АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
УХВАЛА

ІМЕНЕМ [1]УКРАЇНИ

09 квітня 2015 року м.Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду м. Києва

в складі : головуючого судді Кирилюк Г.М.

суддів: Вербової І.М., Панченка М.М.

при секретарі Мікітчак А.Л.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договорами позики, за апеляційною скаргою представника ОСОБА_2 - ОСОБА_3 на заочне рішення Подільського районного суду м. Києва від 17 грудня 2014 року,

встановила:

07 березня 2013 року ОСОБА_1 звернувся до суду з вказаним позовом, в якому з урахуванням заяви про уточнення позовних вимог просив стягнути з ОСОБА_2 на свою користь суму боргу за договором позики від 22 вересня 2011 року борг в розмірі 1 338 960 грн. та штрафні санкції у сумі 34 585 грн. Також просив стягнути з ОСОБА_2 на свою користь суму боргу за договором позики від 22 вересня 2011 року в розмірі 812 940 грн. та відшкодувати судові витрати по справі в сумі 3 441 грн.

Свої вимоги обґрунтовував тим, що 22 вересня 2011 року ОСОБА_2 отримав у нього в борг грошові кошти за договором позики (1) в сумі 1 338 960 грн., що за офіційним курсом НБУ на день підписання договору становило 168 000 доларів США.

Крім цього, 22 вересня 2011 року ОСОБА_2 отримав у нього в борг грошові кошти за договором позики (2) в сумі 812940 грн., що за офіційним курсом НБУ на день підписання договору становило 102 000 доларів США.

Факт одержання коштів підтверджується відповідними розписками.

Вказані кошти відповідач зобов'язався повернути в строк до 31 грудня 2011 року , однак станом на 04 березня 2013 року свої зобов'язання не виконав.

У зв'язку з невиконанням відповідачем взятих на себе зобов'язань просив стягнути суму заборгованості за договорами позики та пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ від простроченої суми за кожен день прострочення за період з січня 2013 р. по березень 2013 р. в сумі 34 585 грн.

Заочним рішенням Подільського районного суду м. Києва від 17 грудня 2014 року позов задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 кошти в сумі 2 189 926 грн., з яких: 812 940 грн. - сума боргу; 1 338 960 грн. - сума боргу, 34 585 грн. - пеня за період з 01 січня 2013 року по 04 березня 2013 року; 3 441 грн. - сплачений судовий збір.

Ухвалою Подільського районного суду м. Києва від 20 лютого 2015 року заяву представника ОСОБА_2 - ОСОБА_3 про перегляд заочного рішення цього суду від 17 грудня 2014 року залишено без задоволення.

Не погодившись з вказаним рішенням суду, представник ОСОБА_2 - ОСОБА_3 звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить відмовити позивачу у задоволенні вказаного позову.

Свої доводи мотивує тим, що судом першої інстанції не було перевірено правильності розрахунку пені за період з 01.01.2013 р. по 04.03.2013 р.

Крім цього, судом не було виконано клопотання судових експертів ОСОБА_4 та ОСОБА_5 щодо витребування вільних та умовно-вільних зразків почерку відповідача для проведення експертизи. Наявні у справі зразки почерку та підпису відповідача є копіями та отримані не у період спірних відносин, а значно пізніше. Матеріли справи також не містять документів, які підтверджують право експертів на проведення такого виду експертиз. В описовій частині висновку не вказано про причинно-наслідковий зв'язок між висновком експерта з наявними у матеріалах справи доказами.

В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_6 просила апеляційну скаргу відхилити, а рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Відповідач та його представник ОСОБА_3 в судове засідання не з'явились, про час та місце розгляду справи були повідомлені завчасно та належним чином.

З огляду на це, клопотання представника відповідача ОСОБА_3 про неможливість явки в судове засідання, оскільки він 07.04.2015 р. видав наказ про своє відрядження до м. Миколаїв для участі в укладенні договору, колегія суддів визнала необґрунтованим, а неявку останнього як неявку без поважних причин.

Оскільки доказів того, що ОСОБА_2 перебуває за кордоном, а тому не може взяти участь в судовому засіданні при розгляді його апеляційної скарги, суду не надано.

Заслухавши доповідь по справі, пояснення осіб, що беруть участь у справі, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Згідно зі ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Ухвалюючи рішення про задоволення позову, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач не виконав взяті на себе зобов'язання за договорами позики від 22 вересня 2011 року по поверненню суми боргу в розмірі 812 940 грн. та в сумі 1 338 960 грн. в строк до 31 грудня 2011 року, а тому відповідно до положень ст. 526, 1046, 1047 ЦК України з останнього на користь позивача підлягають стягненню сума основного боргу, а також пеня за несвоєчасне повернення позики, яка передбачена п. 5 договору позики та нараховується у розмірі подвійної облікової ставки НБУ від простроченої суми за кожен день прострочення в сумі 34 585 грн.

При цьому суд виходив з такого розрахунку пені: за період з 1 січня 2013 р. по 04 березня 2013 р. = 63 дні; 1 338 960 грн. (сума заборгованості) х 0,0410 (подвійна облікова ставка НБУ за 1 день) х 63 (дні прострочення) :100 = 34 585 грн.

Колегія суддів погоджується з висновками суду, оскільки останні відповідають обставинам справи та вимогам закону.

Факт підписання відповідачем договорів позики від 22.09.2011 р., за яким останній взяв в борг у позивача кошти в сумі 102 000 доларів США та в сумі 168 000 доларів США , а також факт виконання розписок про отримання вищевказаних коштів від 22.09.2011 р. самим ОСОБА_2 підтверджується висновком експертів КНДІСЕ за результатами проведення судово-почеркознавчої експертизи від 04.07.2014 р. № 4158/4159/14-32 (а.с.129-134).

Вказаний висновок є належним та допустимим доказом на підтвердження вказаної обставини.

Так, експертиза виконана експертами ОСОБА_7 та ОСОБА_5

Експерт ОСОБА_7 є молодшим науковим співробітником відділу почеркознавчих досліджень лабораторії криміналістичних видів досліджень, судовим експертом п'ятого кваліфікаційного класу, що має вищу освіту, освітньо-кваліфікаційний рівень «магістр», кваліфікацію судового експерта за спеціальністю 1.1 «Дослідження почерку і підписів» (свідоцтво НОМЕР_1 від 30.01.2013, видане ЕКК КНДІСЕ, дійсне до 30.01.2018), стаж експертної роботи з 2012 року.

Експерт ОСОБА_5 - завідувач відділу почеркознавчих досліджень лабораторії криміналістичних видів досліджень, судовий експерт третього кваліфікаційного класу, який має вищу юридичну освіту, освітньо-кваліфікаційний рівень «спеціаліст», кваліфікацію судового експерта за спеціальністю 1.1 «Дослідження почерку і підписів»(свідоцтво № 268-12 від 31.10.2012, видане ЕКК КНДІСЕ, дійсне до 30.10.2017) і 2.1 «Дослідження реквізитів документів» (свідоцтво № 268-12 від 31.10.2012, видане ЕКК КНДІСЕ, дійсне до 30.10.2017), стаж експертної роботи з 1992 року.

Експертиза проведена у відповідності до Інструкції про призначення та проведення судових експертиз та експертних досліджень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 08.10.1998 р № 53/5, з урахуванням Науково-методичних рекомендацій з питань підготовки та призначення судових експертиз, затверджених наказом Міністерства юстиції України від 08.10.1998 №53/5.

Як вбачається з матеріалів справи, для проведення експертизи відповідачем було надано вільні та умовно-вільні зразки почерку, яки були використані експертами при проведенні експертизи (а.с. 108-120).

Доказів невідповідності висновків експертизи іншим матеріалам справи суду не надано.

Оскільки висновок експертизи ґрунтується на спеціальних пізнаннях, відповідає обставинам справи та не суперечить сукупності інших зібраних по справі доказів, колегія суддів відхиляє доводи апеляційної скарги щодо його необґрунтованості.

Розрахунок пені зроблено правильно.

Доказів на підтвердження неправильності наданого суду розрахунку по пені суду не надано.

Доводів в чому полягає неправильність наданого суду розрахунку апеляційна скарга також не містить.

Встановивши факти та зумовлені ними правовідносини, суд першої інстанції ухвалив правильне рішення, з дотриманням норм матеріального та процесуального права.

Підстав для скасування оскаржуваного рішення судом апеляційної інстанції не встановлено.

Керуючись ст. 304, 307, 308, 313, 314, 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів

Ухвалила:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 - ОСОБА_3 відхилити.

Заочне рішення Подільського районного суду м. Києва від 17 грудня 2014 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді:

Справа №22-ц/796/5407/2015

Головуючий у суді першої інстанції:Роман О.А.

Головуючий у суді апеляційної інстанції: Кирилюк Г.М.