Справа № 286/1518/15-ц
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 травня 2015 року м. Овруч

Овруцький районний суд Житомирської області в складі:

головуючого судді Смиковська Л. О.

з секретарем Деменчук О. Г.,

позивачем ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Овручі справу за позовом ОСОБА_1 до Бігунської сільської ради про визнання права власності на спадкове майно, третя особа - відділ державної реєстраційної служби Овруцького районного управління юстиції , -

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся з позовом до відповідача та просить визнати за ним право власності на домоволодіння АДРЕСА_1 після смерті його батька та матері - ОСОБА_2 та ОСОБА_3. Свої вимоги мотивуючи тим, що після смерті матері - ОСОБА_3 він як спадкоємиця за заповітом, прийняв спадщину, так як на день смерті проживав разом із спадкодавцем, але її оформити не може, оскільки покійна при житті не отримала свідоцтво про право власності на нерухоме майно після смерті батька.

Позивач в судовому засіданні позов підтримав та просить його задовольнити з підстав викладених у позові.

Відповідач в судове засідання не з'явився, будучи належним чином повідомленим про час, дату та місце розгляду справи. Про причини неявки не повідомив про розгляд справи у його відсутність не клопотав.

Представник третьої особи в судове засідання не з'явився, будучи належним чином повідомленим про час, дату та місце розгляду справи. Про причини неявки не повідомив про розгляд справи у його відсутність не клопотав.

Суд, вислухавши пояснення позивача та дослідивши наявні в матеріалах справи докази вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно свідоцтва про смерть (а.с.30) ОСОБА_2 помер ІНФОРМАЦІЯ_5.

Згідно свідоцтва про смерть (а.с.5) ОСОБА_3 померла ІНФОРМАЦІЯ_6.

Із свідоцтва про народження (а.с.3) вбачається, що ОСОБА_1 являється сином нині покійних: ОСОБА_2 та ОСОБА_3.

Як вбачається із заповіту, посвідченого секретарем виконавчого комітету Бігунської сільської ради від 15.08.2000 року (а.с.4) ОСОБА_3 все своє майно заповіла ОСОБА_1

Після смерті ОСОБА_2 відкрилася спадщина на належне йому майно: житловий будинок АДРЕСА_1, 1946 року побудови, що підтверджується довідкою № 170 від 19.01.2015 року виданою виконавчим комітетом Бігунської сільської ради (а.с.29).

Згідно довідки Бігунської сільської ради №472 від 15.04.2015 року (а.с.13) ОСОБА_2 був прописаний і постійно проживав в АДРЕСА_1 по день смерті. На день його смерті, протягом шести місяців і по день смерті у вказаному будинку була прописана і проживала його дружина - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2.

Згідно довідки Бігунської сільської ради №467 від 10.04.2015 року (а.с.11) ОСОБА_3 була прописана і постійно проживала в АДРЕСА_1 по день смерті. На день її смерті, протягом шести місяців і по день смерті у вказаному будинку був прописаний і проживав її син - ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3.

По факту прийняття спадщини спадкові справи в Овруцькій ДНК після померлого ІНФОРМАЦІЯ_5 ОСОБА_2 та померлої ІНФОРМАЦІЯ_6 ОСОБА_3 не заводилися, так як спадкоємці із заявами про прийняття спадщини та заявами про видачу свідоцтва про право на спадщину не зверталися, що підтверджується повідомленням № 667/01-16 від 23.04.2015 року (а.с.21).

Як вбачається із інформаційних довідок зі Спадкового реєстру (а.с.22,23) у Спадковому реєстрі відсутня інформація про спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину після смерті ОСОБА_2 та ОСОБА_3.

Постановою Овруцької ДНК № 606/02-31 від 14.04.2015 року позивачу відмовлено у вчиненні нотаріальних дій у зв'язку з тим, що позивачем не пред'явленні правовстановлюючі документи, встановленні чинним законодавством України (а.с.12).

У відповідності до ст.549 ЦК України (1963 рік) визнається, що спадкоємець прийняв спадщину:

1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном;

2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини.

Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини.

Відповідно до ст.549 ЦК України (1963 року) - дією, що свідчить про прийняття спадщини є фактичний вступ у володіння та управління спадковим майном. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини.

В силу ст.551 ЦК України (1963 року) якщо спадкоємець, закликаний до спадкоємства за законом або за заповітом, помер після відкриття спадщини, не встигнувши її прийняти в установлений строк (стаття 549 цього Кодексу), право на прийняття належної йому частки спадщини переходить до його спадкоємців (спадкова трансмісія).

Як встановлено в судовому засіданні ОСОБА_3 прийняла спадщину після смерті свого чоловіка, так як згідно довідки проживала та була зареєстрованою з померлим. Таким чином, до покійної ОСОБА_3 перейшло право власності на житловий будинок АДРЕСА_1.

Позивач, вступив у володіння та управління спадковим майном після смерті матері, так як згідно довідки проживав та був зареєстрований з померлою.

З інформації з реєстру прав власності на нерухоме майно, державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна за результатом розгляду запиту наданого державним реєстратором прав на нерухоме майно Овруцького РУЮ Житомирської області (а.с.28) вбачається, що у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, у Державному реєстрі іпотек, Єдиному реєстрі заборон відчуження об'єктів нерухомого майна, Реєстрі прав власності відсутня інформація стосовно реєстрації права на нерухоме майно, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1.

З інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно наданого державним реєстратором прав на нерухоме майно Овруцького РУЮ Житомирської області вбачається, що у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно відомості відсутні на житловий будинок, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 27).

Отже, ОСОБА_2 та ОСОБА_3 при житті не отримали свідоцтво про право власності на домоволодіння, а тому позивач не може оформити правовстановлюючі документи на спадкове майно маючи на то право.

Відповідно до вищенаведеного, слід враховувати зміну редакції ч. 4 ст. 331, ч. 4 ст. 334 ЦК України і застосовувати редакцію закону, що діяла на час виникнення права у самого спадкодавця на момент закінчення будівництва, зокрема, положення ЦК УРСР 1963 року Закону « Про власність», Закон України від 07.12.1990 р. «Про місцеві ради народних депутатів та місцеве та регіональне самоврядування», Постанову КМ України від 11.03.1985 р. № 105 Про порядок обліку житлового фонду в Українській РСР, вказівки по веденню по господарського обліку в сільських радах народних депутатів, затвердженими Центральним статистичним управлінням СРСР 12.05.1985 року № 5-24-26. За змістом зазначених нормативних актів виникнення права власності на житлові будинки, споруди не залежало від державної реєстрації цього права.

Відповідно до Вказівок по веденню погосподарського обліку в сільських Радах народних депутатів, затверджений постановою Госкомстату СРСР, жилий будинок - будівля, яка має поштовий номер, уся або не менше половини загальної площі якої призначена для постійного проживання, розташована на земельній ділянці з усіма розміщеними на цій ділянці допоміжними будівлями, спорудами, елементами благоустрою у визначених межах.

В рядку «рік побудування» при визначенні року побудування ураховується рік, в якому цей будинок було введено в експлуатацію.

Оскільки на вищевказаний будинок відкрито господарство із зазначенням номеру та року забудови, то будинок вважається таким, що прийнятий в експлуатацію.

Відповідно до постанови № 7 Постанови Пленуму ВС України від 04.10.1991 року зі змінами від 25.05.1998 року Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на житловий будинок», право власності на житловий будинок виникало з моменту його реєстрації у виконкомі місцевої ради, тобто питання узаконення таких будівель відносилось до компетенції виконкомів місцевих рад. Відповідно до ст. 328 ЦК України право вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону.

Так як право власності на нерухоме майно не може бути зареєстроване за особою яка померла, оскільки зі смертю особи її права та дієздатність припиняються ст. 25 та 346 ЦК України, то відповідно до роз'яснень Міністерства Юстиції України, у разі смерті власника нерухомого майна, первинна реєстрації права власності на яке не була проведена в БТІ, питання визначення цього майна попередньому власнику та наступного його власника/спадкоємця/ повинно вирішуватися в судовому порядку.

На підставі викладеного, суд вважає за можливе визнати за позивачем право власності на спадкове майно.

Згідно технічного паспорту на житловий будинок, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 вартість нерухомого майна становить 287364,00 грн. (а.с.6-10).

Позивачем сплачено судовий збір у сумі 2873,64 грн.

Керуючись ст.ст.3, 10, 11, 60, 196, 212-215, 218, 226 ЦПК України, суд,

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити повністю.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_4, право власності на житловий будинок АДРЕСА_1, рік побудови 1946, що належав померлому ІНФОРМАЦІЯ_5 ОСОБА_2.

Апеляційна скарга на рішення може бути подана через Овруцький районний суд в апеляційний суд Житомирської області протягом 10 днів з дня його проголошення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Повний текст рішення виготовлено 12.05.2015 року.

Суддя: Л. О. Смиковська