Справа № 132/2932/14-ц Провадження № 22-ц/772/1144/2015Головуючий в суді першої інстанції Каращук О. Г.
Категорія 48 Доповідач Марчук В. С.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 березня 2015 року м. Вінниця

Колегія суддів судової палати з цивільних справ апеляційного суду Вінницької області в складі:

Головуючого: Марчук В.С.

Суддів: Матківської М.В., Сопруна В.В.

При секретарі: Сніжко О.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань апеляційного суду Вінницької області цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Калинівського районного суду Вінницької області від 11 лютого 2015 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2, за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог, щодо предмета спору, на стороні відповідача - відділу державної виконавчої служби Калинівського районного управління юстиції Вінницької області, про звільнення від сплати боргу по аліментах, -

ВСТАНОВИЛА:

12 вересня 2014 року позивач ОСОБА_3 звернувся в Калинівського районного суду Вінницької області з даним позовом.

Позовні вимоги мотивовано тим, що сторони з 1997 року по 2010 рік перебували у зареєстрованому шлюбі, в якому ІНФОРМАЦІЯ_1 у них народилася донька ОСОБА_4.

Рішенням Калинівського районного суду Вінницької області від 20 серпня 2012 року з позивача стягнуто аліменти на користь ОСОБА_2 на утримання доньки ОСОБА_4 в розмірі 1/4 частини від всіх видів його заробітку (доходу), але не менше 30 % від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

З часу припинення шлюбних стосунків ОСОБА_3 домовився з відповідачкою про те, що вона не подаватиме до примусового виконання виконавчий лист про стягнення аліментів, а він у добровільному порядку опікуватиметься донькою.

Незважаючи на таку домовленість, у березні 2014 року ОСОБА_3 надійшла постанова державного виконавця, в якій було зазначено проводити з нього стягнення по 50% заробітку і що заборгованість по аліментах станом на 01.02.2014 року складає 37426,09 грн. Позивач вважає, що дана заборгованість виникла не з його вини і таку суму він не в змозі сплатити, тому просив суд звільнити його від сплати вказаної заборгованості.

Рішенням Калинівського районного суду Вінницької області від 11 лютого 2015 року позов задоволено, звільнено ОСОБА_3 від сплати боргу по аліментах в сумі 37426,09 грн. на користь ОСОБА_2 згідно виконавчого листа №2-1252/2011 року.

Відповідач ОСОБА_2 оскаржила зазначене рішення суду, як ухвалене з грубим порушенням норм матеріального та процесуального права, за невідповідності висновків суду обставинам справи. Просить скасувати дане рішення та ухвалити нове, яким у задоволенні позову відмовити.

Колегія суддів, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених у суді першої інстанції, вважає що апеляційна скарга підлягає до задоволення у зв`язку з наступним.

Відповідно до вимог ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним та обґрунтованим.

Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до ч.1 ст. 303 ЦПК України, під час розгляду справи в апеляційному порядку, суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог заявлених у суді першої інстанції.

Як видно з позовної заяви ОСОБА_3, підставами для звільнення його від сплати заборгованості за аліментами, присудженими рішенням Калиновського районного суду Вінницької області від 10 серпня 2012 року на користь ОСОБА_2 на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_4 за позовом ОСОБА_2, позивач вказує відсутність його вини у виникненні заборгованості та те, що зважаючи на розмір його заробітної плати, він не має змоги сплатити таку суму заборгованості. При цьому, позивач керується нормою ч. 2 ст. 197 СК України та зазначає наступні обставини.

З 1997 року по 2010 рік сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, в якому ІНФОРМАЦІЯ_1 у них народилася донька ОСОБА_4.

Рішенням Калинівського районного суду Вінницької області від 20 серпня 2012 року з позивача стягнуто аліменти на користь ОСОБА_2 на утримання доньки ОСОБА_4 в розмірі 1/4 частини від всіх видів його заробітку (доходу) але не менше 30% від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку (а/с 36).

З часу припинення шлюбних стосунків ОСОБА_3 домовився з відповідачкою про те, що вона не подаватиме до примусового виконання виконавчий лист про стягнення аліментів, а він у добровільному порядку опікуватиметься донькою.

Незважаючи на таку домовленість, у березні 2014 року ОСОБА_3 надійшла постанова державного виконавця, в якій було зазначено проводити з нього стягнення по 50% заробітку і що заборгованість по аліментах станом на 01.02.2014 року складає 37426,09 грн. (а/с 5).

Позивач вважає, що дана заборгованість виникла не з його вини і таку суму він не в змозі сплатити, тому просив суд звільнити його від сплати вказаної заборгованості.

При цьому позивач керується нормою ч. 2 ст. 197 СК України (а/с 1-2).

Як видно з матеріалів справи, підстав позову ОСОБА_3 у порядку, передбаченому ч. 2 ст. 31 ЦПК України, не змінював. Це підтвердив представник позивача у судовому засіданні.

Ч. 2 ст. 197 СК України говорить про можливість звільнення платника аліментів від сплати заборгованості за аліментами, якщо вона виникла у зв`язку з його тяжкою хворобою або іншою обставиною, що має істотне значення.

Виходячи з позову, у ньому не йдеться про тяжку хворобу позивача.

Щодо іншої обставини, що має істотне значення, то вона теж відсутня у позовній заяві.

Суд же, задовольнив позов, виходячи з того, що ОСОБА_2 не надала належних доказів на підтвердження існування у неї реальних перешкод на протязі більше одного року надати виконавчий лист про стягнення аліментів виконавчій службі до виконання.

Зазначена підстава передбачена ч. 3 ст. 197 СК України та полягає в тому, що суд може звільнити платника аліментів від сплати заборгованості, якщо буде встановлено, що вона виникла внаслідок не пред`явлення без поважної причини виконавчого листа до виконання особою, на користь якої присуджено аліменти.

Як уже було зазначено, позивач звернувся з даним позовом з інших підстав.

Задовольнивши позов з підстав, не заявлених позивачем, суд порушив принцип змагальності, передбачений ч.10 ЦПК України, де у ч. 3 сказано, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

З огляду на викладене, позивач не доводив обставин щодо не пред`явлення без поважної причини виконавчого листа до виконання особою, на користь якої присуджено аліменти - відповідачкою, а та була позбавлена такої можливості з своєї сторони, за відсутності у позові вказаної підстави.

За таких обставин, судом першої інстанції при ухваленні рішення були порушені норми процесуального права, які призвели до неправильного вирішення справи, тому рішення суду слід скасувати.

Враховуючи, що позивач не довів заявлених позовних вимог, слід ухвалити нове рішення про відмову ОСОБА_3 у задоволенні позову.

На підставі наведеного та керуючись ст. ст. 303, 307, 309, 313, 314, 316, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

В И Р І Ш И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити.

Рішення Калинівського районного суду Вінницької області від 11 лютого 2015 року скасувати та ухвалити нове рішення.

У задоволенні позову ОСОБА_3 до ОСОБА_2 за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог, щодо предмета спору на стороні відповідача - відділу державної виконавчої служби Калинівського районного управління юстиції, про звільнення від сплати боргу по аліментах - відмовити.

Рішення набуває законної сили з моменту його проголошення і з цього ж моменту може бути оскаржене в касаційному порядку протягом двадцяти днів до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

ГОЛОВУЮЧА :

СУДДІ :