Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

Справа № 126/3662/15-ц

Провадження № 2/126/1186/2015

"09" грудня 2015 р. м. Бершадь

Бершадський районний суд Вінницької області

в складі головуючого судді Рудь О. Г.

секретар Кучанська В. М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Бершадь цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про визнання права власності на майно в порядку спадкування,-

ВСТАНОВИВ:

Позивачка ОСОБА_1 звернулася в суд з позовом до ОСОБА_2, ОСОБА_3, про визнання права власності на майно в порядку спадкування, мотивуючи його тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер її чоловік ОСОБА_4. Після смерті чоловіка залишилась спадщина у вигляді частини житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами. Після смерті чоловіка, відповідно до ст.,548, 549 ЦК УРСР, який діяв на той час, позивачка фактично прийняла спадщину, так як на момент смерті чоловіка проживала разом з ним в цьому будинку. Окрім позивачки спадкоємцями померлого залишилися його сини ОСОБА_2 та ОСОБА_3, які обидва відмовилися від своєї частки у спадщині, про що подали відповідні заяви до нотаріуса, посвідчені Шляхівською сільською радою. Будинок належить до суспільної групи службових дворів і станом на 15.04.1991 року в цьому будинку проживали чоловік позивачки, вона сама та їхній син ОСОБА_5. В період, коли суспільна група господарства мала значення для набуття права власності на майно, серед проживаючих в їхньому будинку не було працюючих членів колгоспу. Позивачка працювала робітницею на шляхівській філії Бершадського хлібзаводу, а її чоловік електриком на цьому ж підприємстві. Тому будинок був віднесений до суспільної групи господарства - службовий двір. Коли позивачка звернулася до нотаріуса щоб належним чином оформити спадщину, що залишилася після смерті її чоловіка, то постановою державного нотаріуса Бершадського районного нотаріального округу № 827/02-31 від 03.11.2015 року їй було відмовлене у видачі свідоцтва про право на спадщину на майно в зв'язку з тим, що в неї відсутні правовстановлюючі документи на житловий будинок. А тому ОСОБА_1 звернулася до суду з даним позовом для визнання за нею права власності на спадкове майно.

Позивачка ОСОБА_1 в судове засідання не з'явилася, її представник за дорученням ОСОБА_6 надав суду заяву, в якій позовні вимоги повністю підтримує, просить суд їх задовольнити та слухати справу у відсутність позивачки.

Відповідачі ОСОБА_2, ОСОБА_3 в судове засідання не з'явилися, надавши суду заяви, в якій повідомили, що позов визнають повністю і просять справу розглянути у їхню відсутність.

Враховуючи те, що сторони скористались своїм правом передбаченим ч. 2 ст. 158 ЦПК України, заявляти клопотання про розгляд справи за їх відсутності, суд не вбачає підстав для відкладення розгляду справи та проводить його в даному судовому засіданні на підставі доказів наявних у справі.

Оскільки розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи, суд встановив, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер чоловік позивачки ОСОБА_4, що підтверджується свідоцтвом про його смерть серії НОМЕР_1, виданим повторно 10.07.2015 року відділом ДРАЦС Бершадського РУЮ Вінницької області та копією свідоцтва про укладення шлюбу серії НОМЕР_2 виданим 14.05.1967 року.

Після смерті чоловіка відкрилася спадщина на належне йому майно 1/3 частини житлового будинку, розташованого по АДРЕСА_1, що підтверджується матеріалами технічного паспорту на житловий будинок.

Після смерті чоловіка, відповідно до ст.ст. 548, 549 ЦК УРСР, який діяв на той час,позивачка фактично прийняла спадщину, так як проживала разом зі спадкодавцем на момент його смерті, що підтверджується довідкою Шляхівської сільської ради від 02.11.2015р. № 558.

Як видно з цієї ж довідки, таких спадкоємців, як малолітні, неповнолітні, недієздатні особи, або особи, дієздатність яких обмежена, у спадкодавця не має. Окрім позивачки спадкоємцями померлого залишилися його сини відповідачі по справі -ОСОБА_2 та ОСОБА_3, які обидва відмовилися від своєї частки у спадщині, про що подали відповідні заяви до нотаріуса, посвідчені Шляхівською сільською радою.

Коли позивачка звернулася до нотаріуса щоб належним чином оформити спадщину, що залишилася після смерті її чоловіка, то постановою державного нотаріуса Бершадського районного нотаріального округу № 827/02-31 від 03.11.2015 року їй було відмовлене у видачі свідоцтва про право на спадщину на майно в зв'язку з тим, що в неї відсутні правовстановлюючі документи на житловий будинок.

Відповідно до п. 1 Постанови Пленуму Верховного суду України "Про судову практику у справах про спадкування" від 30.05.2008 № 7, відносини спадкування регулюються правилами ЦК, якщо спадщина відкрилася не раніше 1 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила Цивільного кодексу Української РСР (далі - ЦК УРСР), у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом.

Згідно ст. 529 ЦК Української РСР в редакції 1963 року при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. До числа спадкоємців першої черги належить також дитина померлого, яка народилася після його смерті. Онуки і правнуки спадкодавця є спадкоємцями за законом, якщо на час відкриття спадщини немає в живих того з їх батьків, хто був би спадкоємцем; вони успадковують порівну в тій частці, яка належала б при спадкоємстві за законом їх померлому родителю.

Згідно ст. 548 ЦК Української РСР в редакції 1963 року для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини.

Відповідно до п. 1 ч. 1 та ч. 2 ст. 549 ЦК Української РСР в редакції 1963 року визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини.

Згідно роз'яснень, які містяться у п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 «Про судову практику в справах про спадкування» від 30 травня 2008 року, у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину, особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Відповідно до положень нормативно-правового акту, який був чинним на час виникнення спірних правовідносин, а саме: Технічних вказівок по веденню погосподарського обліку в сільських радах народних депутатів № 69 затверджених постановою Держкомстату СРСР від 25.05.1990 р., суспільна група господарства переважно встановлюється залежно від роду занять голови сім'ї. Залежно від роду занять голови сім'ї господарство відноситься до суспільної групи колгоспників, робочих, службовців, кустарів чи селян-одноосібників. Особи, які працюють в колективних сільськогосподарських підприємствах, але не є їх членами, відносяться до суспільної групи робітників або службовців залежно від виконуваної роботи.

Згідно довідки віданої Шляхівською сільською радою № 559 від 02.11. 2015 року, будинок розташований в по АДРЕСА_1, належить до суспільної групи службових дворів. Станом на 15.04.1991 року в цьому будинку проживали ОСОБА_4, ОСОБА_1 та ОСОБА_3.

В період, коли суспільна група господарства мала значення для набуття права власності на майно, серед проживаючих в зазначеному будинку не було працюючих членів колгоспу і тому будинок був віднесений до суспільної групи господарства - службовий двір.

Відповідно п. 10 постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 02.03.1973 р. "Про судову практику в справах про поділ колгоспного двору і виділ з нього" розмір частки колишнього члена колгоспного двору у спільному майні, яке належало колгоспному двору і збереглося після його перетворення в господарство робітників або службовців, встановлюється відповідно до ст. 123 Цивільного кодексу УРСР. Частиною 2 цієї норми закону встановлено Розмір частки члена двору встановлюється виходячи з рівності часток усіх членів двору, включаючи неповнолітніх і непрацездатних.

Враховуючи, що станом на 15.04.1991 року членами двору були ОСОБА_4, ОСОБА_1 та ОСОБА_3, їхні частки в праві власності на будинок є рівними.

Відповідно до постанови № 7 від 04.10.91 р. зі змінами від 25.05.1998 року

«Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на житловий будинок», право власності на житловий будинок виникає з моменту його реєстрації у виконкомі місцевої ради. Отже, побудований в 1964 році житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами (остання з яких добудована в 1970 році), зареєстрований в Шляхівській сільській раді, як побудований на законних підставах на відведеній для цього земельній ділянці.

Ст. 392 ЦК України визначає, що власник майна може пред'явити позов про визнання його права, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Відповідно до ст. 328 ЦК України - право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

В силу ст. 1216 ЦК України, спадкування є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинились внаслідок його смерті (ст.1218 ЦК України).

У відповідності із вимогами листа Міністерства Юстиції України за № 19-32/319 від 21.02.2005 року згідно якого у разі смерті власника нерухомого майна, первинна реєстрація права власності на яке не була проведена і право встановлювальний документ відсутній, питання визначення належності цього майна попередньому власнику та наступного його власника (спадкоємця) повинно вирішуватися у судовому порядку.

Відповідно до п. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Враховуючи вищенаведене суд прийшов до висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та законними, а отже такими, що підлягають до задоволення в повному обсязі.

Керуючись ст.ст.524-527,529,530,548,549 ЦК Української РСР в редакції 1963 року ст.ст.10, 11, 57-61, 174 ч. 4, 212-215, 218 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ :

Позов задоволити.

Визнати за ОСОБА_1, в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_4 право власності на 1/3 частину житлового будинку АДРЕСА_1 загальною площею 83.3 кв.м., житловою площею 57.2 кв.м. з господарськими будівлями і спорудами, а саме: А)Житловий будинок; а)Веранда; а1)Ганок; Б)літня кухня; Бпід)погріб; В)сарай; Г)Гараж; № 1.2)Споруди.

Рішення може бути оскаржено до Апеляційного суду Вінницької області через Бершадський районний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя О. Г. Рудь