Провадження №: 2/752/1279/15
23.03.2015 року Голосіївський районний суд м. Києва у складі:
головуючого судді Плахотнюк К.Г.
за участі секретаря судового засідання Ткачук М.І.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право на користування жилим приміщенням,
06.11.2014 року ОСОБА_1 звернулася в суд з позовом до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право на користування житловим приміщенням.
В обґрунтування заявлених позовних вимог позивачем зазначено, що у її співвласності перебуває квартира АДРЕСА_1 у м. Києві відповідно до свідоцтва про право власності на житло від 13.06.2007 року. 04.05.2012 року у зазначеній квартирі було зареєстровано ОСОБА_2, з яким вона перебувала у шлюбі. З травня 2014 року ОСОБА_2 перестав проживати за місцем реєстрації. Крім того, факт не проживання ОСОБА_2 у квартирі АДРЕСА_1 у м. Києві підтверджується актами про не проживання від 25.06, 26.08., 22.10.2014 року. Враховуючи той факт, що відповідач добровільно знятися з реєстрації не бажає, комунальні платежі не сплачує, в квартирі відсутні його особисті речі просила визнати ОСОБА_2 таким, що втратив право користування житловим приміщенням.
У судове засідання позивач не з»явилася, подала до суду клопотання про розгляд справи за її відсутності, повідомивши суд, що заявлений позов підтримують у повному обсязі, проти ухвалення заочного рішення не заперечують.
Відповідач, у судове засідання не з»явився, направлений судовий виклик за адресою зареєстрованого у встановленому законом порядку його місця проживання, повернуто до суду з відміткою відділу зв»язку про закінчення терміну зберігання, що за правилами п. 5 ст. 74 ЦПК України є підставою для висновку суду про належне повідомлення сторони.
З огляду на викладене, врахувавши думку позивача, суд ухвалив, розглянути справу за відсутності сторін, ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі даних.
Перевіривши матеріали справи, суд прийшов до висновку про необхідність задоволення заявлених до ОСОБА_2 позовних вимог з наступних підстав.
Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 є співвласником квартира АДРЕСА_1, що підтверджено свідоцтвом про право власності на житло від 13.06.2007 року (а.с. 7).
За даними довідки форми № 3 на квартиру АДРЕСА_1, у квартирі зареєстровано місце проживання ОСОБА_3 з 25.01.1984 року; ОСОБА_4 з 25.01.1984 року, ОСОБА_1 з 19.03.1992 року, ОСОБА_5 з 09.11.2010 року, ОСОБА_2 з 04.05.2012 року (а.с. 6).
Судом також встановлено, що відповідач ОСОБА_2 поселився до спірної квартири та був зареєстрованим в якості члена сім»ї співвласниці зазначеної квартири ОСОБА_1
Відповідно до рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 01.10.2014 року шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 розірвано 01.10.2014 року (а.с. 29-31).
За правилами ст. 316 ЦК України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб, а ст. 317 цього ж Кодексу передбачено, що власникові належить право володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до вимог ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд, має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, що не суперечать закону.
Звертаючись в суд з позовом, позивач стверджують, що відповідач з травня 2014 року припинив проживання в спірній квартирі, однак не знявся з реєстраційного обліку, а тому у такий спосіб чинить їй перешкоди щодо використання на власний розсуд належного їй майна, яким є спірна квартира.
Крім того, за даними актів: від 25.06, 26.08, 22.10.2014 року складеного комісією у складі сусідів ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8 та двірника ОСОБА_9 щодо обстеження квартири АДРЕСА_1 на предмет встановлення факту не проживання ОСОБА_2, комісією встановлено, що ОСОБА_2 у квартирі за вище вказаною адресою не проживає (а.с. 8, 9, 10).
За правилами ст. 405 ЦК України, члени сім»ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім»ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім»ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.
Наразі, приймаючи до уваги, що відповідач був зареєстрований та проживав у спірній квартирі в якості члена сім»ї співвласниці, яка приходилась йому дружиною, однак більше не проживає у зазначеній квартирі, а факт розірвання шлюбу з ОСОБА_2 є підставою для висновку, що обставини за яких відповідач поселився до квартири АДРЕСА_1 та проживав у ній, як чоловік останньої відпали, суд приходить до висновку про необхідність задоволення заявлених позовних вимог ОСОБА_1 щодо визнання відповідача ОСОБА_2 таким, що втратив право користування квартирою АДРЕСА_1.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 316,317,319,321,325,405 ЦК України, ст.ст. 10,11,60,88,208,213,224 ЦПК України, суд -
позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право на користування жилим приміщенням, задовольнити.
Визнати ОСОБА_2 таким, що втратив право на користування квартирою АДРЕСА_1.
Рішення може бути оскаржено позивачами до Апеляційного суду м. Києва. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення Апеляційна скарга подається апеляційному суду через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення, заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, наведеному вище. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Суддя К.Г. Плахотнюк