Справа №442/7585/15-ц
Провадження №2/442/2621/2015
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 грудня 2015 року

Дрогобицький міськрайонний суд Львівської області в складі:

головуючого - судді Гарасимків Л.І.

при секретарі - Петрів В.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду міста Дрогобича цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 про виселення,-

в с т а н о в и в :

Позивач ОСОБА_1 звернувся в Дрогобицький міськрайонний суд з позовом до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 про виселення.

Позов мотивує тим, що він, ОСОБА_1, є власником квартири АДРЕСА_1. Ця квартира належить йому на праві особистої приватної власності на підставі свідоцтва про право власності на майно, яке було предметом іпотеки Серії НАН 383425 від 15.05.2015 року, посвідченого приватним нотаріусом Дрогобицького районного нотаріального округу ОСОБА_5 Дану квартиру він придбав на підставі акту державного виконавця про реалізацію предмета іпотеки, затвердженого начальником відділу ДВС Дрогобицького МРУЮ Львівської області від 28.04.2015 року за 341 270 грн. На момент реалізації предмета іпотеки, а саме вищевказаної квартири, та по сьогоднішній день, в ній є прописані та проживають ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3, про що свідчить Довідка ОСББ «Світанок» №148 від 08.09.2015 року. Він неодноразово звертався до відповідачів з проханням про їх добровільне виселення, однак вони жодним чином на це не реагують і вже понад 8 місяців з моменту купівлі ним цієї квартири й надалі продовжують там проживати і користуватися його майном всупереч його волі. Факт реєстрації та проживання відповідачів у квартирі створює йому перешкоди в реалізації права власності на належну йому квартиру, зокрема порушує його право користування та розпорядження згаданою квартирою. Також це спричиняє матеріальні збитки, оскільки відповідачі, зареєстровані, і він сплачує комунальні послуги в залежності від кількості зареєстрованих осіб. Відповідно до ч.3 ст.109 Житлового Кодексу України, звернення стягнення на передане в іпотеку жиле приміщення є підставою для виселення всіх громадян, що мешкають у ньому, за винятками, встановленими законом. Після прийняття кредитором рішення про звернення стягнення на передані в потеку житловий будинок чи житлове приміщення шляхом позасудового врегулювання на підставі договору всі мешканці зобов'язані на письмову вимогу іпотекодержателя або нового власника добровільно звільнити житловий будинок чи житлове приміщення протягом одного місяця з дня отримання цієї вимоги, якщо сторонами не погоджено більший строк. Якщо громадяни не звільняють жиле приміщення у встановлений або інший погоджений сторонами строк добровільно, їх примусове виселення здійснюється на підставі рішення суду. Отже, своїми діями відповідачі створюють йому перешкоди в користуванні та розпорядженні квартирою і порушують його право, як власника, на свій розсуд володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, що спричинило йому моральну шкоду. А тому у нього виникла необхідність звернутися до суду.

У судове засідання позивач ОСОБА_1 не зявився, однак від нього поступила заява, в якій підтримав позовні вимоги в повному обсязі, просить розглядати справу у його відсутності,а тому суд розглянув справу у відсутності позивача на підставі наявних доказів по справі.

Відповідачі ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 в судове засідання не зявилися, не повідомивши причин своєї неявки, хоча були своєчасно повідомленими про час та місце судового засідання.

Керуючись п.9 ст.74 ЦПК України, суд вважає цих осіб повідомленими про дату судового засідання. При таких обставинах суд визнав неявку відповідачів неповажною та розглянув справу у їх відсутності, провівши заочний розгляд справи.

Небажання відповідача надавати докази в обґрунтування своїх заперечень проти позову, зокрема з причини ухилення від участі в судових засіданнях, дає суду право при заочному розгляді справи обмежитися доказами, наданими позивачем, що повністю відповідає положенням ч.1 ст. 224 ЦПК України.

Відповідно до ст.197 ЦПК судовий розгляд проведено без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов слід задоволити з таких міркувань.

Як вбачається з копії Свідоцтва від 15.05.2015р., посвідченого приватним нотаріусом Дрогобицького районного нотаріального округу ОСОБА_5, відповідно до статті 66 Закону України «Про виконавче провадження», статті 41 Закону України «Про іпотеку» та на підставі акта державного виконавця про реалізацію предмета іпотеки, затвердженого начальником відділу ДВС Дрогобицького міськрайонного управління юстиції Львівської області 28 квітня 2015 року, позивачу ОСОБА_1 на праві власності належить майно, що складається з квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_2.

Як вбачається із копії Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 15.05.2015р., позивачу ОСОБА_1 на праві приватної власності належить квартира АДРЕСА_1.

Як вбачається за ст.391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджатися своїм майно, а також може вимагати усунення всяких порушень його права, хоча б ці порушення і не були поєднані з позбавленням володіння, а тому власник житла має право на підставі вищевикладеного вимагати від колишнього власника усунення перешкод у користуванні власністю шляхом виселення, зняття останнього з реєстрації, при цьому втрата права користування жилим приміщенням є наслідком припинення права власності на жиле приміщення у колишнього власника житла.

Ст.41 Конституції України та ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої України приєдналась 17.07.1997 року відповідно до закону від 17.07.1997 року «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, першого протоколу та протоколів №2, 4. 7 та 11 до Конвенції», закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися, розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд учиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб (ст.ст.316, 317, 319, 321 ЦК України). Гарантуючи захист права власності, закон надає власнику право вимагати усунення будь-яких порушень його права, хоч би ці порушення і не були поєднані з позбавленням володіння.

У відповідності до ст.7 ЗУ «Про свободу пересування та вільний вибір» визначено, що зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом 7 днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть, тощо.

Аналізуючи вище обставини, суд прийшов до переконання, що заявлені позовні підлягають до задоволення, оскільки відповідачі ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, будучи зареєстрованими у ІНФОРМАЦІЯ_4 не сплачують комунальні послуги за надання їм послуг електропостачання, газопостачання, водовідведення, тощо, та не дають можливості це зробити власнику вищевказаної квартири, тобто позивачу по справі, отже позбавляють можливості останньому безперешкодно користуватися своїм майном та за своєю волею, на власний розсуд розпоряджатися ним, учиняти щодо свого майна будь-які угоди, крім того, відповідачі на сьогоднішній день, не будучи власниками вищевказаної квартири, створюють перешкоди в реалізації права власності на належну позивачу ОСОБА_1 квартиру, а відтак порушують його право користування та розпорядження згаданою квартирою.

Крім того, реєстрація відповідачів - ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 створює для позивача певні незручності, оскільки він додатково повинен сплачувати за зайвих осіб витрати по оплаті за комунальні послуги, що породжують як власнику житла негативні наслідки ( вищевказаний факт унеможливлює оформити субсидії по відшкодуванню витрат за користування комунальними послугами), а тому суд дійшов до висновку про необхідність виселити відповідачів з квартири АДРЕСА_1 без надання іншого житла, а відтак заявлені позовні вимоги є підставними та обґрунтованими.

Відповідно до вимог ст.57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інші обставини, які мають значення для вирішення справи.

Отже, у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм житловим приміщенням, власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, зокрема, шляхом зняття особи з реєстрації місця проживання, предявивши одночасно одну із таких вимог: 1) про позбавлення права власності на житлове приміщення; 2) про позбавлення права користування житловим приміщенням; 3) про визнання особи безвісно відсутньою; 4) про оголошення фізичної особи померлою.

З огляду на це, вирішення питання про зняття особи з реєстраційного обліку залежить, зокрема, від вирішення питання про право користування такої особи житловим приміщенням відповідно до норм житлового та цивільного законодавства, зокрема.Відтак, задовольняючи позовні вимоги щодо виселення відповідача, слід вирішити питання про зняття його з реєстраційного обліку

Керуючись ст.ст. 10, 57-60, 209, 212-215, 224-226 ЦПК України, суд, -

вирішив:

Позов задоволити.

Виселити ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_5, ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_6, ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_7, з квартири АДРЕСА_3, без надання іншого житла.

Стягнути з відповідачів ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 судові витрати в користь позивача ОСОБА_1 судові витрати, тобто судовий збір в розмірі 487,20 грн.

Рішення може бути оскаржено в судову палату по цивільних справах Львівського апеляційного суду через Дрогобицький міськрайонний суд шляхом подання апеляційної скарги протягом 10 днів з дня проголошення рішення суду.

Заочне рішення може бути переглянуте Дрогобицьким міськрайонним судом, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Суддя Гарасимків Л.І.