АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Провадження: 22-ц/790/2291/15 Головуючий ІІ інстанції - Бездітко В.М.
Категорія: договірні
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 березня 2015 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Харківської області у складі:

головуючого - Бездітка В.М.,

суддів - Сащенка І.С., Овсяннікової А.І.,

за участю секретаря - Сашко Я.С.,

розглянувши матеріали цивільної справи за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Приватбанк» на заочне рішення Московського районного суду м. Харкова від 13 січня 2015 року у справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

встановила:

У жовтні 2014 року позивач звернувся до суду з вищевказаним позовом, посилаючись на те, що 17.02.2012 року відповідач отримав у позивача кредит у розмірі 2000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідач свої зобов'язання за договором належним чином не виконав, його заборгованість станом на 30.06.2014 року складає 10243,84 грн., з яких: 4299,76 грн. - заборгованість за кредитом; 3497,41 грн. заборгованість за процентами за користування кредитом; 1482,68 грн. - заборгованість з пені та комісії за користування кредитом; 500 грн. - штраф (фіксована частина); 463,99 грн. - штраф (процентна складова).

Просив стягнути з відповідача на свою користь заборгованість за кредитним договором від 17.01.2012 року в загальному розмірі 10243.84 грн. та судові витрати.

Заочним рішенням Московського районного суду м. Харкова від 13 січня 2015 року позов ПАТ «КБ «Приват банк» задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ «КБ «Приват банк» грошові кошти в розмірі 8687,03 грн. та судові витрати в розмірі 206,58 грн. В іншій частині позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду, ПАТ «КБ «Приват банк» подало апеляційну скаргу, в якій просить змінити рішення суду в частині відмови у стягненні комісії та штрафів та стягнути з ОСОБА_1 на користь ПАТ «КБ «Приват банк» заборгованість з комісії та штрафи. Посилається на порушення судом норм матеріального і процесуального права. В обґрунтування скарги зазначає, що судом першої інстанції в порушення ст. 137 ЦПК України додаткові документи для вирішення справи по суті, для вірного з'ясування обставим не витребувались. У зв'язку з чим також безпідставно відмовлено у стягненні частини штрафу (процентна складова).

Перевіряючи законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ІДК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплати ти проценти.

Відповідно ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Згідно ст. 308 ЦПК України, апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення суду першої інстанції без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Ухвалюючи рішення, суд першої інстанції виходив з того, що Умовами та правилами надання банківських послуг не визначено конкретні підстави нарахування комісії та її розмір, з інших документів, наданих позивачем, також неможливо встановити підстави нарахування позивачем комісії в розмірі 1482,68 грн., а тому, відповідно до п. 2.1.1.7.6 Умов та Правил надання банківських послуг, суд зменшив розмір процентної складової штрафу до 389,86 грн. та прийшов до висновку про стягнення з відповідача на користь банку грошові кошти в сумі 8687,03 грн.

Колегія суддів погоджується із вказаними висновками, так як вони є обґрунтованими, відповідають обставинам справи, вимогам закону та наданим сторонами доказам.

По справі встановлено, що відповідно до заяви відповідача від 17.01.2012 року, Правил надання банківських послуг, Тарифів та Пам'ятки клієнта, які складають Договір про надання банківських послуг, було надано відповідачу кредит в загальному розмірі 2000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою процентів в розмірі 2,5 % на місяць.

Згідно п. 2.1.1.7.6 Умов та Правил надання банківських послуг, при порушенні позичальником строків платежів по якомусь з грошових зобов'язань, передбачених цим договором, більш ніж на 30 днів, позичальник зобов'язаний сплатити Банку штраф в розмірі 500 грн. + 5 % від суми заборгованості.

Відповідач свої зобов'язання щодо повернення кредиту, сплати відсотків та інших платежів згідно умов договору належним чином не виконав, його заборгованість станом на 30.06.2014 року складає 8687,03 грн., з яких: 4299.76 грн. - заборгованість за кредитом; 3497.41 грн. - заборгованість за процентами за користування кредитом; 889.86 грн. - штраф, з якого 500 грн. - фіксована частина штрафу, 389,86 грн. - процентна складова штрафу.

Доводи апеляційної скарги про те, що судом першої інстанції, в порушення ст. 137 ЦПК України, додаткові документи для вирішення справи по суті, для вірного з'ясування обставим не витренувались є безпідставними.

Відповідно до положень вказаної статті суд за клопотанням сторін витребовує докази, у випадках коли щодо отримання яких у сторін є складнощі.

За таких обставин, судова колегія вважає, що наведені доводи не є підставою для скасування рішення, а відповідно і для збільшення з 389,86 грн. розміру процентної складової штрафу до 463,99 грн.

З матеріалів справи вбачається, що згідно з умовами договору платіж у вигляді комісії не був передбачений.

Посилання представника позивача у суді апеляційної інстанції на те, що під стягненням комісії малось на увазі стягнення пені за несвоєчасне виконання зобов'язань за договором не є підставою для задоволення апеляційної скарги.

Позовні вимоги були заявлені про стягнення саме пені. Крім того, згідно чинного цивільного закону правові підстави для стягнення комісії чи пені є різними.

Висновки рішення районного суду відповідають вимогам закону, підтверджуються матеріалами справи, рішення суду ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Підстав для скасування рішення при апеляційному розгляді справи не встановлено.

Керуючись ст. 303, 304, 307, 308, 313, 314, 315, 317, 319, 324, 325 ЦПК України, судова колегія, -

ухвалила:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Приватбанк» відхилити.

Заочне рішення Московського районного суду м. Харкова від 13 січня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення. Ухвала може бути оскаржена у касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня проголошення.

Головуючий -

Судді -