МАКАРІВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

"02" березня 2015 р. Справа № 370/2804/14-ц

Суддя Макарівського районного суду Київської області Тандир О.В., розглянувши заяву представника позивача - ОСОБА_1 (тел. НОМЕР_1) про забезпечення позову у справі за позовом ОСОБА_2 (АДРЕСА_1) до ОСОБА_3, ОСОБА_4, Маковищанської сільської ради Макарівського району Київської області про визнання свідоцтва про право власності на нерухоме майно, рішення виконавчого комітету сільської ради незаконними та їх скасування, визнання майна об'єктом спільної сумісної власності та визнання права власності на нього, -

в с т а н о в и в:

ОСОБА_2 (далі-позивач) в особі її представника - ОСОБА_1 звернулась до Макарівського районного суду з позовом до ОСОБА_3, ОСОБА_4, Маковищанської сільської ради Макарівського району Київської області (далі-відповідачі), в якому просила визнати свідоцтво про право власності на нерухоме майно, яким посвідчується право власності відповідача ОСОБА_3 на домоволодіння по АДРЕСА_2 Також просила визнати незаконним та скасувати рішення виконкому Маковищанської сільської ради Макарівського району Київської області від 25.01.2012 року №4 «Про оформлення права приватної власності» на вказане домоволодіння та визнати його об'єктом спільної сумісної власності, а також визнати за нею - ОСОБА_2 права власності на ? частину спірного домоволодіння.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилалась на те, що за час перебування у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_4, а саме з 26.11.1999 року по 07.12.2010 року, ними у власність була набута земельна ділянка загальною площею 0,254 га, яка розташована по АДРЕСА_2, цільове призначення якої будівництво та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд. Заочним рішенням Макарівського районного суду №1016/2958/12 від 02.04.2013 року про поділ спільного майна подружжя та визнання право чинів недійсними, за нею з поміж іншого визнано право власності на ? частину вказаної земельної ділянки загальною площею 0,254 га. На даній земельній ділянці нею та відповідачем ОСОБА_4 було побудовано житловий будинок з надвірними господарськими спорудами. В той же час, під час розгляду Вищим спеціалізованим судом України з розгляду цивільних та кримінальних справ касаційної скарги ОСОБА_4 на заочне рішення Макарівського районного суду від 02.04.2013р. та ухвалу апеляційного суду Київської області від 17.10.2013р. у вказаній вище справі, позивачка довідалася про те, що ОСОБА_3 оформив право власності на належне їй домоволодіння на своє ім'я, що підтверджується свідоцтвом про право власності на нерухоме майно, видане виконавчим комітетом Маковищанської сільської ради 28.02.2012р. на підставі рішення виконавчого комітету від 25.01.2012р. №4. При цьому ОСОБА_3 вказує на те, що вказаний житловий будинок було побудовано ним в 2011 році.

02.03.2015 року представник позивача -ОСОБА_1 звернувся до суду з завою, в якій просила вжити заходи забезпечення позову по даній справі шляхом заборони відповідачу -ОСОБА_3 чинити перешкоди ОСОБА_2 в користуванні житловим будинком, що розташований по АДРЕСА_2, а також заборонити йому будь-яким способом відчужувати спірне домоволодіння. В обґрунтування вказаної заяви посилався на те, що ОСОБА_3 на вхідній хвіртці та вхідних дверях будинку було замінено замки і приклеєне повідомлення, що будинок знаходиться під охороною ПП «Вікторія-Безпека». За вказаних обставин позивач разом із сином позбавлена можливості потрапити до будинку, в якому проживають з 2009 року. Окрім того, ОСОБА_3 в будь-який час може відчужити спірний будинок, що в подальшому може ускладнити виконання можливого позитивного рішення суду в даній справі.

Відповідно до ст. 151 ЦПК України забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Види забезпечення позову встановлені ч. 1 ст. 152 ЦПК України, відповідно до п. 2 ч. 1 вказаної статті суд може забезпечити позов шляхом заборони вчиняти певні дії.

Розглянувши заяву представника позивача про забезпечення позову, дослідивши матеріали справи, необхідні для її вирішення, суд вважає, що заява обґрунтована та підлягає задоволенню в частині заборони відповідачу ОСОБА_3 будь-яким способом відчужувати спірне домоволодіння. Щодо вимог про заборону ОСОБА_3 чинити перешкоди ОСОБА_2 в користуванні житловим будинком, то вони задоволенню не підлягають, оскільки це буде вирішенням справи по суті.

Керуючись ст.ст. 151-153, 210 ЦПК України, суд -

у х в а л и в:

Заяву представника позивача - ОСОБА_1 (тел. НОМЕР_1) про забезпечення позову у справі за позовом ОСОБА_2 (АДРЕСА_1) до ОСОБА_3, ОСОБА_4, Маковищанської сільської ради Макарівського району Київської області про визнання свідоцтва про право власності на нерухоме майно, рішення виконавчого комітету сільської ради незаконними та їх скасування, визнання майна об'єктом спільної сумісної власності та визнання права власності на нього - задовольнити частково.

Заборонити ОСОБА_3 (АДРЕСА_3) будь-яким способом відчужувати домоволодіння, що розташоване по АДРЕСА_2, та яке належить останньому на праві власності на підставі Свідоцтва про право власності на нерухоме майно, видане виконавчим комітетом Маковищанської сільської ради 28.02.2012р. на підставі рішення виконавчого комітету від 25.01.2012р. №4.

В решті заявлених вимог відмовити.

Копію ухвали негайно після її постановлення надіслати особам, що беруть участь у справі.

Ухвала може бути оскаржена протягом 5 днів з моменту отримання її копії.

Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання, а також не перешкоджає подальшому розгляду справи.

Ухвала набирає чинності 02.03.2015 року.

Строк пред'явлення ухвали до виконання один рік.

Суддя О. В. Тандир