Ухвала

іменем україни

15 липня 2015 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

Хопти С.Ф., Луспеника Д.Д., Штелик С.П.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5, ОСОБА_6 про встановлення факту проживання однією сім'єю та визнання права власності в порядку спадкування; за позовом ОСОБА_7 до ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, Київської міської ради, третя особа - Головне управління юстиції у

м. Києві, про встановлення факту проживання однією сім'єю та визнання права власності в порядку спадкування за касаційною скаргою ОСОБА_5, поданою представником - ОСОБА_8, на рішення Солом'янського районного суду м. Києва від 26 грудня 2014 року та ухвалу апеляційного суду м. Києва від 25 березня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У вересні 2013 року ОСОБА_4 звернулась до суду з указаним позовом, посилаючись на те, що ІНФОРМАЦІЯ_3 помер ОСОБА_9 Після його смерті відкрилась спадщина, до складу якої увійшла квартира АДРЕСА_1, та квартира АДРЕСА_2. Зазначала, що протягом п'яти років до часу відкриття спадщини вони проживали з ОСОБА_9 однією сім'єю без реєстрації шлюбу у належній йому квартирі АДРЕСА_1, вели спільне господарство, були пов'язані спільним побутом. Як спадкоємиця четвертої черги вона звернулась до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини. Разом з нею з такими заявами звернулись спадкоємці п'ятої черги - ОСОБА_10, правонаступником якої є ОСОБА_5, та ОСОБА_6

Ураховуючи наведене, позивачка просила встановити факт її проживання однією сім'єю із ОСОБА_9 у період протягом п'яти років до часу відкриття спадщини та визнати за нею право власності в порядку спадкування на зазначені квартири, як спадкоємицею четвертої черги.

У червні 2014 року ОСОБА_7 звернулась до суду з указаним позовом, посилаючись на те, що вона проживала однією сім'єю з ОСОБА_9, який помер ІНФОРМАЦІЯ_3, без реєстрації шлюбу у період протягом п'яти років до часу відкриття спадщини у квартирі АДРЕСА_1. Зазначала, що вона є спадкоємцем четвертої черги.

Ураховуючи наведене, позивачка просив встановити факт її проживання однією сім'єю із ОСОБА_9 у період протягом п'яти років до часу відкриття спадщини та визнати за нею право власності в порядку спадкування на зазначені квартири, як спадкоємицею четвертої черги.

Рішенням Солом'янського районного суду м. Києва від 26 грудня 2014 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду м. Києва від 25 березня 2015 року, у задоволенні позову ОСОБА_4 відмовлено. Позов ОСОБА_7 задоволено. Встановлено факт проживання однією сім'єю без реєстрації шлюбу ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1, з ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_2, у період протягом п'яти років до дня його смерті - ІНФОРМАЦІЯ_3. Визнано за ОСОБА_7 право власності на: квартиру АДРЕСА_1 та квартиру АДРЕСА_2 в порядку спадкування після ОСОБА_9, який помер

ІНФОРМАЦІЯ_3.

У касаційній скарзі ОСОБА_5 в особі представника - ОСОБА_8, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права й порушення норм процесуального права, просить скасувати вказані судові рішення та ухвалити нове рішення, яким позов ОСОБА_4 задовольнити у повному обсязі, а у задоволенні позову ОСОБА_7 відмовити.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України суд касаційної інстанції в межах касаційної скарги перевіряє правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні суду, чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність чи недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Встановлено й це вбачається з матеріалів справи, що оскаржувані судові рішення ухвалені з додержанням норм матеріального та процесуального права, а доводи скарги цих висновків не спростовують.

Задовольняючи позов ОСОБА_7 та відмовляючи в задоволенні позову ОСОБА_4, суди на підставі доказів, поданих сторонами, які належним чином оцінені (ст. 212 ЦПК України), дійшли до правильного висновку про те, що ОСОБА_7 протягом п'яти років до часу відкриття спадщини після смерті ОСОБА_9, яка настала ІНФОРМАЦІЯ_3, проживала з ним однією сім'єю без реєстрації шлюбу, яка, як спадкоємець четвертої черги, прийняла спадщину та за якою суди вірно визнали право власності.

Доводи касаційної скарги ОСОБА_5 виключно стосуються лише переоцінки доказів, що знаходиться поза межами повноваження суду касаційної інстанції (ст. 335 ЦПК України). Крім того, у касаційній скарзі ставиться питання про захист інтересів ОСОБА_4 (задоволення її позову), проте процесуальні повноваження на представлення її інтересів не надано.

Оскільки з матеріалів справи та змісту касаційної скарги не вбачається порушення судами норм матеріального та процесуального права, колегія суддів вважає за необхідне відхилити касаційну скаргу.

Керуючись ст. ст. 332, 336, 337 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_5, подану представником - ОСОБА_8, відхилити.

Рішення Солом'янського районного суду м. Києва від 26 грудня 2014 року та ухвалу апеляційного суду м. Києва від 25 березня 2015 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: С.Ф. Хопта

Д.Д. Луспеник

С.П. Штелик