Справа №591/9179/14-ц Головуючий у суді у 1 інстанції - Сибільов О. В.
Номер провадження 22-ц/788/538/15 Суддя-доповідач - Дубровна В. В.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 травня 2015 року м.Суми

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Сумської області в складі:

головуючого-судді - Дубровної В. В.,

суддів - Криворотенка В. І. , Лузан Л. В.

за участю секретаря судового засідання - Назарової О.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні апеляційного суду цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3

на рішення Зарічного районного суду м.Суми від 06 лютого 2015 року

у справі за позовом ОСОБА_3 до Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит»

про зобов'язання вчинити дії та відшкодування маральної шкоди,

В С Т А Н О В И Л А:

Рішенням Зарічного районного суду м.Суми від 06 лютого 2015 року у задоволенні позову ОСОБА_3 відмовлено за необгрунтованістю.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3 просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове, по суті позову.

При цьому зазначає, що невиконання ним зобов'язань перед Банком протягом якогось часу у зв'язку з фінансовою неможливістю здійснювати щомісячні платежі через відсутність коштів приведе до того, що його заборгованість з кожним днем лише збільшується. На момент, коли у майбутньому в нього з'явиться можливість виконувати умови договору, сума штрафу та неустойки вже буде значно перевищувати суму заборгованості по тілу кредиту та стане непосильним тягарем для його бюджету. У зв'язку з чим, вважає, його відносини з Банком набудуть безкінечного характеру, адже сплачені кошти будуть йти на погашення неустойки, а не на погашення кредитної заборгованості, що передусім суперечить моральним засадам суспільства та здоровому глузду. Зазначає, що судом взагалі не була досліджена його позовна вимога щодо звільнення від сплати неустойки за тимчасове невиконання вимог договору та у рішенні не знайшла свого відображення. Крім того, вказує, що у зв'язку з сильним моральним напруженням, у якому він перебуває вже декілька місяців з вини Банку, у нього погіршився стан здоров'я: став досить дратівливим, втратив сон, відчуває постійні головні болі, почав приймати знеболювальне та заспокійливі ліки.

Заслухавши суддю-доповідача, вивчивши матеріали справи, перевіривши рішення в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає відхиленню частковому задоволенню, а рішення суду - залишенню без змін (зміні), виходячи з наступного.

Вирішуючи наявний спір та відмовляючи ОСОБА_3 в задоволенні позову, суд першої інстанції дійшов висновку про те, що всупереч вимог ст.ст.10,60 ЦПК України, позивач не довів належними та допустимими доказами тих обставин, на які він посилається у позові. Крім того, позовні вимоги фактично зводяться до зміни умов кредитного договору в судовому порядку. Відмовляючи ОСОБА_3 в задоволенні позову у частині відшкодування моральної шкоди, суд вважав, що позивач не довів наявності підстав для відшкодування йому моральної шкоди як на загальних підставах, визначених ст.ст. 23, 1167 ЦК України, так і відповідно до положень ст.ст. 4, 22 Закону України "Про захист прав споживачів", які передбачають відшкодування моральної шкоди споживачеві, завданої внаслідок недоліків продукції (дефекту в продукції), відповідно до закону, зокрема завданих внаслідок дефекту в продукції каліцтва, іншого ушкодження здоров'я або смерті особи, пошкодження або знищення будь-якого об'єкта права власності, за винятком самої продукції, що має дефект.

Колегія суддів погоджується з таким висновком місцевого суду, оскільки суд дійшов цих висновків повно і всебічно з'ясував обставини справи, вірно визначив юридичну природу спірних правовідносин і застосував відповідні їм норми матеріального права.

Звертаючись до суду із зазначеним позовом, в подальшому уточнюючи його, ОСОБА_3просив зобов'язати банк змінити умови договору №032-062814/13-00938- вкл-к у зв'язку з істотною зміною обставин (провести реструктуризацію заборгованості за договором № 032-062814/13-00938-вкл-к шляхом надання відстрочки сплати суми основного боргу за договором на строк один рік); звільнити його від сплати всіх нарахованих штрафних санкцій за договором та зобов'язати банк відшкодувати йому моральну шкоду в сумі 5 000 грн. Свої вимоги мотивував тим, що 22 травня 2013 року він уклав з АТ "Банк "Фінанси та Кредит" договір № 032-062814/13-00938-вкл-к про відкриття відновлювальної кредитної лінії у формі овердрафту та договір про відкриття карткового рахунку та надання і використання платіжної картки миттєвого випуску VISA Electron Instant Issue НОМЕР_1. Після укладення договору та його часткового виконання він потрапив у скрутне матеріальне становище, втратив роботу, що спричинило негативний вплив на його здатність забезпечувати своєчасне та в повному обсязі виконання своїх зобов'язань за кредитом. Посилався на постанову НБУ від 06 серпня 2009 року № 461 "Про заходи щодо забезпечення погашення кредитів" та на ч. 12 ст. 11 Закону України "Про захист прав споживачів", згідно яких кредитор має право проводити за погодженням із споживачем реструктуризацію заборгованості за кредитними договорами. Вказував, що 22 жовтня 2014 року він направив начальнику філії "Полтавське регіональне управління" ПАТ "Банк "Фінанси та Кредит" заяву про проведення реструктуризації заборгованості за договором та дозволити йому сплачувати щомісячно платіж у розмірі заборгованості за кредитним договором ("тіла кредиту") без сплати відсотків за договором; просив банк не нараховувати йому штрафні санкції за несплату щомісячних платежів до досягнення домовленості з питання реструктуризації заборгованості, адже до моменту надіслання заяви про реструктуризацію заборгованості всі платежі були сплачені вчасно і в повному обсязі. Відповіді він не отримав, а натомість на номер його мобільного телефону, зазначений в заяві до банку про реструктуризацію заборгованості, були здійснені дзвінки з погрозами нарахування санкцій та стягнення коштів, неввічливим спілкуванням, без поважливого ставлення як до клієнта банку та члена цивілізованого суспільства, без намагання вирішити питання стосовно реструктуризації. Посилаючись на ч. 2 ст. 22 Закону України "Про захист прав споживачів", зазначав, що наведеними діями йому заподіяна моральна шкода, яка полягала у погрозах його життю та здоров'ю, у факті цинічного ставлення до нього як до клієнта банку та його законних прав, насмішливому ставленні до проблем, які ускладнюють подальшу співпрацю.

Згідно ч. 1 ст. 627 ЦК України, відповідно до ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Вказані норми законів, а також ст. 6 ЦК України, передбачають добровільність в укладенні угод.

Ст. 628 ЦК визначає, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Ст.ст. 1046, 1048, 1049, 1054 ЦК України визначені умови договірних зобов'язань щодо надання позик та їх повернення.

Статтею 629 ЦК України встановлено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання (ст.625 ЦК України).

Погоджуючись з умовами вказаного кредитного договору ОСОБА_3 власноручно підписав його.

Отже, відповідач зобов'язаний виконувати договір про надання кредиту відповідно до його умов та законодавства, а кредитор (ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит») вправі вимагати сплати основного боргу, процентів, пені та штрафних санкцій.

Згідно ст. 509 ЦК України, зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Зобов'язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.

Відповідно до ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Частиною 1 ст.527 ЦК України передбачено, що боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов'язання.

Зобов'язання перестає діяти в разі його припинення з підстав, передбачених договором або законом (ч. 1 ст. 598 ЦК України).

Згідно ч. 1 ст. 626 ЦК України, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Ст. 3 ЦК України передбачає, що загальними засадами цивільного законодавства є, зокрема, свобода договору.

Істотними умовами кредитного договору, в тому числі договору споживчого кредиту, відповідно до змісту ч. 1 ст. 638 та ст. 1054 ЦК України є умови про мету, суму і строк кредиту, умови і порядок його видачі і погашення, розмір, порядок нарахування та виплата процентів, відповідальність сторін.

За змістом ст.610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Відповідно до роз'яснень, які містяться в п. 15 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 березня 2012 року № 5 "Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин", при вирішенні спорів щодо розірвання кредитного договору з посиланням, зокрема, на світову фінансову кризу чи інші суттєві обставини суд має враховувати положення частини другої статті 652 ЦК і виходити з того, що закон пов'язує можливість розірвання договору безпосередньо не з наявністю істотної зміни обставин, а з наявністю одночасно чотирьох умов, визначених частиною другою цієї статті, при істотній зміні обставин.

Відповідно до ст. 11 Закону України "Про захист прав споживачів" договір про надання споживчого кредиту укладається між кредитодавцем та споживачем, відповідно до якого кредитодавець надає кошти (споживчий кредит) або бере зобов'язання надати їх споживачеві для придбання продукції у розмірі та на умовах, встановлених договором, а споживач зобов'язується тернути їх разом з нарахованими відсотками.

Позичальник як споживач, відповідно до ч. 6 ст. 11 Закону України "Про захист прав споживачів", мав право протягом чотирнадцяти календарних днів відкликати свою згоду на укладення договору про надання споживчого кредиту без пояснення причин. Перебіг цього строку розпочинається з моменту передачі споживачеві примірника укладеного договору. Відкликання згоди оформлюється письмовим повідомленням, яке споживач зобов'язаний подати особисто чи через уповноваженого представника або надіслати кредитодавцю до закінчення строку, зазначеного в абзаці першому цієї частини. З відкликанням згоди на укладення договору про надання споживчого кредиту споживач повинен одночасно повернути кредитодавцю кошти або товари, одержані згідно з договором.

Відповідно до частин 1 та 2 ст. 642 ЦК України відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти договір, про її прийняття повинна бути повною і безумовною. Якщо особа, яка одержала пропозицію укласти договір, у межах строку для відповіді вчинила дію відповідно до вказаних у пропозиції умов договору, яка засвідчує її бажання укласти договір, ця дія є прийняттям пропозиції, якщо інше не вказано в пропозиції укласти договір або не встановлено законом.

Згідно із п. 1 ч. 12 ст. 11 Закону України "Про захист прав споживачів" передбачає, що кредитодавець має право проводити за погодженням із споживачем реструктуризацію заборгованості за договором про надання споживчого кредиту.

Реструктуризація, зокрема, здійснюється шляхом: 1) надання позичальникам відстрочки сплати суми основного боргу за договорами про надання споживчого кредиту на строк не більше трьох років; 2) продовження строку договору про надання споживчого кредиту з урахуванням обмежень, що діють у банках, та обставин щодо фінансового стану позичальника; 3) зміни механізму нарахування відсотків таким чином, щоб частина щомісячних платежів з обслуговування кредитів не перевищувала 35 відсотків сукупного місячного доходу сім'ї; 4) поділу існуючого кредитного зобов'язання в іноземній валюті за договором про надання споживчого кредиту на: зобов'язання, забезпечене іпотекою, у розмірі залишку кредиту на момент реструктуризації, вираженого в гривнях за курсом, що діяв на момент отримання кредиту; зобов'язання, не забезпечене іпотекою, у розмірі різниці залишку кредиту в гривнях за курсом на момент реструктуризації та залишку кредиту в гривнях за курсом, що діяв на момент отримання кредиту, яке повністю виконується в кінці строку договору про надання споживчого кредиту.

Банк має право за реструктуризованими згідно із цією частиною договорами звільнити позичальників від сплати будь-яких штрафних санкцій за несвоєчасне виконання умов кредитних договорів, що виникли до дати такої реструктуризації.

У разі якщо позичальник у повному обсязі та своєчасно виконає реструктуризовані зобов'язання за кредитним договором протягом трьох років з дня реструктуризації боргу, комерційний банк має право на щорічне зменшення на 0,5 відсотка суми основного непогашеного боргу протягом наступних п'яти років з віднесенням зазначеної суми до складу витрат банку.

Судом першої інстанції встановлено та з матеріалів справи вбачається, що 22 травня 2013 року сторони уклали договір №032-062814/13-00938-вкл-к про відкриття відновлювальної лінії у формі овердрафту (а.с.10-14).

П. 2.1 вказаного договору передбачає, що банк відкриває на картковий рахунок позичальника, на якому обліковуються операції, здійснені з використанням картки VISA ElectronInstantIssue НОМЕР_2 на умовах забезпеченості, поворотності, строковості і платності відновлювальну кредитну лінію з розміром ліміту овердрафту в сумі 9 302,53 грн. зі сплатою процентів за користування кредитними ресурсами в розмірі процентної ставки 60% річних, а позичальник зобов'язується повністю повернути отримані в рахунок відновлювальної кредитної лінії кредитні ресурси в строк до 23 травня 2016 року і сплатити проценти за користування кредитними ресурсами в розмірі, порядку і у строки, встановлені цим договором.

П. 3.2, п. 4.1, п. 6 цього договору визначено, що позичальник зобов'язується повністю повернути кредитні ресурси, отримані за цим договором, і сплатити проценти за користування кредитними ресурсами до 23 травня 2016 року, що позичальник сплачує банку проценти за користування кредитними ресурсами у валюті кредиту по процентній ставці 60% річних, а також передбачена відповідальність позичальника за порушення умов договору у вигляді пені та штрафу (а.с. 10-14).

Крім того, 22 травня 2013 року сторони уклали договір НОМЕР_1 про відкриття карткового рахунку та надання і використання платіжної картки миттєвого випуску VISA ElectronInstantIssue, розділом 7 якого застережено строк його дії, порядок розірвання та зміну умов.

Згідно п.п. 7.8.1- 7.8.3 вказаного договору, додатками №№ 1-3 до нього є заява на відкриття карткового рахунку та видачу платіжної картки, Правила користування платіжною карткою, Тарифи банку (а.с. 57-62).

Ст. 651 ЦК України передбачає підстави для зміни або розірвання договору, а саме: 1. Зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. 2. Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору. 3. У разі односторонньої відмови від договору у повному обсязі або частково, якщо право на таку відмову встановлено договором або законом, договір є відповідно розірваним або зміненим.

Положеннями ст. 652 ЦК України передбачені зміна або розірвання договору у зв'язку з істотною зміною обставин: 1. У разі істотної зміни обставин, якими сторони керувалися при укладенні договору, договір може бути змінений або розірваний за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті зобов'язання. Зміна обставин є істотною, якщо вони змінилися настільки, що, якби сторони могли це передбачити, вони не уклали б договір або уклали б його на інших умовах. 2. Якщо сторони не досягли згоди щодо приведення договору у відповідність з обставинами, які істотно змінились, або щодо його розірвання, договір може бути розірваний, а з підстав, встановлених частиною четвертою цієї статті, - змінений за рішенням суду на вимогу заінтересованої сторони за наявності одночасно таких умов: 1) в момент укладення договору сторони виходили з того, що така зміна обставин не настане; 2) зміна обставин зумовлена причинами, які заінтересована сторона не могла усунути після їх виникнення при всій турботливості та обачності, які від неї вимагалися; 3) виконання договору порушило б співвідношення майнових інтересів сторін і позбавило б заінтересовану сторону того, на що вона розраховувала при укладенні договору; 4) із суті договору або звичаїв ділового обороту не випливає, що ризик зміни обставин несе заінтересована сторона. 3. У разі розірвання договору внаслідок істотної зміни обставин суд, на вимогу будь-якої із сторін, визначає наслідки розірвання договору виходячи з необхідності справедливого розподілу між сторонами витрат, понесених ними у зв'язку з виконанням цього договору. 4. Зміна договору у зв'язку з істотною зміною обставин допускається за рішенням суду у виняткових випадках, коли розірвання договору суперечить суспільним інтересам або потягне для сторін шкоду, яка значно перевищує затрати, необхідні для виконання договору на умовах, змінених судом.

Правові наслідки зміни або розірвання договору застережені ст. 653 ЦК України.

Згідно ст. 654 ЦК України, зміна або розірвання договору вчиняється в такій самій формі, що й договір, що змінюється або розривається, якщо інше не встановлено договором або законом чи не випливає із звичаїв ділового обороту.

Отже, відповідно до частини другої статті 652 ЦК України якщо сторони не досягли згоди щодо приведення договору у відповідність з обставинами, які істотно змінились, або щодо його розірвання, договір може бути розірваний, а з підстав, встановлених частиною четвертою цієї статті, - змінений за рішенням суду на вимогу заінтересованої сторони за наявності одночасно чотирьох умов, передбачених п. п. 1-4 вказаної норми закону.

Частина четверта цієї статті визначає, що зміна договору у зв'язку з істотною зміною обставин допускається за рішенням суду у виняткових випадках, коли розірвання договору суперечить суспільним інтересам або потягне для сторін шкоду, яка значно перевищує затрати, необхідні для виконання договору на умовах, змінених судом.

Суд першої інстанції вірно виходив з того, що позивачем не доведений факт існування одночасно всіх чотирьох умов для внесення змін до існуючого договору у зв'язку з істотною зміною обставин. Закон не покладає на Банк обов'язок здійснювати реструктуризацію за заявою позичальника, всупереч умовам договору, без нарахування сум, визначених умовами укладеного між сторонами договору (без штрафних санкцій, відсотків і таке інше). Умови реструктуризації мають бути прийнятні як для Банку, так і для позичальника, тобто, позивача у справі. Однією з умов укладення кредитного договору є сплата пені позичальником у випадку неналежного виконання договірних зобов'язань. З такими умовами позивач погодився при укладенні договору, вони мають виконуватись, в тому числі і при укладенні договору про реструктуризацію заборгованості за кредитним договором. Ризики при укладенні кредитного договору, зокрема, підвищення курсу долара, звільнення з роботи позичальника, несе саме позичальник, тобто ОСОБА_3 Укладаючи договір, позивач не міг не усвідомлювати можливість коливання фінансового ринку, змі7ни кон'юнктури ринку праці, мав враховувати, що протягом строку дії договору його фінансове, матеріальне становище може змінитися і це є його, а не Банка , ризиком.

Згідно ст.ст. 10, 60 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу, надавши докази відповідно до вимог ст.ст. 57-60 ЦПК України.

Позивачем не доведена обґрунтованість його позовних вимог.

Вірним є висновок суду про відсутність підстав для стягнення моральної шкоди, оскільки в даних правовідносинах нині діюче законодавство не передбачає її відшкодування.

У відповідності до ч.1 ст.307 ЦПК України за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції апеляційний суд має право постановити ухвалу про відхилення апеляційної скарги і залишення рішення без змін.

Відповідно до ст.308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без зміни, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Переглядаючи рішення суду першої інстанції у межах доводів апеляційної скарги колегія суддів не знаходить підстав для його зміни чи скасування.

Керуючись ст.ст. 307 ч.1 п.1, 308, 313, 314 ч.1 п.1, 315, 317 ЦПК України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Зарічного районного суду м.Суми від 06 лютого 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий-

Судді -