АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХМЕЛЬНИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________
Справа № 669/1464/14-ц
Провадження № 22-ц/792/679/15
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 березня 2015 року м. Хмельницький

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Апеляційного суду Хмельницької області

в складі: головуючої - судді Карпусь С.А.

суддів: Баса О.Г., Федорової Н.О.

при секретарі Бондарі О.В.

з участю: сторін та їх представників

розглянула у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою Ямпільської спеціальної загальноосвітньої школи-інтернат Хмельницької обласної ради на рішення Білогірського районного суду від 11 лютого 2015 року за позовом ОСОБА_1 до Ямпільської спеціальної загальноосвітньої школи-інтернат Хмельницької обласної ради про визнання незаконним та скасування наказу про накладення дисциплінарного стягнення, визнання незаконним та скасування наказу про звільнення, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та моральної шкоди.

Заслухавши доповідача, пояснення учасників процесу, дослідивши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, колегія суддів

в с т а н о в и л а :

В грудні 2014 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до Ямпільської спеціальної загальноосвітньої школи-інтернат Хмельницької обласної ради про визнання незаконним та скасування наказу про звільнення, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та моральної шкоди. В обґрунтування вимог вказувала, що з 20 жовтня 2000 року працювала в школі головним бухгалтером, а з 22 листопада 2012 року переведена на посаду бухгалтера. Наказом директора школи від 3 листопада 2014 року № 163-ос звільнена з займаної посади по п.3 ст. 40 КЗпП України у зв'язку з систематичним невиконанням без поважних причин обов'язків, покладених правилами внутрішнього трудового розпорядку, посадовою інструкцією. Вважає звільнення незаконним, оскільки керівником порушені вимоги ст. ст. 147,149 КЗпП України, зазначені в наказі причини звільнення не відповідають дійсності, свої трудові обов'язки вона виконувала належне. Видаючи такий наказ, директор школи керувалась особистою неприязню. Такими діями відповідача порушено законні права на працю, завдано їй моральних страждань.

________________________________________________________________________________

Головуючий у першій інстанції - Давидюк О.І. Провадження № 22-ц/792/679/15

Доповідач - Карпусь С.А. Категорія 53.54

Посилаючись на те, що відповідач звільнив її без законних підстав, просила визнати незаконним та скасувати наказ № 163-ос від 3.11.2014 року про звільнення з роботи, поновити на посаді бухгалтера Ямпільської спеціальної загальноосвітньої школи-інтернат з 3 листопада 2014 року, стягнути з відповідача на її користь середній заробіток за час вимушеного прогулу з 3.11.2014 року по день поновлення на посаді та відшкодувати 2000 грн. моральної шкоди і 1500 грн. за надання правової допомоги.

В грудні 2014 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом про визнання незаконним та скасування наказу про накладення дисциплінарного стягнення. Вказувала, що наказом директора школи від 30.09.2014 року №148-ос до неї застосовано дисциплінарне стягнення у вигляді догани за порушення трудової дисципліни, що проявилось в самовільному без правової підстави коригуванні працівникам школи надбавок за складність та напруженість у роботі. Проте підстав для накладення такого стягнення не було, оскільки не вистачало фонду заробітної плати для нарахування такої надбавки і крім того, по школі не було наказу щодо нарахування директору школи надбавки розміром 50% за інтенсивність праці та особливий характер роботи, про що вона вказала на оригіналі оскаржуваного наказу. Директор школи знову керувалась особистою неприязню до неї, оскільки надбавка стосувалась особисто директора, тому просила визнати незаконним та скасувати наказ №148-ос від 30.09.2014 року.

Ухвалою Білогірського районного суду від 23 січня 2015 року позови об'єднано в одне провадження.

Рішенням Білогірського районного суду від 11 лютого 2015 року позов ОСОБА_1 задоволено частково. Визнано незаконним та скасовано наказ директора Ямпільської спеціальної загальноосвітньої школи-інтернат Хмельницької обласної ради від 30 вересня 2014 року № 148-ос про застосування до бухгалтера ОСОБА_1 дисциплінарного стягнення у вигляді догани.

Визнано незаконним та скасовано наказ директора Ямпільської спеціальної загальноосвітньої школи-інтернат Хмельницької обласної ради від 03 листопада 2014 року №163-ос про звільнення ОСОБА_1.

Поновлено ОСОБА_1 на роботі на посаді бухгалтера Ямпільської спеціальної загальноосвітньої школи-інтернат Хмельницької обласної ради.

Стягнуто з Ямпільської спеціальної загальноосвітньої школи-інтернат Хмельницької обласної ради на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу в розмірі 5772 грн. 52 коп..

Стягнуто з Ямпільської спеціальної загальноосвітньої школи-інтернат Хмельницької обласної ради на користь ОСОБА_1 моральну шкоду в розмірі 500 грн..

В задоволенні решти позовних вимог - відмовлено.

Рішення суду в частині поновлення ОСОБА_1 на роботі та присудження їй заробітної плати за один місяць в розмірі 1910 грн. 04 коп. допущено до негайного виконання.

Вирішено питання про судові витрати.

В апеляційній скарзі Ямпільська спеціальна загальноосвітня школа-інтернат Хмельницької обласної ради вважає рішення суду незаконним, просить його скасувати та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позову ОСОБА_1, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, неправильне застосування ч.3 ст. 147 КЗпП України. Всупереч положення ст. 212 ЦПК України суд не дав належної оцінки поясненням ОСОБА_1, які вона надала суду, та оригіналу письмового пояснення, що надано представником школи. Не усунено судом різниці між оригіналом наказу від 30 вересня 2014 року і наданої ОСОБА_1 копії наказу з явними ознаками підробки. Не взято до уваги довідку від 9 січня 2015 року №02-23/09-49 Управління Державної казначейської служби України Білогірського району та довідку про достовірність порядку ведення бухгалтерського обліку та складання фінансової звітності від 20.10.2014 року за результатами перевірки 06 жовтня 2014 року комунального закладу Хмельницької обласної ради «Центр організаційно-господарського забезпечення закладів освіти». Підставою для застосування до ОСОБА_1 дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення було систематичне порушення трудових обов'язків і ці факти були закріплені в наказах від 14.04.2014 року № 48-0с, від 22.04.2014 року № 54-ос та від 30 вересня 2014 року № 148-ос.

В запереченні на апеляційну скаргу ОСОБА_1, посилаючись на законність та обґрунтованість судового рішення, просила її відхилити.

Колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає відхиленню з наступних підстав.

Згідно вимог ч.1 ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 з 20 жовтня 2000 року по 22 листопада 2012 року працювала головним бухгалтером, з 22 листопада 2012 року переведена на посаду бухгалтера Ямпільської спеціальної загальноосвітньої школи-інтернат Хмельницької обласної ради, що підтверджується записами в трудовій книжці.

Наказом директора від 30 вересня 2014 року №148-ос до неї застосовано дисциплінарне стягнення у вигляді догани за невиконання трудових обов'язків, передбачених посадовою інструкцією бухгалтера з розрахунку заробітної плати та порушення трудової дисципліни, що проявилось у самовільному корегуванні без правової підстави працівникам школи надбавок за складність і напруженість в роботі.

Визнаючи недійсним та скасовуючи такий наказ, суд першої інстанції обґрунтовано виходив з того, що в керівника учбового закладу не було законних підстав для притягнення ОСОБА_1 до дисциплінарної відповідальності та видачі оскаржуваного наказу.

Такі висновки суду ґрунтуються на досліджених судом доказах, яким суд дав належну правову оцінку.

Як з'ясовано судом, підставою для накладення стягнення слугувало не нарахування директору шкоди Рудь О.В. надбавки до посадового окладу в розмірі 50% за інтенсивність праці та особливий характер роботи за вересень 2014 року. Така надбавка на II-е півріччя 2014 року призначена директору школи розпорядженням голови Хмельницької обласної ради від 4 серпня 2014 року №155/2014-0, однак лист-повідомлення заступника голови Хмельницької обласної ради від 6 серпня 2014 року №1618/01-15 щодо призначення цієї надбавки по журналу вхідної кореспонденції Ямпільської спеціальної загальноосвітньої шкоди-інтернат не реєструвався та для виконання відповідальному працівнику бухгалтерії не розписувався, саме розпорядження на той час в бухгалтерії було відсутнє, що підтверджується оглянутим в судовому засіданні журналом вхідної кореспонденції за 2014 рік , показаннями свідка ОСОБА_4, згідно з якими вона працює головним бухгалтером цього учбового закладу, лист-повідомлення від 6 серпня 2014 року чи розпорядження голови Хмельницької обласної ради від 4 серпня 2014 року про встановлення директору школи відповідної надбавки на II-е півріччя 2014 року в бухгалтерію не передавались, вона особисто не бачила таких документів на момент нарахування заробітної плати у вересні 2014 року.

Цих обставин відповідач не спростував, тому, давши належну оцінку дослідженим доказам, суд обґрунтовано задовольнив в цій частині позовні вимоги.

Наказом Міністерства освіти і науки, від 26.09.2005, №557 «Про впорядкування умов оплати праці та затвердження схем тарифних розрядів працівників навчальних закладів, установ освіти та наукових установ» передбачено, що преміювання керівників навчальних закладів, установ освіти та наукових установ, їх заступників, установлення їм надбавок і доплат до посадових окладів, надання матеріальної допомоги здійснюються за рішенням органу вищого рівня у межах наявних коштів на оплату праці. Тому дійсно для нарахування такої надбавки керівнику школи не було необхідності видавати наказ по школі. Однак вказівка суду на те, що фактично наказ по школі був виданий значно пізніше 24 листопада 2014 року є помилковою, яка не впливає на законність та обґрунтованість судового рішення.

Відповідно до п. 3 ст. 40 КЗпП України трудовий договір може бути розірвано в разі систематичного невиконання працівником без поважних причин обов'язків, покладених на нього трудовим договором або правилами внутрішнього розпорядку, якщо раніше до нього застосовувались заходи дисциплінарного стягнення.

Пленум Верховного Суду України в п. п. 18, 22 постанови від 6 листопада 1992 року «Про практику розгляду судами трудових спорів» роз'яснив, що у справах про поновлення на роботі осіб, звільнених за порушення трудової дисципліни, судам необхідно з'ясовувати, з яких підстав проведено звільнення працівника. При цьому суди не вправі визнати звільнення правильним виходячи з обставини, з якими власник або уповноважений ним орган не пов'язували звільнення. При розгляді таких спорів судам необхідно з'ясовувати, в чому конкретно виявилося порушення, яке стало приводом до звільнення; чи могло воно бути підставою для розірвання трудового договору за п. 3, 4, 7, 8 ст. 40 КЗпП України; чи додержано власником або уповноваженим ним органом передбачених ст. ст. 147, 148, 149 КЗпП України правил і порядку застосування дисциплінарних стягнень.

Згідно з ст. 149 КЗпП України за кожне порушення трудової дисципліни може бути застосовано лише одне дисциплінарне стягнення. До таких видів стягнень згідно з ч. 1 ст. 147 КЗпП України належать: догана та звільнення. Звільнення працівника за п. 3 ст. 40 КЗпП України - є видом дисциплінарного стягнення. У справах про поновлення на роботі осіб, звільнених за порушення трудової дисципліни, судам необхідно з'ясувати, у чому конкретно виявилося порушення, що стало приводом до звільнення, чи могло воно бути підставою для розірвання трудового договору за п. 3 ст. 40 КЗпП України.

Зокрема, у справі про звільнення за п. 3 ст. 40 КЗпП України суд повинен з'ясувати, чи передував безпосередньо звільненню дисциплінарний проступок, за який не застосовувалися інші заходи дисциплінарного чи громадського стягнення, та чи можна вважати у зв'язку з вчиненням його систематичним невиконанням працівником без поважних причин обов'язків, покладених на нього трудовим договором або правилами внутрішнього трудового розпорядку.

Відповідно до п. 23 вказаної постанови Пленуму Верховного суду України за передбаченими п.3 ст.40 КЗпП підставами працівник може бути звільнений лише за проступок на роботі, вчинений після застосування до нього дисциплінарного або громадського стягнення за невиконання без поважних причин обов'язків, покладених на нього трудовим договором або правилами внутрішнього трудового розпорядку.

Судом також встановлено, що наказом директора Ямпільської спеціальної загальноосвітньої школи-інтернат Рудь О.В. від 03 листопада 2014 року № 163-ос ОСОБА_1 з 04 листопада 2014 року звільнено із займаної посади бухгалтера на підставі п. 3 ч. 1 ст. 40 КЗпП України за систематичне невиконання без поважних причин обов'язків, покладених на неї правилами внутрішнього трудового розпорядку, посадовою інструкцією.

Підставою для звільнення у наказі зазначено її попереднє притягнення до дисциплінарної відповідальності: 14 квітня 2014 року за порушення, вчинені при веденні бухгалтерського обліку; 22 квітня 2014 року за невиконання п.1.14 попереднього наказу в частині не нараховування 50% за складність та напруженість працівникам бухгалтерії; 30 вересня 2014 року - догана за самовільне корегування працівникам школи надбавок за складність та напруженість в роботі.

Судом встановлено, що підставою для видачі наказу про звільнення стало не вчинення ОСОБА_1 нового дисциплінарного проступку після 30 вересня 2014 року, а фактично за останній дисциплінарний проступок ОСОБА_1 притягнута до дисциплінарної відповідальності у вигляді догани та звільнення. Доказів, що позивач вчинила новий дисциплінарний проступок після 30 вересня 2014 року, відповідачем не надано. Твердження представника відповідача про те, що ОСОБА_1 не нарахувала їй належну надбавку також в жовтні 2014 року є голослівними, належними та достовірними доказами не підтверджені. Як видно зі змісту оскаржуваного наказу про звільнення з роботи, керівник школи не посилалась в ньому на довідку від 20.10.2014 року № 259 за результатами перевірки достовірності порядку ведення бухгалтерського обліку та складання фінансової звітності в школі-інтернат, яка проводилась 06.10.2014 року Комунальним закладом «Центр організаційно-господарського забезпечення закладів освіти». Дана довідка носить загальний характер щодо порушень ведення бухгалтерського обліку в школі-інтернат і не містить конкретних фактів щодо ОСОБА_1.

Між тим, згідно ст. 8 Закону України від 16.07.1990 року №996-XIV "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" відповідальність за організацію бухгалтерського обліку та забезпечення фіксування фактів здійснення всіх господарських операцій у первинних документах, збереження оброблених документів, регістрів і звітності протягом встановленого терміну, але не менше трьох років, несе власник (власники) або уповноважений орган (посадова особа), який здійснює керівництво підприємством відповідно до законодавства та установчих документів.

Рішенням від 28 березня 2013 року №12-15/2013 Хмельницької обласної ради шостого скликання призначено Рудь О.В. на посаду директора Ямпільської спеціальної загальноосвітньої школи-інтернат на умовах контракту.

Давши належну оцінку дослідженим доказам в їх сукупності та правильно застосувавши норми матеріального права, суд першої інстанції обґрунтовано дійшов висновку про відсутність підстав для звільнення ОСОБА_1 з займаної посади і виходячи з цього задовольнив її вимоги про визнання незаконним та скасування наказу від 03 листопада 2014 року № 163-ос та поновлення на роботі .

В силу ч. 2 ст. 235 КЗпП України при ухваленні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижчеоплачуваної роботи, але не більш як за один рік.

Розмір середнього заробітку визначений відповідно до вимог ст. 27 ЗУ «Про оплату праці» та за правилами, передбаченими Порядком обчислення середньої заробітної плати, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 8 лютого 1995 року № 100 (далі - Порядок). Відповідно до п. 5 розд. ІV Порядку основою для визначення загальної суми заробітку, що підлягає виплаті за час вимушеного прогулу, є середньоденна (середньогодинна) заробітна плата працівника, яка згідно з п. 8 цього Порядку визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством - календарних днів за цей період.

Врахувавши розмір отриманої позивачкою заробітної плати за вересень-жовтень 2014 року, що зазначений в довідці від 8 січня 2015 року та кількість днів вимушеного прогулу з 05 листопада 2014 року по 10 лютого 2015 року, суд правильно нарахував розмір середнього заробітку за час вимушеного прогулу 5772 грн. 52 коп..

Також судом з дотримання вимог ст. 237-1 КЗпП України та з урахуванням засад розумності та справедливості визначено розмір морального відшкодування, оскільки незаконним звільненням з займаної посади позивачка перенесла моральні страждання.

Відповідає вимогам п.п.2, 4 ч.1 ст. 367 ЦПК України негайне виконання рішення суду в частині поновлення на роботі незаконно звільненого позивача та присудження йому заробітної плати, але не більше ніж за один місяць.

Доводи апеляційної скарги не містять посилань на докази, які б спростовували висновки суду першої інстанції.

Посилання в апеляційній скарзі на те, що в позовній заяві як на підставу визнання незаконним наказу № 148-ос від 30 вересня 2014 року позивачка зазначала лише відсутність на той час достатнього фонду заробітної плати і вона не вказувала щодо не ознайомлення з листом-попередженням чи розпорядженням голови Хмельницької обласної ради про встановлення директору школи надбавки, не заслуговують уваги. Статтями 27, 31 ЦПК України позивачу надано право збільшувати чи зменшувати розмір позовних вимог, міняти підставу або предмет позову. Під час розгляду справи в судовому засіданні позивачка, користуючись наданими їй процесуальними повноваження, зазначила додаткову підставу для визнання недійсним оскаржуваного нею наказу. Наявність в матеріалах справи різних копій пояснень позивачки ОСОБА_1, так і різних копій наказу про звільнення не впливають за законність оскаржуваного рішення.

Не спростовують висновків суду першої інстанції й інші доводи апеляційної скарги, в тому числі неправильне застосування норми матеріального права. Суд помилково в мотивувальній частині рішення зазначив ч.3 ст. 147 КЗпП України, фактично навівши положення ч.3 ст. 149 КЗпП УКраїни.

Рішення суду ґрунтується на повно і всебічно досліджених обставинах справи та ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права, а тому підстав для його скасування в межах доводів апеляційної скарги не вбачається.

Керуючись ст. ст. 307, 308, 313-315, 319, 324 ЦПК України колегія суддів

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу Ямпільської спеціальної загальноосвітньої школи-інтернат Хмельницької обласної ради відхилити.

Рішення Білогірського районного суду від 11 лютого 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, однак може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуюча /підпис/ Судді /підписи/

Згідно оригіналу: суддя апеляційного суду С.А. Карпусь