АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Провадження: 22-ц/790/7026/15 Справа: 614/763/15-ц Категорія: «позадоговірні правовідносини» Головуючий 1 інстанції:Гуляєва Г.М. Доповідач: Малінська С.М.
Рішення

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 жовтня 2015 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Харківської області у складі:

головуючого судді - Малінської С.М.,

суддів - Гуцал Л.В. ,

Пилипчук Н.П.

за участю секретаря- Єрьоменко О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Харкові справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Борівського районного суду Харківської області від 01 вересня 2015 року по справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальних збитків та моральної шкоди внаслідок дорожньо-транспортної пригоди ,-

в с т а н о в и л а:

У липні 2015 року ОСОБА_3 звернулася у суд з позовною заявою до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальних збитків та моральної шкоди, завданої внаслідок ДТП.

В обгрунтування позовних вимог позивач послалась на те , що 01 січня 2015 року близько 19 години ОСОБА_2 керуючи власним автомобілем марки ВАЗ 21043-20 держ.НОМЕР_1 рухався по провулку Колгоспному смт. Борова Борівського р-ну Харківської обл. в напрямку вул. Східної смт. Борова.

В цей момент по смузі руху автомобіля в зустрічному йому напрямку по краю проїжджої частини рухалася позивачка і ОСОБА_4

Позивачка котила попереду себе дитячий візок, в якому знаходилася її дочка ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1.

ОСОБА_2 будучи в стані алкогольного сп'яніння не вжив заходів для безпечного проїзду ділянки дороги по якій йому назустріч рухалися пішоходи, допустив наїзд на позивачку, в результаті чого вона отримала ушкодження, які згідно висновку судово-медичної експертизи від 06 січня 2015 р. відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень. Малолітня дочка позивачки із забоєм м'яких тканин була доставлена в Борівську ЦРЛ, а на наступний день 2 січня 2015 р. до Харківської міської лікарні імені професора Мещерякова, де перебувала на стаціонарному лікуванні з 03 по 05 січня 2015року.

Кримінальне провадження за фактом ДТП постановою ст. слідчого СВ Борівського РВ ГУМВС України в Харківській обл. 27 квітня 2015 року закрито, матеріали щодо ОСОБА_2 передані в ДАІ для притягнення його до адміністративної відповідальності за ст.ст.122-4, 124, 130 ч.4 КУпАП.

У зв'язку з подіями, що мали місце 01 січня 2015 р. позивачка змушена була звернутися за правовою допомогою до адвоката. Понесла значні матеріальні витрати на обстеження дитини. За період перебування дитини в лікарні у смт. Боровій та м. Харкові у період з 01 січня по 27 квітня 2015 р., на поїздки до м. Харкова витратила 1871грн. 69 коп. Знищена коляска вартістю 3500 грн. На оплату послуг адвоката в період досудового слідства витрачено 2500 грн., на оплату послуг адвоката за підготовку позовної заяви до суду та представництво інтересів потерпілої , витрачено 2000 грн. Загалом позивачка витратила 9871 грн. 69 коп.

Позивачці спричинена моральна шкода, яка виразилася в порушенні нормального укладу життя її сім'ї, постійному неспокої за стан здоров'я маленької дочки, в душевних стражданнях, які позивачка і її сім'я отримали в результаті наїзду автомобіля, яку вона оцінює в 30 000 грн.

Рішенням Борівського районного суду Харківської області від 01 вересня 2015 року позовні вимоги ОСОБА_3 задоволено частково.

Стягнуто з відповідача на користь позивача 5371грн.69коп. у відшкодівання майнових збитків , 4500грн. - витрати на правову допомогу , 543грн.61коп. судового збору , а всього 10415 грн.30коп. В іншій частині позовних вимог відмовлено.

Не погодившись з висновком суду , в апеляційній скарзі ОСОБА_2, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить скасувати постановлене по справі рішення суду в частині задоволення позовних вимог та стягнення судового збору та закрити провадження по справі.

Заслухавши доповідь судді, особу, що з'явилася, дослідивши обставини справи та, обговоривши доводи апеляційної скарги, судова колегія вважає за необхідне апеляційну скаргу задовольнити , рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення позовних вимог з наступних підстав.

Згідно ч.1 ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб , поданим відповідно до ЦПК України , в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб , які беруть участь у справі.

Відповідно до ч. 1 ст. 303 ЦПК України під час розгляду в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог , заявлених у суді першої інстанції.

Оскільки в частині відшкодування моральної шкоди апеляційна скарга не подавалась , то в цієї частині рішення суду першої інстанції не переглядається.

Судом встановлено , що 01 січня 2015 року близько 19 години ОСОБА_2 керуючи власним автомобілем марки ВАЗ 21043-20 держ.НОМЕР_1 рухався по провулку Колгоспному смт. Борова Борівського р-ну Харківської обл. в напрямку вул. Східної смт. Борова,

В цей момент по смузі руху автомобіля в зустрічному йому напрямку по краю проїжджої частини рухалася позивачка і ОСОБА_4

Позивачка котила попереду себе дитячий візок, в якому знаходилася її дочка ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1.

ОСОБА_2 будучи в стані алкогольного сп'яніння не вжив заходів для безпечного проїзду ділянки дороги по якій йому назустріч рухалися пішоходи, допустив наїзд на позивачку, в результаті чого вона отримала ушкодження, які згідно висновку судово-медичної експертизи від 06 січня 2015 р. відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень. Малолітня дочка позивачки із забоєм м'яких тканин була доставлена в Борівську ЦРЛ, а на наступний день 2 січня 2015 р. до Харківської міської лікарні імені професора Мещерякова, де перебувала на стаціонарному лікуванні з 03 по 05 січня 2015року.

Кримінальне провадження за фактом ДТП постановою ст. слідчого СВ Борівського РВ ГУМВС України в Харківській обл. 27 квітня 2015 року закрито, матеріали щодо ОСОБА_2 передані в ДАІ для притягнення його до адміністративної відповідальності за ст.ст.122-4, 124, 130 ч.4 КУпАП.

Згідно висновку експерта №43-И3/15 від 09.02.2015 р. Ізюмського МРОСМЕ, будь-яких пошкоджень м'яких тканин опорно-рухомого апарату та внутрішніх органів в медичній документації неповнолітньої ОСОБА_5 не мається; находження дитини ОСОБА_5 в медичних закладах з 01.01.15 р. по 05.01.15 р. пов'язане з обстеженням, діагноз : «Забій м'яких тканин голови, забій брюшної стінки" являються поняттям клінічним і оцінці по ступеню тяжкості не підлягає (а.с.13-14).

Згідно висновку експерта №03-И3/15 від 06.01.2015 р. Ізюмського МРОСМЕ, у гр-ки ОСОБА_3 встановлені крововиливи не передньо - зовнішній поверхні правого стегна і крововиливи з саднами на передній поверхні правої голені, які утворились від ударної дії тупими твердими предметами: дані тілесні ушкодження могли виникнути в умовах ДТП , яке мало місце 01.01.2015 року ; по ступеню тяжкості дані тілесні ушкодження відносяться до легких тілесних ушкоджень ( а.с.15-16).

Висновком комісійної експертизи №80-КЕ/2015 Обласного бюро судово-медичної експертизи Департаменту охорони здоров'я Харківської обл. відносно малолітньої ОСОБА_5 встановлено, що діагноз забій м'яких тканин голови , грудної клітки , живота тощо не враховується при оцінці ступеня тяжкості тілесних ушкоджень , за умови, що він не встановлений на основі суб'єктивних факторів і не підтверджується об'єктивними відомостями( а.с.18-22).

Згідно частини другої ст.1187 Цивільного кодексу України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Відповідно до роз'яснень , що містяться в п. 4 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №4 від 01 березня 2013 року « Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди , завданої джерелом підвищеної небезпеки» відповідно до статтей 1166,1187 ЦК шкода , завдана особі чи майну фізичної або юридичної особи , підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою , яка її завдала. Обов'язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавача за умови , що дії останнього були неправомірними , між ними і шкодою є безпосередній причинний зв'язок та є вина зазначеної особи , а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, - незалежно від наявності вини.

З огляду на презумпцію вини завдавача шкоди ( частина друга статті 1166 ЦК ) відповідач звільняється від обов'язку відшкодувати шкоду ,якщо доведе , що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили чи умислу потерпілого ( ч.5 ст.1187 ЦК, ч.2 ст. 1166 ЦК).Потерпілий подає докази , що підтверджують факт завдання шкоди за участю відповідача , розмір завданої шкоди , а також докази того , що відповідач є завдавачем шкоди або особою , яка відповідно до закону забов'язана відшкодувати шкоду.

Таким чином , відповідно до вищевикладеного , відповідач , як власник джерела підвищеної небезпеки повинен відшкодувати заподіяну ним шкоду незалежно від вини.

Факт завдання шкоди за участю відповідача підтверджується матеріалами адміністративних справ: № 3/614/146/15 про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності по ст. 130 ч.І КпАП України; № 3/614/147/15 про закриття провадження про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності по ст. 124 КпАП України за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення; № 3/614/148/15 про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності по ст. 122-4 КпАП України.

Обставин для звільнення відповідача від обов'язку відшкодувати шкоду(шкоди було завдано внаслідок непереборної сили чи умислу потерпілого) матеріали справи не містять.

Посилання апелянта на те , що він під час ДТП не бачив позивачку, оскільки пішоходи були вдягнені в темний одяг , спростовується поясненнями , наданими ОСОБА_2 в адміністративній справі № 3/614/146/15 про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності по ст. 130 ч.І КпАП України (а. адмін.с.15) , а також поясненнями , наданими відповідачем в судовому засіданні суду першої інстанції , де він пояснив , що « він вживав всі можливості для уникнення ДТП, але у зв"язку з поганим станом дороги: ожеледиці та потраплянням коліс автомобіля у колію, не зміг своєчасно зупинитись. Він намагався загальмувати, але машина рухалася юзом і відбувся удар правим переднім крилом автомобіля по колесу дитячого візка».

Щодо суми відшкодування , що підлягає стягненню з відповідача на користь позивача судова колегія дійшла до наступного.

Судом першої інстанції обгрунтовано стягнуто на користь позивача 3500грн. вартості дитячого візка , відповідно до наданої довідки ( а.с.27). Візок оглянуто в судовому засідання Апеляційним судом Харківської області , візок не придатен до застосування, оскільки не розкладувався , а тому посилання апелянта на можливість використання є необгрунтованими.

Судова колегія погоджується з висновками суду першої інстанції щодо стягнення 1871,69 грн. , підтверджених чеками , у відшкодування витрат , пов'язаних з медичним обстеженням малолітньої дитини та витрат на паливо( а.с.30-32).

Що стосується 4500 грн. витрат на правову допомогу , то судова колегія не погоджується в частині стягнення 2500 грн. (а.с.29) , оскільки ці витрати понесені позивачем в іншій справі - під час досудового слідства. Тому в цієї частині рішення суду підлягає зміненню , стягненню з відповідача на користь позивача у відшкодування витрат на правову допомогу 2000 грн.- правова допомога у даній цивільній справі( а.с.28, 33).

Відповідно до ч.1 ст.88 ЦПК України стороні, на корить якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Таким чином, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню документально підтверджений судовий збір пропорційно задоволеним позовним вимогам у розмірі 317грн.93 коп. (а.с.1).

На підставі наведеного , керуючись п. 4 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №4 від 01 березня 2013 року « Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди , завданої джерелом підвищеної небезпеки» ; ст. 1187 ЦК України ; ст.ст. 11; 88; 292; 297 ;303 ; 304 ; 307, 309 ; 313 - 315 , 317 ; 319 ЦПК України , судова колегія,-

В И Р І Ш И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення Борівського районного суду Харківської області від 01 вересня 2015 року змінити в частині суми , що підлягає стягненню у відшкодування витрат на правову допомогу та судових витрат.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 2000 грн. у відшкодування витрат на правову допомогу та 317грн. 93коп. судових витрат .

В решті рішення суду залишити без змін.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення , але може бути оскаржене в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти діб з дня набрання законної сили.

Головуючий :

Судді :