АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/253/15 Справа № 190/1332/14-ц Головуючий у 1 й інстанції - Легкошерст Ю. В. Доповідач - Бараннік О.П.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

2015 рік лютий 12 дня Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Дніпропетровської області в складі :

головуючого - Бараннік О.П.,

суддів - Колодяжної Н.Є., Лисичної Н.М.,

при секретарі - Видюковій Ю.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення П'ятихатського районного суду Дніпропетровської області від 30 вересня 2014 року по справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, треті особи Приватний нотаріус Морозюк Галина Миколаївна, П'ятихатська районна державна адміністрація, Фермерське господарство «Компанія Є.В.А.» про визнання договору дарування недійсним, -

В С Т А Н О В И Л А :

У липні 2014 року ОСОБА_2 звернулася до суду з позовною заявою до ОСОБА_3 про визнання договору дарування недійсним, посилаючись на те, що її чоловікові належав сертифікат про право на земельну частку (пай) НОМЕР_1 від 05.06.1997 року за яким він отримував кожного року орендну плату, і як позивачка вважала - від відповідача.

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_6 помер.

Звернувшись до відповідача з питанням про документи на землю з тим, щоб оформити спадщину після смерті чоловіка, позивачка була запевнена відповідачем, що він буде виплачувати їй все те, що виплачував її померлому чоловікові.

До 2013 року відповідач свої зобов'язання виконував, а у 2013 році сказав, що він їй вже нічим не зобов'язаний, так як її чоловік подарував йому свій пай і тепер земля належить йому, а він за 12 років виплатив і так дуже багато, та що земля стільки не коштує.

Знайшовши випадково весною 2014 року гарантійний лист підписаний відповідачем та зареєстрований 20 травня 2000 року приватним нотаріусом у реєстрі за номером 1320 про те, що відповідач, приймаючи в дар земельний пай зобов'язується виплачувати щорічно півтори тони зерна, 150 кг соняшнику або 30 літрів соняшникової олії, 50 кг муки, або грошову суму еквівалентну вартості товару, а також безкоштовно орати 50 соток присадибної ділянки, позивачка посилаючись на те, що вона є спадкоємицею після смерті свого чоловіка ОСОБА_6 та заінтересованою особою згідно статті 215 ЦК України у визнанні вказаного договору дарування недійсним, вимушена була звернутись з даним позовом до суду.

В уточнюючому позові позивачка посилаючись на те, що на теперішній час їй стало відомо про отримання відповідачем Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯЕ № 970452, виданого 02 липня 2008 року П'ятихатською райдержадміністрацією просила визнати договір дарування сертифікату про право на земельну частку (пай) укладений між її чоловіком ОСОБА_6, померлим ІНФОРМАЦІЯ_1, та відповідачем ОСОБА_3, посвідчений приватним нотаріусом Морозюк Г.М. за № 1319 від 22 травня 2000 року ; визнати недійсним розпорядження П'ятихатської районної державної адміністрації № 815-р-06 від 20.12.2006 року в частині відведення ОСОБА_3 земельної ділянки в розмірі 54,447га ріллі на підставі сертифікату НОМЕР_1 від 05.06.1997 року на ім'я ОСОБА_6 та визнати недійсним Державний акт на право власності на земельну ділянку площею 55,0396 га, розташовану в КСП «Чапаєва» і виданого П'ятихатською райдержадміністрацією 02 липня 2008 року.

Рішенням П'ятихатського районного суду Дніпропетровської області від 30 вересня 2014 року у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання договору дарування недійсним відмовлено.

Додатковим рішенням П'ятихатського районного суду Дніпропетровської області від 19 грудня 2014 року у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 до ОСОБА_3, треті особи приватний нотаріус Морозюк Г.М., П'ятихатська районна державна адміністрація, фермерське господарство «Компанія Є.В.А.» про визнання недійсним розпорядження П'ятихатської районної державної адміністрації № 815-р-06 від 20.12.2006 року в частині відведення громадянину ОСОБА_3 земельної ділянки в розмірі 54.447га рілля на підставі сертифікату НОМЕР_1 від 05.06.1996 року, визнання недійсним державного акту на право власності на земельну ділянку площею 55,0396га, що виданий П'ятихатською райдержадміністрацією 02 липня 2008 року - відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2, посилаючись на незаконність та необґрунтованість рішення суду першої інстанції, просила його скасувати і ухвалити нове рішення, яким задовольнити її позовні вимоги.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги і заявлених вимог, колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Дніпропетровської області вважає, що апеляційна скарга ОСОБА_2 підлягає відхиленню, а рішення суду - залишенню без змін, виходячи з наступного.

Суд першої інстанції вірно встановив обставини справи, перевірив доводи сторін та давши їм належну правову оцінку обґрунтовано, згідно з процесуальним і матеріальним законом постановив рішення про відмову у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2.

Доводи ОСОБА_2 про те, що хоча договір дарування та гарантійний лист і були укладені до 01.01.2004 року, однак продовжують свою дію і після вступу в силу нового Цивільного кодексу України, то і при визнанні такого договору недійсним суд першої інстанції повинен був керуватися саме нормами нового Цивільного кодексу України, не можуть бути підставою для скасування рішення суду, оскільки відповідно до положень пункту 4 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України від 01.01.2004 року Цивільний кодекс України застосовується до цивільних відносин, що в виникли після набрання ним чинності.

З огляду ж на те, що спірний договір був укладений між чоловіком позивачки, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1, та відповідачем по справі ОСОБА_3 22 травня 2000 року, а відповідно до положень статті 5 ЦК України до цивільних правовідносин, які виникли раніше новий акт цивільного законодавства застосовується тільки до тих прав та обов'язків, що виникли з моменту вступу його в силу, на думку судової колегії, суд першої інстанції вірно керувався при вирішенні спору по даній справі нормами статті 56 ЦК України 1963 року та пунктом 11 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про визнання угод недійсними», що діяли на час виникнення спірних правовідносин, і за якими угода може бути визнана судом недійсною, як укладена внаслідок помилки, що має істотне значення, тільки за позовом сторони (громадянина чи організації), що діяла під впливом помилки. Під помилкою у даному випадку слід розуміти таке неправильне сприйняття стороною суб'єкта, предмета чи інших істотних умов угоди, що вплинуло на її волевиявлення, та за відсутності якого за обставинами справи можна вважати, що угода не була б укладена.

Однак, у зв'язку з тим, що обставин, які впливали б на волевиявлення дарувальника по даній справі і за наявності яких можна було б вважати, що угода між сторонами не була б укладена під час розгляду справи встановлено не було, а сама по собі помилка внаслідок власного недбальства, незнання закону чи неправильного його тлумачення однією зі сторін також не є підставою для визнання правочину недійсним і за положеннями пункту 19 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про судову практику розгляду справ про визнання правочинів недійсними» № 9 від 06.11.2009 року, керуючись ст.ст. 209, 303, 304, 307, 308, 315 - 317, 319 ЦПК України, колегія суддів -

У Х В А Л И Л А :

Апеляцій скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення П'ятихатського районного суду Дніпропетровської області від 30 вересня 2014 року - залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, але на неї може бути принесена касаційна скарга до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий :

Судді :