Дата документу Справа №
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
№ 22ц/778/4638/ 2015 р. Головуючий у 1-й інстанції: Смолка І.О.
ЄУ№331/966/15 Суддя-доповідач: ОСОБА_1
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 липня 2015 року місто Запоріжжя

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Запорізької області у складі:

Головуючого, судді:ОСОБА_2
суддів:ОСОБА_3
ОСОБА_1
при секретаріОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_5 на рішення Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 16 червня 2015 року у справі за позовом Запорізького державного підприємства «Радіоприлад» до ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 про стягнення заборгованості за опалення та абонентської плати за опалення,

В С Т А Н О В И Л А:

У лютому 2015 р. позивач звернувся до суду з позовом, в якому зазначив, що відповідачі зареєстровані в квартирі №3 житлового будинку № 14-В по вул. Анголенко у м. Запоріжжі та отримують житлово-комунальні послуги.

Будинок №14-В по вул. Анголенко у м. Запоріжжі знаходиться на балансі Запорізького державного підприємства «Радіоприлад». Відповідачі отримують комунальні послуги та послуги з утримання будинку і прибудинкової території. Відповідачі в повному обсязі не сплачували за опалення та абонентську плату за опалення, в наслідок чого перед позивачем утворилась заборгованість в сумі 6388,14 грн.

Позивач просив суд стягнути у солідарному порядку з відповідачів на свою користь суму боргу за опалення та абонентську плату за опалення у розмірі 6 388,14 грн. та судовий збір.

Рішенням Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 16 червня 2015 року позов задоволено. Стягнуто солідарно з ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, на користь Запорізького державного підприємства «Радіоприлад» заборгованість за комунальні послуги, а саме: за опалення та абонентської плати за опалення в сумі 6 388,14 грн. та судовий збір у сумі 243 грн. 60 коп.

Не погоджуючись з рішенням суду ОСОБА_5, подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просять рішення суду скасувати, ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позову.

Заслухавши у засіданні апеляційного суду суддю - доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без зміни, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням вимог матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Судом першої інстанції встановлено, що відповідачі ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 зареєстровані в квартирі №3 житлового будинку № 14-В по вул. Анголенко у м. Запоріжжі та отримують житлово-комунальні послуги.

Будинок №14-В по вул. Анголенко у м. Запоріжжі знаходиться на балансі Запорізького державного підприємства «Радіоприлад». Позивач є балансоутримувачем будинку, що підтверджується реєстраційним посвідченням від 28.11.1991, виданим позивачу на підставі рішення виконавчого комітету Жовтневої районної ради від 16.08.1990 №184.

З метою надання житлово-комунальних послуг мешканцям будинку позивачем укладений договір купівлі-продажу теплової енергії в гарячій воді №600753 від 01.01.2007 року з Концерном «Міські теплові мережі».

Тариф на постачання теплової енергії затверджений рішенням виконавчого комітету Запорізької міської ради від 26.02.2009 №34 з наступними змінами.

Із розрахунку позивача вбачається, що відповідачі у період з січня 2012 року по грудень 2014 року включно не сплачували в повному обсязі за надані послуги, внаслідок чого виникла заборгованість за комунальними послугами (абонплата, опалення) в сумі 6 388,14 грн.

Суд першої інстанції, задовольняючи позовні вимоги, керуючись положеннями ст.ст. 64, 67, 68 ЖК України ст.ст. 19, 20 Закону України "Про житлово-комунальні послуги", виходив із того, що відповідачі свої зобов'язання із сплати за опалення та абонентської плати за опалення не виконують, у зв'язку з чим утворилась вказана заборгованість, яка підлягає стягненню в судовому порядку.

Висновки суду ґрунтуються на доказах, досліджених у судовому засіданні, відповідають фактичним обставинам справи. Фактична сторона справи встановлена з додержанням норм процесуального права.

Доводи апеляційної скарги зводяться до того, що не був укладений договір з надання вказаних послуг, фактично послуги не надавалися, з оплатою абонплати апелянт не згоден, з заборгованістю він не згоден бо взагалі відключений від системи опалення.

Свобода договору, закріплена у ст. ст. 6, 627 ЦК України, яка полягає у праві сторін вільно вирішувати питання при укладенні договору, при виборі контрагентів та при погодженні умов договору, не є безмежною.

Згідно з ч. 1 ст. 11 ЦК України цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки.

Відповідно до п.5 ч.3 ст.20 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" споживачі зобов'язані оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

Укладення договору на надання житлово-комунальних послуг є обов'язком споживача за умови, якщо запропонований виконавцем послуг договір відповідає типовому договору. Відмова споживача послуг від укладення договору в такому разі суперечить вимогам ч. 3 ст. 6, ст. ст. 627, 630 ЦК України та ст. ст. 19, 20 Закону України "Про житлово-комунальні послуги".

Відсутність договору про надання житлово-комунальних послуг з позивачем сама по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг, оскільки в силу ст. 11 ЦК України та п. 5 ч. 3 ст. 20 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" споживачі зобов'язані оплатити послуги, якщо вони фактично користувалися ними.

Такі висновки суду першої інстанції узгоджуються із вимогами закону та практикою Верховного Суду України (постанови від 10 жовтня 2012 року № 6-110цс12 та від 30 жовтня 2013 року № 6-59цс13).

Посилання апелянта ОСОБА_5 на те, що позивач незаконно просить стягнути з відповідачів кошти за ненадані послуги, оскільки з 01.10.2011 року він відключив свою квартиру від центрального опалення являються також безпідставними.

Так, Самовільне відключення від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води забороняється.

Процедура припинення постачання теплової енергії споживачу має певний порядок та може здійснюватись лише постачальником (виробником) особисто або іншими особами за попереднім погодженням постачальника (виробника).

Відповідно до ч. 1, ч. З ст. 18 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" у разі порушення виконавцем умов договору споживач має право викликати його представника для складання та підписання акту-претензії споживача, в якому зазначаються строки, види, показники порушень тощо, акт-претензія складається споживачем та представником виконавця і скріплюється їхніми підписами. Спори щодо задоволення претензій споживачів вирішуються в суді.

Матеріалами справи не підтверджено, що відповідачі заявляли про відмову від житлово- комунальних послуг та були законним порядком відключені від мереж централізованого опалення та обслуговування будинку.

Згідно з п. 25 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, відключення споживачів від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води здійснюється у порядку, що затверджується центральним органом виконавчої влади з питань житлово-комунального господарства.

Згідно з пунктом 26 Правил (у редакції з урахуванням змін, внесених постановою Кабінету Міністрів України від 31 жовтня 2007 року № 1268) відключення споживачів від мережі централізованого опалення та постачання гарячої води здійснюється у разі, коли технічна можливість такого відключення передбачена затвердженою органом місцевого самоврядування відповідно до Закону України "Про теплопостачання" схемою теплопостачання, за умови забезпечення безперебійної роботи інженерного обладнання будинку та вжиття заходів щодо дотримання в суміжних приміщеннях вимог будівельних норм і правил з питань проектувань житлових будинків, опалення, вентиляції, кондиціонування, будівельної теплотехніки; державних будівельних норм з питань складу, порядку розроблення, погодження та затвердження проектної документації для будівництва, а також норм проектування реконструкції та капітального ремонту в частині опалення.

Порядком відключення окремих житлових будинків від мереж централізованого опалення її постачання гарячої води при відмові споживачів від централізованого теплопостачанні, затвердженим наказом Міністерства будівництва, архітектури та господарства України від 22 листопада 2005 року № 4 і зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 9 грудня 2005 року за № 1478/11758 (у редакції зі змінами, внесеними згідно з наказом Міністерства з питань житлово-комунального господарства від 6 листопада 2007 року №169), установлено, що таке відключення відбувається на підставі рішення постійно діючої міжвідомчої комісії, створеної органом місцевого самоврядування або місцевим органом виконавчої влади.

Зокрема, для вирішення питання відключення житлового будинку (будинків) від мереж централізованого опалення його власник (власники) повинен (повинні) звернутися до постійно діючої міжвідомчої комісії з письмовою заявою про відключення від мереж центрального опалення. Згідно з пунктом 2.2 зазначеного Порядку Комісія розглядає надані документи лише за наявності затвердженої органом місцевого самоврядування в установленому порядку оптимізованої схеми перспективного розвитку систем теплопостачання населеного пункту та відповідно до неї.

Внесені до Порядку зміни унеможливлюють відключення від центрального опалення окремих квартир будинку і передбачають можливість відключення від тепломереж будинку в цілому за рішенням загальних зборів, за згодою всіх власників (уповноважених осіб власників) - приміщень у житловому будинку.

Проект індивідуального (автономного) теплопостачання і відокремлення від мереж центрального опалення виконує проектна або проектно-монтажна організація на підставі договору із заявником.

Відключення приміщень від внутрішньобудинкових мереж опалення виконується монтажною організацією, яка реалізує проект, за участю представника власника житлового будинку або уповноваженої ним особи, представника виконавця послуг з центрального опаленця та власника, наймача (орендаря) квартири (нежитлового приміщення) або уповноваженої ними особи.

По закінченні робіт складається акт про відключення приміщення (будинку) від мереж центрального опалення і в десятиденний термін подається заявником до Комісії на затвердження.

Затвердження акта на черговому засіданні Комісії є підставою для перегляду сторонами умов договору про надання послуг з централізованого опалення.

Відповідач не надав суду доказів відключення від мережі централізованого опалення з дотриманням відповідної процедури, що передбачена чинним законодавством, відтак нарахування плати за централізоване опалення є правомірним.

Що стосується сум за абонплату, які як вважає апелянт стягнуті незаконно, то після рішення Запорізької міської ради № 465 14.12.2012 року про її скасування, з січня 2013 року вартість абонплати за опалення з відповідачів не нараховувалась і судом не стягувалась.

Таким чином доводи, викладені в апеляційній скарзі, не спростовують висновки суду першої інстанції і не дають підстав для висновку про порушення судом першої інстанції норм матеріального або процесуального права, які являються обов'язковою підставою для скасування судового рішення.

Отже висновки суду першої інстанції відповідають матеріалам справи, рішення суду ухвалене з додержанням норм матеріального і процесуального права, та підстав для його скасування колегією судів не вбачає.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 309 ЦПК України, колегія суддів,-

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_5 відхилити.

Рішення Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 16 червня 2015 року у цій справі залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, проте може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: