Провадження 4-с/185/21/15
У Х В А Л А

01 квітня 2015 року м. Павлоград

Павлоградський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючий - суддя Бабій С.О., за участю секретаря с/з ОСОБА_1, розглянувши у відкритому судовому засіданні скаргу публічного акціонерного товариства «Перший Український ОСОБА_2 банк» на постанову державного виконавця відділу державної виконавчої служби Павлоградського міськрайонного управління юстиції ОСОБА_3 щодо винесення постанови про повернення виконавчого документа стягувачеві, заінтересована особа: ОСОБА_4, державний виконавець відділу державної виконавчої служби Павлоградського міськрайонного управління юстиції ОСОБА_3 -

В С Т А Н О В И В :

24 лютого 2015 року публічне акціонерне товариство «Перший Український ОСОБА_2 банк» звернулось до суду зі скаргою на постанову державного виконавця відділу державної виконавчої служби Павлоградського міськрайонного управління юстиції ОСОБА_3про повернення виконавчого документа стягувачу у цивільній справі за позовом публічного акціонерного товариства «Перший Український ОСОБА_2 банк» до ОСОБА_4, ОСОБА_5 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Скарга мотивована тим, що на виконанні у відділі державної виконавчої служби Павлоградського міськрайонного управління юстиції знаходилось виконавче провадження по виконанню виконавчого листа Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області по справі №185/10934/13-ц від 07.02.2014 року про стягнення з ОСОБА_4 на користь ПУБЛІЧНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА «ПЕРШИЙ УКРАЇНСЬКИЙ ОСОБА_2» заборгованості в загальному розмірі станом на 14.10.2013 року 118875,12 гривень та 594,38 гривень судового збору.

В рамках виконавчого провадження, державним виконавцем було встановлено наявність у боржника у власності наступного нерухомого майна, а саме: житловий будинок загальною площею 43,3 кв.м., що розташований за адресою: м. Павлоград, вул. Дніпровська, буд. 178. З метою звернення стягнення на виявлене нерухоме майно, державним виконавцем 02.10.2014 року складено акт опису та арешту вищезазначеного будинку. 11.12.2014 року державним виконавцем відділу державної виконавчої служби Павлоградського міськрайонного управління юстиції ОСОБА_3 було винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачеві на підставі п.2 ч.І ст.47 Закону України «Про виконавче провадження» (відсутність у боржника майна) (ВП №42825661). Скаржник з діями державного виконавця не згоден, вважає дії державного виконавця неправомірними та такими, що проведені з грубим порушенням норм діючого законодавства України.

А тому скаржник просить: визнати незаконними дії державного виконавця відділу державної виконавчої служби Павлоградського міськрайонного управління юстиції ОСОБА_3 щодо винесення постанови про повернення виконавчого документу стягувачеві 11.12.2014 року на підставі п.2 ч. 1 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження» та скасувати таку постанову;

зобов'язати відділ державної виконавчої служби Павлоградського міськрайонного управління юстиції усунути зазначені порушення вимог Закону України «Про виконавче провадження» шляхом винесення постанови про відновлення виконавчого провадження та здійснити передбачені цим Законом заходи примусового виконання рішень, своєчасно і в повному обсязі вчинити виконавчі дії.

У судовому засіданні представник ПАТ «Перший Український ОСОБА_2 банк» наполягав на задоволенні скарги, державний виконавець Панасенко А.Л. просив у задоволенні скарги відмовити.

ОСОБА_4 в судове засідання не зявилась, про причини неявки не повідомила.

Вивчивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що скарга підлягає задоволенню з огляду на наступне.

При здійсненні своїх повноважень державний виконавець, зокрема, керується положеннями Закону України "Про виконавче провадження", яким визначено умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку.

Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що 07 лютого 2014 року Павлоградським міськрайонним судом Дніпропетровської області видано виконавчий лист у справі № 185/10934/13-ц про стягнення з ОСОБА_4 на користь публічного акціонерного товариства «Перший Український ОСОБА_2 банк» заборгованості за за кредитним договором у сумі 118875,12 грн (а..с 5)

Постановою відділу державної виконавчої служби Міністерства юстиції України від 11.12.2014 року на підставі п. 2 ч. 1 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження» повернено вказаний виконавчий документ стягувачу. (а.с. 12), оскільки у боржника відсутнє майно, на яке може бути звернено стягнення, за місцем проживання зареєстровані та мають право користування малолітні.

Згідно із п. 2 ч. 1 ст. 47 Закону України від 21 квітня 1999 року № 606-XIV «Про виконавче провадження» виконавчий документ, на підставі якого відкрито виконавче провадження, за яким виконання не здійснювалося або здійснено частково, повертається стягувачу у разі, якщо: у боржника відсутнє майно, на яке може бути звернуто стягнення, а здійснені державним виконавцем відповідно до цього Закону заходи щодо розшуку такого майна виявилися безрезультатними.

Відповідно до статті 383 ЦПК України, сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

Статтею 384 ЦПК України визначено, що скаргу може бути подано до суду безпосередньо або після оскарження рішення, дії або бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби до начальника відповідного відділу державної виконавчої служби. Скарга подається до суду, який видав виконавчий документ. Про подання скарги суд повідомляє відповідний відділ державної виконавчої служби не пізніше наступного дня після прийняття її судом.

За приписами ст. 387 ЦПК України, за результатами розгляду скарги суд постановляє ухвалу. У разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов'язує державного виконавця або іншу посадову особу державної виконавчої служби задовольнити вимогу заявника та усунути порушення або іншим шляхом поновлює його порушені права чи свободи.

Якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи державної виконавчої служби і права чи свободи заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.

Статтею 1 Закону України «Про державну виконавчу службу» встановлено, що Державна виконавча служба входить до системи органів Міністерства юстиції України і здійснює виконання рішень судів, третейських судів та інших органів, а також посадових осіб (далі - рішень) відповідно до законів України. Завданням державної виконавчої служби є своєчасне, повне і неупереджене примусове виконання рішень, передбачених законом.

Статтею 2 вказаного Закону, передбачено правову основу діяльності державної виконавчої служби, відповідно до якої, правова основа діяльності державної виконавчої служби становить Конституція України, цей Закон, інші закони та нормативно-правові акти, що прийняті на їх виконання.

Вимогами ст.19 Конституції України передбачено, що органи державної влади, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Умови і порядок виконання рішень судів визначає Закон України «Про виконавче провадження» (в редакції Закону, який діяв на час проведення спірних виконавчих дій) від 21.04.1999 року № 606-ХІУ та інші нормативно-правові акти.

Відповідно до ст.1 Закону України «Про виконавче провадження», Виконавче провадження - це сукупність дій органів і посадових осіб, зазначених у цьому Законі, спрямованих на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які здійснюються на підставах, у спосіб та в межах повноважень, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, виданими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Статтею 2 вказаного Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що примусове виконання рішень покладається на державну виконавчу службу, яка входить до системи органів Міністерства юстиції України. Примусове виконання рішень здійснюють державні виконавці, визначені Законом України "Про державну виконавчу службу".

Державний виконавець зобов'язаний використовувати надані йому права відповідно до закону і не допускати у своїй діяльності порушення прав та законних інтересів фізичних і юридичних осіб. (ст. 6 вказаного Закону).

Статтею 8 Закону України «Про виконавче провадження» встановлено, що сторонами у виконавчому провадженні є стягувач і боржник. Стягувачем є фізична або юридична особа, на користь чи в інтересах якої видано виконавчий документ. Боржником є фізична або юридична особа, визначена виконавчим документом.

У відповідності до ст. 17 Закону України «Про виконавче провадження», примусове виконання рішень здійснюється державною виконавчою службою на підставі виконавчих документів, визначених цим Законом. Відповідно до цього Закону підлягають виконанню державною виконавчою службою виконавчі документи якими серед іншого є - виконавчі листи.

Судом встановлено, що 17.12.2013 року рішенням Павлоградський міськрайонний суд Дніпропетровської області позовні вимоги Публічного акціонерного товариства "Перший Український ОСОБА_2" до ОСОБА_4, ОСОБА_5 про стягнення боргу за кредитним договором та договором порук, та стягнуто солідарно з ОСОБА_4 та ОСОБА_5 на користь Публічного акціонерного товариства Перший український міжнародний банк заборгованість за кредитним договором № 110ДН/30/08И від 11.04.2008 р. та договором поруки № 110ДН/30/08И від 11.04.2008 р. в загальному розмірі 118 875, 12 (сто вісімнадцять тисяч вісімсот сімдесят пять) гривень 12 коп., з яких: - 75 929, 05 грн. заборгованість за сумою кредиту, - 41 796, 72 грн.яка заборгованості по відсоткам за користування кредитом, - 1149, 35 пеня за порушення строків виконання зобов'язань за договором.

На виконання до відділу державної виконавчої служби Павлоградського міськрайонного управління юстиції надійшов виконавчий лист 185/10934/13-ц від 07.02.2014 р. виданий Павлоградський міськрайонний суд Дніпропетровської області про стягнення коштів з ОСОБА_4, ОСОБА_5 на виконання вищевкзанного рішення суду (а.с.5)

03.04.2014 року згідно вимогам ст. 25 Закону України «Про виконавче провадження» державним виконавцем було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження (а.с.6).

У встановлений законом строк рішення суду в добровільному порядку виконано не було, у зв'язку з чим відповідно до вимог ч.1 ст. 27 Закону України "Про виконавче провадження" було розпочато примусове виконання рішення.

Відповідно до інструкції з організації примусового виконання рішень затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 02.04.2012 № 512/5 під час здійснення виконавчого провадження державний виконавець приймає рішення шляхом винесення постанов, попереджень, внесення подань, складання актів та протоколів, надання доручень, розпоряджень, вимог, подання запитів, заяв, повідомлень або інших процесуальних документів у випадках, передбачених Законом та іншими нормативно-правовими актами. Вимоги державного виконавця щодо виконання рішень обов'язкові для всіх органів, установ, організацій, посадових осіб, фізичних і юридичних осіб на території України.

Згідно п. 4.1.8. наказу від 02.04.2012 № 512/5 «Про затвердження Інструкції з організації примусового виконання рішень», розпочинаючи виконання рішення про стягнення коштів, державний виконавець зобов'язаний винести постанову відповідно до частини другої статті 57 Закону України «Про виконавче провадження». Копії постанови, якою накладено арешт на майно боржника та оголошено заборону на його відчуження, державний виконавець надсилає органам, що здійснюють реєстрацію майна або ведуть реєстр заборон на його відчуження. Постанова підписується державним виконавцем та скріплюється печаткою органу ДВС.

Згідно ч. 5. Закону України «Про виконавче провадження», про проведення опису майна боржника і накладення на нього арешту державний виконавець складає акт опису та арешту майна боржника. Під час проведення опису та арешту майна боржника державний виконавець має право оголосити заборону розпоряджатися ним, а в разі потреби - обмежити права користування майном, здійснити опечатування або вилучити його у боржника та передати на зберігання іншим особам, про що зазначається в акті опису та арешту. Вид, обсяг і строк обмеження встановлюються державним виконавцем у кожному конкретному випадку з урахуванням властивостей майна, його значення для власника чи володільця, необхідності використання та інших обставин.

Згідно п. 4.2.1. наказу від 02.04.2012 № 512/5 «Про затвердження Інструкції з організації примусового виконання рішень», після виявлення майна боржника державний виконавець проводить опис та арешт цього майна, про що складає акт.

Державним виконавцем відділу державної виконавчої служби Павлоградського міськрайонного управління юстиції 02.10.2014 року складено акт опису й арешту житлового будинку за адресою м. Павлоград, вул. Дніпровська, 178, належний боржнику (а.с.7-10)

Згідно п. 4.5. наказу від 02.04.2012 № 512/5 «Про затвердження Інструкції з організації примусового виконання рішень», реалізація майна, на яке звернено стягнення, здійснюється відповідно до вимог статті 62 Закону України «Про виконавче провадження».

Згідно п. 4.5.1. наказу від 02.04.2012 № 512/5 «Про затвердження Інструкції з організації примусового виконання рішень», реалізація арештованого майна, здійснюється шляхом його продажу на прилюдних торгах, аукціонах або на комісійних умовах.

Згідно п. 4.5.9. наказу від 02.04.2012 № 512/5 «Про затвердження Інструкції з організації примусового виконання рішень», у разі передачі на реалізацію нерухомого майна, право власності на яке або право користування яким мають діти, необхідний попередній дозвіл органів опіки та піклування, що надається відповідно до закону. Якщо такий дозвіл не надано, державний виконавець звертається до суду, який видав виконавчий документ, із заявою про встановлення або зміну способу і порядку виконання. Якщо судом не встановлено (змінено) спосіб і порядок виконання, державний виконавець продовжує виконання рішення за рахунок іншого майна боржника, а в разі відсутності такого майна повертає виконавчий документ стягувачу з підстави, передбаченої пунктом 2 частини першої статті 47 Закону України «Про виконавче провадження».

Відповідно ч. 4 ст. 12 Закону України «Про основи соціального захисту бездомних осіб і безпритульних дітей», для вчинення будь-яких правочинів щодо нерухомого майна, право власності на яке або право користування яким мають діти, необхідний попередній дозвіл органів опіки та піклування, що надається відповідно до закону. Посадові особи органів опіки та піклування несуть персональну відповідальність за захист прав та інтересів дітей при наданні дозволу на вчинення правочинів щодо нерухомого майна, яке належить дітям.

Державним виконавцем було встановлено, що право користування житловим будинком за адресою м. Павлоград, вул. Дніпровська, 178, має малолітній ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, зареєстрований у будинку 01.10.2009 р. (а.с.31, 32). Проте, належного запиту до Органу опіки та піклування Павлоградської міської ради щодо надання відповідного дозволу для звернення стягнення на майно боржника направлено не було. 11.12.2014 р. державним виконавцем винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачу, оскільки у боржника відсутнє майно, на яке може звернути стягнення, з місцем проживання зареєстровані та мають право користування малолітні. (а.с.12).

Враховуючи вищевикладене, на момент винесення оскаржуваної розгляду скарги державний виконавець, за відсутності відмови державному виконавцеві в дачі згоди на реалізацію квартири боржника, в якій проживає малолітня дитина, з боку Органу опіки та піклування Павлоградської міської ради, діяв неправомірно.

У звязку з вищевикладеним та керуючись ст.ст. 383, 387, 388 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В :

Скаргу публічного акціонерного товариства «Перший Український ОСОБА_2 банк» на постанову державного виконавця відділу державної виконавчої служби Павлоградського міськрайонного управління юстиції ОСОБА_3 щодо винесення постанови про повернення виконавчого документа стягувачеві від 11.12.2014, заінтересована особа: ОСОБА_4 задовольнити.

Визнати незаконними дії державного виконавця відділу державної виконавчої служби Павлоградського міськрайонного управління юстиції ОСОБА_3 щодо винесення постанови про повернення виконавчого документу стягувачеві 11.12.2014 року на підставі п.2 ч. 1 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження» та скасувати таку постанову.

Зобов'язати відділ державної виконавчої служби Павлоградського міськрайонного управління юстиції усунути зазначені порушення вимог Закону України «Про виконавче провадження» шляхом винесення постанови про відновлення виконавчого провадження та здійснити передбачені цим Законом заходи примусового виконання рішень, своєчасно і в повному обсязі вчинити виконавчі дії.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до апеляційного суду Дніпропетровської області через Павлоградський міськрайонний суд шляхом подачі в 5-денний строк з дня його проголошення апеляційної скарги.

Суддя С.О. Бабій