Справа № 755/8254/15-ц
Ухвала

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"06" травня 2015 р. суддя Дніпровського районного суду м. Києва Виниченко Л.М., розглянувши заяву позивача ОСОБА_1 про забезпечення позову, -

в с т а н о в и в:

В провадженні Дніпровського районного суду м. Києва знаходиться цивільна справа за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу.

Разом із позовною заявою позивачем до суду подана заява про забезпечення позову шляхом накладення арешту на все рухоме та нерухоме майно, що належить ОСОБА_2, заборони нотаріусам вчиняти будь-які дії щодо перереєстрації права власності на все нерухоме та рухоме майно, що належить ОСОБА_2, заборони державним реєстраторам вчиняти будь-які дії щодо перереєстрації права власності на все рухоме та нерухоме майно, що належить ОСОБА_2 та заборони останньому виїжджати за межі України.

Заяву мотивує тим, що сума заборгованості є досить значною, а відповідач в свою чергу борг повертати не збирається, а тому відповідач у будь-який час може здійснити дії спрямовані на відчуження належного йому майна на користь третіх осіб, що у свою чергу може унеможливити виконання рішення суду шляхом примусового продажу майна.

Вивчивши матеріали позовної заяви, наведені заявником підстави для вжиття заходів забезпечення позову, встановлено наступне.

Відповідно до вимог статті 151 ЦПК України, суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, може вжити заходи забезпечення позову. Забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Види забезпечення позову визначені ч. ч. 1, 2 ст. 152 ЦПК України.

Як вбачається з поданого позову, предметом позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 є стягнення боргу.

Обґрунтовуючи заявлене клопотання про вжиття заходів забезпечення позову заявник посилається на те, що відповідач свої зобов'язання за договором позики не виконує, а тому існує велика ймовірність того, що відповідач відчужить належне йому майно на користь третіх осіб.

Згідно ч. 2 ст. 151 ЦПК України у заяві про забезпечення позову повинно бути зазначено причини, у зв'язку з якими потрібно забезпечити позов, вид забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності, інші відомості, необхідні для забезпечення позову.

Відповідно до ч. 3 ст. 152 ЦПК України, види забезпечення позову мають бути співмірними з заявленими позивачем вимогами.

Враховуючи зміст заявлених позовних вимог, предмет спору та беручи до уваги вимоги діючого законодавства, а також те, що позивачем не надано відомостей про рухоме та нерухоме майно, що належить відповідачу на праві приватної власності на час звернення із заявою до суду, суд позбавлений можливості дійти висновку про наявність достатньо обґрунтованих припущень, що невжиття заходів забезпечення позову у заявлений спосіб може у майбутньому утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду у разі задоволення позову.

Відповідно до ч. 8 ст. 153 ЦПК України суд встановивши, що заяву про забезпечення позову подано без додержання вимог ст. 151 цього Кодексу, повертає її заявнику.

Керуючись статтями 151-153, 209, 210 ЦПК України, суд -

у х в а л и в :

Повернути заяву позивача ОСОБА_1 про забезпечення позову без розгляду.

Копію ухвали направити заявнику.

Суддя: Л.М. Виниченко