АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/2882/15 Справа № 201/5705/14-ц Головуючий у 1 й інстанції - Трещов В. В. Доповідач - Міхеєва В.Ю.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 березня 2015 року м. Дніпропетровськ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого Міхеєвої В.Ю.

суддів Свистунової О.В., Ремеза В.А.

за участю секретаря Видюкової Ю.С.

розглянула у відкритому судовому засіданні в місті Дніпропетровську

апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ВУСО»

на рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 20 січня 2015 року по справі

за позовом ОСОБА_2 до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ВУСО», ОСОБА_3 про стягнення матеріальної шкоди та витрат,-

ВСТАНОВИЛА:

У травні 2014 року ОСОБА_2 звернувся з позовом до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ВУСО» (далі - ПрАТ «Страхова компанія «ВУСО») і ОСОБА_3 про стягнення матеріальної шкоди та витрат, уточнивши свої вимоги у грудні 2014 року, посилався на ті обставини, що 18 лютого 2013 року близько 18-50 годин відповідач ОСОБА_3 керуючи автомобілем «Шевроле Авео» держномер НОМЕР_1, порушив правила дорожнього руху, допустив зіткнення з автомобілем «Деу Нубіра» держномер НОМЕР_2 під керуванням позивача. В результаті дорожньо-транспортної пригоди (далі - ДТП) автомобіль позивача зазнав пошкоджень.

Постановою Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 14 березня 2013 року, яка набрала чинності, винним у вказаній ДТП було визнано ОСОБА_3 та притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП.

На час скоєння ДТП відповідач мав страховий поліс ПрАТ «СК «ВУСО» № АЕ/1337893 від 14 лютого 2013 року про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності за шкоду, заподіяну життю, здоровю, майну третії осіб під час експлуатації наземного транспортного засобу.

Позивач звернувся до ПрАТ «СК «ВУСО» із заявою про виплату страхового відшкодування, проте заподіяна шкода йому була відшкодована не у повному обсязі, у зв'язку з чим, позивач замовив оцінку матеріального збитку у незалежного судового експерта-автотоварознавця. Відповідно до звіту № 0708/13/13 від 07 серпня 2013 року, вартість матеріального збитку становила 9870,77 грн.

На звернення до страхової компанії про здійснення перерахунку розміру страхового відшкодування позитивної відповіді не було отримано, тому позивач вважає, що матеріальна шкода повинна відшкодовуватися в межах фактичних витрат на ремонтно-відновлювальні роботи, та вказану шкоду повинні відшкодовувати відповідачі кожен в межах своєї відповідальності.

Просив стягнути з відповідачів 7022 грн. відшкодування матеріальної шкоди, у тому числі невиплаченої суми страхового відшкодування 5628,39 грн., пені 633,31 грн., 3% річних 144,33 грн., поштові витрати у розмірі 66,24 грн., вартість витрат по оплаті оцінки матеріального збитку у сумі 550 грн., а також витрати по сплаті судового збору в сумі 243,6 грн.

Рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 20 січня 2015 року позовні вимоги ОСОБА_2 були задоволені. Стягнуто солідарно з ПрАТ «Страхова компанія «ВУСО» і ОСОБА_3 на користь позивача 7022,27 грн. відшкодування матеріальної шкоди, з яких: невиплачена сума страхового відшкодування 5628,39 грн., пеня 633,31 грн., 3% річних 144,33 грн., поштові витрати у розмірі 66,24 грн., вартість витрат по сплаті проведення оцінки матеріального збитку 550 грн. Стягнуто з кожного відповідача на користь позивача по 121,8 грн. на відшкодування сплаченого судового збору.

В апеляційній скарзі ПрАТ «Страхова компанія «ВУСО», посилаючись на порушення норм матеріального і процесуального права, просить скасувати рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 20 січня 2015 року та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог до ПрАТ «Страхова компанія «ВУСО» у повному обсязі.

Перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених позовних вимог, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково з наступних підстав.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції, посилаючись на положення ст.ст. 22.1, 28,29,30, 36.2 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», ст.ст.1166,1187,1194,1195 ЦК України, виходив з тих обставин, що відповідачі у солідарному порядку зобов'язані відшкодувати позивачу реальні збитки з урахуванням сплаченої страховою компанією суми, понесені позивачем витрати, а також пеню та 3% річних у зв'язку з невиплатою страхового відшкодування у повному обсязі.

Колегія суддів не може погодитися з такими висновками суду першої інстанції, оскільки суд дійшов їх з порушенням норм матеріального права, при неповному з'ясуванні судом обставин, що мають значення для справи, що у відповідності з п.п.1,4 ч.1 ст. 309 ЦПК України, є підставами для скасування рішення з ухваленням нового рішення про часткове задоволення позовних вимог.

Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що 18 лютого 2013 року близько 18-50 години водій ОСОБА_3, керуючи автомобілем «Шевроле Авео», державний номер НОМЕР_3, при виїзді з другорядної дороги на головну на перехресті з вул. Паторжинського м. Дніпропетровська, не надав дорогу автомобілю «Деу Нубіра» державний номер НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_2, що рухався ліворуч, в результаті чого сталося зіткнення, автомобілям спричинені механічні ушкодження.

Постановою Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 14 березня 2013 року, яка набрала чинності, винним у вказаній ДТП визнано ОСОБА_3 та притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП (а.с.8).

На час скоєння ДТП цивільно-правова відповідальність відповідача ОСОБА_3 була застрахована у ПрАТ «СК «ВУСО» згідно Поліса № АЕ/1337893 від 14 лютого 2013 року про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, у тому числі, і за шкоду, заподіяну майну у розмірі 50000 грн., з розміром франшизи 1000 грн. (а.с.111).

Позивач ОСОБА_2 19 лютого 2013 року звернувся до ПрАТ «СК «ВУСО» із заявою про виплату страхового відшкодування (а.с.114).

На підставі Страхового акту №1956-24 від 16 травня 2013 року ДТП, яка сталася між страхувальником ОСОБА_3 та володільцем пошкодженого майна ОСОБА_2 було кваліфіковано як страховий випадок та визначено суму страхового відшкодування 3226,09 грн., які згідно платіжного доручення № 5252 від 16 травня 2013 року були виплачені ОСОБА_2 (а.с.127,129).

У листі № 2285 від 16 травня 2013 року ПрАТ «СК «ВУСО» повідомило ОСОБА_2, що з суми матеріального збитку було утримано ПДВ та сума страхового відшкодування зменшена на розмір франшизи (а.с.128).

Не погодившись з розміром виплаченого страхового відшкодування, позивач звернувся до судового експерта-автотоварознавця ОСОБА_4 щодо проведення авто товарознавчого дослідження. Згідно висновку експертного дослідження про вартість матеріального збитку № 0708/13/13 від 07 серпня 2013 року розмір матеріальної шкоди, спричиненої ОСОБА_2 як власнику колісного транспортного засобу автомобіля «Деу Нубіра» державний номер НОМЕР_2, пошкодженого внаслідок ДТП, становить 9870,77 грн. (а.с.9-19).

Згідно статті 22.1 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі - Закон) при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи.

Згідно статті 28 Закону шкода, заподіяна в результаті дорожньо-транспортної пригоди майну потерпілого, - це шкода, пов'язана з пошкодженням чи фізичним знищенням транспортного засобу; з евакуацією транспортних засобів з місця дорожньо-транспортної пригоди.

Відповідно до статті 29 Закону у зв'язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України.

Згідно розрахунку вартості відновлювального ремонту № 13/4/351/584221 від 23 квітня 2013 року, складеного ФОП ОСОБА_5 за завою ПрАТ «СК «ВУСО» (далі - Розрахунок), вартість відновлювального ремонту автомобіля «Деу Нубіра» державний номер НОМЕР_2 з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу, становить 7528,47 грн. (а.с.117-124).

Даних про те, що до цієї суми включено ПДВ, який підлягає сплаті при проведенні відновлювального ремонту особою, яка є його платником, зазначений Розрахунок не містить.

Крім того, як убачається з Розрахунку, на підставі якого здійснювалася виплата, до загальної вартості запчастин було застосовано коефіцієнт фізичного зносу складових частин автомобіля 0,7, у зв'язку з чим їх вартість відповідно зменшена.

Виходячи з положень ст.36.2 Закону зменшення страхового відшкодування на суму визначеного відповідно до законодавства податку на додану вартість проводиться за умови, коли такий податок був включений у розмір шкоди, що підлягає відшкодуванню, а витрати на відновлювальний ремонт здійснюються за рахунок потерпілої особи.

Доводи апеляційної скарги, що з суми відновлювального ремонту автомобіля були здійснені відрахування відновлення запчастин (робіт та матеріалів), пошкодження яких, на думку апелянта, не перебуває у причинно-наслідковому зв'язку з ДТП, а саме: крило переднє ліве, дзеркало ліве, вартість лакофарбних робіт панелі передньої нижньої частини, двері задньої лівої, колегія суддів відхиляє як безпідставні, оскільки, як убачається з ремонтної калькуляції, складеної ФОП ОСОБА_5, вказані запчастини у ній не зазначені та при розрахунку вартості відновлювального ремонту не враховувалися.

Доводи представника апелянта з посиланням на Звіт № 584221 від 08 травня 2013 року, складений ПрАТ «СК «ВУСО», на підставі якого нараховувалвся сума страхового відшкодування, щодо виключення з калькуляції деталі «капот», спростовуються матеріалами справи, зокрема, Актом огляду колісного транспортного засобу (дефектна відомость), у якому серед деталей, які були пошкоджені внаслідок ДТП, зазначено, у тому числі і пошкодження капоту - деформація в передній частині зі зламом каркаса з лівого боку (а.с.120)

З огляду на те, що вказаний податок на додану вартість не був включений у розмір шкоди, яка підлягала відшкодуванню, а також, що при здійсненні розрахунку вартості відновлювального ремонту було враховано знос вузлів та агрегатів автомобіля позивача, страхова компанія безпідставно зменшила суму страхового відшкодування на суму ПДВ та на вартість відновлення запчастин (робіт та матеріалів).

Враховуючи, що Розрахунок вартості відновлювального ремонту № 13/4/351/584221 від 23 квітня 2013 року, складений особою, яка має відповідну освіту та кваліфікацію, внесена до Державного реєстру оцінювачів, а також, що Розрахунок складено у відповідності до Національного стандарту № 1 «Загальні принципи оцінки майна та майнових прав», затвердженого Постановою КМУ №1440 від 10 вересня 2003 року, Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої наказом Міністерства юстиції України та Фонду державного майна України № 1335/5/1159 від 24 липня 2009 року, колегія суддів не вбачає підстав для застосування Висновку експертного дослідження № 0708/13/13 від 07 серпня 2013 року, виготовленого за заявою позивача, на підставі якого судом першої інстанції було зроблено розрахунок суми недоплаченого страхового відшкодування.

Як встановлено у судовому засіданні, звернення позивача до експерта-автотоварознавця ОСОБА_4 було пов'язано з відмовою страхової компанії здійснити страхову виплату у повному обсязі.

З вирахуванням франшизи ПрАТ «СК «ВУСО» повинно було сплатити позивачу 6528,47 грн. (7528,47 грн. - 1000 грн.).

Колегія суддів доходить висновку, що стягненню з ПрАТ «СК «ВУСО» на користь позивача підлягає залишок невиплаченої суми страхового відшкодування у розмірі 3302,38 грн. (7528,47 грн. - 1000 грн.- 3226,09 грн.) з урахуванням сплаченої страховою компанією суми та з вирахуванням франшизи 1000 грн., яку, як встановлено у судовому засіданні, сплатив відповідач ОСОБА_3, і ця обставина була визнана представником позивача.

Оскільки сума страхового відшкодування безпідставно була зменшена страховиком, то стягненню з ПрАТ «СК «ВУСО» на користь ОСОБА_2 підлягають пеня відповідно до ст.36.5 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» та 3% річних згідно ст. 625 ЦК України за період з 26 червня 2013 року (дата, не пізніше якої страховик повинен був здійснити виплату страхового відшкодування у повному обсязі) по 30 квітня 2014 року (дата звернення позивача до суду), що становить 312 днів.

Розраховуючи розмір пені, колегія суддів виходить із суми боргу (3302,38 грн.), розміру облікової ставки НБУ за відповідні періоди (7,0; 6,5; 9,5), кількості днів у році (365) та кількості днів прострочки.

Відповідно даних, опублікованих на офіційному сайті НБУ облікова ставка Національного банку України у період з 26 червня по 12 серпня 2013 року (51 день) становила 7,0; з 13 серпня 2013 року по 14 квітня 2014 року (245 днів) - 6,5; з 14 по 30 квітня 2014 року (16 днів) - 9,5.

Розмір пені за період з з 26 червня 2013 року по 30 квітня 2014 року становитиме 380,27 грн. (3302,38 грн.х (7 х 2) % : 365 х 51 = 64,6 грн.) + (3302,38 грн. х (6,5 х 2)% : 365 х 245 = 288,17 грн.) + (3302,38 грн. х (9,5 х 2) %: 365 х 16 = 27,5 грн.)

При розрахунку 3% річних, колегія суддів виходить із суми боргу, кількості днів у році та кількості днів прострочки: 3302,38 грн. х 3% : 365 х 312 = 84,68 грн.

Висновки суду першої інстанції щодо солідарної відповідальності відповідачів не ґрунтуються на законі та суперечать нормам ст.ст. 543, 1190 ЦКУкраїни.

Оскільки при розрахунку заборгованості судом не взято до уваги висновок № 0708/13/13 експертного дослідження від 07 серпня 2013 року, виготовлений за заявою позивача, підстави для стягнення на користь позивача поштових витрат, повязаних з викликом відповідачів для участі у проведенні огляду пошкодженого транспортного засобу та витрат на оплату експертного дослідження по оцінці матеріальної шкоди, відсутні.

Відповідно до вимог ч.ч.1,5 ст. 88 ЦПК України стягненню з ПрАТ «СК «ВУСО» на користь ОСОБА_2 підлягають понесені ним витрати по сплаті судового збору згідно квитанції № 3041727 від 29 квітня 2014 року у розмірі 243,6 грн. (а.с.2).

Керуючись ст.ст. 303, 307, 309, 314, 316 ЦПК України, колегія суддів, -

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ВУСО» задовольнити частково.

Рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 20 січня 2015 року скасувати та ухвалити нове рішення про часткове задоволення позовних вимог.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ВУСО» на користь ОСОБА_2 3302,38 грн. (три тисячі триста дві грн. 38 коп.) страхового відшкодування; 380,27 грн. (триста вісімдесят грн.27 коп.) пені; 84,68 грн. (вісімдесят чотири грн. 68 коп.) 3% річних, а всього - 3767,33 грн. (три тисячі сімсот шістдесят сім грн. 33 коп.) та на відшкодування судового збору 243,6 грн. (двісті сорок три грн. 60 коп.).

У задоволенні інших позовних вимог відмовити.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення і протягом двадцяти днів може бути оскаржене шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий

Судді