Справа № 510/1557/13-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25.11.2015 Ренійський районний суд Одеської області

у складі: - головуючого судді Дудник В.І.;

-при секретарі Фурсовой А.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Рені справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності за набувальною давністю, та зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визнання права власності на 1/3 частку квартири, -

В С Т А Н О В И В:

Представник відповідачки ОСОБА_3 позовні вимоги ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про визнання права власності за набувальною давністю на квартиру № 2 по вул. Радянська у м. Рені Одеської не визнала, вважала їх безпідставними та такими, що не підлягають задоволенню, зустрічні позовні вимоги ОСОБА_5 до ОСОБА_4 про визнання права власності на 1/3 частку квартири № 2 по вул. Радянська у м. Рені Одеської області підтримала у повному обсязі, наполягала на їх задоволення.

Представник позивачки ОСОБА_6 позовні вимоги ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про визнання права власності за набувальною давністю на квартиру № 2 по вул. Радянська у м. Рені Одеської наполягала підтримала, наполягала на їх задоволенні, зустрічні позовні вимоги ОСОБА_5 до ОСОБА_1 про визнання права власності на 1/3 частку квартири № 2 по вул. Радянська у м. Рені Одеської області не визнала, вважала їх безпідставними, та такими що не підлягають задоволенню.

Судом в ході судового розгляду справи встановлено, що позивачка за первісним позовом ОСОБА_4 звернулася до суду із вищевказаними вимогами до ОСОБА_5 про визнання права власності за набувальною давністю, зазначивши, що протягом 12 років вона проживає у квартирі № 2 у багатоквартирному житловому будинку № 8 по вул. Радянська в м. Рені Одеської області, яка належала її бабусі ОСОБА_7, на підставі свідоцтва про право власності на житло № 38 від 12.02.1996 р.

Після смерті ОСОБА_7, померлої 27.07.2001 р. відкрилась спадщина на вищевказане нерухоме майно. На момент смерті ОСОБА_7 заповіту не залишила, тому спдакємство здійснюється за законом. Спадкоємцями першої черги за законом, після смерті ОСОБА_7 були її донька ОСОБА_2, яка із заявою про прийняття спадщини до нотаріуса звернулась 09.01.2002 р., реєстр № 25, чоловік померлої ОСОБА_8, який 08.01.2002 р. звернувся із заявою до нотаріуса про відмову від прийняття спадщини після смерті дружини ОСОБА_7, на користь ОСОБА_4, реєстр № 2582, та онучка ОСОБА_4, яка також у встановленй законом 6-місячний строк звернулася із заявою до нотаріуса про прийняття спадщини.

Таким чином, ОСОБА_4 у встановлений 6-місячний строк після смерті своєї бабусі ОСОБА_7, померлої 27.07.2001 р., звернулася до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини та отримала свідоцтво про право на спадщину за законом на 2/3 частки квартири № 2 розташованої по вул. Рад`янська 8 в м. Рені від 19.03.2002 р., реєстр № 2/3011. Також у вказаному свідоцтві нотаріусом зазначено, що 1/3 частка вищевказаної квартири залишилась відкритою для спадкоємця ОСОБА_9, доньки померлої ОСОБА_7, яка спадщину прийняла, маючи на руках ощадні книжки.

У звязку із вищевикладеними обставинами ОСОБА_4 вважає, що вона правомірно, добросовісно, відкрито та безперервно володіє чужим нерухомим майном, а саме квартирою № 2 в багатоквартирному житловому будинку № 8 по вул. Радянська в м. Рені Одеської області, оскільки протягом 12 років володіє та безперервно користується нею, слідкує за її технічним станом, несе витрати у звязку із її утриманням, як власник нерухомості, отже з підстав ст. 344 ЦК України набула право власності на вищевказану квартиру.

Позивачка за зустрічним позовом, ОСОБА_2, звернулася їз зустрічними вимогами до ОСОБА_4 про визнання права власності на 1/3 частку вищевказаної квартири зазначивши, що її матері, нині померлій ОСОБА_7, належала на праві власності квартира № 2 у багатоквартирному житловому будинку № 8 по вул. Радянська в м. Рені Одеської області, на підставі свідоцтва про право власності на житло № 38 від 12.02.1996 р.

Після смерті матері ОСОБА_2 - ОСОБА_7, померлої 27.07.2001 р. відкрилась спадщина на вищевказане нерухоме майно. На момент смерті ОСОБА_7 заповіту не залишила, тому спадкоємство здійснюється за законом. Спадкоємцями першої черги за законом, після смерті ОСОБА_7 були її донька ОСОБА_2, чоловік померлої ОСОБА_8, та онучка ОСОБА_4

09.01.2002 р. ОСОБА_2, у встановлений законом 6-місячний строк для прийняття спадщини, звернулася із заявою про прийняття спадщини, після смерті матері ОСОБА_7 Чоловік померлої ОСОБА_7 ОСОБА_8 08.01.2002 р. також звернувся із заявою до нотаріуса про відмову від прийняття спадщини, після смерті дружини, на користь ОСОБА_4, онучки померлої, яка у встановлений законом 6-місячний строк для прийняття спадщини, також звернулася із заявою про прийняття спадщини, після смерті бабусі ОСОБА_7 та отримала свідоцтво на спадщину за законом на 2/3 частки квартири № 2 розташованої по вул. Рад`янська 8 в м. Рені від 19.03.2002 р., реєстр № 2/3011.

ОСОБА_2 пояснила, що у встановлений законом 6-місячний строк для прийняття спадщини, після смерті матері ОСОБА_7, вона не встигла її оформити та отримати відповідне свідоцтво про право на спадщину, пізніше ОСОБА_2 звернулася до Ізмаїльської державної нотаріальної контори, з питанням оформлення спадщини, однак їй було відмовлено та рекомендовано звернутися до Ренійської державної нотаріальної контори, яка на той час вже діяла в м. Рені. При цьому, в Ізмаїльській державній нотаріальній конторі ОСОБА_2 отримала спадкову справу № 19, яку було заведено 07.01.2002 р.

ОСОБА_2 неодноразово зверталася до Ренійської державної нотаріальної контори, з метою оформлення спадщини на належну їй 1/3 частку вказаної квартири, після смерті матері ОСОБА_7, однак їй в цьому нотаріус усно відмовив, та порекомендував звернутися до Ізмаїльської державної нотаріальної контори або в суд з метою оформлення спадщини, при цьому постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії вона не отримала. Після цього ОСОБА_2 знов звернулася до Ізмаїльської державної нотаріальної контори, однак і на цей раз нотаріус усно відмовив, без надання відповідної постанови.

12.02.2014 р. ОСОБА_2 звернулася з письмовою заявою до Ренійської держнотконтори, з метою оформлення спадщини, однак нотаріус знов відмовив їй в цьому та порекомендував звернутися до Ізмаїльської держнотконтори за місцем відкриття спадщини.

Дії Ізмаїльської та Ренійської держнотконтор, які створили замкнуте коло при вирішенні ОСОБА_10 питання про оформлення спадщини, після померлої ОСОБА_7, були оскаржені нею у Головному управлінні юстиції в Одеській області.

24.02.2014 р. для вирішення питання про оформлення спадщини ОСОБА_2 звернулася до Ізмаїльської держнотконтори, про що нотаріус повідомив листом № 610/2-14 від 18.03.2014 р., та 25.03.2014 р. ОСОБА_2 отримала постанову про відмову у вчинені нотаріальної дії, у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом у вигляді 1/3 частки спірної квартири, після смерті ОСОБА_7

Таким чином, ОСОБА_2 вважає, що оскільки після смерті матері ОСОБА_7, вона як спадкоємець першої черги за законом, відповідно до ч. 1 ст. 1261 ЦК України, скористалась цим правом 09.01.2002 р. на законних підставах, у встановлений законом 6-місячний строк після сметрі спадкодавця, прийняла спадщину на 1/3 частину спадкової квартири, та оскільки діючим цивільним законодавством не передбачено строки для оформлення спадщини, та з незалежних від неї обставин, враховуючи, що на протязі більш ніж 10 років вона не змогла оформити спадщину, так як Ренійська та Ізмаїльська держнотконтори неодноразово відмовляли їй у видачі свідоцтва про право на спадщину на належну їй частину спадкового майна, після смерті матері ОСОБА_7, згодом 25.03.2014 р. отримала постанову нотаріуса про відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину (до вирішення питання по вказаній цивільній справі), за таких обставин ОСОБА_2 вважає, що має всі законні підстави для задоволення зустрічних позовних вимог про визання за нею права власності на 1/3 частину квартири № 2 у багатоквартирному житловому будинку № 8 по вул. Радянська в м. Рені Одеської області.

Вивчивши матеріали справи та надані документи, суд приходить до висновку, що у задоволенні позовних вимог ОСОБА_4 до ОСОБА_2 про визнання права власності за набувальною давністю слід відмовити, а зустрічні позовні вимоги ОСОБА_2 до ОСОБА_4 про визнання права власності на 1/3 частку квартири слід задовольнити.

Як було встановлено судом, ОСОБА_7, була власником квартири № 2 у багатоквартирному житловому будинку № 8 по вул. Радянська в м. Рені Одеської області, на підставі свідоцтва про право власності на житло № 38 від 12.02.1996 р.

27.07.2001 р. ОСОБА_7 померла. Після її смерті відкрилась спадщина на вищевкзану квартиру. Оскільки спадкодавець ОСОБА_7 на момент смерті не залишала заповіту, не розпорядилась належним їй майном, то виходячи з положень ч. 2 ст. 1223 ЦК України, у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Таким чином, спадкоємство після смерті ОСОБА_7, померлої 27.07.2001 р., здійснюється за законом. Згідно ч. 1 ст. 1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Спадкоємцями першої черги за законом, після смерті ОСОБА_7 були її донька ОСОБА_2, яка із заявою про прийняття спадщини до нотаріуса звернулась 09.01.2002 р., реєстр № 25, чоловік померлої ОСОБА_8, який 08.01.2002 р. звернувся із заявою до нотаріуса про відмову від прийняття спадщини після смерті дружини ОСОБА_7, на користь ОСОБА_4, реєстр № 2582, та онучка ОСОБА_4, як спадкоємець п`ятої черги за законом, оскільки виходячи з вимог ч. 1 ст. 1265 ЦК України, у пяту чергу закликаються до спадкування усі родичі спадкодавця до шостого ступеня споріднення, куди підпадають і онуки спадкодавця, оскільки є родичами другого ступеня споріднення. Обмежень та виключень щодо ознак спадкоємців ст. 1265 ЦК України не містить.

Таким чином, ОСОБА_4 у встановлений 6-місячний строк після смерті своєї бабусі ОСОБА_7, померлої 27.07.2001 р., звернулася до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини та, оскільки враховуючи, що спадкоємців на майно у вигляді вищевказаної квартири на момент відкритя спадщини було трое, а саме : донька померлої ОСОБА_7 ОСОБА_2, яка прийняла спадщину в порядку ч. 1 ст. 1269 ЦК України, надавши нотаріусу відповідну заяву про її прийняття 09.01.2002 р., отже вважається такою, що її прийняла. Чоловік померлої ОСОБА_7 ОСОБА_8, відповідно до ст. 1273 ЦК України, відмовився від належної йому частки спадкового майна, про що надав нотаріусу відповідну заяву від 08.01.2002 р., відмовившись від її прийняття на користь ОСОБА_4 ОСОБА_4 також звернулася до нотаріуса у встановлений законом 6-місячний строк для прийнятя спадщини, та враховуючи долю чоловіка померлої ОСОБА_7 ОСОБА_8, отримала свідоцтво про право на спадщину за законом на 2/3 частки квартири № 2, розташованої по вул. Рад`янська 8 в м. Рені від 19.03.2002 р., реєстр № 2/3011. Також у вказаному свідоцтві нотаріусом зазначено, що 1/3 частка вищевказаної квартири залишилась відкритою для спадкоємця ОСОБА_2, доньки померлої ОСОБА_7, яка спадщину прийняла маючи на руках ощадні книжки.

Таким чином ОСОБА_4 оформила належні їй 2/3 частини спадкового майна, та отримала відповідне свідоцтво про право власності за законом на 2/3 частини спірної квартири, а 1/3 частину вказаної кваритири успадкувала донька померлої ОСОБА_7 ОСОБА_2, як спадкоємець першої черги за законом, яка прийняла спадщину подавши заяву про її прийняття відповідно до ч. 1 ст. 1269 ЦК України, однак після цього не оформила спадщину належним чином та не отримала свідоцтво про право власності за законом на належну їй 1/3 частину спірної квартири. Оскільки діючим цивільним законодавством не передбачено строки для оформлення спадщини, суд вважає, що ОСОБА_11 є суб`єктом набуття права власності на 1/3 частину вказаної квартири, оскільки вона вчинила певні дії, виражені обєктивними передумовами прийняття спадщини, тобто вона вчасно подала нотаріусу заяву про прийняття спадщини, після смерті матері ОСОБА_7, також суб`єктивними передумовами прийняття спадщини, що передувало поданню заяви про отримання спадщини, а саме бажання та намір отримати свідоцтво про право власності за законом на це майно. Про це свідчать вжиті нею заходи, однак з незалежних від неї обставин, враховуючи, що на протязі більш ніж 10 років вона не змогла оформити спадщину, так як Ренійська та Ізмаїльська держнотконтори неодноразово відмовляли їй у видачі свідоцтва про право на спадщину на належну їй частину спадкового майна, після смерті матері ОСОБА_7, чим було порушено права та законні інтереси ОСОБА_11, як спадкоємця, який дотримався усіх вимог чинного цивільного законодавства, для оформлення та отримання відповідного свідоцтва про право на спадщину, згодом 25.03.2014 р. отримала постанову нотаріуса про відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину, після чого звернулася до суду з зустрічним позовними вимогами до ОСОБА_4 про визнання права власності на 1/3 частину спірної квартири, таким чином суд керуючись своїм внутрішнім переконанням, заснованим на всій сукупності обставин справи,дослідивши всі докази у сукупності, вважає, що позовні вимоги ОСОБА_4 до ОСОБА_2 про визнання права власності за набувальною давністю, попри всі викладені ОСОБА_4 обставини є безпідставними та направлені на те, щоб окрім належних їй 2/3 частин вищевказаної квартири, успадкувати ще й належну, однак не оформлену ОСОБА_11 1/3 частину квартири, таким чином оформити на себе право власності на цю квартиру, тому суд у задоволенні первісного позову відмовляє у повному обсязі, та приймає рішення про задоволення зустрічних позовних вимог ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визнання права власності на 1/3 частку квартири.

Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом (ст. 1217 ЦК України). Право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у ст.ст. 1261-1265 ЦК України (ст. 1223 ЦК України).

Згідно із ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. За ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення.

Відповідно до вимог ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Відповідно до ч. 1 ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Згідно ч. 1 ст. 1270 ЦК України, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

В силу ст. 5 ЦК України, акти цивільного законодавства регулюють відносини, які виникли з дня набрання ним чинності. Акт цивільного законодавства не має зворотної дії у часі, крім випадків, коли він помякшує або скасовує цивільну відповідальність особи. Якщо цивільні відносини виникли раніше і регулювалися актом цивільного законодавства, який втратив чинність, новий акт цивільного законодавства застосовується до прав та обовязків, що виникли з моменту набрання ним чинності.

Відповідно до вимог п. 1 та 8 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, цей Кодекс набирає чинності з 1 січня 2004 року. Правила статті 344 ЦК України про набувальну давність поширюються також на випадки, коли володіння майном почалося за три роки до набрання чинності цим Кодексом (тобто з 01 січня 2001 року).

Згідно ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Згідно ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 130, 174, 60, 212, 213 ЦПК України, ст. ст. 5, 15, 328, 344, 397 ЦК України, -

В И Р І Ш И В :

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_4 - відмовити.

Зустрічні позовні вимоги ОСОБА_2 задовольнити.

Визнати за ОСОБА_2 право власності на 1/3 частку квартири № 2 по вул. Радянській у м. Рені Одеської області в порядку спадкування за законом після смерті її матері ОСОБА_7, померлої 27.07.2001 року.

Строк оскарження рішення в Апеляційний суд Одеської області через Ренійський районний суд Одеської області: 10 днів - з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.

Суддя В.І. Дудник