонами були укладені додаткові договори, за якими позивач поповнив вклад ще на 10 440 дол. США.

07 листопада 2014 року позивач звернувся до Банку із заявою про дострокове повернення йому 04 грудня 2014 року загальної суми вкладу в розмірі 14 990 доларів США.

Посилаючись на викладені обставини та на порушення його прав, як споживача банківських послуг, остаточно уточнивши свої вимоги просив стягнути з відповідача на його користь 18 168,75 дол. США з яких : 230,76 дол. США - проценти за користування вкладом, 17 292,60 дол. США - пеня 3%, 47,39 дол. США - три проценти річних, 598 дол. США - моральна шкода.

Рішенням Ленінського районного суду м. Миколаєва від 20 лютого 2015 року позов ОСОБА_4 задоволено частково: стягнуто з ПАТ КБ «Фінансова ініціатива» на його користь проценти за користування банківським вкладом за договором строкового банківського вкладу № 341984 від 03 вересня 2014 року та додатковими договорами до нього в розмірі 230,76 дол. США, три проценти річних в розмірі 47,39 дол. США. В задоволенні решти вимог відмовлено.

Додатковим рішення цього ж суду від 20 лютого 2015 року вирішено питання про розподіл судового збору.

В апеляційній скарзі позивач, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просив рішення суду в частині відхилених вимог скасувати та ухвалити нове, яким позов задовольнити в повному обсязі.

Заслухавши доповідь судді, дослідивши матеріали справи, перевіривши правильність рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 03 вересня 2014 року між ОСОБА_4 та Банком укладено договір №341984 строкового банківського вкладу (депозиту) "Інтернаціональний», за умовами якого позивач передав Банку 4 550 дол. США на строк до 08 вересня 2015 року під 11,75% річних.

09 вересня, 10 вересня та 11 вересня 2014 року між сторонами укладені додаткові договори до договору банківського вкладу відповідно до яких, позивач поповнив суму вкладу на 10 440 дол. США.

07 листопада 2014 року позивач звернувся до Банку із заявою про дострокове повернення йому 04 грудня 2014 року загальної суми вкладу в розмірі 14 990 дол. США.

ПАТ КБ «Фінансова ініціатива» повернув депозит позивачу остаточно лише 22 січня 2015 року.

Рішення суду в частині стягнення процентів за користування вкладом та трьох процентів річних не є предметом апеляційного розгляду на підставі ч. 1 ст. 303 ЦПК.

Ухвалюючи рішення про відмову в задоволенні вимог, суд виходив з того, що спірні правовідносини врегульовані нормами зобов'язального права та умовами договору банківського вкладу, якими не передбачено стягнення неустойки, а тому положення ч.5 ст.10 Закону „Про захист прав споживачів" не підлягають застосуванню.

Проте з таким висновком суду погодитись не можна.

Відповідно до ч.1 ст.1058 ЦК за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов'язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором.

За змістом спеціальних правових норм, якими врегульовані правовідносини банківського вкладу (глави 71 та 72 ЦК) відсутня заборона щодо забезпечення належного виконання зобов'язання неустойкою.

Виходячи з положень п.22 ст.1 Закону „Про захист прав споживачів" до відносин, що регулюються цим законом належать, в тому числі, відносини, які виникають при укладанні і виконанні договору банківського вкладу.

Частиною 5 ст.10 Закону "Про захист прав споживачів" передбачено, що у разі коли виконавець не може виконати (прострочує виконання) роботу (надання послуги) згідно з договором, за кожний день (кожну годину, якщо тривалість виконання визначено у годинах) прострочення споживачеві сплачується пеня у розмірі трьох відсотків вартості роботи (послуги), якщо інше не передбачено законодавством. У разі коли вартість роботи (послуги) не визначено, виконавець сплачує споживачеві неустойку в розмірі трьох відсотків загальної вартості замовлення.

Сплата виконавцем неустойки (пені), встановленої в разі невиконання, прострочення виконання або іншого неналежного виконання зобов'язання, не звільняє його від виконання зобов'язання в натурі.

Таким чином, якщо розмір неустойки сторонами не було визначено в договорі банківського вкладу, то до спірних правовідносин повинні застосовуватись загальні норми, а саме ч.5 ст.10 Закону "Про захист прав споживачів".

Як видно з п.5.1. договору банківського вкладу, сторони домовились, що у випадку невиконання або неналежного виконання зобов'язань за цим договором вони несуть відповідальність, передбачену чинним законодавством. Розмір неустойки за цим правочином сторони не узгоджували.

Вклад позивача в розмірі 14990 дол. США повертався банком поетапно, а саме: 17 грудня 2014р. - 900 дол. США, 18 грудня 2014р. - 900 дол. США, 19 грудня 2014р. - 900 дол. США, 22 грудня 2014р. - 900 дол. США, 25 грудня 2014р. - 900 дол. США, 25 січня 2015р. - 800 дол. США, 21 січня 2015р. - 9000 дол. США, 22 січня 2015р. - 818,43 дол. США.

За таких обставин, а саме доведеності факту порушення відповідачем зобов'язань по своєчасному поверненню позивачу депозиту, то наявні підстави, передбачені ч.5 ст.10 Закону "Про захист прав споживачів" для стягнення пені за період з 04 грудня 2014р. по 21 січня 2015р. Розмір пені за вказаний період прострочення, враховуючи поетапне зменшення вкладу складає 17 292,60 дол. США.

Оскільки розмір неустойки значно перевищує розмір присудженої за даним спором суми - 278,15 дол. США, суд вважає за можливе застосувати положення ч.3 ст.551 ЦК і зменшити неустойку до 1000 дол. США.

Рішення суду в частині відхилення решти вимог є законним і обґрунтованим.

Відповідно до вимог п.5 ч.1 ст.4 Закону "Про захист прав споживачів" споживачі мають право на відшкодування моральної (немайнової) шкоди, завданої внаслідок недоліків продукції (дефекту продукції), відповідно до закону.

Стягнення моральної шкоди, завданої неналежним виконанням договору банківського вкладу сторони спору не передбачили в договорі.

Отже, суд дійшов до вірного висновку про відсутність законних підстав для задоволення цих вимог.

Що ж стосується доводів в апеляційній скарзі про не розподіл судових витрат, то це питання вирішено додатковим рішення Ленінського районного суду м. Миколаєва від 20 лютого 2015 року.

Часткове задоволення апеляційної скарги є підставою (ст.88 ЦПК) для перерозподілу судових витрат і відповідно зміни судового рішення.

Керуючись ст.ст.303,307-309,316 ЦПК, колегія суддів

вирішила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 задовольнити частково.

Рішення Ленінського районного суду м. Миколаєва від 20 лютого 2015 року в частині відмови в задоволенні вимог про стягнення пені скасувати і ухвалити нове рішення про часткове задоволення цих вимог.

Стягнути з ПАТ КБ «Фінансова ініціатива» на користь ОСОБА_4 1000 (одну тисячу) дол. США пені.

Додаткове рішення від 20 лютого 2015р. в частині судових витрат змінити.

Стягнути з ПАТ КБ «Фінансова ініціатива» в дохід держави 295 (двісті дев'яносто п'ять) грн. 64 коп. судових витрат.

В іншій частині рішення суду залишити без змін.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржене в касаційному порядку на протязі двадцяти днів.

Головуючий: Судді: