Сокальський районний суд Львівської області
справа № 2-598/10
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

9 листопада 2010 року Сокальський районний суд Львівської області в складі

головуючого судді Веремчук О.А.,

при секретарі Кисель О.Я.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Сокаль цивільну справу за позовом ОСОБА_1 та ОСОБА_2 до ОСОБА_3 міської ради , ОСОБА_4 , ОСОБА_5, треті особи товариство любителів- садоводів «Мічурінець» та приватний нотаріус ОСОБА_3 районного нотаріального округу Львівської області ОСОБА_6 про визнання права власності на земельну ділянку та визнання недійсними правовстановлюючих документів , -

В С Т А Н О В И В:

позивачі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 подали позов до ОСОБА_3 міської ради , ОСОБА_4 , ОСОБА_5, треті особи товариство любителів- садоводів «Мічурінець» та приватний нотаріус ОСОБА_3 районного нотаріального округу Львівської області ОСОБА_6 про визнання права власності на земельну ділянку та визнання недійсними правовстановлюючих документівз наступних підстав : відповідно до Рішення виконкому ОСОБА_3 міської Ради народних депутатів № 341 від 1978 року на базі існуючих п'яти садівничих товариств шляхом їх об'єднання утворено три нових товариства з наданням у їх користування 59,1 га. орної землі з фонду міста. З 1989 року ОСОБА_2 та з 1978 року ОСОБА_1 було прийнято в члени садівничого товариства "Мічурінець" і надано їм в користування кожній земельну ділянку для ведення садівництва площею 0,04 га , а у 1989 році та відповідно 1984 роках видано їм членські книжки садовода, відповідно до якої вони за користування земельною ділянкою сплачували членські внески. Надані ОСОБА_2 та ОСОБА_1 земельні ділянки знаходяться в секторі № УІ та зареєстрована під № 20 та № 19 в книзі членів садівничого товариства "Мічурінець", що знаходиться в ОСОБА_3 міській раді. Нова редакція Типового Статуту садівничого товариства затверджена розпорядженням голови ОСОБА_3 райвиконкому 07.03.1984 року. Користування вказаною земельною ділянкою здійснювалося ОСОБА_2 та ОСОБА_1 відповідно до Статуту товариства і діючого законодавства. Як члени садівничого товариства ОСОБА_2 та ОСОБА_1 використовували надану їм земельні ділянки за цільовим призначенням, систематично приймали участь у виконанні заходів з охорони навколишнього середовища, дотримувалися правил агротехніки, приймали участь в загальних роботах садівничого товариства, не порушували правила внутрішнього розпорядку, вчасно і в повному розмірі сплачували членські внески, до будь-якої відповідальності загальними зборами чи правлінням Товариства не притягувалися. Надані їм земельні ділянки ОСОБА_2 та ОСОБА_1 огородили металевою сіткою та заклали на них сади. Протягом 20 років ОСОБА_2 та 31 року ОСОБА_1 обробляли свої земельні ділянки, займалися садівництвом. Впродовж цих років позивачами було посаджено фруктові дерева, зокрема ОСОБА_2 п'ять вишень, дві абрикоси, одна алича, п'ять яблунь, один горіх, п'ять груш, дві черешні, кущі смородини, аґрусу та порічок, в міру необхідності періодично відновлювалися старі насадження. Аналогічно і ОСОБА_1 було посаджено фруктові дерева . Дерева тривалий час плодоносили і будь яких перешкод в користуванні земельною ділянкою у позивачів не було. Земельні ділянки позивачі обробляли разом з членами своїх сімей. Оскільки земельними ділянками позивачі користувалася в період сезону з весни по осінь щороку, тому у вказаний період в них не було необхідності їздити на дачу, оскільки, окрім фруктових насаджень там нічого не було . Згодом ОСОБА_2 з чоловіком поїхали на дачу, щоб зібрати урожай вишень і побачили, що її і сусідки ОСОБА_1 земельні ділянки огороджені і переорані. ОСОБА_2 відразу повідомила про це свою сусідку по дачі ОСОБА_1 та намагалася з'ясувати в садівничому кооперативі, що відбувається. В товаристві ОСОБА_2 пояснили, що жодних рішень щодо її та сусідської ділянки не приймали, в неї ділянку не вилучали і нікому не надавали та порадили звернутися з заявою в ОСОБА_3 міську раду. В міській раді ОСОБА_2 повідомлено, що з даним питанням потрібно звертатися до суду, однак зі слів моєї сусідки ОСОБА_1 моєю та її земельною ділянкою з 2008 року користується гр. ОСОБА_7 На усні звернення ОСОБА_2 не змогла з'ясувати, яким чином та на підставі яких документів гр. ОСОБА_7 користується їх ділянками та знищив всі садові насадження на них, залишивши одне дерево горіх.В квітні 2009 року позивачам стало відомо, що їх земельні ділянки було передано у приватну власність ОСОБА_7 на підставі рішення міської ради за № 134 від 23 квітня 2008р., хоча до липня 2008 року вони користувалися земельними ділянками і збирали урожай фруктів та ягід. Із змістом рішення позивачів не ознайомлено до цього часу, будь-яку інформацію в міській раді з цього приводу позивачі отримати не можуть. Згодом з пояснень сусідки ОСОБА_8 ОСОБА_2 стало відомо, що вона підписувала акт узгодження меж, оскільки ОСОБА_7 їй пояснив, що купив у неї земельну ділянку, що не відповідало дійсності. Конфлікт врегульовано не було. Внаслідок цього позивачі змушені були звернутися з листом в редакцію часопису Голос з-над Бугу , однак і це не допомогло. Після публікації листа на нього відреагував лише голова нашого садівничого товариства п. І. Бабський та п. В. Зарваницька засудивши незаконні дії ОСОБА_3 міської ради та гр.. ОСОБА_4, однак і це не допомогло, оскільки міська рада не спромоглася навіть на будь-який відгук на лист, що свідчить про незаконність її дій. Вважають, що відповідачами порушене право позивачів на користування та приватизацію земельної ділянки в садівничому товаристві "Мічурінець". Згідно із довідкою, виданою головою товариства садівників-любителів " Мічурінець" п. І.Бабським, відповідач ОСОБА_4 ніколи не був членом товариства , ніколи в нього не приймався, а тому не мав права на приватизацію даної земельної ділянки. Крім того, спірна земельна ділянка була у моєму користуванні з 1989 року, що також стверджується довідкою товариства та членською книжкою і передача її іншим особам могла бути лише у разі її вилучення чи виключення мене з членів кооперативу за рішенням загальних зборів товариства. Наслідком прийняття оскаржуваного рішення ОСОБА_3 міської ради № 134 від 23.04.2008 року є припинення права позивачів на користування на спірні земельні ділянки, а ст.ст. 141-149 ЗК України наведено вичерпний перелік підстав за наявності яких може бути прийняте рішення про припинення права на спірну земельну ділянку. В даному випадку жодної з цих підстав немає. Відповідно до п. 8 Постанови Пленуму Верховного суду України № 7 від 16 квітня 2004 року "Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ ", вирішуючи спір про припинення права користування на земельну ділянку… суди повинні враховувати, що органи виконавчої влади або орган місцевого самоврядування має право прийняти рішення про це лише в порядку, з підстав і за умов, передбачених статтями 141-149 ЗК України. У випадках визначених цими нормами, припинення права власності на землю проводиться за позовом відповідного органу виконавчої влади чи місцевого самоврядування в судовому порядку, недодержання якого є підставою для визнання рішення цього органу та виданих державних актів недійсними. крім того, позивачів не запрошено ні на засідання земельної комісії, ні на засідання сесії міської ради, які вирішували дане питання. В зв'язку із наведеним позивачі змушені вирішувати дане питання у судовому порядку та просять суд скасувати як незаконне рішення ОСОБА_3 міської ради № 134 від 23.04.2008 року та виданий на його підставі на ім'я ОСОБА_4 ОСОБА_9 акт на право приватної власності на земельні ділянки площею 400 кв. м.№ 19 та № 20 в секторі УI в садівничому товаристві " Мічурінець" . Також просять суд визнати за ОСОБА_2 та ОСОБА_1 право власності на земельну ділянку площею 400 кв. м. за № 19 та № 20 у УІ секторі. в садівничому товаристві " Мічурінець".

В судовому засіданні позивачі ОСОБА_2 та ОСОБА_1 уточнили позовні вимоги, оскільки в ході розгляду даної справи судом позивачам стало відомо про те, що відповідач по справі ОСОБА_4 18 серпня 2009 року подарував спірну земельну ділянку гр. ОСОБА_5 Договір дарування спірної земельної ділянки посвідчено нотаріусом ОСОБА_6ОСОБА_3 районного нотаріального округу Львівської області 18.08.2009 року. В зв»язку з цим просили суд залучити до участі у справі як відповідача, ОСОБА_5, та третю особу, приватного нотаріуса ОСОБА_3 районного нотаріального округу Львівської області. ОСОБА_6 В зв»язку з цим просили суд скасувати як незаконне рішення ОСОБА_3 міської ради № 134 від 23.04.2008 року та виданий на його підставі на ім'я ОСОБА_4 та перереєстрований 18.08.2009 р. на ОСОБА_5 ОСОБА_9 акт на право приватної власності на земельну ділянку площею 0,875 га. в садівничому товаристві " Мічурінець", а також визнати за ОСОБА_1 право власності на земельну ділянку площею 400 кв. м. за № 19 у УІ секторі в садівничому товаристві " Мічурінець" та за ОСОБА_2 право власності на земельну ділянку площею 400 кв. м. за № 20 у УІ секторі. в садівничому товаристві " Мічурінець".

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 підтримала уточнені позовні вимоги та просила суд позов задоволити та в його обґрунтування зіслалася на обставини викладені в позовні й заяві.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_2 підтримала уточнені позовні вимоги та просила суд позов задоволити та в його обґрунтування зіслалася на обставини викладені в позовні й заяві.

В судовому засіданні представник позивачів ОСОБА_10 підтримала уточнені позовні вимоги та просила суд позов задоволити та в його обґрунтування зіслалася на обставини викладені в позовні й заяві.

Відповідач ОСОБА_7 в судовому засіданні проти позову заперечив, оскільки ним не було порушено норм чинного законодавства та подав письмову заяву , що слухання справи у його відсутності.

Відповідач ОСОБА_5 в судовому засіданні проти позову заперечила та пояснила, що

нею та іншими органами влади не було порушено норм чинного законодавства. В 2008 році її батько ОСОБА_7 звернувся в ОСОБА_3 міську раду , щоб підказали як отримати земельну ділянку. На той час в товаристві «Мічурінець» не було голови . Дані спірні земельні ділянки не оброблялися , це був лише смітник і дорога. На місце виїхали депутати та склали акт погодження меж, одна сусідка підписала, оскільки інших сусідів не знайшли . Після цього було рішення міської ради щодо надання батькові земельної ділянки . Згодом подали на приватизацію та приватизували дану ділянку. Ніхто даними ділянками не цікавився. В 2010 році вони почали обробляти дані земельні ділянки.

Представники відповідача ОСОБА_3 міської ради ОСОБА_11 та ОСОБА_12 в судовому засіданні проти позову заперечили та пояснили, що рішення міської ради законні . Всі землі належать територіальній громаді, а міська рада є її представником. Садівничим товариствам належать ті ділянки , які ними використовуються. Дані садівничі ділянки передавалися у користування , а не у власність товариству. Їм не відомо чи вилучалися дані ділянки в товариства радою та чи погоджувалися такі дії з товариством. ОСОБА_7 подав заяву про виділення ділянки. На той час не було голови кооперативу та не платили членські внески члени товариства з 1989 року, а тому 2 земельні ділянки , які не оброблялися були передані ОСОБА_13 Землекористувач ОСОБА_8 підписала акт погодження меж. ОСОБА_2 не мала права без згоди міської ради обмінювати ділянки.

Представник третьої особи товариства любителів- садоводів «Мічурінець» ОСОБА_14 в судове засідання зявився та просив суд позов задоволити , в його обґрунтування зіслався на обставини викладені в позовній заяві.

Третя особа приватний нотаріус ОСОБА_3 районного нотаріального округу Львівської області ОСОБА_6 в судове засідання зявився та пояснив, що ним було посвідчено договір дарування від імені ОСОБА_4 згідно Державного акту на право власності на земельну ділянку серія ЯЗ № 227338 площею 0,875 га в садівничому товаристві «Мічурінець» земельної ділянки на ОСОБА_5. Сторонами були подані відповідні документи, а тому він посвідчив договір дарування.

Заслухавши пояснення сторін та ознайомившись з матеріалами справи суд приходить до висновку, що позов слід задоволити з наступних підстав :

Згідно ч.1 ст.55 Конституції України кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Юрисдикція судів, згідно із ч.2 ст.124 Конституції України поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі.

Згідно ч.5,6 ст. 35 Земельного Кодексу України вбачається, приватизація земельної ділянки здійснюється громадянином - членом садівничого товариства без згоди на те інших членів товариства. Використання земельних ділянок садівницьких товариств здійснюється відповідно до закону та статутів цих товариств.

Відповідно до п. 16 Статуту товариства прийняття в члени товариства проводиться за завою особи на підставі рішення правління товариства.

Згідно членської книжки товариства любителів- садоводів «Мічурінець» на ім»я ОСОБА_2 вбачається, що вона є членом товариства з 1989 року.

Згідно довідки товариства любителів- садоводів «Мічурінець» вбачається, що ОСОБА_2 є членом товариства з 1989 року, має в користуванні земельну ділянку площею 400 кв. м. за № 20 у УІ секторі в садівничому товаристві «Мічурінець».

Згідно акту товариства любителів- садоводів «Мічурінець» вбачається, що ОСОБА_2 вбачається, що ОСОБА_2 є членом товариства з 1989 року, має в користуванні земельну ділянку площею 400 кв. м. за № 20 у УІ секторі в садівничому товаристві «Мічурінець», обробляла її та займалася садівництвом.

Згідно свідоцтва про смерть серія 1-СГ № 218905 від 04.06.2010 р. вбачається, що ОСОБА_4 помер 04.06.2010 року.

Згідно свідоцтва про укладення шлюбу ІІІ-СГ № 264194 від 06.11.1993 року вбачається, що ОСОБА_15 та ОСОБА_16 одружилися.

Згідно членської книжки товариства любителів- садоводів «Мічурінець» на ім»я ОСОБА_16 вбачається, що вона є членом товариства з 1978 року, а членську книжку видано в 1984 році.

Згідно довідки товариства любителів- садоводів «Мічурінець» вбачається, що ОСОБА_1 є членом товариства з 1978 року, має в користуванні земельну ділянку площею 400 кв. м. за № 19 у УІ секторі в садівничому товаристві «Мічурінець».

Згідно довідки товариства любителів- садоводів «Мічурінець» вбачається, що ОСОБА_4 членом товариства не був з самого початку і ніколи в нього не приймався.

Згідно протоколу зборів товариства любителів- садоводів «Мічурінець» від 24.09.2009 року вбачається, що ОСОБА_14 переобрано головою товариства любителів- садоводів «Мічурінець».

Згідно акту узгодження меж земельної ділянки ( без дати ) вбачається , що комісією погоджувалися межі земельної ділянки , зокрема було погоджено межу з суміжним землекористувачем ОСОБА_17

Згідно Державного акту на право власності на земельну ділянку ОСОБА_4 вбачається, що він має на праві власності земельну ділянку серія ЯЗ № 227338 площею 0,875 га в садівничому товаристві «Мічурінець».

Згідно Договору дарування земельної ділянки від 18.08.2009 року вбачається, що ОСОБА_4 подарував земельну ділянку площею 0,875 га в садівничому товаристві «Мічурінець» ОСОБА_5.

Згідно витягу з рішення ОСОБА_3 міської ради № 359 від 12.11.2008 року вбачається, що ОСОБА_4 передано земельну ділянку площею 0,875 га в садівничому товаристві «Мічурінець» для ведення садівництва..

Згідно договору обміну від 20.05.1989 року вбачається, що ОСОБА_18 та ОСОБА_2 обмінялися земельними ділянками.

Згідно журналу членів товариства любителів- садоводів «Мічурінець» вбачається, що ОСОБА_2 та ОСОБА_1 є членами товариства.

На підставі вищенаведеного суд приходить до висновку, що позов слід задоволити з наступних підстав : судом встановлено, що з 1989 року ОСОБА_2 та з 1978 року ОСОБА_1 було прийнято в члени садівничого товариства "Мічурінець" і надано їм в користування кожній земельну ділянку для ведення садівництва площею 0,04 га , а у 1989 році та відповідно 1984 роках видано їм членські книжки садовода, відповідно до якої вони за користування земельною ділянкою сплачували членські внески. Надані ОСОБА_2 та ОСОБА_1 земельні ділянки знаходяться в секторі № УІ та зареєстрована під № 20 та № 19 в книзі членів садівничого товариства "Мічурінець", що знаходиться в ОСОБА_3 міській раді. Нова редакція Типового Статуту садівничого товариства затверджена розпорядженням голови ОСОБА_3 райвиконкому 07.03.1984 року. Користування вказаною земельною ділянкою здійснювалося ОСОБА_2 та ОСОБА_1 відповідно до Статуту товариства і діючого законодавства. Як члени садівничого товариства ОСОБА_2 та ОСОБА_1 використовували надану їм земельні ділянки за цільовим призначенням, систематично приймали участь у виконанні заходів з охорони навколишнього середовища, дотримувалися правил агротехніки, приймали участь в загальних роботах садівничого товариства, не порушували правила внутрішнього розпорядку, вчасно і в повному розмірі сплачували членські внески, до будь-якої відповідальності загальними зборами чи правлінням Товариства не притягувалися. Надані їм земельні ділянки ОСОБА_2 та ОСОБА_1 огородили металевою сіткою та заклали на них сади. Протягом 20 років ОСОБА_2 та 31 року ОСОБА_1 обробляли свої земельні ділянки, займалися садівництвом. Впродовж цих років позивачами було посаджено дерева, в міру необхідності періодично відновлювалися старі насадження. Земельні ділянки позивачі обробляли разом з членами своїх сімей. В квітні 2009 року позивачам стало відомо, що їх земельні ділянки було передано у приватну власність ОСОБА_7 на підставі рішення міської ради за № 134 від 23 квітня 2008р., хоча до липня 2008 року вони користувалися земельними ділянками і збирали урожай фруктів та ягід. ОСОБА_17 пояснила ОСОБА_2 , що вона підписувала акт узгодження меж, оскільки ОСОБА_7 їй пояснив, що купив у неї земельну ділянку, що не відповідало дійсності. Суд приходить до висновку, що порушене право позивачів на користування та приватизацію земельної ділянки в садівничому товаристві "Мічурінець. Судом встановлено, що відповідач ОСОБА_4 ніколи не був членом товариства , ніколи в нього не приймався, а тому не мав права на приватизацію даної земельної ділянки. Спірні земельні ділянки були у користуванні позивачів тривалий час, що також стверджується довідкою товариства та членськими книжками позивачів і передача їх іншим особам могла бути лише у разі їх вилучення чи виключення позивачів з членів кооперативу за рішенням загальних зборів товариства. Наслідком прийняття оскаржуваного рішення ОСОБА_3 міської ради № 134 від 23.04.2008 року є припинення права позивачів на користування на спірні земельні ділянки, а ст.ст. 141-149 ЗК України наведено вичерпний перелік підстав за наявності яких може бути прийняте рішення про припинення права на спірну земельну ділянку. В даному випадку жодної з цих підстав немає. Органи виконавчої влади або орган місцевого самоврядування має право прийняти рішення про це лише в порядку, з підстав і за умов, передбачених статтями 141-149 ЗК України. У випадках визначених цими нормами, припинення права власності на землю проводиться за позовом відповідного органу виконавчої влади чи місцевого самоврядування в судовому порядку, недодержання якого є підставою для визнання рішення цього органу та виданих державних актів недійсними. Позивачів не було запрошено ні на засідання земельної комісії, ні на засідання сесії міської ради, які вирішували дане питання.

Керуючись ст.ст. ст.ст. 10, 60, 212 ЦПК України та ст. 55, 124 Конституції України, ст. 12, 35, 141-149 Земельного Кодексу України, суд,-

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити.

Скасувати як незаконне рішення ОСОБА_3 міської ради № 134 від 23.04.2008 року та виданий на його підставі на ім»я ОСОБА_4 ОСОБА_9 акт на право власності на земельну ділянку серія ЯЗ № 227338 площею 0,875 га в садівничому товаристві «Мічурінець» та перереєстрований 18.08.2009 року згідно договору дарування земельної ділянки на ОСОБА_5.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на земельну ділянку площею 400 кв. м. за № 19 у УІ секторі в садівничому товаристві «Мічурінець» .

Визнати за ОСОБА_2 право власності на земельну ділянку площею 400 кв. м. за № 20 у УІ секторі в садівничому товаристві «Мічурінець».

Апеляційна скарга подається протягом 10 днів з дня його проголошення, особи які брали участь в справі та не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення можуть подати апеляційну скаргу протягом 10 днів з дня отримання копії цього рішення.

Головуючий: