Справа № 2/155/79/15 Провадження № 22-ц/773/474/15 Головуючий у 1 інстанції: Шмідт С.А.
Категорія: 27 Доповідач: Осіпук В. В.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 березня 2015 року місто Луцьк

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Волинської області в складі:

головуючого - судді Осіпука В. В. ,

суддів - Мудренко Л. І., Русинчука М. М.,

при секретарі Губарик К. А.,

з участю представника відповідача ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Луцьку цивільну справу за позовом публічного акціонерного товариства «ВіЕс Банк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості, за апеляційною скаргою позивача публічного акціонерного товариства «ВіЕс Банк» на рішення Горохівського районного суду Волинської області від 22 січня 2015 року, -

В С Т А Н О В И Л А:

В травні 2014 року ПАТ «ВіЕс Банк» звернулось в суд із зазначеним позовом. Вказувало на те, 26 серпня 2008 року між ВАТ «Електрон Банк», правонаступником якого є ПАТ «ВіЕс Банк», і відповідачем ОСОБА_2 було укладено кредитний договір на суму 63127 доларів США зі сплатою 13 % річних строком на 8 років - до 26 серпня 2016 року.

Так як боржник ОСОБА_2 належним чином не виконує умови кредитного договору, порушує строки погашення кредиту, на листи-вимоги кредитора про дострокове повернення кредиту та відсотків не реагує, то позивач просив стягнути з ОСОБА_2 всю суму заборгованості за кредитним договором, яка на час звернення до суду становить 44411,33 доларів США, що еквівалентно 499627 грн. 46 коп.

Крім того позивач просив відшкодувати йому всю суму понесених по справі судових витрат.

22 січня 2015 року рішенням Горохівського районного суду позов задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_2 в користь ПАТ «ВіЕс Банк» 92547 грн. заборгованості за кредитним договором та 925 грн. 47 коп. понесених судових витрат.

В поданій на рішення апеляційній скарзі позивач ПАТ «ВіЕс Банк» просить зазначене судове рішення скасувати як незаконне і необґрунтоване, прийняте судом з порушенням норм матеріального і процесуального права та ухвалити нове рішення про задоволення позову в повному обсязі.

Заслухавши пояснення представника відповідача, дослідивши обставини справи та перевіривши їх доказами, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає до задоволення з таких підстав.

Задовольняючи позов частково суд першої інстанції виходив з того, що оскільки на погашення кредитної заборгованості перед банком боржника ОСОБА_2 вже було звернено стягнення на заставлений автомобіль вартістю 35415,92 доларів США за виконавчим написом нотаріуса, то з відповідача в користь позивача підлягає стягненню лише заборгованість по процентах та пені за період з 15 травня 2013 року по 23 квітня 2014 року в сумі 8226,40 доларів США, що еквівалентно 92547 грн.

Проте повністю погодитись з таким висновком суду не можна.

Встановлено, що 26 серпня 2008 року між позивачем ПАТ «ВіЕс Банк» на час укладення договору ВАТ «Електрон Банк» та відповідачем ОСОБА_2 було укладено кредитний договір на суму 63127 доларів США терміном погашення 26 серпня 2016 року зі сплатою річних відсотків у розмірі 13% (а. с. 7 - 19).

Факт отримання позичальником вказаних грошових коштів підтверджується заявою на видачу готівки № 1679-54 від 26 серпня 2008 року (а. с. 15).

Станом на 23 квітня 2014 року утворилась заборгованість за кредитним договором на загальну суму 44411,33 доларів США, що еквівалентно 499627 грн. 46 коп., з яких: заборгованість по тілу кредиту - 373286 грн. 68 коп.; заборгованість по несплачених відсотках - 75163 грн. 73 коп.; по пені - 52177 грн. 05 коп. (а. с. 6).

У зв'язку з порушенням умов договору щодо сплати фіксованих чергових платежів на погашення кредиту та відсотків, відповідачу ОСОБА_2 надсилалось банком повідомлення-вимога від 18 грудня 2012 року з пропозицією про належне виконання договору і роз'ясненням подальших дій кредитодавця, яке було отримане відповідачем 31.12.2012 року (а. с. 13-14).

Крім того встановлено, що на забезпечення своєчасного виконання зобов'язань за кредитним договором між банком та боржником ОСОБА_2, 26 серпня 2008 року укладався договір застави автомобіля НОМЕР_1, який належить відповідачу. 2 квітня 2013 року, з метою погашення заборгованості за вказаним кредитним договором, приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Барбуляк Х. М. було вчинено виконавчий напис про звернення стягнення на даний автомобіль (а. с. 41). На підставі виконавчого напису нотаріуса, за заявою позивача від 4 квітня 2013 року, державним виконавцем ВДВС Горохівського районного управління юстиції ДВС у Волинській області винесено постанову про відкриття виконавчого провадження з накладенням арешту на все майно боржника ОСОБА_2 (а. с. 38 - 40).

Також встановлено, що, ні на час прийняття судом першої інстанції оскаржуваного рішення, ні на час розгляду даної справи апеляційним судом, виконання за вказаним виконавчим написом нотаріуса ВДВС Горохівського РУЮ не закінчене і дана обставина визнана та не заперечується представником відповідача під час розгляду справи в апеляційному суді (а. с. 37).

Згідно ст. ст. 526, 1054 ч. 1 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Як роз'яснив Пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ в абзаці третьому, четвертому пункту 17 постанови від 30.03.2012 року № 5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» наявність виконавчого напису нотаріуса, вчиненого за невиконання кредитного договору, за відсутності реального виконання боржником свого зобов'язання, не свідчить про припинення договірних правовідносин сторін й не звільняє боржника від відповідальності за невиконання ним грошового зобов'язання та не позбавляє кредитора права на отримання процентів за користування кредитом і пені, передбачених договором за несвоєчасну сплату кредиту.

У разі звернення кредитодавця до суду після вчинення виконавчого напису про звернення стягнення на предмет іпотеки з вимогою про стягнення кредитної заборгованості суд має з'ясувати питання про виконання виконавчого напису і з урахуванням цього вирішити спір на підставі чинного законодавства та умов кредитного договору.

Пунктом 5.2.9 кредитного договору, укладеного між банком та відповідачем ОСОБА_2, позичальник зобов'язаний повністю повернути кредит та виплатити нараховані проценти, а також можливі штрафні санкції (пеня, штраф), незалежно від строку настання виконання зобов'язання за цим кредитним договором у випадках: затримання сплати частини кредиту та/або процентів щонайменше на один календарний місяць; або перевищення сумою заборгованості суми кредиту більш як на десять процентів; або несплати позичальником більше однієї виплати, яка перевищує п'ять процентів суми кредиту.

Якщо банк при настанні вищезазначених обставин вимагає здійснення внесків, строк сплати яких не настав, або повернення кредиту, такі внески або повернення кредиту повинні бути здійснені позичальником протягом тридцяти календарних днів з дати одержання повідомлення про таку вимогу від банку, але в будь-якому разі не пізніше сорока п'яти календарних днів з дня направлення банком відповідного повідомлення позичальнику.

Аналіз наведених норм права, встановлених судом обставин, дають підстави зробити висновок про те, що з відповідача ОСОБА_2 як з особи, яка порушила умови кредитного договору щодо черговості внесення необхідних платежів на його погашення, підлягає стягненню достроково вся сума одержаних кредитних коштів з нарахованими відсотками та пенею, незалежно від наявності розпочатого, але не виконаного виконавчого провадження про звернення стягнення на заставлений автомобіль за виконавчим написом нотаріуса. Оскільки та обставина, що нотаріусом вчинено виконавчий напис зі звернення стягнення на рухоме майно, яке передано в заставу позивачу, не звільняє відповідача від обов'язку виконувати взяті на себе зобов'язання та не є перешкодою у стягненні заборгованості у судовому порядку, а враховується лише для визначення розміру заборгованості, яка стягується, у випадку виконання виконавчого напису.

Так як дані обставини не були враховані судом першої інстанції під час ухвалення оскаржуваного рішення, то дане рішення суду в частині розміру кредитної заборгованості, що стягнута з відповідача в користь банку, підлягає зміні. Так з відповідача ОСОБА_2 в користь ПАТ «ВіЕс Банк» слід стягнути всю суму заборгованості - 499627 грн. 46 коп.

Крім того, з урахуванням вимог ч. 1 ст. 88 ЦПК України, зміні підлягає і сума судових витрат, які суд стягнув з відповідача в користь позивача. Оскільки позов задоволено повністю то відшкодуванню підлягають усі понесені позивачем і документально підтверджені судові витрати по сплаті судового збору в сумі 5602 грн. 80 коп. (3775,80 + 1827).

Керуючись ст. ст. 303, 307, 309, 316, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

В И Р І Ш И Л А :

Апеляційну скаргу позивача публічного акціонерного товариства «ВіЕс Банк» задоволити.

Рішення Горохівського районного суду Волинської області від 22 січня 2015 року в частині стягнутої суми заборгованості за кредитним договором з ОСОБА_2 в користь банку та відшкодування судових витрат позивачу змінити.

Стягнути з ОСОБА_2 в користь публічного акціонерного товариства «ВіЕс Банк» кредитну заборгованість в сумі 499627 грн. 46 коп. та 5602 грн. 80 коп. судових витрат по сплаті судового збору.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення і може бути оскаржене в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Головуючий - суддя

Судді