Справа №490/5920/14-ц 01.04.2015 01.04.2015 01.04.2015
Провадження №22-ц/784/42/15 Суддя першої інстанції - Черенкова Н.П.
Категорія 49 Суддя-доповідач апеляційного суду - Крамаренко Т.В.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

1 квітня 2015 року м. Миколаїв

Колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Миколаївської області в складі:

головуючої - Кутової Т.З.,

суддів: Крамаренко Т.В., Буренкової К.О.,

із секретарем судового засідання - Горенко Ю.В.,

без участі сторін, розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою

ОСОБА_2

на рішення Центрального районного суду м. Миколаєва від 22 вересня 2014 року по справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, -

в с т а н о в и л а :

В травні 2014 року ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу.

Позивач зазначав, що з 21 квітня 2009 року перебуває у зареєстрованому шлюбі з відповідачкою, проте шлюбні відносини між ними фактично припинились, протягом шести місяців проживають окремо, подружніх відносин не підтримують та не мають наміру їх відновляти, оскільки утрачені почуття любові і поваги.

Посилаючись на викладене, позивач просив суд про задоволення позову.

Рішенням Центрального районного суду м. Миколаєва від 22 вересня 2014 року позов задоволено, розірвано шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_3, зареєстрований 21 квітня 2009 року Міським відділом реєстрації актів громадянського стану Миколаївського обласного управління юстиції, актовий запис № 174.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить рішення суду скасувати та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позову, посилаючись на те, що суд першої інстанції всупереч вимогам ст. 111 СК України не вжив заходів щодо примирення подружжя.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи і перевіривши зазначені в скарзі доводи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Згідно ч.1 ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.

Відповідно до ч. 1 ст. 55 СК України дружина та чоловік зобов'язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім'ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги.

Положеннями ч.ч. 3,4 ст. 56 СК України передбачено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв'язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом.

В п. 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», роз'яснено, що проголошена в ст. 51 Конституції України охорона сім'ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Із цією метою суди повинні вживати заходів до примирення подружжя. Передбачене ч.1 ст. 111 СК України вжиття судом заходів щодо примирення подружжя застосовується у випадку відсутності згоди одного з них на розірвання шлюбу за ініціативою однієї зі сторін або суду у формі надання сторонам строку на примирення ( ч.5 ст. 191 ЦПК України).

З матеріалів справи вбачається справи, що сторони перебувають у шлюбі, який зареєстрований 21 квітня 2009 року Міським відділом реєстрації актів громадянського стану Миколаївського обласного управління юстиції, актовий запис № 174 (а.с.5).

Від подружнього життя сторони мають дочку - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.6).

Судом першої інстанції встановлено, що сторони припинили шлюбні відносини, жоден з подружжя не бажає зберегти сім'ю, тому подальше сумісне життя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що має істотне значення.

За клопотанням відповідачки ухвалою Апеляційного суду Миколаївської області від 3 грудня 2014 року сторонам був наданий строк для примирення тривалістю п'ять місяців.

17 березня 2015 року на адресу суду від ОСОБА_2 надійшла заява, в якій остання посилаючись на те, що примирення між нею та позивачем не відбулося, а навпаки стосунки погіршилися, просила про розірвання шлюбу (а.с.59).

Відповідно до ч.2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

З огляду на наведені обставини, суд першої інстанції на підставі ст.ст.112,113 СК України дійшов о обґрунтованого висновку про наявність підстав для розірвання шлюбу між сторонами, оскільки подальше спільне проживання сторін та збереження шлюбу є неможливим.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду.

Таким чином, підстави для скасування рішення суду, ухваленого з додержанням вимог матеріального та процесуального права відсутні.

Керуючись ст. ст. 303, 307, 308, 315 ЦПК України, колегія суддів,

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - відхилити.

Рішення Центрального районного суду м. Миколаєва від 22 вересня 2014 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і з цього часу протягом двадцяти днів може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуюча:

Судді: