АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА[1]
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 травня 2015 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду м. Києва в складі:

головуючого-судді Слюсар Т.А.

суддів: Котули Л.Г., Ящук Т.І.

при секретарі: Круглику В.В.

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Дарницького районного суду м. Києва від 05 травня 2014 року

в справі за позовом ОСОБА_1 до Державної казначейської служби України, треті особи: Дарницьке районне управління Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в м. Києві, Головне управління Міністерства внутрішніх справ України в м. Києві про відшкодування моральної шкоди.

Колегія суддів, -

В С Т А Н О В И Л А :

У грудні 2011 р. ОСОБА_1 звернувся у суд з позовом, з урахуванням подальших уточнень та доповнень до нього й у остаточній редакції від 29 серпня 2013 року, просив за рахунок коштів державного бюджету відшкодувати йому моральну шкоду, завдану діями органів дізнання з 11 грудня по 15 грудня 2008 року внаслідок незаконного затримання співробітниками відділу УБОЗ ГУ МВС Україи в м.Києві, а також під час складання відносно нього протоколу про адміністративне правопорушення співробітниками Дарницького РУГУ МВС України в м. Києва.

Рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 05 травня 2014 р. у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати рішення районного суду й ухвалити по справі нове рішення, яким позов задовольнити у повному обсязі. В обґрунтування своїх вимог посилається на те, що при ухваленні рішення суд не встановив обставини, що мають значення у справі, а також належним чином не дослідив доводи позовної заяви, що призвело до прийняття незаконного та необґрунтованого рішення.

Колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Районний суд із достатньою повнотою з'ясував обставини справи, дав належну оцінку зібраним доказам й ухвалив законне й обгрунтоване рішення.

Відповідно до ч.1, 7 ст.1176 ЦК України /в редакції Закону, що був чинним на час виникнення правовідносин/, право на відшкодування шкоди, завданої особі незаконними діями органу дізнання, попереднього слідства, прокуратури або суду, виникає в разі незаконного затримання… Порядок відшкодування шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу дізнання, попереднього слідства, прокуратури або суду, встановлюється законом.

Згідно п.1 ст. 1 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» підлягає відшкодуванню шкода, завдана громадянонові внаслідок незаконного засудження, незаконного притягнення як обвинуваченого, незаконного взяття і тримання під вартою, незаконного проведення обшуку, виїмки, незаконного накладення арешту на майно, незаконного відсторонення від роботи,/посади/ та інших процесуальних дій, що обмежують права громадян громадянинові незаконними діями органів дізнання.

Пунктом 3 згаданого Закону встановлено, що підлягає відшкодуванню шкода, завдана громадянинові внаслідок незаконного проведення оперативно-розшукових заходів, передбачених законами України «Про оперативно-розшукову діяльність», «Про організаційно-правові основи боротьби з організованою злочинністю» та іншими актами законодавства.

Аналіз зазначених вище норм вказує на те, що особа має право на відшкодування шкоди за рахунок держави у випадку закриття провадження у справі в зв'язку з відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення та незаконного проведення щодо неї оперативно-розшукових заходів.

Проте докази, надані позивачем, та матеріали справи не містять даних, які дали б підстави вважати дії працівників міліції незаконними.

Так, відповідно до ч. 2 ст. 11 Закону України «Про міліцію» міліції для виконання покладених на неї обов'язків надається право перевіряти у громадян при підозрі у вчиненні правопорушень документи, що посвідчують їх особу, а також інші документи, необхідні для з'ясування питання щодо додержання правил, нагляд і контроль за виконанням яких покладено на міліцію.

Відповідно до ч.6 ст. 14 Закону України «Про міліцію» працівники міліції мають право застосовувати спеціальні засоби у випадках припинення опору працівникові міліції та іншим особам, які виконують службові або громадські обов'язки по охороні громадського порядку і боротьбі із злочинністю.

Як убачається із матеріалів справи, підставою до затримання позивача стала оперативна інформація про протиправну діяльність групи осіб, яка поблизу станції метро «Лісова» в м.Києві займається шахраськими діями з мобільними телефонами та пограбуванням громадян й він виявився чоловіком, зовні схожим на особу, підозрювану у вчинення злочину. На вимогу працівників міліції не реагував, намагався втекти, кинувся в бійку, у зв'язку з чим щодо нього було застосовано фізичну силу, спецзасоби.

Із копії матеріалів адміністративної справи щодо ОСОБА_1, долучених до справи, убачається, що останній відмовлявся надати документи, що посвідчують особу, а з наявного у матеріалах справи пояснення позивача, написаного ним власноручно, вбачається, що він визнав факт вчинення опору працівникам міліції /а.с.52 т.2/.

З пояснень допитаних судом у якості свідків працівників міліції, які брали участь у затриманні позивача, ОСОБА_2 та ОСОБА_3, видно, що саме підозріла поведінка ОСОБА_1 під час з'ясування даних про його особу, намагання втекти спровокували необхідність його затримання та застосування спецзасобів.

Під час затримання у ОСОБА_1 було виявлено та вилучено мобільні телефони та аксесуари до них.

Згідно постанови про відмову у порушенні кримінальної справи від 19 жовтня 2009р., винесеної старшим прокурором відділу нагляду за додержанням законів спеціальними підрозділами та іншими установами, які ведуть боротьбу з організованою злочинністю прокуратури м.Києва радником юстиції Мукомела С.А., визнано доведеним законність дій співробітників УБОЗ МВС України в м.Києві щодо ОСОБА_1 й під час проведення оперативно-розшукових заходів вчинення будь-яких протиправних дій щодо нього не встановлено /а.с.210-217 т.1/.

Матеріали справи свідчать, що зазначена постанова органу досудового розслідування є чинною, її законність позивачем не оспорено.

За таких обставин, колегія суддів визнає безпідставним посилання апеляційної скарги на незаконність дій працівників міліції щодо ОСОБА_1 під час проведення оперативно-розшукової діяльності.

Згідно положень ст. 10 ЦПК України сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Відповідно до положень ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Крім того, у відповідності до положень ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Враховуючи викладені обставини, а також матеріали справи у їх сукупності, колегія суддів визнає законними й обгрунтованими висновки суду першої інстанції про відсутність правових підстав до задоволення позову.

Районний суд з достатньою повнотою з'ясував обставини справи, зібраним доказам дав належну оцінку й ухвалив законне та обґрунтоване рішення.

Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, тому в задоволенні апеляційної скарги слід відмовити, а апеляційну скаргу - залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 313-315 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Дарницького районного суду м. Києва від 05 травня 2014 року залишити без змін.

Ухвала набирає чинності негайно, проте може бути оскаржена в касаційному порядку протягом 20 днів з моменту проголошення шляхом подачі касаційної скарги до Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних та кримінальних справ.

Головуючий:

Судді:

Справа № 753/12386/13

№ апеляційного провадження: 22-ц/796/6162/2015

Головуючий у суді першої інстанції: Куренков Є.С.

Доповідач у суді апеляційної інстанції: Слюсар Т.А.