Справа № 729/741/15-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І м е н е м У к р а ї н и

20 липня 2015 р. Бобровицький районний суд Чернігівської області в складі: головуючої судді В.І.Бойко, при секретарі Шлапак Н.А., за участю відповідача ,-

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Бобровиця цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на неповнолітню дитину,-

В С Т А Н О В И В :

Позивачка звернулась з вищезазначеним позовом до суду, в якому просить стягнути з відповідача на її користь аліменти в розмірі 1/3 частини від всіх його заробітків (доходів ), на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_3, який перебуває на її утриманні. В позові вказаує, що з 15 липня 1999 року перебуває з відповідачем у шлюбі, що зареєстрований Виконавчим комітетом Кудлаївської сільської ради Новгород-Сіверського району Чернігівської області, актовий запис № 1. Від шлюбу мають неповнолітнього сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, який проживає разом з нею та перебуває на її утриманні. Відповідач проживає окремо , від надання допомоги на утримання дитини ухиляється. Крім того, позивачка вказує, що на її утриманні знаходиться ще двоє неповнолітніх дітей, тому вона була вимушена звернутись до суду з позовом про стягнення аліментів.

Позивачка в судове засіданя не з»явилася, подала до суду заяву в якій просить справу розглянути без її участі , позовні вимоги задовольнити.

Відповідач ОСОБА_2 позовні вимоги визнав частково , не заперечує проти стягнення з нього аліментів на утримання сина в розмірі 1 / 4 частини всіх видів його заробітку. Просить врахувати при визначенні розміру аліментів його заробітну плату ,яка кожного місяця різна і її розмір пов»язаний з покладанням на нього певних обов»язків.

Вислухавши відповідача , дослідивши матеріали справи , оцінюючи наявні у справі докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному і обєктивному дослідженні, та керуючись законом, суд приходить до висновку, що заявлені позовні вимоги підлягають до часткового задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про укладення шлюбу 1-ЕЛ № 289890, сторони перебувають в шлюбі з 15 липня 1999 року, який зареєстрований Виконавчим комітетом Кудлаївської сільської ради Новгород-Сіверського району Чернігівської області, актовий запис № 1. (а.с. 6).

Від шлюбу мають неповнолітнього сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с.7), який проживає разом з матір»ю ОСОБА_1, що підтверджується довідкою Бобровицької міської ради (а.с.8) .

Згідно довідки ТОВ « Земля і Воля « відповідач працює в товаристві та отримує заробітну плату ( а.с. 26);

Згідно зі ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Згідно з ч.3 ст. 181 Сімейного кодексу України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

Згідно з ч. 2 ст. 182 Сімейного кодексу України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Відповідно до ч. 1 ст. 182 Сімейного кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення.

Конституцією України визначено основні права й обов'язки держави та громадян щодо забезпечення захисту дітей. Зокрема, згідно з ч.2 ст.51 Основного Закону - батьки зобов'язані утримувати дітей до їх повноліття. Відповідно до положень Конвеції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 р. (ратифікована Україною 27 лютого 1991р.) дитина, враховуючи її фізичну й розумову незрілість, потребує спеціальної охорони та турботи, включаючи належний правовий захист, як до, так і після народження. Відповідно до положень ч.8 ст.7 Сімейного кодексу України регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини.

Згідно із ч.1 ст.8 Закону України " Про охорону дитинства" кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.

В частині 1 ст.12 Закону України "Про охорону дитинства" закріплено, що сім'я є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

Відповідно до положень ст.141 СК України мати і батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебувають вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини.

Виходячи з того, що відповідач має задовільний стан здоров»я ,інших утриманців не має , працює, а отже має постійний заробіток, із якого можливо присудити частку від його доходу, те, що сторони зобовязані однаково на рівних умовах забезпечувати рівень життя їхньої дитини, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку, суд вважає, що слід стягнути з відповідача на користь позивачки аліменти на утримання неповнолітнього сина в розмірі ? частини всіх видів його заробітку (доходу) щомісяця, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Такий розмір аліментів буде відповідати принципу відповідальності відповідача за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя,необхідних для розвитку неповнолітнього сина і він не погіршить критично матеріальний стан відповідача, буде відповідати принципу справедливості,соціальної захищеності і розумності.

В іншій частині позову слід відмовити.

Відповідно до ч. 3 ст. 88 ЦПК України якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог.

Керуючись ст.27 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року,ратифікованої 27 лютого 1991 року,що набула чинності для України з 27 вересня 1991 року,ст. ст..180,182,183 СК України , ст. ст.10,11,212-215,218 ЦПК України,-

В И Р І Ш И В :

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на неповнолітню дитину задовольнити частково .

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, і/н НОМЕР_1, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_4, зареєстрованого ІНФОРМАЦІЯ_5 ,проживаючого ІНФОРМАЦІЯ_6 на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_7, аліменти в розмірі 1/4 частки від всіх його заробітків /доходів/ на утримання сина ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_2, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку починаючи з 30 червня 2015 року і продовжуючи до його повноліття.

В іншій частині позовних вимог відмовити .

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір в розмірі 243 гривень 60 коп.

Рішення в частині стягнення аліментів за один місяць підлягає негайному обовязковому виконанню .

На рішення сторонами може бути подано до Чернігівського апеляційного суду через Бобровицький райсуд апеляційну скаргу протягом десяти днів після проголошення рішення, а особами , які були в судовому засіданні і не були присутні при оголошенні рішення суду,протягом десяти днів після отримання копії рішення суду.

СУДДЯ