Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 березня 2015 року місто Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області

в складі : головуючої - судді Монич О.В.,

при секретарі - Пассер М.І.

з участю позивача - ОСОБА_1

та відповідача - ОСОБА_2

та представник ОСОБА_2 - ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Ужгороді цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, Головне управління Державної міграційної служби України в Закарпатській області, ТОВ «Наш Добробут» про усунення перешкод в користуванні власністю, шляхом зняття з реєстрації, виселення та зобовязання до вчинення дій та зустрічної позовної заяви ОСОБА_2 до ОСОБА_1, третя сторона на стороні відповідача: ОСОБА_7 про визнання недійсним договору купівлі-продажу будинку та земельної ділянки від 17 жовтня 2011 року та договору позики від 18 жовтня 2010 року , -

встановив:

Позивач звернулася в суд з позовною заявою до ОСОБА_2, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, Головне управління Державної міграційної служби України в Закарпатській області, ТОВ «Наш Добробут» про усунення перешкод в користуванні власністю, шляхом зняття з реєстрації, виселення та зобовязання до вчинення дій, мотивуючи свій позов тим, що на підставі Договору купівлі-продажу будинку та земельної ділянки від 17.10.2011 р., ОСОБА_1 купила у ОСОБА_2 і являється власником будинку та земельної ділянки по АДРЕСА_1. Однак, ОСОБА_2 зі своїм чоловіком - ОСОБА_4, донькою - ОСОБА_5 та сином - ОСОБА_6, зареєстровані і фактично проживають у належному позивачу будинку, через що позивач не має можливості впорядкувати оформлення договорів та сплати комунальних послуг, що є для неї обтяжуючим.

ОСОБА_1 набула право власності на будинок та земельну ділянку по АДРЕСА_1, а право власності на будинок ОСОБА_2 припинилося.

Просить суд усунути перешкоди в користуванні власністю ОСОБА_1, а саме будинком та земельною ділянкою по АДРЕСА_1, шляхом:

- зняття з реєстрації місця проживання за даною адресою: ОСОБА_2,1959р.н., ОСОБА_4, 1957р.н., ОСОБА_5, 1982р.н., та ОСОБА_6, 1985 р.н.,

- виселення з будинку за даною адресою: ОСОБА_2, 1959 р.н., ОСОБА_4, 1957 р.н., ОСОБА_5, 1982 р.н., та ОСОБА_6, 1985р.н., а також зобов'язати Ужгородський Міський відділ Головного Управління Державної міграційної служби України в Закарпатській області.

В свою чергу ОСОБА_2 звернулася до суду із зустрічним позовом до ОСОБА_1, третя особа на стороні відповідача: ОСОБА_8 про визнання недійсним договору купівлі-продажу будинку та земельної ділянки від 17 жовтня 2011 року та договору позики від 18 жовтня 2010 року, мотивуючи свій позов тим, що договір купівлі-продажу будинку по АДРЕСА_1 та земельної ділянки від 17 жовтня 2011 року було здійснено від її імені гр. ОСОБА_7 гр. ОСОБА_1 без її відома за ціною, яка в в рази менше від ринкової. Підставою для укладення договору став договір позики, укладеного між ОСОБА_2 та ОСОБА_11 на суму 410800 гривень, та укладено відповідно договір іпотеки. На момент продажу і до цього часу будинок знаходився під забороною на відчуження. За договором позики ОСОБА_2 кошти від ОСОБА_11 не отримала, будь-які підтверджуючі документи у гр. ОСОБА_11 відсутні, договір був укладений внаслідок обману та під впливом того, що необхідно повернути в банк кошти в сумі близько 100000 гривень. ОСОБА_2 перебуває у шлюбі з гр. ОСОБА_4, який здійснив побудову двоповерхової літньої кухні, здійснив перебудову і перепланування будинку. Згоди ОСОБА_4 на відчуження спільно нажитого майна немає, що суперечить вимогам ст. 61, 62 Сімейного кодексу України. Про Фіктивність та нікчемність договору купівлі-продажу будинку та земельної ділянки свідчить той факт, що договір укладено 17.10.2011 року, а витяги з реєстру обтяжень рухомого майна та Держкомзему у м. Ужгороді значаться виданими 18.10.2011 року.

Просить визнати недійсним договір купівлі-продажу будинку та земельної ділянки від 17 жовтня 2011 року, укладеного від її імені гр. ОСОБА_7 та ОСОБА_1 та визнати недійсним договір позики від 18 жовтня 2010 року, укладеного між нею та гр. ОСОБА_7.

В судовому засіданні ОСОБА_1 позовні вимоги підтримала повністю та просила суд їх задовольнити з підстав наведених у позовній заяв. Проти задоволення зустрічного позову заперечила, мотивуючи це тим, що згідно договору купівлі-продажу від 17.10.2011р., вона - ОСОБА_1 є єдиним власником будинку і земельної ділянки за адресою АДРЕСА_1, даний будинок та земельну ділянку було придбано на законних підставах. У задоволені зустрічного позову просить відмовити.

ОСОБА_2 та її представник ОСОБА_3 в судовому засіданні зустрічну позовну заяву підтримали просили суд її задовольнити з підстав наведених у зустрічні позовній заяві. У задоволенні первісного позову заперечила, просять відмовити у його задоволенні.

Відповідачі ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, в судове засідання не з'явилися повторно, хоча про дату і час судового засідання були належним чином повідомлені.

Представник Головного управління Державної міграційної служби України в Закарпатській області в судове засідання не з'явився повторно, хоча про дату і час судового засідання був належним чином повідомлений.

Представник ТОВ «Наш Добробут» в судове засідання не з'явився повторно, хоча про дату і час судового засідання був належним чином повідомлений.

ОСОБА_7 в судове засідання не з'явилася повторно, хоча про дату і час судового засідання була належним чином повідомлена.

Заслухавши ОСОБА_1, ОСОБА_2 та її представника ОСОБА_3, вивчивши та перевіривши в судовому засіданні матеріали справи, суд приходить до наступного висновку.

Судом встановлено, що ОСОБА_13 та ОСОБА_2 14.01.2004 р. уклали договір дарування відповідно до якого ОСОБА_13 подарувала ОСОБА_2 житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами.

Відповідно до державного акту на право власності на земельну ділянку ОСОБА_2 на підставі рішення IV сесії V скликання за № 531 Ужгородської міської ради від 23 листопада 2007 року є власником земельної ділянки, розташованої в АДРЕСА_1. Цільове призначення земельної ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку та господарських будівель і споруд.

Відповідно до витягу з Реєстру прав власності на нерухоме майно Комунального підприємства «Бюро технічної інвентаризації м. Ужгорода» Ужгородської міської ради Закарпатської області» за № 14272202 від 17.04.2007 р. ОСОБА_2 належав на підставі договору дарування будинок по АДРЕСА_1, де в описі об'єктів зазначено 4 кімнати: Житловий будинок, літня кухня, огорожа та тротуар.

Отже, ОСОБА_2 була єдиним власником будинку розташованого по АДРЕСА_1 (де в описі об'єктів зазначено 4 кімнати: Житловий будинок, літня кухня, огорожа та тротуар), отриманий на підставі договору дарування та земельної ділянки, розташованої в АДРЕСА_1.

Відповідно до договору позики укладеного 18.10.2010 року ОСОБА_7 та ОСОБА_2 уклали договір про наступне. ОСОБА_2 отримала від ОСОБА_7 гроші в сумі 410800,00 грн. Відповідно до пункту «г» даного договору позики у випадку прострочення сплати суми чергового платежу на два місяці позикодавець має право реалізувати майно на підставі довіреності (передоручення), яка надана позичальником позикодавцю на право розпоряджатися майном.

ОСОБА_4 була надана згода своїй дружині ОСОБА_2 на отримання позики у розмірі 410800,00 грн., яка посвідчена приватним нотаріусом Селехман О.А.

Відповідно до договору іпотеки укладеного між ОСОБА_7 та ОСОБА_2 28.10.2010 року в забезпечення виконання зобов'язань передбачених п. 1.1. даного договору, ОСОБА_2 зобовязалася повернути ОСОБА_7 суму позики в розмірі 410800,00 грн., ОСОБА_2, передала в іпотеку будинок, що знаходиться в АДРЕСА_1 та земельну ділянку надану для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель та споруд, що знаходиться в АДРЕСА_1. Відповідно до п. 1.4 даного договору іпотеки будинок в цілому складається з 4 кімнат: Житловий будинок, літня кухня, огорожа та тротуар.

Також відповідно до договору іпотеки зазначено, що у випадку прострочення іпотекодавцем сплати платежу на три дні, іпотекодержатель набуває право на реалізацію предмета іпотеки, на підставі довіреності виданої іпотекодавцем. Іпотекодержатель має право на продаж предмета іпотеки, без необхідності отримання для цього будь-якого окремого уповноваження іпотекодавця.

Відповідно до ч.5 ст. 38 ЗУ «Про іпотеку» дії щодо продажу предмета іпотеки та укладання договору купівлі-продажу здійснюються іпотекодержателем від свого імені, на підставі іпотечного договору, який містить застереження про задоволення вимог іпотекодержателя, що передбачає право іпотекодержателя на продаж предмета іпотеки, без необхідності отримання для цього будь-якого окремого уповноваження іпотекодавця.

Відповідно до довіреності посвідченої нотаріусом Ужгородського міського нотаріального округу Селехман О.А. 18.10.2010 року ОСОБА_2 на підставі усного договору доручення уповноважила ОСОБА_7 розпоряджатися: продавати за ціну та на умовах йому відомих належний їй на праві приватної власності житловий будинок та земельну ділянку, розташованих по АДРЕСА_1.

Відповідно до договору купівлі-продажу будинку та земельної ділянки від 17.10.2011р., укладеного між ОСОБА_1 та ОСОБА_7, яка діяла від імені ОСОБА_2 на підставі довіреності, ОСОБА_1 придбала та стала власником будинку та земельної ділянки по АДРЕСА_1, що також підтверджується витягом про державну реєстрацію прав від 28.112012р. та відміткою на Державному акті про право власності на земельну ділянку серії НОМЕР_1.

Отже, на підставі договору купівлі-продажу ОСОБА_1 набула право власності на житловий будинок, літню кухню, огорожу та тротуар.

Також, відповідно до п. 7 даного договору факт відсутності заборони відчуження будинку та земельної ділянки підтверджується витягом з Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна, які видано приватним нотаріусом Ужгородського міського нотаріального округу Селехман О.А., 18.10.2011 р.

Відповідно до постанови про закриття кримінального провадження від 15.01.2014 р. кримінальне провадження внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань № 0002644 від 25 липня 2013 року за фактом підроблення та використання документів, які видаються чи посвідчуються підприємством, установою, організацією, приватним нотаріусом чи іншою особою, який надає права або звільняє від обов'язків з метою використання його як підроблювачем, так і іншою особою закрити по мотивам п. 2 ч1. ст. 284 КПК України за відсутністю в діях приватного нотаріуса Ужгородського міського нотаріального округу Селехман О.А. та гр. ОСОБА_7 складу кримінального правопорушення, передбаченого ст. 358 та с. 366 КК України.

Отже, проведеними слідчими діями в ході досудового розслідування не встановлено жодних ознак факту підробки Довіреності від 18 жовтня 2010 року посвідченої приватним нотаріусом Ужгородського міського нотаріального округу Селехман О.А. та гр. ОСОБА_7.

Відповідно до ст. 665 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно ч.1 ст.319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Відповідно до ст.321 ЦК України право власності є непорушним, ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Згідно абз. 3 п.5 ч,1 ст.7 ЗУ "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні", зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі, у т.ч., документів, які свідчать про припинення підстав на право користування житловим приміщенням.

Крім цього ОСОБА_2 у зустрічній позовній заяві зазначає, що спірний будинок належить їй на підставі договору дарування, посвідченого 14 січня 2004 року, якою ОСОБА_2 прийнято від гр. ОСОБА_13 лише житловий будинок з надвірними будівлями і спорудами під літ. «А» житловий будинок площею 202,5 кв.м. та під літерою «Б» сарай без земельної ділянки. ОСОБА_2 перебуває у шлюбі з гр. ОСОБА_4, який здійснив побудову двоповерхової літньої кухні, здійснено перебудову і перепланування будинку, про що свідчить витяг з реєстру прав власності на нерухоме майно № 14272202 від 17.04.2007 року. Однак, згоди ОСОБА_4 на відчуження спільно нажитого майна немає.

Так, відповідно до ст. 61 СК України об'єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту.

Відповідно до ст. 65 СК України дружина, чоловік розпоряджаються майном, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, за взаємною згодою.

Отже ОСОБА_2 зазначає, що добудована її чоловіком ОСОБА_4 двоповерхова літня кухня є її та її чоловіка спільною власністю, та оскільки ОСОБА_4 дозволу на її відчуження не давав, тому вона не може бути у власності ОСОБА_1 згідно договору купівлі-продажу від 17 жовтня 2011 року.

Однак, відповідно до витягу з Реєстру прав власності на нерухоме майно Комунального підприємства «Бюро технічної інвентаризації м. Ужгорода» Ужгородської міської ради Закарпатської області» за № 14272202 від 17.04.2007 р. ОСОБА_2 належав на підставі договору дарування будинок по АДРЕСА_1, де в описі об'єктів зазначено 4 кімнати: Житловий будинок, літня кухня, огорожа та тротуар.

Крім цього, відповідно до ст. 181 ЦК України до нерухомих речей (нерухоме майно, нерухомість) належать земельні ділянки, а також об'єкти, розташовані на земельній ділянці, переміщення яких є неможливим без їх знецінення та зміни їх призначення.

Відповідно до ст. 186 ЦК України річ, призначена для обслуговування іншої (головної) речі і пов'язана з нею спільним призначенням, є її приналежністю. Приналежність слідує за головною річчю, якщо інше не встановлено договором або законом.

Також, відповідно до ст. 183 ЦК України річ, призначена для обслуговування іншої (головної) речі і пов'язана з нею спільним призначенням, є її приналежністю. Приналежність слідує за головною річчю, якщо інше не встановлено договором або законом.

Крім того, ОСОБА_2 в зустрічній позовній заяві просить визнати договір купівлі-продажу недійсним від 17.10.2011 р. з підстав ненадання згоди її чоловіком на відчуження майна, оскільки вона перебуває у шлюбі з ОСОБА_4 та згоди її чоловіка на продаж будинку відсутня.

Дане твердження ОСОБА_2 не відповідає фактичним обставинам справи, оскільки ОСОБА_2 отримала будинок по АДРЕСА_1 на підставі договору дарування, а отже, даний будинок не є спільною сумісною власність подружжя

Відповідно до ст. 57 СК України особистою приватною власністю дружини, чоловіка є майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але на підставі договору дарування або в порядку спадкування.

А тому виходячи з положень ст. 57 СК України згода ОСОБА_4 на продаж майна, а саме будинку по АДРЕСА_1, що належав ОСОБА_2 на підставі договору даруванні не була потрібна.

Виходячи з наведеного суд приходить до висновку, що заявлені вимоги є обґрунтованими і підлягають до задоволення, оскільки позивач довела ті обставини на які посилалася як на підставу своїх вимог, а відповідач та її представник не надали суду докази та не довели в судовому засіданні під ставність свої позовних вимог.

Керуючись ст. ст. 10, 11, 209, 212, 214, 215, 218,223 ЦПК України, ст.ст. 181, 183, 186 ЦК України суд, -

РІШИВ:

Позовну заяву заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, Головне управління Державної міграційної служби України в Закарпатській області, ТОВ «Наш Добробут» про усунення перешкод в користуванні власністю, шляхом зняття з реєстрації, виселення до вчинення дій - задовольнити.

Зобовязати ОСОБА_2, ОСОБА_4, ОСОБА_5 та ОСОБА_6 усунути перешкоди в користуванні власністю ОСОБА_1, а саме будинком та земельною ділянкою по АДРЕСА_1

Виселити та зняти з реєстрації з будинку за адресою: по АДРЕСА_1, що у м.Ужгороді, Закарпатської обл ОСОБА_2, 1959 р.н., ОСОБА_4, 1957 р.н., ОСОБА_5, 1982 р.н., та ОСОБА_6, 1985р.н.

У задоволенні зустрічного позову ОСОБА_2 до ОСОБА_1, третя сторона на стороні відповідача: ОСОБА_7 про визнання недійсним договору купівлі-продажу будинку та земельної ділянки від 17 жовтня 2011 року та договору позики від 18 жовтня 2010 року - відмовити.

Апеляційнаскарга на рішення суду може бути подана протягом десяти днів з дня проголошеннярішення. Особи, які брали участь у справі, але не булиприсутні у судовому засіданніпід час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційнускаргупротягом десяти днів з дня отриманнякопіїцьогорішення.

Суддя Ужгородського

міськрайонного суду Монич О.В.