АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХЕРСОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Єдиний унікальний номер справи: 662/170/15-ц
Номер провадження №22-ц/791/1238/2015 Головуючий в І інстанції: Тимченко О.В.
Категорія: 5 Доповідач: Майданік В.В.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

2015 року липня місяця 21 дня колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Херсонської області в складі:

головуючого: Майданіка В.В.

суддів: Орловської Н.В.,

ОСОБА_1

при секретарі: Павловській Ю.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Херсоні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2, діючої в інтересах ОСОБА_3, на рішення Новотроїцького районного суду Херсонської області від 17 березня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_2, діючої в інтересах ОСОБА_3, до Новомиколаївської сільської ради Новотроїцького району Херсонської області про визнання права власності на житловий будинок за набувальною давністю, -

В С Т А Н О В И Л А:

27 січня 2015 року ОСОБА_2, діюча в інтересах ОСОБА_3, звернулася до суду з вказаним позовом, в якому просила визнати за ОСОБА_3 право власності на житловий будинок з господарськими та надвірними спорудами, розташований по вул.Польового,9 у с.Новомиколаївка Новотроїцького району Херсонської області за набувальною давністю.

Позов обґрунтований тим, що починаючи з 20.09.1980 року та по сьогоднішній день ОСОБА_3А проживає та зареєстрована у вказаному домоволодінні. Добросовісно та безперервно володіє та відкрито користується вказаним майном, робить там поточний та капітальний ремонт, доглядає та утримує його, сплачує комунальні платежі. Земельна ділянка, на якій розташований будинок, виділена їй у користування сільською радою. За час володіння вказаним домоволодінням жодна особа не предявляла своїх прав на це майно. В листопаді 2014 року ОСОБА_3 звернулась до сільської ради з заявою про оформлення права власності на вказаний житловий будинок, але рішенням ради їй було відмовлено та рекомендовано звернутись до суду. На підставі ст.344 ЦК України просила позов задовольнити.

При апеляційному розгляді справи представник позивачки також зазначила, що її довірителька в установленому порядку як працівник радгоспу "Новотроїцький" отримала вказаний будинок для проживання, вселилась до нього і проживає до теперішнього часу, зареєстрована в ньому згідно паспорту з 20.09.1980 року. Звільнилась з роботи з радгоспу у 1994 році і з тих пір на пенсії.

Рішенням Новотроїцького районного суду Херсонської області від 17 березня 2015 року в задоволені позову було відмовлено.

В апеляційній скарзі заявник просить вказане рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги, посилаючись на порушення судом норм матеріального і процесуального права. Зокрема, зазначила, що суд прийшов до помилкового висновку про те, що заволодіння спірним майном не було добросовісним, оскільки, як вказав суд, позивачка отримала будинок для задоволення потреби у житлі з волі власника та завжди знала, що власником є радгосп "Новотроїцький". Вважає, що на момент отримання позивачкою будинку (20.09.1980 року) радгосп не був власником майна, а тому не мав права укладати цивільно-правову угоду щодо відчуження даного майна. Позивачка на момент отримання майна не знала, що майно, яке їй передане, не є власністю радгоспу. Право ж власності за радгоспом на будинок було зареєстровано 17.10.1993 року.

Заслухавши доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з огляду на таке.

З матеріалів справи та встановлених судом обставин вбачається наступне.

Відповідно до копії паспорту громадянина України та домової книги ОСОБА_3 зареєстрована та проживає з 1980 року в житловому будинку, розташованому по вул.Польового, 9 у с.Новомиколаївка Новотроїцького району Херсонської області (а.с.4, 9, 10).

Згідно довідки Новомиколаївської сільської ради №538 від 25.12.2014 року ОСОБА_3 виділена в користування земельна ділянка (присадибна) площею 0,16га за адресою вул..Польового, 9 у с.Новомиколаївка Новотроїцького району Херсонської області (а.с.15).

Рішенням виконавчого комітету Новомиколаївської сільської ради №82 від 11.12.2014 року відмовлено позивачці в оформлені права власності на вказаний вище житловий будинок у звязку з відсутністю документів, а саме квитанції до прибуткового касового ордеру та акту прийому-передачі житлового будинку. Рекомендовано звернутися до суду (а.с.17).

Згідно зі звітом про незалежну оцінку майна ринкова вартість вказаного домоволодіння складає 26600грн. (а.с.18-19).

Відповідно до довідки КП ?Генічеське БТІ? від 24.02.2015 року №104 право власності на спірне домоволодіння зареєстровано за радгоспом "Новотроїцький" станом на 01.01.2013 рік на підставі реєстраційного посвідчення від 17.10.1993 року (а.с.42).

Відповідно до архівної довідки трудового архіву Новотроїцького району Херсонської області від 26.02.2015 року №02-2/435 наказом Держагропрому УСР від 04.08.1986 року №309 і наказу радгоспу "Новотроїцький" від 11.10.1986 року №1 було створено радгосп "Новотроїцький". У звязку із змінення форми власності рішенням загальних зборів від 22.03.1996 року радгосп реформовано в КСП "Новотроїцький". У звязку з реформуванням аграрного сектора КСП "Новотроїцький" реформовано у СТОВ "Новотроїцьке" згідно протоколу №6 від 04.02.2000 року і являється його правонаступником. Ухвалою господарського суду від 05.08.2005 року визнано банкрутом та припинено юридичну особу (а.с.41).

До матеріалів справи долучена завірена секретарем сільської ради копія технічного паспорта на вказаний будинок від 12.11.1993 року, в ньому власником будинку зазначено ОСОБА_3, загальна площа будинку складає 46,1 кв.м, житлова 31,8кв.м (а.с.5-7).

За копією домової книги позивачка прописана в даному будинку у 1978 році (а.с.8-10).

Згідно виписки із земельно-кадастрової книги підприємств, організацій, установ Розділ V "Присадибні землі особистого користування" під №366 значиться ОСОБА_3 як особа, якій надано присадибну ділянку розміром 0,16 (підстава наказ №3 від 06.01.1987р) (а.с.11-12).

Відповідно до по господарської книги, рахунок №308 (облікова картка обєкта по господарського обліку на 2011-2015рр) за вказаною адресою головою домогосподарства є ОСОБА_3, станом на 1991-1992рр значиться робітником (а.с.13-14).

За рішенням виконавчого комітету Новомиколаївської сільської ради №82 від 11.12.2014 року позивачці було відмовлено в оформленні права власності на вказаний житловий будинок у звязку з відсутністю документів, а саме квитанції до прибуткового касового ордеру та акту прийому-передачі житлового будинку. Їй рекомендовано звернутися до суду для вирішення питання щодо визнання права власності на будинок (а.с.17).

Згідно з долученими при апеляційному розгляді справи документами:

--- архівної довідки від 09.07.2015р №02-2/1138 трудового архіву Новотроїцького району: позивачка працювала у 1981-1984рр в радгоспі "Таврійський";

--- довідки Новомиколаївської сільської ради від 10.07.2015р №310: згідно рішенню сесії вказаної сільської ради від 18.11.1993 року №72 за ОСОБА_3 по вул.Польового,9 закріплена земельна ділянка площею 0,16га;

--- довідки Новомиколаївської сільської ради від 10.07.2015р №311: в документах сільської ради відсутній акт на передачу житлових будинків на баланс.

Відмовляючи в задоволені позову, суд дійшов до правильного висновку, що застосування набувальної давності передбачає відсутність підстави для виникнення права власності в момент заволодіння чужою річчю.

В судовому ж засіданні судом встановлено, що набуття права власності позивач повязує з тим, що вона працювала в радгоспі "Новотроїцький" підсобним працівником, скотарем і даний будинок набуто за цивільно-правовою угодою про передачу цього будинку в користування, однак своє право власності позивачка на будинок не зареєструвала.

Згідно зі ст.344 ЦК України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито і безперервно володіти нерухомим майном протягом 10 років, набуває право власності на це майно (набувальна давність).

Як розяснив Пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ в п.9 постанови №5 від 07.02.2014 року "Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав": при вирішенні спорів, повязаних із набуттям права власності за набувальною давністю, суди повинні враховувати, зокрема, таке:

володіння є добросовісним, якщо особа при заволодінні чужим майном не знала і не могла знати про відсутність у неї підстав для набуття права власності;

володіння визнається відкритим, якщо особа не приховувала факт знаходження майна в її володінні. Вжиття звичайних заходів щодо забезпечення охорони майна не свідчить про приховування цього майна;

володіння визнається безперервним, якщо воно не переривалось протягом всього строку набувальної давності. У разі втрати не із своєї волі майна його давнісним володільцем та повернення цього майна протягом одного року або предявлення протягом цього строку позову про його витребування набувальна давність не переривається (частина третя статті 344 ЦК). Не переривається набувальна давність, якщо особа, яка заявляє про давність володіння, є сингулярним чи універсальним правонаступником, оскільки в цьому разі вона може приєднати до часу свого володіння увесь час, протягом якого цим майном володіла особа, чиїм спадкоємцем (правонаступником) вона є (частина друга статті 344 ЦК).

Як вбачається з пояснень позивачки, вона знала про відсутність у неї підстави для набуття права власності, оскільки вселилась в спірний будинок як працівник підприємства та користувались ним на протязі всього часу, оскільки працювала в радгоспі "Новотроїцький", який за документами є власником зазначеного будинку.

Погоджуючись з рішенням суду першої інстанції про відмову в позові, колегія суддів виходить з того, що вселення позивачки у встановленому законом порядку в спірне жиле приміщення, укладення договору найму та придбання наймачем усіх прав та обов'язків, у тому числі права на передачу займаного жилого приміщення у приватну власність (приватизацію), виключає можливість набуття права власності за набувальною давністю відповідно до ст.344 ЦК України.

Отже, позовні вимоги про визнання за позивачем права власності за набувальною давністю на спірну будівлю не відповідають нормам чинного законодавства, а тому суд першої інстанції, повно та всебічно дослідивши обставини справи та давши належну оцінку доказам у справі, прийшов до вірного висновку про відмову в задоволені позову.

Доводи апеляційної скарги не обґрунтовані вимогами закону, належними доказами і є такі, що висновки суду не спростовують. Зокрема, посилання заявника на те, що на момент передачі майна радгосп не був власником майна, тому не мав права укладати цивільно-правову угоду щодо відчуження даного майна, а позивач на момент отримання майна не знала, що майно, яке їй передане, не є власністю радгоспу, не можуть бути прийнятими до уваги, оскільки в будь-якому разі позивачка при вселенні до спірного будинку знала чи могла знати про відсутність у неї підстав для набуття права власності.

Оскільки суд першої інстанції прийняв рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, тому відповідно до ст.308 ЦПК України це є підставою для залишення рішення суду без змін.

Керуючись ст.ст.303, 307, 308 ЦПК України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2, діючої в інтересах ОСОБА_3, відхилити.

Рішення Новотроїцького районного суду Херсонської області від 17 березня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і на неї може бути подана касаційна скарга безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом двадцяти днів з моменту її проголошення.

Головуючий:

Судді: