Номер провадження: 22-ц/785/799/15
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
Доповідач Сегеда С. М.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27.01.2015 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області в складі:

головуючого Сегеди С.М.,

суддів: Артеменка І.А.,

ОСОБА_2,

за участю секретаря Феленко В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_3 на ухвалу Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 27 жовтня 2014 року про відмову у визначенні поважними причини пропуску позовної давності для предявлення позову ОСОБА_3 до ОСОБА_4, Публічного акціонерного товариства Банк Фінанси та кредит, приватного нотаріуса Білгород-Дністровського міського нотаріального округу Одеської області ОСОБА_5 про визнання недійсним іпотечного договору,

встановила:

22 серпня 2014 року позивач ОСОБА_3 звернувся до суду із зазначеним позовом, в якому просив визнати поважними причини пропуску позовної давності для предявлення зазначеного позову, обґрунтовуючи вимоги тим, що відповідач ОСОБА_4, підписуючи оскаржуваний іпотечний договір, не мав необхідного обсягу цивільної дієздатності, оскільки не мав законних підстав для представництва інтересів позивача на території України у 2007 році, крім того, посилався на те, що про незаконність вказаної довіреності дізнався лише у 2013 році.

Ухвалою БілгородДністровського міськрайонного суду Одеської області від 27 жовтня 2014 року ОСОБА_3 було відмовлено у визначенні поважними причини пропуску позовної давності для предявлення позову до ОСОБА_4, ПАТ Банк Фінанси та кредит, приватного нотаріуса Білгород-Дністровського міського нотаріального округу Одеської області ОСОБА_5 про визнання недійсним іпотечного договору. (а.с. 61-62).

В апеляційній скарзі ОСОБА_3 ставить питання про скасування вищевказаної ухвали та направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції, посилаючись на те, що ухвала була постановлена з порушенням норм процесуального права.

Перевіривши законність і обґрунтованість оскаржуваного судового рішення, заслухавши доповідача, доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про необхідність задоволення апеляційної скарги, виходячи з наступних підстав.

Постановляючи ухвалу про відмову у визначенні поважними причини пропуску позовної давності для предявлення позову ОСОБА_3, суд виходив із того, що у відповідності до ч. 1 ст. 73 ЦПК України, суд поновлює або продовжує строк, встановлений відповідно законом або судом, за клопотанням сторони або іншої особи у разі його пропущення з поважних причин.

При цьому суду зазначив, що згідно ч. 2 ст. 73 ЦПК України, питання про поновлення чи продовження пропущеного строку вирішує суд, якому належало вчинити процесуальну дію або до якого потрібно було подати документ чи доказ.

Однак, правильно пославшись на норми цивільно-процесуального законодавства щодо підстав і мотивів застосування процесуального строку, судом не було враховано, що зазначені обставини підлягають зясуванню в ході розгляду справи по суті позовних вимог і вирішення питання щодо поважності причин пропуску строку для звернення до суду можливе лише за результатами розгляду справи. При цьому пропуск строку позовної давності, при наявності для того достатніх правових підстав, може бути самостійною підставою для відмови в позові.

Проте, без розгляду справи по суті позовних вимог, не зясувавши доводи сторін щодо обґрунтованості чи необґрунтованості позовних вимог, позбавивши сторони на подання доказів на підтвердження позовних вимог і заперечень проти них, суд безпідставно позбавив сторони цих прав, порушивши таким чином вимоги щодо змагальності сторін та диспозитивності цивільного судочинства, які передбачені ст.ст. 10, 11 ЦПК України.

Більш того, судом не було враховано, що відповідно до ч. 3 ст. 267 ЦК України позовна давність застосовується судом тільки по заяві сторони у спорі, яка в матеріалах справи відсутня.

Таким чином, відмовляючи ОСОБА_3 у визначенні поважними причини пропуску позовної давності для предявлення позову, суд без розгляду справи по суті позовних вимог, фактично вирішив питання, яке перешкоджає подальшому розгляду справи, що не передбачено діючим цивільно-процесуальним законодавством України.

У звязку з цим, колегія суддів також вважає за необхідне зазначити, що постановивши оскаржувану ухвалу, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі, суд, в порушення вимог, передбачених п. 7 ч. 1 ст. 2943 ЦПК України, необґрунтовано вказав, що вона не підлягає оскарженню.

Згідно ч.ч. 1,2,3 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір.

Колегія суддів зазначає, що заявник апеляційної скарги надав суду достатні, належні і допустимі докази існування обставин, на які він посилається як на підставу своїх доводів апеляційної скарги.

У відповідності до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

З огляду на викладене, колегія судів дійшла висновку про те, що оскаржуване судове рішення не відповідає зазначеним вимогам, доводи апеляційної скарги його повністю спростовують, так як ухвалу постановлено не у відповідності до вимог матеріального і процесуального права, у звязку з чим апеляційну скаргу слід задовольнити, оскаржувану увалу суду скасувати та питання про визнання поважними причини пропуску позовної давності для предявлення позову направити на новий розгляд до суду першої інстанції разом з вирішенням спору по суті позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 303, 304, п.4 ч.2 ст. 307, п.3 ч.1 ст. 312, ст.ст. 313 - 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів

ухвалила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити.

Ухвалу БілгородДністровського міськрайонного суду Одеської області від 27 жовтня 2014 року про відмову у визначенні поважними причини пропуску позовної давності скасувати.

Питання про визнання поважними причини пропуску позовної давності для предявлення позову направити на новий розгляд до суду першої інстанції разом з вирішенням спору по суті позовних вимог.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, однак може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Судді апеляційного суду Одеської області: С.М. Сегеда

ОСОБА_6

ОСОБА_2