АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22-ц/793/714/15Головуючий по 1 інстанції
Категорія : 2,5 Шимчик Р.В.
Доповідач в апеляційній інстанції
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 березня 2015 року Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Черкаської області в складі:

головуючогоВініченка Б. Б.
суддівХрапка В. Д. , Новікова О. М.
при секретаріПосипайко А.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Черкаси апеляційну скаргу ОСОБА_6 на рішення Жашківського районного суду Черкаської області від 24 грудня 2014 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_7 до ОСОБА_6 про виділ частки із майна, що є у спільній сумісній власності, -

в с т а н о в и л а :

У січні 2014 року ОСОБА_7 звернувся до суду із вказаним позовом.

В обґрунтування позовних вимог вказував, що з 12 червня 1990 року по 13 лютого 2012 року перебував у шлюбі із відповідачкою ОСОБА_6 На спільні кошти та спільною працею в період з 1999 по 2000 роки вони побудували житловий будинок, проте тільки 08 січня 2014 року позивач отримав свідоцтво про право власності на вказаний житловий будинок, що розташований по АДРЕСА_1 Жашківського району Черкаської області. З вересня 2012 року позивач за вказаною адресою не проживає, в зв'язку із чим виникло питання виділу його частки в натурі.

Крім того, позивач зазначив, що за час спільного проживання із відповідачкою ними був придбаний автомобіль VOLKSWAGEN JETTA д.н.з. НОМЕР_1, право власності на який зареєстровано за відповідачкою, а також інше рухоме майно.

Вказуючи на те, що спірний будинок будувався у період шлюбу, є спільною сумісною власністю, а сторони мають право по ? частині будинку та рухомого майна, просив виділити йому у користування ? частину житлового будинку з надвірними спорудами; стягнути з відповідачки на його користь грошову компенсацію у розмірі 7 347 грн. за ? частину автомобіля VOLKSWAGEN JETTA та розділити рухоме майно.

Після уточнення позовних вимог позивач ОСОБА_7 просив суд ухвалити рішення, яким виділити йому у користування у житловому будинку приміщення згідно варіанту другого розподілу будинку та погосподарських споруд згідно із проведеною судовою будівельно-технічною експертизою.

Рішенням Жашківського районного суду Черкаської області від 24 грудня 2014 року позов задоволено. Здійснено реальний розподіл житлового будинку по АДРЕСА_1 Жашківського району Черкаської області з відповідною частиною господарських будівель та споруд відповідно до варіанту № 2 судової будівельно-технічної експертизи № 1-7/14 від 18 серпня 2014 року.

Виділено у користування ОСОБА_7: у житловому будинку - приміщення 1-2, площею 9,4 м2, 1-3, площею 4,2 м2, 1-4, площею 8,2 м2, 1-5, площею 14,2 м2, 1-6, площею 11,0 м2; з надвірних господарських споруд - сарай (Д), гараж-сарай (Г), сарай-гараж (З), огорожа 9.

Виділено у користування ОСОБА_6: у житловому будинку - приміщення 1-1, площею 6,7 м2, 1-7, площею 20,6 м2, 1-8, площею 7-1 м2, 1-9, площею 19,7 м2; з надвірних господарських споруд - погріб (В), літня кухня (Б), ганок з козирком.

У спільне користування виділено співвласникам літній душ (Е), убиральня (Ж), вимощення (І), колонка питна № 10, ворота з хвірткою № 2, огорожа № 1, 2-8.

Стягнуто із ОСОБА_6 на користь ОСОБА_7 243,6 грн. судового збору, 750 грн. витрат на правову допомогу, 1800 грн. за проведення судової будівельно-технічної експертизи.

Стягнуто з ОСОБА_6 та ОСОБА_7 на користь ОСОБА_8 по 316, 04 грн. витрат, пов'язаних з викликом до суду експерта.

В апеляційній скарзі ОСОБА_6, вказуючи на порушенням судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення районного суду, ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог ОСОБА_7 відмовити та провести виділ в натурі житлового будинку і споруд по варіанту № 3 судової будівельно-технічної експертизи № 1-7/14 від 18 серпня 2014 року.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення виходячи з наступного.

Згідно з ч. 1 ст. 303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обгрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Відповідно до ст. 309 ЦПК України підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення або зміни рішення є неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд вважав встановленими; невідповідність висновків суду обставинам справи; порушення або неправильне застосування норм матеріального або процесуального права.

Ухвалюючи рішення про виділення частки із майна, що є у спільній сумісній власності, у користування сторонам за варіантом 2 реального розподілу за судовою будівельно-технічною експертизою № 1-7/14 від 18 серпня 2014 року, районним судом із врахуванням ст.ст. 70 - 71 СК України вказано на доцільність саме такого варіанту розподілу.

Проте, колегія суддів з таким висновком суду першої інстанції в повній мірі погодитися не може зважаючи на наступне.

Згідно з ч. 3 ст. 368 ЦК України, ст. 60 СК України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом.

Зміст права власності, яке полягає у праві володіння, користування та розпорядження своїм майном визначено у ст. 317 ЦК України. Власник майна має право вимагати усунення будь-яких перешкод у праві власності на майно, навіть якщо він не позбавляється цими перешкодами жодної із трьох складових права власності.

Відповідно до ст. 63 СК України дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними.

Положеннями ЦК та СК України передбачена презумпція рівності часток у праві спільної сумісної власності на спільне майно у цілому.

У силу ст. 370 ЦК України співвласники мають право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній сумісній власності. У разі виділу частки із такого майна, вважається, що частки кожного із співвласників рівні, якщо інше не встановлено договором або законом. Виділ частки із майна, що є у спільній сумісній власності, здійснюється у порядку, встановленому ст. 364 цього Кодексу.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджено матеріалами справи, з 1990 року позивач із відповідачем перебували в зареєстрованому шлюбі, який 23 лютого 2012 року було розірвано. Під час перебування у шлюбі за спільні кошти було побудовано житловий будинок та господарські споруди, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 Жашківський район, Черкаська область. Сторонами не оспорюється набуття ними права власності на будинок в рівних долях, по 1/2 частині за кожним, так як даний будинок був побудований ними в період шлюбу за спільні кошти.

Виходячи із принципу диспозитивності цивільного судочинства та враховуючи зміст заявлених позовних вимог ОСОБА_7, позивачем як власником, поставлено питання про виділ у користування його частини будинку.

При встановленні порядку користування будинком кожному зі співвласників передається в користування конкретна частина будинку з урахуванням його частки в праві спільної власності на будинок. Разом із тим виділені в користування приміщення можуть бути і неізольовані, і не завжди точно відповідати належним співвласникам часткам, оскільки встановлення порядку користування майном не припиняє право спільної власності на це майно.

Таким чином, установлення співвласниками порядку користування будинком з виділенням конкретних приміщень у натурі не припиняє право спільної сумісної власності, тому що такі частини не перетворюються в об'єкт самостійної власності кожного з них. Визначальним для виділу частки або поділу будинку в натурі, який перебуває у спільній власності, є не порядок користування будинком, а розмір часток співвласників та технічна можливість виділу частки або поділу будинку відповідно до часток співвласників.

Аналогічна правова позиція викладена у висновку ВСУ від 03 квітня 2013 року у справі № 6-12цс13.

З роз'яснень, викладених у п. 30 постанови пленуму ВСУ № 11 від 21 грудня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», вбачається, що рівність прав кожного із подружжя на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності (якщо інше не встановлено домовленістю між ними) та необхідність взаємної згоди подружжя на розпорядження майном, що є об'єктом права його спільної сумісної власності, передбачено ч. 1 ст. 63, ч. 1 ст. 65 СК.

В ході розгляду справи в суді першої інстанції по справі було проведено судову будівельно-технічну експертизу, висновком № 1-7/14 від 18 серпня 2014 року якої експертом запропоновано три варіанти розподілу будівель і споруд у співвідношенні ? до ? частини із визначенням різниці від ідеальних часток співвласників.

Заперечуючи проти встановленого судом другого варіанту розподілу та виділення їй у користування як співвласнику ІІ житлових приміщень, загальною площею 54,1 м2 (що складає 54/100) та погріба, літньої кухні та ганку із козирком (що складає 52/100), апелянт наполягає на третьому варіанті розподілу, що передбачає виділення ІІ співвласнику житлових приміщень, загальною площею 47,4 м2 (що складає 47/100) та погріба, сарая та літньої кухні (що складає 48/100).

Апелянт зазначає, що за ІІ варіантом розподілу у неї в користуванні не залишилося жодного хліву в зв'язку із чим вона позбавлена можливості вести домашнє господарство, а позивачеві виділено три. Крім того, апелянт вказує на те, що позивач з вересня 2011 року у спірному будинку не проживає, а у виділених у користування позивачеві кімнат у будинку за варіантом ІІ судової експертизи весь час проживала відповідачка із дітьми, здійснювала їх поліпшення, обладнувала для проживання.

Перевіряючи доводи апелянта в цій частині колегія суддів виходить із наступного.

Згідно з частинами 2, 3 ст. 70 СК України, п. 30 постанови пленуму № 11 від 21 грудня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», п. 5 постанови пленуму ВСУ № 7 від 4 жовтня 1991 року N 7 «Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на жилий будинок», суд в окремих випадках може відступити від засади рівності часток подружжя.

Зокрема, такими обставини, що мають істотне значення для справи, можуть бути інтереси неповнолітніх дітей, непрацездатних повнолітніх дітей (за умови, що розмір аліментів, які вони одержують, недостатній для забезпечення їхнього фізичного, духовного розвитку та лікування). Під обставинами, що мають істотне значення для справи, потрібно розуміти не тільки випадки, коли один із подружжя не дбав про матеріальне забезпечення сім'ї, приховав, знищив чи пошкодив спільне майно, витрачав його на шкоду інтересам сім'ї, але і випадки коли один із подружжя не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку чи доходу (ч. 1 ст. 60 СК).

Рішення суду повинно містити мотиви та обґрунтування відступу від засади рівності часток подружжя у їхньому спільному майні.

На момент звернення позивача до суду із вказаним позовом у спірному будинку фактично проживала та проживає відповідачка ОСОБА_6

Доводи позивача відносно того, що він не проживає у цьому будинку з вересня 2012 року спростовуються обставинами, встановленими заочним рішенням Жашківського районного суду Черкаської області 23 лютого 2012 року, яким було розірвано шлюб між сторонами, та встановлено, що шлюбні відносини між подружжям припинилися з вересня 2011 року, сторони тривалий час спільно не проживають.

Матеріали справи не містять доказів того, що позивач як співвласник майна протягом всього часу своєї відсутності брав участь у витратах на утримання та збереження спільного майна.

Посилання апелянта на факт проживання разом з нею сина та дочки сторін колегія суддів не приймає до уваги, оскільки матеріали справи не містять належних та допустимих доказів, які б свідчили про реєстрацію місця проживання чи перебування неповнолітньої дочки сторін, що знаходиться на утриманні батька та матері, за адресою АДРЕСА_1 Жашківський район, Черкаська область.

Згідно із довідкою № 6 ВК Безпечнівської сільської ради Жашківського району від 15 січня 2014 року за вказаною адресою зареєстровані стони у справі, а також їх син ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_1

Реєстрація повнолітнього сина сторін за вказаною адресою без залучення його до участі у розгляді справи про виділення у натурі у користування майна, що є спільною сумісною власністю подружжя, як третьої особи із самостійними вимогами, не впливає на відступ від засади рівності часток подружжя у їхньому спільному майні.

Так як суд першої інстанції неповно з'ясував обставини, що мають значення для справи, то рішення суду першої інстанції підлягає до зміни в частині виділу у користування сторонам приміщень у житловому будинку та господарських споруд за варіантом ІІІ судової будівельно-технічною експертизою № 1-7/14 від 18 серпня 2014 року. Такий висновок колегія суддів робить виходячи з фактичного користування будинком сторін на момент вирішення спору та потреби сторін в житлі на момент вирішення спору, необхідності ведення сторонами домашнього господарства, в зв'язку з чим колегія суддів вважає, що відступлення від ідеальних часток у розмірі 53/100 у приміщеннях житлового будинку та 52/100 у залишковій вартості будівель і споруд для відповідачки ОСОБА_6 не порушить прав іншого співвласника, позивача у справі ОСОБА_7

Колегія суддів вважає за необхідне виключити з резолютивної частини судового рішення суду першої інстанції вказівку про проведення реального розподілу житлового будинку, так як в даному випадку суд проводив не розподіл будинку, а фактично встановлював між співвласниками порядок користування будинком з виділенням конкретних приміщень в натурі.

Керуючись ст.ст. 209, 303, 307, 309, 316 ЦПК України, колегія суддів судової палати, -

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу скаргу ОСОБА_6 - задовольнити частково.

Рішення Жашківського районного суду Черкаської області від 24 грудня 2014 року змінити в частині виділення в натурі в користування ОСОБА_7 та ОСОБА_6 за варіантом № ІІІ судової будівельно-технічною експертизою № 1-7/14 від 18 серпня 2014 року.

Виділити у користування ОСОБА_7: - у житловому будинку приміщення: вітальню 7, площею 20, 6 м2, коридор 8, площею 7,1 м2, кімнату 9, площею 19,7 м2; з надвірних споруд - погріб (літ. В), сарай (літ. Д), літня кухня (літ. Б).

Виділити у користування ОСОБА_6: - у житловому будинку приміщення: веранду 1, площею 6, 7 м2, кухню 2, площею 9,4 м2, санвузол 3, площею 4,2 м2, кімнату 4, площею 8,2 м2, кімнату 5, площею 14,2 м2, кімнату 6, площею 11 м2; з надвірних споруд - гараж, сарай (літ. Г), гараж, сарай (літ. З), ганок з козирком, огорожа 9.

Господарські будівлі і споруди: літній душ (літ. Е), убиральня (літ. Ж), вимощення (літ. І), колонка питна № 10, ворота з хвірткою № 2, огорожа №№ 1, 2-8, виділити співвласникам у спільне користування.

В решті рішення суду залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення і може бути оскаржене в касаційному порядку до суду касаційної інстанції на протязі двадцяти днів.

Головуючий :

Судді :