Апеляційний суд міста Києва
Справа № 22-ц/796/458/2015 Головуючий у 1-й інстанції - Волокітіна Н.Б.
Доповідач - Кабанченко О.А.
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 березня 2015 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду м. Києва в складі:

головуючого - Кабанченко О.А.

суддів - Рубан С.М.,

Желепи О.В.

при секретарі - Осмолович В.С.

розглянула у відкритому судовому засіданні справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на заочне рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 29 жовтня 2014 року

в справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення боргу за договором позики.

Заслухавши доповідача, пояснення позивача, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги,-

в с т а н о в и л а:

Заочним рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 29 жовтня 2014 року залишено без задоволення позовні вимоги ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення боргу за договором позики.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить скасувати рішення суду та ухвалити нове, яким задовольнити позов в повному обсязі. Вважає, що рішення суду першої інстанції є незаконним, необґрунтованим, не відповідає нормам матеріального та процесуального права. Зазначає, що судом не було застосовано ч. 2 ст. 533, ч. 2 ст. 625 ЦК України, не вказано у рішенні про те, що в судовому засіданні 29 жовтня 2014 року позивачем було подано і судом долучено до матеріалів справи заяву відповідача від 11 січня 2013 року, якою він визнавав борг та приймав зобов'язання його погасити.

Апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Судом встановлено, що 04 квітня 2007 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 був укладений договір позики, згідно якого ОСОБА_3 отримав у борг кошти в сумі 166 650 грн,, що за курсом НБУ станом на день укладання договору складало 33 000 доларів США. Договір був укладений строком до 15 травня 2007 року.

У визначений договором строк відповідач ОСОБА_3 кошти, отримані за договором позики, не повернув.

09 липня 2007 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Тесленко Ю.П. був вчинений виконавчий напис про звернення стягнення на грошові кошти в сумі 170 745 грн, з яких 166 650 грн. - основний борг та 4 095,44 грн - пеня.

На підставі виконавчого напису нотаріуса постановою державного виконавця ВДВС Шевченківського РУЮ в м. Києві від 23 липня 2007 року було відкрито виконавче провадження.

В судовому засіданні позивач повідомив, що на день подачі позову відповідач грошові кошти не повернув.

У червні 2014 року позивач ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом про стягнення боргу за договором позики. В обґрунтування позовних вимог посилався на те, що за договором позики від 04 квітня 2007 року він передав відповідачу кошти в сумі 166 650 грн,, що було еквівалентно по курсу НБУ 33 000 доларів США. Відповідач не повернув кошти, отримані за договором, курс долара США по відношенню до гривни змінився, отже сума зобов'язання змінилась. Просив постановити рішення, яким з урахуванням збільшення позовних вимог (а.с. 17) стягнути з відповідача 906 980 грн., з них 266 947,92 грн. - сума боргу за курсом НБУ, зменшена на суму боргу в гривнях, що зазначена у виконавчому написі нотаріуса, 545 733,48 грн. - пеня, 94 298,64 грн. - 3 % річних. Дану суму позивач обрахував наступним чином: сума боргу за договором складає ЗЗ 000 доларів США, що в перерахунку на гривню по курсу НБУ станом на 1 червня 2014 року становить 433 597,92 грн. За виконавчим написом звернуто стягнення на основну суму боргу в розмірі 166 650 грн, у зв'язку з чим вважає, що з відповідача необхідно стягнуту основну суму боргу в розмірі 266 947,92 грн. (433 597,92 грн. - 166 650 грн.). Пеня нарахована позивачем від суми 433 597,92 грн. за період з 10 липня 2007 року по 12 серпня 2014 року і складає 545 733,47 грн., на підставі ст. 625 ЦК України 3 % річних від 433 597,92 грн. за період з 15 травня 2007 року по 12 серпня 2014 року становить 94 298,64 грн.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з їх необґрунтованості.

Судова колегія не погоджується з цим висновком суду в частині вирішення позовних вимог про стягнення в порядку ст. 625 ЦК України 3% річних за прострочення виконання грошового зобов'язання.

Як встановлено судом, відповідачем з 15 травня 2007 року не виконане грошове зобов'язання про повернення отриманих за договором позики коштів у розмірі 166 650 грн.

Відповідно до ст. 625 ч. 2 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання на вимогу кредитора повинен сплатити суму боргу та три проценти річних від простроченої суми за весь час прострочення.

В даному випадку за період з 15 травня 2007 року по 12 серпня 2014 року (дата останнього збільшення позовних вимог та надання розрахунків) 3% річних від суми боргу за договором - 166 650 грн. становить 36 256,65 грн., і зазначена сума підлягає стягненню з відповідача на користь позивача, у зв'язку з чим рішення суду в цій частині підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про часткове задоволення позовних вимог про стягнення 3% річних за прострочення виконання грошового зобов'язання.

Відповідно до положень ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 362,57 грн.

З рішенням суду в іншій частині, а саме про відмову у стягненні суми боргу та пені з урахуванням зміни курсу долара США, колегія суддів погоджується, вважає, що рішення суду в цій частині відповідає обставинам справи та вимогам закону.

Так, судом було вірно встановлено, що позика була надана позивачем та отримана відповідачем у національній валюті України.

Позивачем був обраний спосіб захисту порушеного права - звернення до нотаріуса з метою вчинення виконавчого напису, і такий напис про звернення стягнення на грошові кошти в сумі 170 745 грн,, з яких 166 650 грн. - основний борг та 4 095,44 грн. - пеня, було вчинено нотаріусом 09 липня 2007 року, після чого у позивача відсутні підстави для стягнення повторно боргу та передбаченої договором пені при зміні курсу долара США по відношенню до гривні.

Доводи апеляційної скарги про те, що суд не застосував при вирішенні позовних вимог положення ст. 533 ч. 2 ЦК України, відповідно до яких у разі визначення у зобов'язанні грошового еквіваленту в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, судова колегія відхиляє, зважаючи на те, що днем платежу в даному випадку є день вчинення виконавчого напису нотаріусом за зверненням позивача відповідно до обраного ним способу захисту порушеного права.

З огляду на наведене, судова колегія не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування рішення суду в частині вирішення позовних вимог про стягнення боргу та пені за договором позики.

Керуючись ст. ст. 307, 308, 309 ЦПК України, колегія суддів, -

в и р і ш и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Заочне рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 29 жовтня 2014 року в частині вирішення позовних вимог про стягнення 3% річних за прострочення виконання грошового зобов'язання скасувати.

Ухвалити в цій частині нове рішення наступного змісту.

Стягнути на користь ОСОБА_2 з ОСОБА_3 3% річних за прострочення виконання грошового зобов'язання за період з 15 травня 2007 року по 12 серпня 2014 року у розмірі 36 256,65 грн. та судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 362,57 грн.

В іншій частині рішення суду залишити без змін.

Рішення може бути оскаржене в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня проголошення шляхом подання касаційної скарги до суду касаційної інстанції.

Головуючий:

Судді: