АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/3528/15 Справа № 189/2060/14-ц Головуючий у 1 й інстанції - Лукінова К. С. Доповідач - Куценко Т.Р.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 квітня 2015 року м. Дніпропетровськ

01 квітня 2015 року Колегія суддів судової палати з цивільних справ апеляційного суду Дніпропетровської області в складі:

Головуючого - Куценко Т.Р.

суддів - Демченко Е.Л., Лаченкової О.В.

при секретарі - Левцунові І.В.

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську

цивільну справу за апеляційною скаргою

ОСОБА_2,

на рішення Покровського районного суду Дніпропетровської області від 30 січня 2015 року по справі за позовом ОСОБА_2 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Агрофірма «Агротіс» про визнання наказу про звільнення неправомірним, поновлення на роботі, стягнення заробітної плати за вимушений прогул та моральної шкоди, -

ВСТАНОВИЛА:

ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до ТОВ «Агрофірма «Агротіс» про визнання наказу про звільнення неправомірним, поновленні на роботі, стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу та моральної шкоди.

Рішенням Покровського районного суду Дніпропетровської області від 30.01.2015 року в задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 було відмовлено у повному обсязі /а.с. 144-147/.

В апеляційній сказі ОСОБА_2 просить рішення скасувати та ухвалити нове, яким задовольнити його позовні вимоги, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права /а.с. 154-157/.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, колегія суддів приходить до висновку, що скаргу необхідно відхилити, а рішення суду залишити без змін, з наступних підстав.

Відповідно до п.7 ст.40 КЗпП України трудовий договір, укладений на визначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані його власником або уповноваженим ним органом у випадку появи на роботі в нетверезому стані, у стані наркотичного або токсичного сп'яніння.

Відповідно до п. 25 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 06.11.1992 року вирішуючи позови про поновлення на роботі осіб, трудовий договір з якими розірвано за п.7 ст. 40 КЗпП України, суди повинні мати на увазі, що з цих підстав можуть бути звільнені з роботи працівники за появу на роботі у нетверезому стані, у стані наркотичного або токсичного сп'яніння в будь-який час робочого дня, незалежно від того, чи були вони відсторонені від роботи, чи продовжували виконувати трудові обов'язки. Для працівника з ненормованим робочим днем час знаходження на роботі понад встановлену його загальну тривалість вважається робочим.

Нетверезий стан працівника або наркотичне чи токсичне сп'яніння можуть бути підтверджені як медичним висновком, так і іншими видами доказів, яким суд має дати відповідну оцінку.

Судом встановлено, що згідно наказу № 39-к від 28.03.2014 року ОСОБА_2 був прийнятий на роботу до філіалу «Павловський» ТОВ «Агрофірма «Агротіс» трактористом-машиністом с/г підприємства, що підтверджується трудовою книжкою /а.с. 6-8/.

13.07.2014 року, у неділю, ОСОБА_2 знаходився на роботі згідно п.2 наказу № 34 від 14.06.2014 року «Про проведення збирання ранніх зернових» яким затверджено робочий план на збирання ранніх зернових врожаю 2014 року. В робочому плані всі розрахунки, тобто навантаження на один комбайн, сезонні завдання, встановлені з розрахунку того, що всі вихідні та святкові дні на час збирання врожаю вважаються робочими /а.с. 48-49/.

13.07.2014 року згідно шляхового листа ОСОБА_2, о сьомій годині ранку прийняв комбайн «Полісся» та був відправлений на прибирання пшениці на поле № 4 та поле № 3, а о 16 годині був виявлений у нетверезому ставні, що підтверджується доповідною запискою помічника начальника цеху рослинництва ОСОБА_4 /а.с. 42/.

На поле була доставлена медична сестра ОСОБА_2 для підтвердження або спростування цього факту, яка в своїй доповідній записці вказала про виявлені ознаки тимчасової непрацездатності позивача, а саме емоційне збудження, агресивність, гіперемія шкірних покровів, монотонність мови, а також запах алкоголю на відстані /а.с. 43/.

Про знаходження ОСОБА_2 у нетверезому стані на роботі було складено акт, в якому також вказано, що ОСОБА_2 запропоновано відвезти його до лікарні для проходження медичного огляду, але той відмовився /а.с. 41/.

На наступний день 14.07.2014 року ОСОБА_2 було запропоновано надати пояснення щодо подій 13.07.2014 року, однак від відмовився, про що було складено акт, а ОСОБА_2 наказом № 42 від 14.07.2014 року був відсторонений від роботи /а.с. 44, 47/.

18.07.2014 року ОСОБА_2 повторно запропоновано надати пояснення, але той відмовився, про що також було складено акт /а.с. 45/.

Наказом № 79 -к від 18.07.2014 року його було звільнено з роботи за ст. 40 п.7 КЗпП України за появу на роботі у нетверезому стані /а.с. 9/.

ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом в якому просить визнати наказ про його звільнення неправомірним, поновити його на роботі, стягнути заробітну плату за час вимушеного прогулу та моральну шкоду посилаючись на те, що він не з'являвся на роботі у нетверезому стані, протокол про адміністративне порушення відносно нього не складався, жодного пояснення у нього не відбиралося/а.с. 1-4, 20-23/.

При вищенаведених обставинах справи, суд першої інстанції правильно прийшов до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_2 задоволенню не підлягають.

Приведені в апеляційній скарзі ОСОБА_2 доводи про те, що суд не дав оцінки наданих ним доказам не можуть бути прийняті до уваги, оскільки вони зводяться до переоцінки доказів та незгоди з висновками суду по їх оцінці, та особистого тлумачення апелянтом норм матеріального та процесуального права.

Щодо посилань позивача в апеляційній скарзі на те, що рішення суду є незаконним, так як він не з'являвся на роботі у нетверезому стані, протокол про адміністративне порушення відносно нього не складався, жодного пояснення у нього не відбиралося, то з ними погодитися неможливо.

П.7 ст.40 КЗпП України дає власникові право розірвати трудовий договір у разі появи працівника на роботі у нетверезому стані, у стані наркотичного або токсичного сп'яніння. Факт появи на роботі у нетверезому стані може встановлюватися не тільки спеціальним обстеженням з використанням відповідних технічних засобів, але й будь-якими іншими доказами, допустимими з точки зору цивільно-процесуального законодавства, і такими, які відносяться до справи.

З матеріалів справи вбачається, що відповідачем складено акт у якому зазначено усі зовнішні ознаки нетверезого стану позивача, а також те, що позивач відмовився від надання пояснень та проходження медичного огляду.

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку, що відповідачем повністю доказано факт появи позивача на роботі у нетверезому стані, а тому рішення суду першої інстанції є обґрунтованим та законним.

Відповідно до ст. 212 ЦПК України виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному повному та об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Порушень матеріального чи процесуального закону, які б могли призвести до скасування або зміни рішення суду, судом апеляційної інстанції не встановлено.

Таким чином, доводи апеляційної скарги є необґрунтовані, рішення суду відповідає вимогам закону та матеріалам справи.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308 ЦПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - відхилити.

Рішення Покровського районного суду Дніпропетровської області від 30 січня 2015 року - залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, однак може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з цього часу.

Головуючий: Куценко Т.Р.

Судді: Демченко Е.Л.

ОСОБА_5