АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
№22-ц/796/9510/15 Головуючий у 1 інстанції - Рибак М.А.
Доповідач - Панченко М.М.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 липня 2015 року м.Київ

Колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду м.Києва у складі:

головуючого судді - Панченка М.М.

суддів - Кирилюк Г.М., Вербової І.М.

при секретарі - Мікітчак А.Л.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1, який діє за дорученням ОСОБА_2, на ухвалу Шевченківського районного суду м. Києва від 26 травня 2015 року про відмову в поновленні строку на подання скарги на дії головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Державної виконавчої служби України ОСОБА_3, заінтересована особа - Підприємство «Фінансова консалтингова група»,-

В С Т А Н О В И Л А:

У квітні 2015 року ОСОБА_1, який діє за дорученням ОСОБА_2, звернувся до суду із скаргою, в якій просив визнати незаконними дії головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Державної виконавчої служби України ОСОБА_3 в частині складання акту опису та арешту майна - АДРЕСА_1 від 09.02.2015 року. Крім того, заявник просив поновити строк для звернення до суду із зазначеною скаргою. В обґрунтування поважності пропуску вказаного процесуального строку скаржник зазначав, що 15.02.2015 року ним вже подавалася аналогічна за змістом скарга, яка ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 17.04.2015 року була залишена без розгляду, з огляду на що заявник звернувся до суду повторно.

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 26 травня 2015 року заявнику відмовлено в поновленні пропущеного 10-денного строку на оскарження дій державного виконавця, передбаченого ст. 385 ЦПК України.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1, який діє за дорученням ОСОБА_2, просить ухвалу Шевченківського районного суду м. Києва від 26 травня 2015 року скасувати, а справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду. Посилається на порушення судом норм матеріального і процесуального права та наполягає на поважності причин пропуску заявником 10-денного строку для звернення до суду із скаргою на дії та рішення державного виконавця, оскільки залишення такої скарги без розгляду не перешкоджає повторному зверненню до суду.

Заслухавши доповідь судді Панченка М.М. та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про часткове задоволення апеляційної скарги з таких підстав.

Відповідно до ст. 383 ЦПК України, сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

Згідно ст. 385 ЦПК України, скаргу може бути подано до суду у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав чи свобод та у триденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав чи свобод, у разі оскарження постанови про відкладення провадження виконавчих дій. Пропущений з поважних причин строк для подання скарги може бути поновлено судом.

Відмовляючи в поновленні заявнику вказаного процесуального строку, суд першої інстанції виходив з того, що скаржником пропущено процесуальний строк для звернення до суду з такою скаргою без поважних на те причин.

Так, як зазначає сам скаржник, ним вже подавалася аналогічна за змістом скарга в межах встановлених процесуальним законом строків. Проте, ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 17.04.2015 року зазначена скарга залишена без розгляду.

За змістом ч. 2 ст. 207 ЦПК України, особа, заяву якої залишено без розгляду, після усунення умов, що були підставою для залишення заяви без розгляду, має право звернутися до суду повторно.

ОСОБА_2 та його представник скористалися своїм правом на повторне звернення до суду із скаргою на дії та рішення державного виконавця. Разом з тим, при повторному зверненню до суду із скаргою заявником пропущено строк, передбачений для такого звернення, а тому скаржнику необхідно обґрунтувати поважність причин пропуску процесуального строку, встановленого ст. 385 ЦПК України.

Судом першої інстанції обґрунтовано визнано неповажними обставини, на які посилається скаржник, як на причини пропуску зазначеного строку, а саме: залишення первісної скарги без розгляду, оскільки як вбачається з матеріалів справи, ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 17.04.2015 року залишено без розгляду зазначену скаргу за заявою самого скаржника.

Разом з тим, визнаючи неповажними причини пропуску строку на звернення до суду зі скаргою на дії державного виконавця, суд не надав належної оцінки положенням ч. 2 ст. 72 ЦПК України, згідно яких документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, якщо суд за клопотанням особи, що їх подала, не знайде підстав для поновлення або продовження строку.

Отже, суд, визнаючи причини пропуску процесуального строку неповажними, фактично не вирішив питання щодо поданих заявником документів(зокрема, скарги як такої).

Відповідно до п.3 ч.1 ст.312 ЦПК України розглянувши скаргу на ухвалу суду першої інстанції, апеляційний суд скасовує ухвалу і передає питання на новий розгляд до суду першої інстанції, якщо останній порушив порядок, встановлений для його вирішення.

Керуючись ст.ст.307,312 ЦПК України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1, який діє за дорученням ОСОБА_2, задовольнити частково.

Скасувати ухвалу Шевченківського районного суду м. Києва від 26 травня 2015 року, а справу направити до цього ж суду для повторного вирішення питання.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий

Судді