Сквирський районний суд Київської області
Справа № 376/2081/15-ц
Провадження № 2/376/1092/2015
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"30" листопада 2015 р. Сквирський районний суд Київської області

у складі: головуючого судді - Ярошенко С.М.,

при секретарі - Шумак Ю.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Сквира цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до директора Малолисовецького НВК "ЗОШ І-ІІ ступенів - дитячий садок" Сидоренка Сергія Степановича про прийняття на роботу,

встановив:

У жовтні 2015 року позивач звернувся до суду з зазначеним позовом.

В підтвердження позовних вимог вказав, що 02.10., 13.10.2015 року звертався до відповідача з заявами, в яких просив прийняти на роботу оператором газової котельні Малолисовецького НВК «ЗОШ І-ІІ ступенів - дитячий садок» на період опалювального сезону 2015-2016 р.

Має відповідну спеціальність, стаж та досвід роботи, є особою, якій до настання права на пенсію за віком залишилося 10 і менше років, проте відповідач відмовив у прийнятті на роботу, чим порушив його право на працевлаштування.

З урахуванням наведеного, просив зобов'язати відповідача прийняти його на роботу на посаду оператора газової котельні Малолисовецького НВК «ЗОШ І-ІІ ступенів - дитячий садок» на період опалювального сезону 2015-2016 р., згідно заяв від 02 та 13.10.2015 року.

У судовому засіданні позивач позов підтримав, посилаючись на викладені вище обставини. При цьому не заперечив, що у 1992-1995 р. працював старшим кочегаром у Малолисовецькій школі, звільнився з роботи за власним бажанням.

Відповідач у судовому засіданні заперечував щодо задоволення позовних вимог, посилаючись на те, що особи, які працювали операторами газової котельні Малолисовецького НВК «ЗОШ І-ІІ ступенів - дитячий садок» у період опалювального сезону 2014-2015 р., виявили бажання працювати на наступний опалювальний сезон, про що подали відповідні заяви, крім того зазначив, що в Малолисовецькому НВК «ЗОШ І-ІІ ст. - дитячий садок» на даний час працюють особи, які мають додаткові гарантії у сприянні в працевлаштуванні, тому просить відмовити в задоволенні позову. Також вказав, що позивач у 1992-1995 р. працював старшим кочегаром у Малолисовецькій школі. За час роботи допускав порушення трудової дисципліни: не виконував розпорядження директора школи, не дотримувався трудового розпорядку, за що мав стягнення.

Суд, заслухавши сторін, вивчивши письмові докази, надані сторонами в обґрунтування та заперечення позовних вимог, вважає, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом установлено, що 02.10., 13.10.2015 року позивач звертався до відповідача з заявами, в яких просив прийняти на роботу оператором газової котельні Малолисовецького НВК «ЗОШ І-ІІ ступенів - дитячий садок» на період опалювального сезону 2015-2016 р.

Має відповідну спеціальність, стаж та досвід роботи, є особою, якій до настання права на пенсію за віком залишилося 10 і менше років, проте відповідач відмовив у прийнятті на роботу.

На час розгляду справи в Малолисовецькому НВК «ЗОШ І-ІІ ст. - дитячий садок» відсутні будь - які вакансії, зокрема і вакансія оператора газової котельні та працюють особи, які мають додаткові гарантії у сприянні в працевлаштуванні, а тому директор Малолисовецького НВК «ЗОШ І-ІІ ступенів дитячий садок» не подавав інформацію про попит на робочу силу (вакансії) до Сквирського районного центру зайнятості.

Згідно ст.2 КЗпП України право громадян України на працю, - тобто на одержання роботи з оплатою праці не нижче встановленого державою мінімального розміру, - включаючи право на вільний вибір професії, роду занять і роботи, забезпечується державою. Держава створює умови для ефективної зайнятості населення, сприяє працевлаштуванню, підготовці і підвищенню трудової кваліфікації, а при необхідності забезпечує перепідготовку осіб, вивільнюваних у результаті переходу на ринкову економіку.

Відповідно до ст.2-1 КЗпП України Україна забезпечує рівність трудових прав усіх громадян.

За змістом статті 5-1 КЗпП України держава гарантує працездатним громадянам, які постійно проживають на території України, зокрема, правовий захист від необґрунтованої відмови у прийнятті на роботу.

Згідно ч.1 ст.21 КЗпП України трудовий договір є угода між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом чи фізичною особою, за якою працівник зобов'язується виконувати роботу, визначену цією угодою, з підляганням внутрішньому трудовому розпорядкові, а власник підприємства, установи, організації або уповноважений ним органом чи фізична особа зобов'язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін.

Відповідно до ч.1 ст.22 КЗпП України забороняється необґрунтована відмова у прийнятті на роботу.

За період перебування ОСОБА_1 на обліку в Сквирському районному центрі зайнятості, йому було видано п'ять направлень на працевлаштування, по одному з яких йому було відмовлено роботодавцем у зв'язку з невідповідністю вимогам оператора котельні, згідно відповіді Сквирського районного центру зайнятості від 03.08.2015 року № 721.

Твердження позивача щодо застосування до нього вимог Закону України «Про зайнятість населення» щодо додаткових гарантій у сприянні працевлаштуванню на увагу не заслуговують з наступних підстав.

Відповідно до п.5 ч.1 ст.14 Закону України "Про зайнятість населення" до категорій громадян, що мають додаткові гарантії у сприянні працевлаштуванню, належать особи, яким до настання права на пенсію за віком відповідно до статті 26 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" залишилося 10 і менше років.

Згідно ч.3 ст.14 Закону України "Про зайнятість населення" роботодавці самостійно розраховують квоту, зазначену в частині другій цієї статті, з урахуванням чисельності громадян, які на умовах повної зайнятості вже працюють на підприємствах, в установах та організаціях і належать до таких, що неконкурентоспроможні на ринку праці (крім інвалідів), та забезпечують їх працевлаштування самостійно. Роботодавці можуть звернутися за сприянням для працевлаштування даної категорії громадян до центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції.

Квота - це додаткові гарантії з працевлаштування працездатних громадян, які потребують соціального захисту та неспроможні на рівних умовах конкурувати на ринку праці, у розмірі 5 відсотків встановлюється підприємствам, установам та організаціям з чисельністю штатних працівників понад 20 осіб середньооблікової чисельності штатних працівників за попередній календарний рік.

Працевлаштування громадян, що мають додаткові гарантії у сприянні працевлаштуванню, може здійснюватися роботодавцями самостійно та за сприянням центру зайнятості. Для укомплектування вакансій роботодавці подають інформацію про попит на робочу силу (вакансії), у тому числі з урахуванням потреби для осіб, які мають додаткові гарантії у сприянні працевлаштуванню.

Згідно ч.1 ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними позовних вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до ч.3 ст.10 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, надавши докази відповідно до ст.ст.57-60 ЦПК України.

Разом з тим установлено відсутність підстав для зобов'язання відповідача прийняти позивача на роботу на посаду оператора газової котельні Малолисовецького НВК «ЗОШ І-ІІ ступенів - дитячий садок» на період опалювального сезону 2015-2016 р., згідно заяв від 02 та 13.10.2015 року.

Керуючись ст. 10,60,131,212-215,218 ЦПК України,

ст. 21, 22 КЗпП України, ст.14 Закону України "Про зайнятість населення", суд, -

вирішив:

Відмовити в задоволенні позову ОСОБА_1 до директора Малолисовецького НВК "ЗОШ І-ІІ ступенів - дитячий садок" Сидоренка Сергія Степановича про прийняття на роботу.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Ярошенко С.М.