Справа № 152/559/15-ц
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

08 травня 2015 року Шаргородський районний суд Вінницької області

в складі:

головуючого судді - Славінської Н.Л.,

з участю:

секретаря судового засідання - Бабиної І.Д.,

прокурора - Дворжецької О.В.,

представника позивача -

Органу опіки та піклування

Шаргородської РДА - Сербіної М.В.,

третьої особи - ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Шаргороді Вінницької області в залі суду цивільну справу за позовом Органу опіки та піклування Шаргородської районної державної адміністрації Вінницької області в інтересах дітей: ОСОБА_3, ОСОБА_6, ОСОБА_4 до ОСОБА_5, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача, - ОСОБА_2 - про позбавлення батьківських прав,

встановив:

08.04.2015 року Орган опіки та піклування Шаргородської РДА звернувся до суду з позовом до ОСОБА_5 в інтересах дітей ОСОБА_3, ОСОБА_6, ОСОБА_4 про позбавлення батьківських прав.

Мотивуючи позовні вимоги, позивач зазначив, що в м. Шаргород Вінницької області проживає ОСОБА_5, яка не виконує батьківські обов'язки щодо своїх малолітніх дітей: ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3.

З витягів з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актових записів про народження ОСОБА_6 та ОСОБА_3 вбачається, що батько дітей записаний відповідно до ч. 1 ст. 135 СК України - за вказівкою матері ОСОБА_5

З витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про народження ОСОБА_4, державна реєстрація проведена відповідно до ст. 133 СК України.

Розпорядженнями голови Шаргородської РДА від 12.02.2015 року №№36 та 34 малолітніх ОСОБА_6 та ОСОБА_3 влаштовано до Тульчинського будинку дитини на повне державне утримання.

Малолітній ОСОБА_4 проживає біля батька ОСОБА_2, який з відповідачкою ОСОБА_5 розлучений, та бабусі ОСОБА_2, котрі займаються вихованням, матеріальним утриманням, навчанням дитини, відвідують шкільні збори.

Матір дітей - відповідачка ОСОБА_5 вихованням, доглядом та утриманням дітей не займається, не цікавиться їх фізичним та духовним розвитком, не забезпечує необхідним харчуванням, медичним доглядом, схильна до вживання алкогольних напоїв.

Відповідачка подала до Служби у справах дітей Шаргородської РДА заяву про розгляд питання про позбавлення її батьківських прав відносно її малолітніх дітей, проти чого вона не заперечує.

Відповідно до довідки Шаргородського ДНЗ №1, малолітні ОСОБА_3 та ОСОБА_6 у 2014 році рідко відвідували, а у 2015 році взагалі не відвідували дитячий садок.

При обстеженні матеріально-побутових умов проживання сім'ї було виявлено, що в будинку брудно, антисанітарія, розкидані речі, сміття, брудна постільна білизна, відсутні запаси продуктів харчування, діти в брудному одязі, голодні.

Згідно з висновком від 27.03.2015 року №01.1-30/1063 «Про доцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_5 відносно її малолітніх дітей: ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3», Орган опіки та піклування Шаргородської РДА вважає за доцільне позбавити відповідачку батьківських прав відносно неповнолітніх дітей.

Просить позбавити ОСОБА_5 батьківських прав щодо її малолітніх дітей: ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2, ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3; передати малолітніх дітей ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2 Органу опіки та піклування Шаргородської райдержадміністрації для вирішення питання їх подальшого влаштування.

В судовому засіданні представник позивача - Органу опіки та піклування Шаргородської РДА Сербіна М.В. позовні вимоги підтримала, просила позбавити ОСОБА_5 батьківських прав щодо малолітніх дітей ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3, оскільки відповідачка свідомо ухиляється від виконання своїх батьківських обов'язків відносно дітей, розвитком, умовами проживання, здоров'ям дітей не цікавиться, не може забезпечити дітям належні утримання, виховання, лікування, розвиток. Сім'я ОСОБА_5 тривалий час перебуває на обліку в Службі в справах дітей Шаргородської РДА, неодноразово здійснювалися перевірки умов проживання дітей в сім'ї. Було встановлено, що умови проживання дітей ОСОБА_3 та ОСОБА_6 в сім'ї ОСОБА_7 загрожують їх життю та здоров'ю, тому діти були вилучені і поміщені спочатку в Шаргородську ЦРЛ, де перебували приблизно 3 тижні і де їм було надано медичне лікування, а після цього діти направлені в Тульчинський обласний будинок дитини, де знаходяться по теперішній час. Після вилучення дітей із сім'ї відповідачка жодного разу їх не відвідала та не зателефонувала. Син відповідачки ОСОБА_4 сам пішов від матері проживати до свого батька і бабусі приблизно з 2009 року, де проживає по теперішній час, умови його проживання, навчання належні, батько та бабуся дитини приділяють належну увагу вихованню, освіті та здоров'ю хлопчика, тоді як мати участі в вихованні, навчанні, лікуванні дитини не приймає. Оскільки діти відповідачки ОСОБА_3 та ОСОБА_6 не можуть бути передані другому із батьків, то просить передати їх Органу опіки та піклування для вирішення питання про подальше влаштування, а сина відповідачки ОСОБА_4 залишити проживати в сім'ї батька.

Прокурор Дворжецька О.В. в судовому засіданні вважає, що позов Органу опіки та піклування Шаргородської РДА про позбавлення ОСОБА_5 батьківських прав щодо неповнолітніх ОСОБА_3, ОСОБА_6, ОСОБА_4 - підлягає задоволенню.

Відповідачка ОСОБА_5 в судове засідання не з'явилася двічі, про дату, час та місце судового розгляду справи повідомлена належним чином (а.с.50, 64), але від неї на адресу суду надійшла заява про розгляд справи у її відсутності, позов визнає у повному обсязі (а.с.59).

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивача - ОСОБА_2 в судовому засіданні позов Органу опіки та піклування Шаргородської РДА до ОСОБА_5 підтримав, просить його задовольнити. Суду пояснив, що з ОСОБА_5 розлучився у 2008 році. Його та відповідачки син ОСОБА_8 після розірвання шлюбу залишився проживати з ОСОБА_5 Він звертався до Органу опіки та піклування Шаргородської РДА про вирішення питання про позбавлення відповідачки батьківських прав щодо сина ОСОБА_8, так як ОСОБА_5 вже на той час вживала спиртні напої, але у цьому йому було відмовлено. Проте, його колишня дружина ОСОБА_5 не займалася вихованням та утриманням дітей. Його син - ОСОБА_4 сам покинув місце проживання біля матері і прийшов проживати до нього, де проживає на теперішній час. Він опікується його життям, здоров'ям, матеріальним утриманням, оскільки відповідачка цьому не приділяє уваги, займається влаштуванням свого особистого життя. Оскільки він працює в м. Києві, то приїздить додому кілька разів на місяць, в цей час син ОСОБА_8 проживає з бабусею ОСОБА_2, яка відводить його до школи, відвідує батьківські збори, свята, які влаштовують в школі. Він також відвідує школу, спілкується із класним керівником з приводу успіхів сина в навчанні, тоді як матір дитини свідомо нехтує своїми обов'язками щодо виховання, здоров'я, утримання дитини, тому вважає, що відповідачку слід позбавити батьківських прав щодо малолітніх ОСОБА_3, ОСОБА_6, ОСОБА_4, в інтересах останніх. Вважає, що він та його матір створили належні умови для проживання, виховання, навчання ОСОБА_4, тому дитину слід залишити проживати в його сім'ї.

Допитаний в судовому засіданні неповнолітній ОСОБА_4 позов Органу опіки та піклування Шаргородської РДА підтримав. Суду пояснив, що він проживав з матір'ю та молодшими братом і сестрою, а потім з власної ініціативи пішов проживати до батька і бабусі, так як він не мав де спати, був часто голодний. Мати залишала його слідкувати за меншими дітьми, а сама йшла в місто. Після того, як він пішов проживати до батька, то матір інколи навідує його вдома, інколи вітає з Днем народження. Сама матір ніколи йому не телефонує, він телефонує до неї, коли має таке бажання. Матір не пропонувала йому повернутися і жити з нею, але, якби і запропонувала, то він цього не бажає, оскільки батько та бабуся добре піклуються про нього, він має власну кімнату, необхідне шкільне приладдя, вони допомагають йому з уроками. Йому відомо, що молодших брата та сестру забрали від матері. Він просить залишити його проживати з батьком і бабусею.

Вирішуючи спір суд встановив, що ОСОБА_5 має малолітніх дітей ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2, ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3, що підтверджується свідоцтвами про народження серії НОМЕР_1, НОМЕР_2, НОМЕР_3 (а.с.7-9).

З повного витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про народження ОСОБА_4, вбачається, що державна реєстрація проведена відповідно до ст. 133 СК України (а.с.10-11).

Відповідно до свідоцтва про народження серії НОМЕР_4, батьком дитини ОСОБА_4 записаний ОСОБА_2, матір'ю - ОСОБА_5 (а.с.9).

Шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_5 розірвано 16.04.2008 року , що вбачається із свідоцтва про розірвання шлюбу серії НОМЕР_5 (а.с.19).

Відповідно до повних витягів з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про народження, батько дітей ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2, записаний відповідно до частини 1 ст. 135 СК України, тобто за вказівкою матері (а.с.12-15).

Судом встановлено, що малолітні ОСОБА_4, ОСОБА_3 та ОСОБА_6 проживали із своєю матір'ю - ОСОБА_5 у АДРЕСА_1, що підтверджується поясненнями представника позивача, показаннями свідків, актом обстеження матеріально-побутових умов проживання від 30.05.2013 року, 20.01.2015 року, довідкою про склад сім'ї, довідкою-характеристикою (а.с.17, 18, 23, 25).

Дитина - ОСОБА_4 навчається в 4 класі Шаргородської СЗШ І-ІІІ ступенів №1. Під час навчання хлопчик проявив себе сумлінним та дисциплінованим, старанно працює на уроках, завжди охайний, забезпечений шкільною формою, шкільним приладдям, систематично відвідує школу. Дитина проживає з батьком і бабусею, які займаються навчанням, вихованням дитини, матір дитини лише кілька разів приходила до школи та цікавилася навчанням сина, що вбачається із шкільної характеристики (а.с.27-28).

Крім того, судом встановлено, що дитина - ОСОБА_4 проживає з батьком ОСОБА_2 та бабусею ОСОБА_2 в будинку останньої, має власну кімнату, обладнане для навчання місце, забезпечений належними приладдям та одягом. Батько та бабуся дитини займаються навчанням, вихованням, піклуються про здоров'я та матеріальне забезпечення, що вбачається із акту обстеження матеріально-побутових умов від 13.03.2015 року (а.с.24).

16.01.2015 року працівники Шаргородського РЦСССДМ відвідали сім'ю ОСОБА_5, над якою Центром здійснюється соціальний супровід, та встановили, що в будинку брудно, антисанітарні умови проживання, відсутні належні умови для проживання та виховання дітей, відсутня їжа для дітей, відповідачка відмовилася від соціального супроводу, у зв'язку із чим прийнято рішення про звернення до Служби у справах дітей Шаргородської РДА про негайне вилучення дітей із сім'ї, оскільки існує загроза їхньому життю та здоров'ю, що підтверджується актом відвідування (а.с.26).

27.01.2015 року директор Шаргородського РЦСССДМ звернувся до Служби у справах дітей Шаргородської РДА про вилучення дітей із сім'ї ОСОБА_5 (а.с.30).

12.02.2015 року голова Шаргородської РДА прийняв розпорядження за №№34 та 36 про направлення малолітніх дітей ОСОБА_3 та ОСОБА_6 до Тульчинського будинку дитини на повне державне утримання терміном на 1 рік (а.с.21, 22).

Відповідно до повідомлення Тульчинського обласного спеціалізованого будинку дитини для дітей з ураженням центральної нервової системи та порушенням психіки від 22.04.2015 року за №179, діти ОСОБА_3 та ОСОБА_6 з 17.02.2015 року по теперішній час перебувають на вихованні в будинку дитини, за час перебування у закладі мати їх не відвідувала, участі в вихованні не приймала, станом здоров'я не цікавилася (а.с.78).

02.02.2015 року до Служби у справах дітей Шаргородської РДА надійшла заява ОСОБА_5, у якій остання просить розглянути питання про позбавлення її батьківських прав відносно її малолітніх дітей ОСОБА_6, ОСОБА_3, ОСОБА_4, не заперечує щодо позбавлення її батьківських прав (а.с. 31).

Також, судом встановлено, що відповідачка працездатна, може працювати та утримувати своїх дітей, перебувала на обліку в УСЗН Шаргородської РДА та отримувала допомогу як одинока матір і допомогу малозабезпеченим сім'ям, в розмірі, відповідно 619,20 грн. та 2281,50 грн. (а.с.20), проте, протягом тривалого часу не проявляє щодо дітей батьківської турботи та піклування, свідомо ухиляється від виконання своїх обов'язків по вихованню дітей, що виявилося у тому, що дитина - ОСОБА_4 проживає окремо від неї, разом з батьком ОСОБА_2, а ОСОБА_3 та ОСОБА_6 - влаштовані до Тульчинського будинку дитини. Відповідачка ОСОБА_5 не здійснює належного догляду за дітьми, не турбується про їх фізичний і духовний розвиток, здоров'я та побут, не утримує їх.

Таким чином, суд вважає, що ОСОБА_5 не спроможна забезпечити дітям - ОСОБА_3, ОСОБА_6 та ОСОБА_4 належне утримання та виховання.

Зазначені факти підтверджено в судовому засіданні висновком органу опіки та піклування Шаргородської РДА від 27.03.2015 року та рішенням Комісії з питань захисту прав дитини Шаргородської РДА від 26.03.2015 року (а.с.39-40, 38), відповідно до яких опікунська рада та Комісія з питань захисту прав дитини вважають за доцільне та в інтересах дітей позбавити ОСОБА_5 батьківських прав відносно її малолітніх дітей ОСОБА_3, ОСОБА_6, ОСОБА_4, а також, показаннями свідків ОСОБА_2, ОСОБА_9, ОСОБА_10

Так, свідок ОСОБА_2 суду пояснила, що є бабусею малолітнього ОСОБА_4 Після розлучення у 2008 році її сина ОСОБА_2 та відповідачки ОСОБА_5, дитина прожила з матір'ю, а потім самостійно прийшла проживати до батька та до неї. Відповідачка навідувалася до дитини лише декілька разів. Матеріальним утриманням дитини, її вихованням займається батько дитини, а її син - ОСОБА_2 Мати не проявляє до нього батьківської турботи, не цікавиться його вихованням та здоров'ям, не забезпечує матеріально, не відвідує в школі. Вона та ОСОБА_2 створили дитині належні умови для проживання, навчання, піклуються про здоров'я, освіту. Хлопчик має власну кімнату, яка обставлена необхідними меблями, забезпечений шкільним приладдям, необхідним одягом, харчуванням.

Свідок ОСОБА_11 суду пояснила, що є класоводом 4-Б класу, де навчається дитина - ОСОБА_4 Останній проживає з бабусею та батьком, які займаються його вихованням, цікавляться навчанням дитини, відвідують батьківські збори. ОСОБА_4 відвідує постійно школу, виконує домашні завдання, гарно навчається. Хлопчик доглянутий належним чином, завжди охайний. Дитина забезпечена шкільним приладдям. Мати ОСОБА_4 - відповідачка ОСОБА_5 за весь час навчання дитини лише декілька разів заходила до школи, зокрема, востаннє, коли хлопчик навчався у 2-му класі. Відповідачка ніколи не приходила на шкільні свята. Наприклад, на шкільне свято 8 Березня хлопчик відмовився готувати вірш для матері, а підготував вірш для бабусі ОСОБА_2, з нею ж і танцював вальс.

Свідок ОСОБА_10 суду пояснила, що є працівником Шаргородського РЦСССДМ. При обстеженні умов проживання сім'ї ОСОБА_5 було виявлено, що в будинку антисанітарія, затхле повітря, усюди брудний одяг, пляшки від спиртних напоїв, недопалки, сміття, не помитий посуд, брудна постільна білизна, відсутні будь-які продукти та їжа для дітей. Діти на час відвідування були голодні, неохайні, брудні. Вона особисто бачила тільки одне яблуко і бублики, які діти їли. На всі зауваження ОСОБА_5 не реагувала, повідомила, що не має бажання займатися вихованням дітей, не цікавиться їх розвитком та вихованням, нічого не робить для покращення ситуації, так як хворіє і до того ж, за віком (45 років) не може приділяти дітям належної уваги. Натомість дитина ОСОБА_3, коли вона та інші працівники РЦСССДМ прийшли до них додому, почала руками збирати сміття та прибирати розкидані речі, а хлопчик ОСОБА_12 був голодний і весь час плакав. Взагалі, сім'я ОСОБА_5 протягом останніх 3-4 років перебуває під соціальним супроводом, але відповідачка відмовляється виконувати умови плану соціального супроводу, вживає спиртні напої, на декілька днів залишає дітей самих, закриваючи в будинку. Маючи матір, діти позбавлені її піклування, тому вважає, що позбавлення відповідачки батьківських прав буде в інтересах дітей.

Відтак, судом встановлено факт свідомого ухилення матері неповнолітніх ОСОБА_3, ОСОБА_6, ОСОБА_4 - ОСОБА_5 від виконання своїх обов'язків, свідомого нехтування своїми батьківськими обов'язками, оскільки вона не піклується про фізичний та духовний розвиток дітей, не цікавиться їх утриманням, не забезпечує необхідного харчування, медичного догляду, лікування дітей, не виявляє інтересу до внутрішнього світу дітей, умов проживання, побуту, не в змозі створити дітям належний рівень проживання, побуту, фізичного та духовного розвитку.

Встановленим судом фактам відповідають сімейні правовідносини, які регулюються Конституцією України, Сімейним кодексом України, Конвенцією про права дитини від 20.11.1989 року, що ратифікована Постановою ВР України №789-ХІІ від 27.02.1991 року, і є частиною національного законодавства України.

Так, відповідно до ст.ст.51-52 Конституції України, батьки зобов'язані утримувати дітей до їх повноліття. Діти рівні у своїх правах незалежно від походження, а також від того, народжені вони у шлюбі чи поза ним.

Статтею 3 Конвенції про права дитини встановлено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Держави-учасниці Конвенції зобов'язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов'язки батьків…, які відповідають за неї за законом…

Держави-учасниці Конвенції забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї… (ст.9 Конвенції про права дитини).

Статтями 18, 27 Конвенції про права дитини встановлено, що батьки несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Кожна дитина має право на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку. Батьки, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Держави-учасниці Конвенції забезпечують дитині, здатній сформулювати свої власні погляди, право вільно висловлювати ці погляди з усіх питань, що торкаються дитини, причому поглядам дитини приділяється належна увага згідно з її віком і зрілістю. З цією метою дитині, зокрема, надається можливість бути заслуханою в ході будь-якого судового чи адміністративного розгляду, що торкається дитини, безпосередньо або через представника чи відповідний орган у порядку, передбаченому процесуальними нормами національного законодавства (ст.12 Конвенції про права дитини).

Згідно із вимогами ст. 150 СК України, батьки зобов'язані займатися вихованням дитини, піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя, поважати дитину.

Мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини (ст.164 СК України).

Статтею 180 СК України, передбачено, що батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідно до п.16 Постанови Пленуму Верховного Суду України за №3 від 30.03.2007 року (з наступними змінами) «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками.

Право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один із батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім'ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров'я або навчальний заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років (ст.165 СК України).

Дитина має право на те, щоб бути вислуханою батьками, іншими членами сім'ї, посадовими особами з питань, що стосуються її особисто, а також з питань сім'ї. Дитина, яка може висловити свою думку, має бути вислухана при вирішенні між батьками, іншими особами спору щодо її виховання, місця проживання, у тому числі при вирішенні спору про позбавлення батьківських прав, поновлення батьківських прав, а також спору щодо управління її майном. Суд має право постановити рішення всупереч думці дитини, якщо цього вимагають її інтереси (ст.171 СК України).

З метою реалізації вимог ст.171 СК України судом допитана дитина - ОСОБА_4

Оскільки неповнолітні ОСОБА_6 та ОСОБА_3 внаслідок свого віку, на думку суду та учасників судового розгляду, не можуть висловити свою думку з приводу вирішення питання про позбавлення відповідачки батьківських прав, то їх опитування в судовому засіданні є неможливим.

Згідно із ч.ч.4,5 ст.167 СК України, якщо дитина не може бути передана другому із батьків, переважне право перед іншими особами на передання їм дитини мають, за їхньою заявою, баба та дід, повнолітні брати та сестри, інші родичі дитини, мачуха, вітчим. Якщо дитина не може бути передана бабі, дідові, повнолітнім братам та сестрам, іншим родичам, мачусі, вітчиму, вона передається на опікування органу опіки та піклування.

Оскільки право малолітніх ОСОБА_4, ОСОБА_6, ОСОБА_3 на належне утримання і виховання, турботу про здоров'я, фізичний та духовний розвиток з боку їх матері ОСОБА_5 порушене, то воно підлягає судовому захисту.

Так як в судовому засіданні встановлено, що малолітні ОСОБА_3 та ОСОБА_6 не можуть бути передані другому із батьків, який в актовому записі про народження записаний зі слів матері, згідно з вимогами ст.135 СК України, то суд вважає, що їх слід передати на опікування Органу опіки та піклування Шаргородської РДА для вирішення питання про те, до якого конкретного дитячого закладу слід передати дитину чи кому під опіку слід віддати дітей.

Враховуючи, що малолітній ОСОБА_4 проживає з батьком ОСОБА_2, то дитину слід залишити проживати з батьком.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України підлягає стягненню з відповідачки судовий збір в розмірі 243,60 грн.

Керуючись ст.ст. 3, 6, 10, 11, 60, 88, 209, 212, 214-215, 218, 223 ЦПК України, на підставі ст.ст. 150, 164, 165,167, 171 СК України, суд

вирішив:

Позов Органу опіки та піклування Шаргородської районної державної адміністрації Вінницької області в інтересах дітей: ОСОБА_3, ОСОБА_6, ОСОБА_4 до ОСОБА_5, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача, - ОСОБА_2 - про позбавлення батьківських прав - задовольнити.

Позбавити ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_4, уродженку м. Вінниця, жительку АДРЕСА_2, українку, громадянку України, батьківських прав відносно її неповнолітніх дітей: дочки - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, синів - ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2, ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3.

Передати неповнолітніх дітей ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2, на опікування органу опіки та піклування Шаргородської РДА Вінницької області для вирішення питання їх подальшого влаштування.

Стягнути з ОСОБА_5 судовий збір в сумі 243 (двісті сорок три) гривні 60 копійок в дохід держави (рахунок №0687).

Рішення може бути оскаржене у апеляційному порядку до Апеляційного суду Вінницької області через Шаргородський районний суд протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя