АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_______________________________________________________________
Провадження №22-ц/790/2851/15. Суддя-доповідач: - Кокоша В.В.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

1 квітня 2015 року. Судова колегія судової палати у цивільних справах апеляційного суду Харківської області в складі:

головуючого - судді: - Кокоші В.В.,

суддів: - Кукліної Н.О., Шевченко Н.Ф.,

за участю секретаря - Лашакової Д.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові цивільну справу за апеляційною скаргою представника Харківської міської ради - Санькова Юрія Володимировича на рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 17 лютого 2015 року по справі за позовом Харківської міської ради до ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9 - про визнання ордеру недійсним та виселення з квартири без надання іншого житлового приміщення,

в с т а н о в и л а:

У липні 2014 року Харківська міська рада звернулася в суд із вказаним позовом.

В обґрунтування своїх вимог зазначала, що постановою Кабінету Міністрів України від 23 вересня 2009 року №1037 затверджено Порядок розподілу квартир, що придбані Державною іпотечною установою, яким визначено механізм розподілу квартир, що придбані Державною іпотечною установою відповідно до Переліку житлових будинків та об'єктів незавершеного житлового будівництва, затверджених Кабінетом Міністрів України громадян, які згідно із законодавством були взяті на квартирний облік до 1 січня 2009 року і перебувають на ньому.

Розпорядженням Кабінету Міністрів України від 23 грудня 2009 року №1637 затверджено поіменний список громадян, яким надаються квартири, що придбані Державною іпотечною установою в м. Харкові.

Відповідач ОСОБА_6 зі складом сім'ї - ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9 були включені до переліку громадян, які мають право на першочергове отримання житла.

Відповідно до п. 10 Порядку розподілу квартир, що придбані Державною іпотечною установою, підставою для вселення громадян у квартиру є ордер, виданий в установленому законодавством порядку виконавчим органом за рішенням Кабінету Міністрів України Державною іпотечною службою.

На виконання вказаних розпорядження та постанови ОСОБА_6 на склад сім'ї із 4-х осіб - ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9 була виділена 3-кімнатна ізольована квартира АДРЕСА_5 житловою площею 63,5 кв. м., загальною площею 112,2 кв. м., за умови передачі в комунальну власність територіальної громади м. Харкова займаної його родиною однокімнатної приватизованої квартири АДРЕСА_1, про що було прописано в попередніх поіменних списках громадян.

Квартира АДРЕСА_5 надана ОСОБА_6 з дотриманням норм, зазначених у постанові Кабінету Міністрів України, а саме: 21 кв. м. на одну особу, додатково 10,5 кв. м. на сім'ю, плюс допустиму межу житлової площі в розмірі 30% від площі квартири.

На вказану квартиру 22 січня 2010 року Орджонікідзевським РВК м. Харкова (рішення від 20 січня 2010 року №13/2) ОСОБА_6 видано ордер за №148420.

Рішенням Орджонікідзевського РВК м. Харкова від 20 січня 2010 року №13/2 ОСОБА_6 зобов'язано передати займану однокімнатну приватизовану квартиру АДРЕСА_1 у комунальну власність територіальної громади м. Харкова.

Однак, до теперішнього часу вказана квартира не передана відповідачами у комунальну власність територіальної громади м. Харкова.

Зважаючи на те, що відповідачам належить на праві власності квартира АДРЕСА_1 жилою площею 16.2 кв. м., надання їм квартири АДРЕСА_5 жилою площею 63,5 кв. м., загальною площею 112,2 кв. на додаток до приватизованої квартири, значно перевищує норму жилої площі, встановленої ст. 47 Житлового кодексу УРСР.

Таким чином, виданий ОСОБА_6 ордер на спірну квартиру підлягає визнанню недійсним, а відповідачі з підстав, передбачених ст. 117 Житлового кодексу УРСР підлягають виселенню з квартири без надання іншого житла.

Посилаючись на вказані обставини та ст. ст. 47, 59, 117 Житлового кодексу УРСР, Харківська міська рада просила суд визнати недійсним ордер №148420 від 22 січня 2010 року, виданий ОСОБА_6 на склад сім'ї з чотирьох осіб на трикімнатну ізольовану квартиру АДРЕСА_5.

Виселити ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9 з квартири АДРЕСА_5.

Зняти ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9 з реєстраційного обліку в квартирі АДРЕСА_5.

Відповідач ОСОБА_6, в особі свого представника, позов не визнав, посилаючись на його безпідставність.

3 грудня 2014 року представник ОСОБА_6 подав до суду заяву про застосування строків позовної давності, в якій просив відмовити позивачу у задоволенні позову з підстав пропуску строку на звернення з позовом до суду.

Відповідачі ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9 в судове засідання не з'явилися.

Згідно заяв поданих до суду, позов не визнали, просили розглянути справу за їх відсутності.

Рішенням Дзержинського районного суду м. Харкова від 17 лютого 2015 року у задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі представник Харківської міської ради - Саньков Ю.В., посилаючись на порушення судом норм матеріального і процесуального права, просить скасувати рішення суду та ухвалити нове рішення про задоволення позову.

Апеляційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд виходив з того, позивачем пропущено строк позовної давності на звернення з позовом до суду про визнання ордера недійсним.

Такий висновок суду відповідає нормам матеріального і процесуального права.

Відповідно до ст. 31 Житлового кодексу УРСР громадяни, які потребують поліпшення житлових умов, мають право на одержання у користування жилого приміщення в будинках державного або громадського житлового фонду в порядку, передбаченому цим Кодексом та іншими актами законодавства Української РСР. Жилі приміщення надаються зазначеним громадянам, які постійно проживають у даному населеному пункті (якщо інше не встановлено законодавством Української РСР), як правило, у вигляді окремої квартири на сім'ю.

Згідно ст. 47. Житлового кодексу УРСР норма жилої площі в Українській РСР встановлюється в розмірі 13,65 квадратного метру на одну особу.

Відповідно до ст. 48 Житлового кодексу УРСР жиле приміщення надається громадянам у межах норми жилої площі, але не менше розміру, який визначається Кабінетом Міністрів України і Федерацією професійних спілок України. При цьому враховується жила площа у жилому будинку (квартирі), що перебуває у приватній власності громадян, якщо ними не використані житлові чеки. При передачі громадянам житла, яке перебуває у їх приватній власності, органу, який здійснює поліпшення житлових умов, вони мають право на одержання житла у межах встановленої норми жилої площі.

З матеріалів справи вбачається, що рішенням виконавчого комітету Орджонікідзевської районної в м. Харкові ради №13/2 від 20 січня 2010 року ОСОБА_6 на сім'ю із чотирьох осіб (він, дружина - ОСОБА_7, син - ОСОБА_8, дочка - ОСОБА_9) надано трикімнатну ізольовану квартиру АДРЕСА_5 зі знаттям з квартирного обліку.

22 січня 2010 року виконавчим комітетом Орджонікідзевської районної в м. Харкові ради ОСОБА_6 на сім'ю із чотирьох осіб: дружина - ОСОБА_7, син - ОСОБА_8, дочка - ОСОБА_9 видано ордер №148420 на зайняття трикімнатної ізольованої квартири АДРЕСА_5 ( а. с. 10).

Крім того, 3 лютого 2010 року Державною іпотечною установою ОСОБА_6 на сім'ю із трьох осіб (дружина - ОСОБА_7, син - ОСОБА_8, дочка - ОСОБА_9), видано ордер №000000085 на зайняття трикімнатної ізольованої квартири АДРЕСА_5. Вказаний ордер видано на підставі розпорядженням Кабінету Міністрів України від 13 січня 2010 року №50-р. (а. с. 60).

Під час надання ОСОБА_6 на сім'ю із чотирьох осіб квартири АДРЕСА_5, відповідачі ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9 зобов'язалися письмово здати займану ними квартиру АДРЕСА_1, загальною площею 37 кв. м. виконкому в справному стані та виписатися із зазначеної адреси впродовж 10 днів після вселення у будинок, де ними отримана житлова площа відповідно до ордеру (а. с. 13).

З листа начальника управління обліку та розподілу житлової площі Харківської міської ради від 23 жовтня 2013 року вбачається, що сім'я ОСОБА_6 в складі чотирьох особі 16 лютого 2011 року знята з реєстраційного обліку за адресою: АДРЕСА_1. По інформації АТ «Жилстрой-1» ОСОБА_6 з сім'єю чотири особи (він, дружина, дочка, син) з 23 лютого 2011 року зареєстровані в квартирі АДРЕСА_5. Станом на 23 жовтня 2013 року родиною ОСОБА_6 однокімнатна приватизована квартира АДРЕСА_1 не передана в комунальну власність територіальної громади м. Харкова (а. с. 7-8).

Оскільки відповідачам на праві власності належить квартира АДРЕСА_1 жилою площею 16, 2 кв. м., то квартира АДРЕСА_5 жилою площею 63,5 кв. м., загальною площею 112,2 кв. м. була надана відповідачам зі значним перевищенням норми жилої площі, встановленої ст. 47 Житлового кодексу УРСР на одну особу.

Згідно ст. 59 Житлового кодексу УРСР ордер на жиле приміщення може бути визнано недійсним у судовому порядку у випадках подання громадянами не відповідаючих дійсності відомостей про потребу в поліпшенні житлових умов, порушення прав інших громадян або організацій на зазначене в ордері жиле приміщення, неправомірних дій службових осіб при вирішенні питання про надання жилого приміщення, а також в інших випадках порушення порядку і умов надання жилих приміщень. Вимогу про визнання ордера недійсним може бути заявлено протягом трьох років з дня його видачі.

Судом першої інстанції встановлено, що ордер №148420 на зайняття трикімнатної ізольованої квартири АДРЕСА_5, видано ОСОБА_6 виконавчим комітетом Орджонікідзевської районної в м. Харкові ради 22 січня 2010 року, в той же час, з позовом в суд до ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9 про визнання ордера недійсним Харківська міська рада звернулась 29 липня 2014 року, тобто після спливу трьох років.

З огляду на викладене, суд першої інстанції правильно дійшов висновку про те, що Харківською міською радою пропущено трирічний строк на звернення з позовом в суд про визнання ордера недійсним та обґрунтовано відмовив позивачу у задоволені позовних вимог.

Вирішуючи спір, суд з'ясував дійсні обставини справи, перевірив доводи та заперечення сторін, дослідив надані ними докази, дав їм належну оцінку та ухвалив законне й обґрунтоване рішення.

Доводи апеляційної скарги представника Харківської міської ради - Санькова Ю.В. про те, що при вирішенні спору суд не врахував, що відповідачі не мають права на проживання в квартирі АДРЕСА_5, не можуть бути прийняті до уваги колегією суддів, оскільки позивачу відмовлено у задоволенні позову у зв'язку з пропуском трирічного строку на звернення з позовом до суду про визнання ордеру недійсним. Інші доводи апеляційної скарги представника Харківської міської ради - Санькова Ю.В., не є суттєвими та висновків суду першої інстанції не спростовують.

Керуючись ст. ст. 303, 304, п. 1 ч. 1 ст. 307, ст. ст. 308, 313, п. 1 ч.1 ст. 314, ст. ст. 315, 317, 319 ЦПК України, судова колегія,

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу представника Харківської міської ради - Санькова Юрія Володимировича - відхилити.

Рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 17 лютого 2015 року - залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий:

Судді: