Справа № 535/99/15-ц
Провадження № 2/535/71/15
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 лютого 2015 року Котелевський районний суд Полтавської області в складі:

головуючого судді - Якименко Т.О.,

при секретарі - Балала Л.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в сел. Котельва цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики,

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики у сумі 16000 гривень, обґрунтовуючи позов тим, що в 18 грудня 2012 року, він позичив відповідачці гроші в сумі 16000,00 грн. з умовою повернення їх до 01 березня 2013 року. ОСОБА_2 в підтвердження укладення між ними договору позики, надала письму розписку, в якій зобов'язалась повернути кошти в сумі 16000,00 грн. у встановлений термін. Але ОСОБА_2 кошти до теперішнього часу не повернула, в зв'язку з чим він змушений звернутися до суду.

У судовому засіданні позивач ОСОБА_1, просить задоволити його позовні вимоги з підстав викладених у позовній заяві.

Відповідачка ОСОБА_2, у судовому засіданні позовні вимоги ОСОБА_1 визнала повністю, пояснила, що дійсно позичила у позивача кошти в сумі 16000 грн., які не повернула, в зв'язку з скрутним матеріальним становищем.

Згідно з ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Відповідно до абз.3 п.24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 червня 2009 року N 2 "Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції", у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з'ясування і дослідження інших обставин справи.

Визнання відповідачем пред'явленого позову є безумовним, не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Наслідки визнання позову, передбачені ч.4 ст.174 ЦПК України відповідачу відомі та зрозумілі.

Відповідно до ч. 1 ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

Згідно із ч. 2 ст. 1046 ЦК України договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Частина 2 ст. 1047 ЦК України допускає пред'явлення на підтвердження укладення договору позики та його умов розписки позичальника або іншого документа, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної суми грошей або кількості речей.

Договір позики є двостороннім правочином, а також він є одностороннім договором, оскільки після укладення цього договору всі обов'язки за договором позики, у тому числі повернення предмета позики або рівної кількості речей того ж роду та такої ж якості, несе позичальник, а позикодавець набуває за цим договором тільки права. За своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання боржником від кредитора певної грошової суми або речей. Досліджуючи боргові розписки чи договори позики, суди повинні виявляти справжню правову природу укладеного договору, незалежно від найменування документа і залежно від установлених результатів робити відповідні правові висновки.

Як встановлено у судовому засіданні, і не заперечується сторонами, 18 грудня 2012 року ОСОБА_1 надав ОСОБА_2 позику в сумі 16000 грн., про що остання надала йому відповідну розписку, і зобов'язалась повернути борг до 01 березня 2013 року, тобто між сторонами укладено договір позики.

Відповідно до ч.1 ст.61 ЦПК України, обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню.

ОСОБА_2 взятих на себе зобов'язань не виконала, а тому з неї слід стягти борг в розмірі 16000,00 грн. в примусовому порядку.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідачки на користь позивача слід стягти судові витрати по сплаті судового збору.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 15, 30, 60, 61, 62, 212, 218 ЦПК України, ст.ст. 526, 1046, 1047, 1049 ЦК України , суд

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики, задоволити повністю.

Стягти з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, жительки АДРЕСА_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1 на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, жителя АДРЕСА_2, ідентифікаційний номер НОМЕР_2, борг в сумі 16000 (шістнадцять тисяч) грн. 00 коп.

Стягти з ОСОБА_2, на користь ОСОБА_1 судові витрати по справі в розмірі 693 (шістсот дев`яносто три) грн. 60 коп.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Апеляційного суду Полтавської області через Котелевський районний суд Полтавської області протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя