Заводський районний суд м. Запоріжжя
Справа № 332/4453/14-ц
Провадження №: 2/332/428/15
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 травня 2015 р.

Заводський районний суд м.Запоріжжя в складі

судді: Марченко Н.В.

при секретарі: Фурдак В. И.

Розглянувши відкритому судовому засіданні в м. Запоріжжя цивільну справу за позовом ПАТ КБ „Приватбанк" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

ВСТАНОВИВ

ПАТ КБ „ПриватБанк" (надалі - Банк) у вересні 2014 року звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, обґрунтовуючи вимоги тим, що 23.04.2007 р. між сторонами був укладений кредитний договір , та відповідач отримав кредит у розмірі 5000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36.00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. У зв'язку з порушеннями зобов'язань за кредитним договором відповідач має заборгованість 13225 грн. 10 коп.з яких, 4857,13 грн. - заборгованість за кредитом, 7262,01грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом, 500 грн. - штраф (фіксована частина), 605,96 грн. - штраф (процентна складова). Позивач просить стягнути вказану заборгованість та судові витрати з відповідача.

В судовому засіданні представник позивача підтримав заявлений позов. Суду пояснив, що відповідач 23.04.2007 р. отримав кредит у розмірі 5000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36.00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. За договором № SAMDN0608 відповідачу видавались карти НОМЕР_1, НОМЕР_2, НОМЕР_3. ОСОБА_1 частково погашав заборгованість, останній платіж вніс 03.11.2011. Оскільки позов про стягнення заборгованості було подано 04.09.2014 , то строк позовної давності банком не пропущено, тому вони просять задовольнити позов в повному обсязі.

Відповідач та його представник просять відмовити у задоволенні позову, застосувавши строки позовної давності и вважають, що строк позовної давності повинен рахуватись з дня закінчення строку дії картки.

Вислухавши учасників процесу, дослідивши докази по справі, суд вважає позов таким, що підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

12 листопада 2007 між Банком і ОСОБА_1 було укладеної договір шляхом написання заяви, яка разом з Умовами і правилами надання банківських послуг, правилами користування платіжною карткою, тарифами складає договір про надання банківських послуг (а.с.9-15).

Відповідно до умов договору ОСОБА_1 отримав кредит у розмірі 5 000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 36 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом із кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки.

ОСОБА_1 не виконав своїх зобов'язань за вказаним договором, унаслідок чого в нього перед Банком виникла заборгованість, розмір якої станом на 04.09.204 року становить 13225 грн. 10 коп.з яких, 4857,13 грн. - заборгованість за кредитом, 7262,01грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом, 500 грн. - штраф (фіксована частина), 605,96 грн. - штраф (процентна складова).

Пунктом 2 розділу І Умов та правил надання банківських послуг встановлено, що кредитним лімітом (кредитом, кредитною лінією) є розмір грошових коштів, наданих банком клієнту на строк, визначений у договорі, на умовах платності та зворотності (повернення) (а.с.10).

Із довідки про картковий рахунок № SAMDN0608 відповідачу видавались карти НОМЕР_1, НОМЕР_2, НОМЕР_3 (а.с.112). ОСОБА_1 частково погашав заборгованість, останній платіж вніс 03.11.2011, що підтверджено наданами Банком квитанціями. ( а.с. 94-94).

ПАТ КБ «ПриватБанк» звернулось до суду з позовною заявою про захист свого порушеного права 04.09.2014.

Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (частина четверта статті 267 ЦК України).

Цивільне законодавство передбачає два види позовної давності: загальну і спеціальну. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України). Для окремих видів вимог законом встановлена спеціальна позовна давність. Зокрема, частина друга статті 258 ЦК України передбачає, що позовна давність в один рік застосовується до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені).

Відповідно до статті 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок.

За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила; за зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання (частини перша та п'ята статті 261 ЦК України).

Початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд.

Таким чином, у разі неналежного виконання позичальником зобов'язань за кредитним договором позовна давність за вимогами кредитора про повернення кредитних коштів та процентів за користування кредитом, повернення яких відповідно до умов договору визначено періодичними щомісячними платежами, повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення чергового платежу.

Аналізуючи умови договору та зміст зазначених правових норм, слід дійти висновку, що за договором про надання банківських послуг (при отриманні позичальником кредиту у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку), яким установлено не тільки щомісячні платежі погашення кредиту, а й кінцевий строк повного погашення кредиту, перебіг трирічного строку позовної давності (стаття 257 ЦК України) стосовно щомісячних платежів починається після несплати чергового платежу, а щодо повернення кредиту в повному обсязі - не після закінчення строку дії договору, а після закінчення кінцевого строку повного погашення кредиту (стаття 261 ЦК України).

Автоматичне неодноразове продовження дії картки не змінює терміну виконання кредитного зобов'язання, отже продовження дії картки для настання кінцевого терміну повернення заборгованості значення немає.

Подальше продовження дії картки є способом виконання зобов'язання щодо повернення простроченого кредиту, процентів і неустойки.

Таким чином, оскільки за умовами договору погашення кредиту і процентів повинно здійснюватись позичальником частинами кожного місяця, наступного за місяцем, в рахунок якого вносяться кошти, початок позовної давності для стягнення цих платежів. аналізуючи умови договору сторін та зміст зазначених правових норм, слід дійти висновку про те, що у випадку неналежного виконання позичальником зобов'язань: кредитним договором, позовна давність за вимогами кредитора про повернення кредитні коштів та процентів за користування кредитом, повернення яких відповідно до умов договору визначено періодичними щомісячними платежами, повинна обчислюватися моменту настання строку погашення чергового платежу.

Аналогічні висновки містяться у постановах Верховного Суду України від листопада 2013 року у справі №6-116 цс13, від 16 квітня 2014 року у справі №6-24 цс 14.

Таким чином, аналізуючи норми ст. ст. 261, 530, 631 ЦК України слід дійти висновку про те, що у разі порушення боржником строків сплати чергових платежів передбачених договором, відповідно до ст.ст.1049, 1050 ЦК України кредитор протягом всього часу - до закінчення строку виконання останнього зобов'язання вправі заявити вимоги про повернення тієї частини позики, що підлягає сплаті разом з нарахованими процентами, а також стягнути несплачені до моменту звернення кредитора до суду зі позовом, щомісячні платежі (з процентами) в межах позовної давності щодо кожного із цих платежів. В останньому випадку, перебіг позовної давності буде починатись в залежності від закінчення строку сплати кожного із щомісячних платежів.

Із наданого Банком розрахунку заборгованості за кредитним договором вбачається, що позичальник почав порушувати умови кредитного договору уже з 03.11.2011 року, з відповідним позовом до суду Банк звернувся 04.09.2014. Заперечуючи проти позову, відповідач просив, у тому числі про застосування строків позовної давності. Зважаючи на те, що умовами кредитного договору передбачений обов'язок позичальника щомісячно погашати кредит і відсотки від залишку кредиту, з урахуванням положень ст.ст. 261, 530, 631 ЦК України на користь кредитора підлягає стягненню та частина позики, що підлягала сплаті разом з нарахованими процентами, а також несплачені до моменту звернення кредитора до суду з позовом щомісячні платежі (з процентами) в межах позовної давності щодо кожного із цих платежів.

Отже, у відповідності з умовами договору, на користь позивача підлягає стягненню

13225 грн. 10 коп.з яких, 4857,13 грн. - заборгованість за кредитом, 7262,01грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом.

Щодо сум штрафів, суд вважає , що строки звернення з цими вимогами позивачем пропущені з огляду на те , що до штрафних санкцій застосовуються скорочені строки позовної давності в один рік передбачені ст.. 258 ч.2 п.1 ЦК України. Таким чином, суд вважає за необхідне у задоволенні цих позовних вимог відмовити.

Керуючись ст. ст. 208,209,212-215 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на корить ПАТ КБ „Приватбанк" заборгованість за кредитом 4857,13 грн. , заборгованість по процентам за користування кредитом 7262,01 грн., а також витрати пов*язані з сплатою судового збору 243,60 грн.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Рішення може бути оскаржено протягом 10 днів з дня його проголошення, а особою, що була відсутня в судовому засіданні в той же строк з моменту отримання копії рішення.

Суддя: Н.В.Марченко