АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/9314/15 Справа № 183/142/15 Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - Бараннік О.П.
Категорія
24 грудня 2015 року
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
2015 рік грудень 24 дня Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Дніпропетровської області в складі :
головуючого - Бараннік О.П.,
суддів - Колодяжної Н.Є., Макарова М.О.,
при секретарі - Самокиша О.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 15 вересня 2015 року по справі за позовом ОСОБА_2 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Керуюча компанія «КомЕнерго-Новомосковськ», Корпорації «Коменерго», Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансовий експерт», Товариства з обмеженою відповідальністю «Український житлово-комунальний союз» про визнання неправомірним положень, поновлення на посаді, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та моральної шкоди, -
В С Т А Н О В И Л А :
У січні 2015 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю «Керуюча компанія «КомЕнерго-Новомосковськ», Корпорації «Коменерго», Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансовий експерт», Товариства з обмеженою відповідальністю «Український житлово-комунальний союз» про поновлення на роботі, посилаючись на те, що 07 серпня 2010 року на підставі наказу № 44-к від 09 серпня 2010 року та трудового контракту від 06 серпня 2010 року його призначено на посаду директора Товариства з обмеженою відповідальністю «Керуюча Компанія «КомЕнерго-Новомосковськ» строком з 07 серпня 2010 року по 07 листопада 2010 року.
Дія вказаного трудового контракту продовжувалась на підставі :
-додаткової угоди № 1 від 05 листопада 2010 року до 07 лютого 2011 року ;
-додаткової угоди № 2 від 04 лютого 2011 року до 08 травня 2011 року ;
-додаткової угоди № 3 від 06 травня 2011 року до 01 липня 2011 року ;
-додаткової угоди № 4 від 30 червня 2011 року до 02 серпня 2011 року ;
-додаткової угоди № 5 від 01 серпня 2011 року до 03 листопада 2011 року ;
-додаткової угоди № 6 від 01 листопада 2011 року до 04 травня 2012 року .
28 лютого 2012 року між позивачем та Товариством з обмеженою відповідальністю «Коменерго», відповідно до додаткової угоди № 7, прийнятої на підставі протоколу загальних зборів учасників вказаного товариства від 28 лютого 2012 року № 23, було укладено новий Трудовий контракт терміном дії з 01 березня 2012 року по 01 вересня 2012 року включно.
В послідуючому, дію нового трудового контракту від 28 лютого 2012 року продовжено на підставі :
-додаткової угоди № 1 від 31 серпня 2012 року по 02 грудня 2012 року ;
-додаткової угоди № 3 від 01 березня 2013 року по 04 вересня 2013 року ;
-додаткової угоди № 4 від 04 вересня 2013 року по 05 грудня 2013 року ;
-додаткової угоди № 5 від 28 листопада 2013 року по 06 березня 2014 року ;
-додаткової угоди № 6 від 04 березня 2014 року по 07 червня 2014 року ;
-додаткової угоди № 7 від 06 червня 2014 року по 08 вересня 2014 року ;
-додаткової угоди № 8 від 08 вересня 2014 року по т09 грудня 2014 року.
На підставі додаткової угоди № 10 від 27 жовтня 2014 року до трудового контракту від 28 лютого 2012 року, на виконання рішень загальних зборів учасників Товариства з обмеженою відповідальністю «Коменерго» (Протокол № 35 від 27.06.2014 року та Протоколу № 38 від 27.10.2014 року ) позивача було усунуто від виконання посадових обовязків директора на час проведення службового розслідування.
17 грудня 2014 року на підставі протоколу № 46 загальних зборів учасників Товариства з обмеженою відповідальністю «Коменерго» в особі Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансовий експерт», Товариства з обмеженою відповідальністю «Український житлово-комунальний союз» прийнято рішення про звільнення позивача із займаної посади директора з 17 грудня 2014 року у звязку з закінченням строку Трудового контракту.
Посилаючись таким чином на зазначені обставини, а також на те, що датою закінчення трудового контракту від 29 лютого 2014 року (з додатками) приходиться на 09 грудня 2014 року, після чого він продовжував виконувати своїх трудові обовязки до 18 грудня 2014 року включно, і відповідачі проти цього не заперечували та будь-яких попереджень або доповнень про продовження або закінчення дії контракту після 09 грудня 2014 року не приймали, позивач вимушений був звернутись з даним позовом до суду, в якому просив визнати таким, що не відповідає вимогам трудового законодавства, зокрема частині 2 статті 38, частині 1 статті 391 КЗпП України, пунктам 22, 24 Положення про порядок укладання контрактів при прийнятті (найманні) на роботу працівників, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 19 березня 1994 року № 170 та скасувати протокол № 46 від 17 грудня 2014 року загальних зборів учасників Товариства з обмеженою відповідальністю «Керуюча Компанія «КомЕнерго-Новомосковськ» про його звільнення із займаної посади з 17 грудня 2014 року у звязку з закінченням строку дії трудового контракту від 28 лютого 2012 року, наказ № 61-к від 18 грудня 2014 року та поновити його на посаді директора Товариства з обмеженою відповідальін6стю «Керуюча Компанія «КомЕнерго-Новомосковськ» з 19 грудня 2014 року.
В уточненій позовній заяві ОСОБА_3 просив стягнути на свою користь середній заробіток за весь час вимушеного прогулу з 18 грудня 2014 року по момент винесення рішення суду та моральну шкоду, яку він оцінює у розмірі 10 000 гривень.
Рішенням Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 15 вересня 2015 року у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Керуюча компанія «КомЕнерго-Новомосковськ», Корпорації «Коменерго», Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансовий експерт», Товариства з обмеженою відповідальністю «Український житлово-комунальний союз» про визнання неправомірними положень, поновлення на посаді, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та моральної шкоди відмовлено.
В апеляційній скарзі ОСОБА_2, посилаючись на незаконність та необґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги і заявлених вимог, просив його скасувати і ухвалити нове рішення по суті заявлених ним позовних вимог.
Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги і заявлених вимог, колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Дніпропетровської області вважає, що апеляційна скарга ОСОБА_2 підлягає відхиленню, а рішення суду першої інстанції залишенню без змін, виходячи з наступного.
Суд першої інстанції вірно встановив обставини справи, перевірив доводи сторін та давши їм належну правову оцінку обґрунтовано, згідно з процесуальним і матеріальним законом, постановив рішення про відмову у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2.
Доводи ОСОБА_2 про те, що відповідачі знали про його вихід на роботу саме 08 грудня 2014 року, так як ним в зазначений день було здано до відділу кадрів довідку з медичного закладу про те, що на даний час у медичній установі відсутні лікарняні листки, а зазначена довідка прирівнюється до лікарняного листка, і в той же день його було відряджено до учасників загальних зборів Товариства з обмеженою відповідальністю «Керуюча Компанія «КомЕнерго-Новомосковськ» у місто Київ, не можуть бути підставою для скасування рішення суду, оскільки за лікарняним листком, наданим самим же позивачем за місцем своєї роботи, він знаходився на лікарняному до 17 грудня 2014 року, у звязку з чим на загальних зборах учасників Товариства з обмеженою відповідальністю «Керуюча Компанія «КомЕнерго-Новомосковськ» 09 грудня 2014 року, тобто в день закінчення укладеного контракту з позивачем, і було вирішено перенести дату звільнення ОСОБА_2 з причин закінчення строку дії його контракту 09.12.2014 року на перший день фактичного виходу його на роботу з лікарняного.
Крім того, оскільки ОСОБА_2 у своїй заяві від 02 грудня 2014 року просив, нарівні з іншим, розглянути і питання щодо можливості його переведення на посаду головного інженера, на тих же загальних зборах йому також було рекомендовано прибути до уповноваженої особи загальних зборів учасників Товариства у місто Київ для проведення співбесіди та вирішення по суті питання щодо можливості його переведення на посаду головного інженера, та що ним і було здійснено в період перебування на лікарняному.
Оскільки чинним законодавством не встановлено строку, протягом якого працівник зобовязаний повідомити адміністрацію підприємства про те, що йому видано лікарняний листок, однак працівник зазвичай повинен подати лікарняний листок у перший день виходу на роботу після закінчення тимчасової непрацездатності, що обґрунтує причину відсутності працівника на роботі, а також дає можливість вчасно нарахувати йому допомогу по тимчасовій непрацездатності і виплатити її в найближчий день, установлений на підприємстві для виплати заробітної плати, не можуть бути підставою для скасування рішення суду і доводи позивача ОСОБА_2 про те, що у його трудових обовязках, зазначених в посадовій інструкції та контракті, жодним чином не вказано, що саме йому необхідно повідомляти відповідачів про його вихід на роботу з лікарняного.
Крім того, оскільки правила щодо недопустимості звільнення працівника в період його тимчасової непрацездатності, а також у період перебування у відпустці (ч. 3 ст. 40 КЗпП України) стосуються як передбачених статтями 40, 41 КЗпП України, так і інших випадків, коли розірвання трудового договору відповідно до чинного законодавства провадиться з ініціативи власника або уповноваженого ним органу, не можуть бути підставою для скасування рішення і доводи позивача про те, що питання про його звільнення відповідачами повинно було бути вирішено до закінчення контракту, тобто до 09 грудня 2014 року, так як за матеріалами справи, на лікарняному він знаходився з 24.11.2014 року, задовго до закінчення строку дії укладеного з ним контракту.
Таким чином, вирішуючи спір між сторонами, суд першої інстанції в достатньо повному обємі зясував права та обовязки учасників спору, обставини справи, перевірив доводи сторін та давши їм належну правову оцінку, постановив рішення, яке відповідає вимогам закону.
Суд не допустив порушень матеріального та процесуального права, які могли б тягнути за собою скасування рішення.
З огляду на викладене, керуючись ст.ст. 209, 303, 304, 307, 308, 313 315? 317, 319 ЦПК України, колегія суддів
Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.
Рішення Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 15 вересня 2015 року залишити без змін.
Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, але на неї може бути принесена касаційна скарга до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.
Головуючий :
Судді :