Справа № 645/918/15-ц
Провадження № 2/645/916/15
ЗАОЧНЕ Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
07 грудня 2015 року Фрунзенський районний суд м.Харкова у складі: головуючого судді Шарка О.П., секретаря судових засідань - Анацької К.Є., розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку заочного розгляду в м. Харкові цивільну справу за позовом ОСОБА_2, ОСОБА_3, до ОСОБА_4, Державної служби інтелектуальної власності України, третя особа - ОСОБА_5 про порушення прав інтелектуальної власності та скасування патенту , -
Позивач у лютому 2015 року звернувся до суду з вищевказаним позовом який обґрунтовує наступним. Між Позивачем 1 (ОСОБА_2) та Позивачем 2 (ОСОБА_3) укладено договір 1 від 20.05.2012 року відповідно до якого Позивач 2 на замовлення Позивача 1 створює об'єкти авторського права, які мають узагальнюючу назву «графічне комбіноване зображення, яке розміщене на упаковках продукції під загальною назвою «Суміш поживна для кімнатних рослин і городніх культур». Затвердження зображень відбувалось Замовником на підставі Актів до вказаного Договору.З моменту укладання вищезазначеного договору та створення об'єктів авторського права ОСОБА_2 здійснювався випуск упаковок у яких реалізовувалась продукція позивача 1 та на яких містилися зображення виконанні ОСОБА_3 на замовлення ОСОБА_2 згідно вказаного договору та які в свою чергу зареєстровані ОСОБА_4 у вигляді промислового зразка за патентом України № НОМЕР_1.При цьому позивачі вказують,що в межах розгляду господарськими судами України: господарським судом Харківської області. Харківського апеляційним господарським судом, Вищим Господарським Судом України справи № 922/4343/13 «Про порушення авторських прав на твір та виплату компенсації», де Позивачем є ФОП ОСОБА_2. а відповідачем є ФОП ОСОБА_5 було встановлено, що випуск продукції Позивача 1 в упаковках па яких містилися зображення, які реєстровані якості промислового зразка за патентом України № НОМЕР_1. було розпочато 25.01.2013 тобто раніше ніж дата подачі ОСОБА_4 заявки на промисловий зразок 18.03.2013.Таким чином, позивач вважає, що на дату подання ОСОБА_4 заявки па промисловий зразок «ІНФОРМАЦІЯ_1» Позивачем 1 здійснювалась реалізація його продукції в упаковках на яких містилися зображення майнові права на які належить ОСОБА_2 Також позивачі зазначають,що в межах розгляду господарськими судами вищевказаної господарської справи № 922/4343/13. Відповідачем 1 було надано «Договор авторского заказа от 01.11.2012» укладений між ОСОБА_4 (Відповідач) та ОСОБА_3 (Позивач 2) та «Акт прийому - передачі твору і майнових прав від 04.12.2012» (між тими ж сторонами), який в свою чергу став підставою для подання заявки на промисловий зразок «ІНФОРМАЦІЯ_1». Тому позивач вважає,що реального настання правих наслідків за «Договором авторского заказа от 01.11.2012». укладеного між ОСОБА_4 (Відповідач 1) та ОСОБА_3 (Позивач 2) не відбулося.
Позивачі зазначають,що на підстав ст.638 та 215 ч.1 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог які вставлені частиною 1-3, 5,6. ст.203 нього кодексу»,ч.5. ст.203 ЦК України передбачає, що правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків. що обумовлений ним.
ОСОБА_3 стверджує, що наданий ОСОБА_4 «Договор авторского заказа от 01.11.2012» та «Акт прийому - передачі твору і майнових прав від 04.12.2012» ніколи з нею не укладався та не підписувався.
"Законодавство України не передбачає автоматичного визнання недійсним договорів, які стали підставою для подання заявки на промисловий зразок та отримання патенту України. Крім того 29.07.2014 Позивачем 2 (ОСОБА_3) складено нотаріальну заяву на ім'я представника у справах інтелектуальної власності ОСОБА_6 зі змісту якої вбачається що належність майнових прав на використання зображень,зразків упаковок ОСОБА_3 не передавала відповідачу ОСОБА_4,та до «Договору авторского заказа от 01.11.2012» і «Акту прийому - передачі твору і майнових прав від 04.12.2012» не має ніякого відношення. Тому позивачі звернулися до суду із даною вимогою
В судовому засіданні представники позивачів підтримали заявлені позовні вимоги та просять суд визнати повністю недійсним «Договор авторского заказа от 01.11.2012» укладеного між ОСОБА_4 та ОСОБА_3, визнати повністю недійсним патент України НОМЕР_1 на промисловий зразок «ІНФОРМАЦІЯ_1» від 27.08.2013 року та зобов'язати Державну службу інтелектуальної власності України внести відомості до Державного реєстру патентів України на промислові зразки стосовно визнання недійсним повністю патенту України НОМЕР_1 на промисловий зразок «ІНФОРМАЦІЯ_1» від 27.08.2013 року та здійснити про це відповідну публікацію в офіційному бюлетені «Промислова власність».
Відповідач ОСОБА_4 в судове засідання не з'явився, причини неявки суду не повідомив, був повідомлений належним чином про час і місце судового розгляду справи, про причини своєї неявки суд не повідомив.
Відповідно до ч.2 ст. 77 ЦПК України, сторони та інші особи , які беруть участь у справі, зобов'язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що сторони та інші особи, які беруть участь у справі, не з'явились в судове засідання без поважних причин.
Таким чином, суд вважає, що відповідач ОСОБА_4 не з'явився в судове засідання без поважних причин, причину неявки суду не повідомив, про час і місце судового засідання був повідомлений належним чином .
Відповідно до ч. 4 ст. 169 ЦПК України зі змінами, внесеними Законом України "Про судоустрій та статус суддів " від 07 липня 2010 року № 2453-VI, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Відповідач державна служба інтелектуальної власності України надала до суду письмові пояснення з приводу позовних вимог та просить суд відмовити в задоволенні позову пред'явлених до Державної служби інтелектуальної власності України так як під час видачі патенту України НОМЕР_1 на промисловий зразок Державна служба не порушила жодної з вимог законодавства України,діяла у відповідності із Законом та принципами,встановленими у ст.19 Конституції України,а саме: на підставі,в межах та у спосіб,що передбачені Законом.
Заслухавши пояснення представників позивачів, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку.
Відповідно до ч.ч.1,2,3 ст.10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.
Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості.Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
За правилами ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі и щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір.
В судовому засіданні встановлено,що патент України НОМЕР_1 на промисловий зразок «ІНФОРМАЦІЯ_1» від 27.08.2013 року був виданий Державною службою інтелектуальної власності України на підставі ст.11 Закону України «Про охорону прав на промисловий зразок».
Відповідно патенту України № НОМЕР_1 на промисловий зразок «ІНФОРМАЦІЯ_1», автором вказаного промислового зразку є ОСОБА_4 (Відповідач 1). Наданий до суду «Договор авторского заказа» від 01.11.2012року укладений між ОСОБА_4 (Відповідач1) та ОСОБА_3 (Позивач 2) та «Акт прийому - передачі твору і майнових прав від 04.12.2012» (між тими ж сторонами), де Позивач 2 (ОСОБА_3) виступає як виконавець, тобто є автором створеного на замовлення Відповідача 1 об'єкту авторського права.
Вимога позивачів про визнання недійсним повністю ««Договор авторского заказа» від 01.11.2012року укладений між ОСОБА_4 (Відповідач) та ОСОБА_3 (Позивач 2) на підставі того що даний договір не укладався та є підробленим не підлягає до задоволення виходячи з наступного.
Відповідно до ст. 215 ЦК України, підставою визнання недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частиною 1-3, 5 ст. 203 ЦК України, а саме: зміст правочину не може суперечити вимогам ЦК України, іншим актам цивільного законодавства, моральним засадам суспільства; особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності; волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати внутрішній волі, а також правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що ним обумовлені.
Відповідно до ст. 204 ЦК України, правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.
Згідно роз'яснень пункту 11 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судове рішення у цивільній справі» від 18.12.2009 року № 14 у мотивувальній частині рішення слід наводити дані про встановлені судом обставини, що мають значення для справи, їх юридичну оцінку та визначені відповідно до них правовідносини, а також оцінку всіх доказів.Встановлюючи наявність або відсутність фактів, якими обґрунтовувалися вимоги чи заперечення, визнаючи одні та відхиляючи інші докази, суд має свої дії мотивувати та враховувати, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (частина четверта статті 60 ЦПК) .
Оскільки правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, а також у разі звернення до суду органів та осіб, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні та суспільні інтереси (частини перша та друга статті 3 ЦПК) то суд повинен встановити, чи були порушені, невизнані або оспорені права, свободи чи інтереси цих осіб, а якщо були, то вказати, чи є залучений у справі відповідач відповідальним за це.
Відповідно до ч.2 ст.215 ЦК України недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається.
Договір ««Договор авторского заказа» від 01.11.2012року укладений між ОСОБА_4 (Відповідач) та ОСОБА_3 (Позивач 2) не укладався та не підписувався позивачем про що зазначили представники позивачів в судовому засіданні.
На підтвердження позовних вимог представники позивачів надали заяву ОСОБА_3 компетентним органам та представнику у справах інтелектуальної власності ОСОБА_6 яку зареєстровано в реєстрі за №604 та посвідчено приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Харківської області Лукашенко Ж.В. в якій ОСОБА_3 заявила,що вона робить зразки зображень та оригінали - макети упаковок для продукції «Суміш поживна для кімнатних рослин і городніх культур» яку виготовляє ОСОБА_2 а з особою яка вказана у документі «Договір авторського заказа от 01.11.2012 года» - ОСОБА_8 як з замовником на створення творів зображувального характеру вона не співпрацювала і вказаний договір не підписувала. Виключні майнові права на використання зображень (19) варіантів які включені до патенту України на промисловий зразок «ІНФОРМАЦІЯ_1» НОМЕР_1 від 27.08.2013 року були створені нею та передані ОСОБА_2
Верховний Суд України в ч.ч.4, 5 Постанови ПВС України №9 від 06.11.2009 року "Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними" роз'яснив судам України, що судам відповідно до статті 215 ЦК необхідно розмежовувати види недійсності правочинів: нікчемні правочини - якщо їх недійсність встановлена законом (частина перша статті 219, частина перша статті 220, частина перша статті 224 тощо), та оспорювані - якщо їх недійсність прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує їх дійсність на підставах, встановлених законом (частина друга статті 222, частина друга статті 223, частина перша статті 225 ЦК тощо).
Нікчемний правочин є недійсним через невідповідність його вимогам закону та не потребує визнання його таким судом. Оспорюваний правочин може бути визнаний недійсним лише за рішенням суду.
У даному випадку позивач вказує що договір ««Договор авторского заказа» від 01.11.2012 року укладений між ОСОБА_4 (Відповідач) та ОСОБА_3 (Позивач 2) не укладався та не підписувався позивачем ,однак в судовому засіданні не надано жодного доказу який свідчить про вказані обставини.
Так в оспорюваному договору «Договір авторського заказа от 01.11.2012 года» в п.8 міститься в графі ИСПОЛНИТЕЛЬ підпис особи ОСОБА_2. АДРЕСА_1
В судовому засіданні не надано жодного доказу що підтверджує невідповідність підпису ОСОБА_3 На пропозицію суду клопотання про призначення судово почеркознавчої експертизи не було заявлено. Також не надано висновку експерту стосовно належності підпису. Заява ОСОБА_3 компетентним органам та представнику у справах інтелектуальної власності ОСОБА_6 яку зареєстровано в реєстрі за №604 та посвідчено приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Харківської області Лукашенко Ж.В. не може бути взята судом як доказ що підтверджує невідповідність підпису в договорі ОСОБА_3 так як вона складена виключно з власних міркувань та позиції позивача.
Згідно з ч.1 ст. 25 Закону України «Про охорону прав на промислові зразки» патент може бути визнано у судовому порядку недійсним повністю або частково, зокрема, у разі видачі патенту внаслідок подання заявки з порушенням прав інших осіб.
Відповідно до даних Державного реєстру патентів України па промислові зразки, власником і автором патенту України .№ НОМЕР_1 на промисловий зразок «ІНФОРМАЦІЯ_1» від 08.2013 року є ОСОБА_4 (дата подачі заявки 18.03.2013).
За відсутність жодного доказу який підтверджував би невідповідність підпису ОСОБА_3 в оспорюваному Договорі суд не знаходить підстав для задоволення даної вимоги.
Стосовно вимоги про визнання недійсним повністюпатенту України НОМЕР_1 на промисловий зразок «ІНФОРМАЦІЯ_1» від 27.08.2013 року суд враховуючи,що підставою для визнання недійсним патенту позивачі вказують недійсність «Договору авторського заказа от 01.11.2012 года» відмовляє в задоволенні так як дана вимога є похідною від попередньої в задоволенні якої відмовлено.
В судовому засіданні необґрунтовано вимогу про зобов'язання Державної служби інтелектуальної власності України внести відомості до держаного реєстру патентів України на промислові зразки стосовно визнання недійсним повністю патенту України НОМЕР_1 на промисловий зразок «ІНФОРМАЦІЯ_1» від 27.08.2013 року та враховуючи,що суд не задовольняє вимогу про визнання недійсним повністю «Договору авторського заказа от 01.11.2012 года» та патенту України НОМЕР_1 на промисловий зразок «ІНФОРМАЦІЯ_1» від 27.08.2013 року дана позовна вимога не підлягає до задоволення.
Керуючись ст.ст.209,213-215 ЦПК України, суд -
У позовних вимогах ОСОБА_2, ОСОБА_3, до ОСОБА_4, Державної служби інтелектуальної власності України, третя особа - ОСОБА_5 про порушення прав інтелектуальної власності та скасування патенту - відмовити у повному обсязі.
Відповідачем, який не приймав участі у розгляді справи, протягом десяти днів з дня отримання копії заочного рішення може бути подана письмова заява про перегляд заочного рішення, відповідно до вимог ст. 229 ЦПК України.
Заочне рішення може бути оскаржене іншими особами, які брали участь у розгляді справи до апеляційного суду Харківської області протягом десяти днів з дня проголошення рішення шляхом подання апеляційної скарги. Іншими особами, які брали участь у справі, але не були присутніми у судовому засіданні під час проголошення судового рішення може бути подана апеляційна скарга протягом 10 днів з дня отримання копії цього рішення.
Рішення набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо воно не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя Фрунзенського районного суду О. П. Шарко