Апеляційний суд Житомирської області
Справа №286/1962/14-ц Головуючий у 1-й інст. Невмержицький С.С.
Категорія 47 Доповідач Миніч Т. І.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 лютого 2015 року апеляційний суд Житомирської області в складі:

головуючого судді Миніч Т.І.

суддів: Трояновської Г.С.,

ОСОБА_1

при секретарі судового

засідання ОСОБА_2

з участю сторін

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Житомирі

апеляційну скаргу ОСОБА_3

на рішення Овруцького районного суду Житомирської області від 11 серпня 2014 року

у цивільній справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3, Овруцької міської ради про визнання недійсним рішення про надання земельної ділянки у власність, визнання недійсним державного акту про право власності на земельну ділянку,-

в с т а н о в и в :

У квітні 2014 року ОСОБА_4 звернувся до суду з позовом. Просив скасувати рішення №302 Овруцької міської ради 23 сесії 26 скликання від 22 грудня 2004 року в частині передачі у приватну власність ОСОБА_3 земельної ділянки для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських споруд розміром 0,0346 га., розташованої за адресою: м. Овруч Житомирської області, вул. Колгоспна, 3; визнати недійсним державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯА № 119556 від 23.03.2005 року, виданий на ім»я ОСОБА_3 В обгрунтування заявлених вимог посилався на те, що відповідно до рішення виконкому Овруцької міської ради в 1997 році йому було виділено у власність земельну ділянку розміром 0,0650 га. Ця ділянка межує із земельною ділянкою відповідача. ОСОБА_3В самовільно зайняв частину належної йому земельної ділянки та без його відома виготовив спірний державний акт.

Рішенням Овруцького районного суду Житомирської області від 11 серпня 2014 року позов задоволено. Скасовано рішення №302 Овруцької міської ради від 15 грудня 2009 року 23 сесії 26 скликання в частині передачі у приватну власність ОСОБА_3 земельної ділянки для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських споруд розміром 0,0346 га., розташованої по вул.Колгоспній,3 у м.Овручі. Визнаний недійсним Державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯА №119556 від 23.03.2005 року, виданий на імя ОСОБА_3. Цим же рішенням стягнуто з ОСОБА_3 судовий збір в дохід держави.

У поданій апеляційній скарзі ОСОБА_3 просить зазначене рішення скасувати та ухвалити нове - про відмову в задоволенні позову. При цьому посилається на те що судом неправильно застосовано норми матеріального і процесуального права, не в повній мірі зясовані обставини, що мають значення для справи. Вважає, що права позивача жодним чином не порушував.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення в межах позовних вимог та доводів апеляційної скарги, суд вважає, що скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

З матеріалів справи вбачається, що згідно з архівним витягом із рішення виконавчого комітету Овруцької міської ради від 04.06.1997 року №171 позивачу передано у приватну власність земельну ділянку розміром 0,0650 га. для обслуговування житлового будинку, розташовану за адресою : м. Овруч Житомирської області, вул. Колгоспна, 1 (а.с.11).

Проте, право власності на вказану ділянку у встановленому законом порядку позивачем не оформлено. Тому, в даному спорі позивач має статус землекористувача.

Земельна ділянка позивача межує з ділянкою відповідача ОСОБА_3

23.03.2005 року відповідачу виданий Державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯА № 119556 на підставі рішення № 302 Овруцької міської ради від 22 грудня 2004 року, 23 сесії 26 скликання. Згідно з оспорюваними документами ОСОБА_3 є власником земельної ділянки площею 0,0346 га.(а.с.7).

Задовольняючи позов та визнаючи неправомірними Державний акт про право власності на земельну ділянку, і рішення, на підставі якого він був виданий, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач самовільно зайняв ділянку позивача та не погодив з останнім приватизацію землі.

Проте погодитися з такими висновками суду неможливо, оскільки вони зроблені передчасно без належного зясування всіх обставин справи.

Так, судом правильно враховано, що Державні акти на право власності на земельну ділянку підлягають виготовленню та видачі за певною процедурою, встановленою Інструкцією про порядок складання, видачі, реєстрації і зберігання державних актів на право власності на земельну ділянку і право постійного користування земельною ділянкою та договорів оренди землі, затвердженою наказом Державного Комітету України по земельних ресурсах від 4 травня 1999 року № 43. Відповідно до п.2.2 Інструкції підготовчі роботи, окрім іншого, включають: аналіз матеріалів проекту відведення земельної ділянки; підготовку виписки з земельно-облікових документів про площу земельної ділянки; аналіз висновку державного органу земельних ресурсів про наявні обмеження на використання земельної ділянки (крім випадків відчуження земельної ділянки із земель приватної власності); аналіз висновку органу у справах будівництва і архітектури про наявні обмеження на використання земельної ділянки; підбір планово-картографічних матеріалів та збирання інформації про опорну геодезичну мережу; проведення рекогносцирування по зовнішній межі земельної ділянки.

Разом з тим, саме по собі недотримання цієї процедури не може свідчити про недійсність Державного акта та незаконність рішення, на підставі якого він був виданий.

Виходячи із загальних засад права судовому захисту підлягають лише порушені, невизнані або оспорювані права, свободи чи інтереси (ч.1 ст.3 ЦПК).

Тобто, в даному випадку, позивач мав довести, що таке недотримання процедури призвело до порушення його прав.

При цьому саме на позивача покладається обовязок довести ті обставини, на які він посилається як на підставу своїх вимог і заперечень (ч.1 ст.60 ЦПК).

Акт від 19.02.2002 року, на який посилається позивач в обгрунтування своїх вимог, не містить достатньої та переконливої інформації про самовільне захоплення відповідачем земельної ділянки позивача. Так, із його змісту не вбачається, чи відповідає межа виділеної позивачеві земельної ділянки і її розмір межі та розміру, визначеному на підставі рішення від 04.06.1997 року №171, чи порушені ці межі у звязку з приватизацією відповідачем землі.

Судом на підставі ч.4 ст.10 ЦПК вживалися всі можливі заходи щодо сприяння всебічному і повному зясуванню всіх обставин справи: сторонам, в тому числі і позивачу, розяснено його права та обовязок надати докази, в тому числі і щодо призначення експертизи. Проте, такі заходи позитивних наслідків не принесли.

Крім того, судом на адресу відділу Держземагенства та Овруцької міської ради направлялися письмові запити з проханням провести обміри земельних ділянок сторін. Проте, на такі звернення суд одержав відмову в письмовому вигляді.

Також представник позивача під час апеляційного розгляду справи відмовилась від проведення експертизи.

Разом з тим, на спростування доводів позивача та в підтримку доводів апеляційної скарги, свідок ОСОБА_5, допитана в апеляційному суді за клопотанням відповідача, пояснила, що межі земельної ділянки відповідача не змінювалися з 80-х років. При цьому підстав не довіряти показам цього свідка, яка є сусідкою сторін, немає.

Крім того, посилання на акт від 19.02.2002 року спростовує твердження позивача в тій частині, що про своє порушене право він дізнався у червні 2013 року, оскільки однією із підстав визнання недійсним правовстановлюючого документа на землю позивач вважає самовільне захоплення належної йому земельної ділянки.

За наведених обставин достатніх підстав для задоволення вимог позивача не було. Тому відповідно до п.2 ч.1 ст.309 ЦПК оскаржуване рішення підлягає скасуванню з ухваленням нового про відмову в позові.

Керуючись ст.ст.209,303,304,307,308,313-315 України, суд,-

в и р і ш и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задоволити.

Рішення Овруцького районного суду від 11 серпня 2014 року скасувати, ухваливши нове.

Відмовити ОСОБА_4 в задоволенні позову до ОСОБА_3, Овруцької міської ради про визнання недійсним рішення про надання земельної ділянки у власність, визнання недійсним державного акту про право власності на земельну ділянку.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржене в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Головуючий: Судді: