Справа № 588/202/15-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02.04.2015 року Тростянецький районний суд Сумської області в складі: головуючого судді Линник О.С., при секретарі Доля Н.В., з участю позивача ОСОБА_1, відповідача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Тростянець цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення пені за несвоєчасну сплату аліментів на неповнолітніх дітей,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовною заявою до ОСОБА_2 про стягнення пені за несвоєчасну сплату аліментів на неповнолітніх дітей, в якій зазначає, що вона перебувала у зареєстрованому шлюбі з відповідачем з 17.02.2001 року по 16.11.2011 року, від якого мають двох дітей: доньку ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 та сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2 Рішенням Тростянецького районного суду Сумської області від 30.12.2010 року з відповідача були стягнені аліменти на користь позивачки на утримання дітей у розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) відповідача, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. На даний час відповідач ніде не працює, аліменти не сплачує, заборгованість по яких за період з 01.01.2013 р. по. 31.01.2015 р. складає 18788 грн. 40 коп. Позивач вважає, що має право, відповідно до ст..196 СК України отримати неустойку (пеню) за прострочення сплати аліментів, з розрахунку 1% від несплаченого за кожний день прострочення. Тому, посилаючись на вказані обставини позивач просить стягнути із відповідача 57711 грн. 93 грн. пені за несвоєчасну сплату аліментів за період із січня 2013 р. по січень 2015 року включно.

У судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала, та пояснила, що окрім зазначених нею у позові сум отриманих аліментів, відповідач також сплачував їй під час розгляду кримінальної справи за обвинуваченням відповідача за ухиленням від сплати аліментів 18 квітня 2013 р. 3000 грн., та у листопаді 2014 р. сплатив 500 грн., і про вказану обставину вона повідомила також державного виконавця, що підтверджує уточненою довідкою розрахунку заборгованості по аліментах.

Відповідач позовні вимоги не визнав, вказуючи, що він дійсно має заборгованість по сплаті аліментів, однак крім сум, що зазначені у довідці держвиконавця та вказаних позивачем, він також сплачував позивачці інші кошти на утримання дитини, однак доказами довести це не може, бо розписок від позивача він не брав, а кошти давав на руки особисто позивачці. Крім того, відповідач зазначає, що він не має роботи, та тривалий час не може її знайти, його матеріальний стан незадовільний, він був двічі притягнений до кримінальної відповідальності за несплату аліментів, але через відсутність доходів він не має можливості сплачувати аліменти, у зв'язку із чим виникла заборгованість.

Суд, вислухавши пояснення сторін, дослідивши письмові докази, встановив наступне.

Сторони у період з 17.02.2001 р. по 28.11.2011 р. перебували у зареєстрованому шлюбі, що підтверджується копією рішення суду про розірвання шлюбу (а.с.12).

За рішенням Тростянецького районного суду Сумської області від 30.12.2010 р., на підставі якого був виданий виконавчий лист у цивільній праві № 2-1672/10р. відповідач ОСОБА_2 був зобов'язаний сплачувати аліменти на користь позивача ОСОБА_1 на утримання дітей ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, в розмірі 1/4 частини від всіх видів його заробітку щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до її повноліття, починаючи стягування із 13.12.2010 р. (а.с.6).

Вказаний виконавчий лист позивачем був звернений до виконання та перебуває на виконанні у Відділі ДВС Тростянецького РУЮ ГУЮ у Сумській області і як вбачається із розрахунку заборгованості, проведеного державним виконавцем, у період із січня 2013 р. по січень 2013 р. ОСОБА_2 аліменти сплачував нерегулярно: 17.12.2013 р. - 500 грн., 16.01.2014 р. - 2500 грн., через що утворилась заборгованість за період із січня 2013 р. по січень 2014 р. у розмірі 15788 грн. 40 коп. (а.с.11).

Під час судового розгляду позивач визнала факт сплати відповідачем аліментів також 18.04.2013 р. - 3000 грн. та у листопаді 2014 р. - 500, про що надала від державного виконавця уточнену довідку про розмір заборгованості по сплаті аліментів (а.с.34,35).

Хоча, як встановлено поясненнями відповідача він частково не погоджується із розміром заборгованості, вказуючи, що він крім сум, які зазначає позивач, сплачував аліменти у серпні та листопаді 2014 року, однак будь-якого доказу у підтвердження сплати аліментів на користь позивача, крім тих, що зазначені у позові, у порушення вимог ст..60 ЦПК України, суду не надав, тому у даному випадку суд не приймає до уваги заперечення відповідача проти встановленого держвиконавцем розміру заборгованості.

Розглядаючи позовні вимоги позивача про стягнення з відповідача пені за вказаний період прострочення сплати аліментів суд дійшов висновку про необхідність часткового їх задоволення враховуючи наступне.

Згідно ч.ч.1,2 ст.196 СК України при виникненні заборгованості з вини особи, яка зобов'язана сплачувати аліменти за рішенням суду, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення. Розмір неустойки може бути зменшений судом з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів.

З урахуванням того, що відповідно до положень Сімейного кодексу України аліменти призначаються та виплачуються (стягуються) щомісячно, за змістом ст. 196 цього Кодексу пеня нараховується не на всю суму заборгованості, а її нарахування обмежується лише сумою несплачених аліментів за той місяць, в якому не проводилось стягнення аліментів.

Це пов'язано з тим, що ст.61 Конституції України забороняє притягнення до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення, а за положеннями ч.2 ст.550 ЦК України відсотки на неустойку (як повторна пеня) не нараховуються. У зв'язку з цим сума заборгованості зі сплати аліментів за попередні місяці не додається на наступні, а кількість днів прострочення обчислюється виходячи з того, скільки днів прострочено до сплати певної суми заборгованості. При цьому пеня нараховується не з часу фактичного ухилення від утримання і не з часу подання позовної заяви про стягнення аліментів чи з часу набрання рішенням про стягнення аліментів законної сили, а з часу невиконання рішення суду.

Згідно з правовою позицією Верховного Суду України, що висловлена в ухваленій за наслідками розгляду справи № 6-81цс13 постанові від 11.09.2013р., оскільки зобов'язання зі сплати аліментів носить періодичний характер і повинно виконуватися щомісяця, то при розгляді спорів про стягнення на підставі ч.1 ст.196 СК України пені від суми несплачених аліментів суд повинен з'ясувати розмір несплачених аліментів по кожному з цих зобов'язань, яке мало бути виконано, та з урахуванням встановленого обчислити розмір пені, виходячи із суми несплачених аліментів за кожен місяць окремо, від дня порушення платником аліментів свого обов'язку щодо їх сплати до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, підсумувавши розміри нарахованої пені за кожен із прострочених платежів та визначивши її загальну суму.

Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом України і в постанові від 1 жовтня 2014 року за наслідками розгляду справи №6-149цс14.

Оскільки позивач у процесі судового розгляду фактично визнала доводи відповідача щодо сплати ним аліментів 18.04.2013 р. - 3000 грн. та у листопаді 2014 р. 500 грн., та вказане відображено в уточненій довідці державного виконавця, однак позивач не змінила розрахунок пені і підтримала свої позовні вимоги, суд приходить до висновку, що нарахування позивачем розміру неустойки (а.с. 3-5) здійснено невірно.

Так, неустойку (пеню) необхідно вираховувати з 01.01.2013 р. по 31.01.2015 року, а саме: кількість днів прострочення множаться на 1 % від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення.

Аліменти за січень 2013 р. відповідач зобов'язаний був сплатити в сумі 726 грн., з 01 лютого 2013 р. на них нараховується неустойка (пеня) в розмірі 1% з врахуванням сукупної кількості днів прострочення.

Враховуючи, що 18.04.2013 р. відповідач сплатив 3000 грн., то у квітні 2013 р. пеня не нараховується, а переплата, яка становить 2274 грн. (3000 грн. - 726 грн. аліментів за квітень місяць) переходить на погашення заборгованості за січень, лютий, березень 2013 р. та авансує сплату аліментів за травень 2013 р. у розмірі 96 грн. ( 726 грн. + 726 грн. + 726 грн. + 96 грн. ).

Отже, пеня за період із січня 2013 р. по квітень 2013 р. складає:

- січень: 726 грн. х 76 календ. днів (із 01.02.2013 р. по 17.04.2013 р. включно) х 1% = 551,76 грн.

- лютий : 726 грн. х 48 календ. днів х 1% = 348,48 грн.;

- березень: 726 грн. х 17 календ. днів х 1% = 123,42 грн.;

- квітень: пеня не нараховується.

Розрахунок пені із травня 2013 р. необхідно здійснити виходячи із того, що 16 січня 2014р. відповідач сплатив аліменти у розмірі 2500 грн., із яких 771,60 грн. зараховується на сплату аліментів за січень 2014 р., а різниця у розмірі 1728,40 грн. зараховується у рахунок погашення заборгованості за травень 2013р. - 630 грн., червень 2013 р. - 726 грн., липень 2013 р. - 372,40 грн.

Сплата відповідачем аліментів 17 грудня 2013 р. у розмірі 500 грн. не впливає на кількість днів прострочення сплати аліментів, оскільки вказана сума не покриває розмір нарахованих аліментів у грудні 2013 р. - 771,60 грн.

Таким чином, пеня за період із травня 2013 р. по грудень 2013 р. складає:

- травень: 630 грн. (726 грн. - 96 грн.) х 229 календ.днів (із 01.06.13 р. по 15.01.14 р.) х 1% = 1671,70 грн.;

- червень : 726 грн. х 199 календ.днів х 1% = 1444,74 грн.;

- липень: 1) 372,40 грн. х 168 календ.днів х 1% = 625,63 грн.;

2) 353,60 грн. - залишок заборгованості по аліментах за місяць (726 грн. - 372,40 грн.) є непогашеним, тому кількість днів прострочення розраховується станом на 31.01.2015 р. згідно довідки державного виконавця, а саме 549 календ.днів, таким чином, 353,60 грн. х 549 календ.днів х 1% =1941,26 грн.;

- серпень : 726 грн. х 518 календ.днів х 1% = 3760,68 грн.;

- вересень: 726 грн. х 488 календ.днів х 1% = 3542,88 грн.;

- жовтень: 726 грн. х 457 календ.днів х 1% = 3317,82 грн.;

- листопад: 726 грн. х 427 календ.днів х 1% = 3100,02 грн.;

- грудень: 271,60 грн. (771,60 грн. - 500 грн.) х 396 календ.днів х 1% = 1075,54 грн.;

А всього за 2013 рік - 21503,93 грн.

Розрахунок пені із січня 2014 р. по 31.01.2015 року необхідно здійснити виходячи із наступного:

-у січні 2014 р. пеня не нараховується, оскільки відповідачем сплачено 16.01.2014 р. 2500 грн., та вище зазначено яким чином вказана сума розподілена на погашення заборгованості по місяцям;

- лютий : 771,60 грн. х 337 календ.днів х 1% = 2600,29 грн.;

- березень: 771,60 грн. х 306 календ.днів х 1% = 2361,10 грн.;

- квітень: 771,60 грн. х 276 календ.днів х 1% = 2129,62 грн.;

- травень: 771,60 грн. 245 календ.днів х 1% = 1890,42 грн.;

- червень: 771,60 грн. х 215 календ.днів х 1% = 1658,94 грн.;

- липень: 771,60 грн. х 184 кален.днів х 1% = 1419,74 грн.;

- серпень: 771,60 грн. х 153 календ.лнів х 1% = 1180,55 грн.;

- вересень: 771,60 х 123 календ.днів х 1% = 949,07 грн.;

- жовтень : 771,60 грн. х 92 календ.днів х 1% = 709,87 грн.;

- листопад 271,60 грн. (771,60 грн. - 500 грн. сплачених відповідачем у листопаді 2014 р.) х 62 календ.днів х 1% = 168,39 грн.;

- грудень: 771,60 грн. х 31 календ.днів х 1% = 239,20 грн.

А всього за 2014 рік - 15307,19 грн.

Виходячи із доказу - довідки ВДВС вбачається, що у січні 2015 р. нараховано суму аліментів до сплати - 771,60 грн., яку у січні не сплачено, однак на день розгляду справи позивач не надала довідку щодо розрахунку заборгованості по сплаті аліментів станом на день постановлення судового рішення, тому у суду відсутні підстави щодо стягнення пені зі період із 01.02.2015 року.

Отже, всього сума неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів за період з 01.01.2013 р. по 31.01.2015 р. включно становить 36811 грн. 12 коп. (21503,93 грн. + 15307,19 грн.), яка підлягає до стягнення з відповідача на користь позивачки. Інші позовні вимоги суд вважає необґрунтованими та такими, що задоволенню не підлягають.

У відповідності до вимог ст.ст.10,11, 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі

Відповідно до роз'яснень п.22 постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 15.05.2006 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» передбачена ст. 196 СК відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені) настає лише за наявності вини цієї особи. На платника аліментів не можна покладати таку відповідальність, якщо заборгованість утворилася з незалежних від нього причин, зокрема, у зв'язку з несвоєчасною виплатою заробітної плати, затримкою або неправильним перерахуванням аліментів банками. В інших випадках стягується неустойка за весь час прострочення сплати аліментів. Суд може зменшити розмір неустойки з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів, а за передбачених ст.197 СК України умов повністю або частково звільнити його від сплати заборгованості.

З досліджених в ході судового розгляду доказів вбачається, що відповідач не перебуває на обліку у центрі зайнятості (а.с.28), у власності земельної ділянки сільськогосподарського призначення відповідач не має, а має у власності земельну ділянку під будівлею площею 0,02 га (а.с.29). Однак суд не вважає ці докази такими, що підтверджують у повній мірі скрутний матеріальний стан відповідача, оскільки як сам пояснив відповідач він є працездатною особою, має задовільний стан здоров'я, тому будь-яких перешкод щодо можливості працевлаштуватися не встановлено. Посилання відповідача на те, що він не може відшукати роботу - не доведено ним належними і допустимими доказами, так як до Тростянецького ЦЗ у пошуках роботи він не звертався.

З огляду на вказане суд не вбачає підстав для застосування норми ч.2 ст.196 СК України та зменшення розміру неустойки.

Відповідно до ст.88 ЦПК необхідно вирішити питання про відшкодування судових витрат пропорційно до задоволених та відхилених позовних вимог. Виходячи із того, що суд задовольняє позовні вимоги позивача частково, а позивач сплатила судовий збір у розмірі 288 грн. 56 коп. (половину суми судового збору відповідно до заявлених нею позовних вимог: 57711,93 грн. - 288,56 грн.), тому вказані витрати необхідно їй компенсувати за рахунок відповідача. Крім того, відповідно до розміру задоволених позовних вимог необхідно стягнути із відповідача на користь держави 79,55 грн. судового збору (загальний розмір судового збору 1% від суми задоволених позовних вимог - 368,11 грн.). Також із позивача підлягає стягненню судовий збір у доход держави у розмірі 209 грн. 01 коп., відповідно до розміру заявлених нею позовних вимог (577,12 грн. - 288,56 грн. - 79,55 грн. = 209,01 грн.).

На підставі вищевикладеного, керуючись ст..ст. 10, 11, 58-60, 209, 212, 214, 215 ЦПК України, -

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити частково.

Стягнути із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 Стягнути із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 пеню за прострочення сплати аліментів на суму 36811 грн. 12 коп. та 288 грн. 56 коп. повернення судового збору.

В іншій частині позову відмовити.

Стягнути із ОСОБА_2 на користь держави судовий збір в сумі 79 грн. 55 коп.

Стягнути із ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в сумі 209,01 грн.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду Сумської області через Тростянецький районний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом 10 днів з дня проголошення рішення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя О.С. Линник