Справа № 710/888/2012
У Х В А Л А

Іменем України

06 травня 2015 року м. Ужгород

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Закарпатської області в складі:

судді - доповідача: Джуги С.Д.

суддів: Боднар О.В., Кеміня М.П.

при секретарі: Маринець Д.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Свалявського районного суду від 19 березня 2012 року по справі за поданням старшого державного виконавця відділу ДВС Свалявського районного управління юстиції про тимчасове обмеження у праві виїзду за кордон ОСОБА_1 , -

в с т а н о в и л а :

Ухвалою Савалявського районного суду від 19 березня 2012 року подання старшого державного виконавця відділу ДВС Свалявського районного управління юстиції про тимчасове обмеження у праві виїзду за кордон ОСОБА_1 задоволено, встановлено тимчасове обмеження у праві виїзду ОСОБА_1 за кордон до виконання ним боргових зобовязань.

Заперечуючи ухвалу суду, ОСОБА_1 подав на неї апеляційну скаргу, в якій просить скасувати дану ухвалу, оскільки вважає її такою, що постановлена з порушенням норм матеріального і процесуального права та постановити нову ухвалу про відмову в задоволенні подання. Зокрема, вказує на те, що суд першої інстанції дійшов необґрунтованих висновків щодо його ухилення від виконання судового рішення.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, розглянувши і дослідивши матеріали справи та перевіривши наведені в апеляційній скарзі доводи, колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Закарпатської області дійшла висновку, що скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Встановлено, що постановою державного виконавця відділу ДВС Свалявського районного управління юстиції від 05.01.2011року відкрито виконавче провадження за судовим наказом №2-н-251/2010 від 12.11.2010 року про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліментів на утримання дітей: Богдана ІНФОРМАЦІЯ_1, Вадима ІНФОРМАЦІЯ_2 в розмірі 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з 04.11.2010 року і до досягнення ними повноліття (а.с.3-4).

Задовольняючи подання державного виконавця, суд першої інстанції виходив того, що боржник ухиляється від виконання зобовязань, встановлених рішенням суду.

Однак з такими висновками колегія суддів не може погодитись, оскільки вони ґрунтується на неповно зясованих обставинах справи і не відповідають нормам матеріального та процесуального права.

Відповідно до ст. 377-1 ЦПК України питання про тимчасове обмеження боржника фізичної особи або керівника боржника юридичної особи у праві виїзду за межі України при виконанні судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) вирішується судом за місцезнаходженням органу державної виконавчої служби за поданням державного виконавця, погодженим з начальником відділу державної виконавчої служби.

Статтею 6 Закону України «Про порядок виїзду з України і вїзду в Україну громадян України» передбачено, що громадянинові України, який має паспорт, може бути тимчасово відмовлено у виїзді за кордон якщо він ухиляється від виконання зобовязань, покладених на нього судовим рішенням, рішенням іншого органу (посадової особи), до виконання зобовязань.

З аналізу зазначених норм слідує, що саме по собі самостійне невиконання боржником зобовязань, не може свідчити про ухилення боржника від виконання покладених на нього рішенням обовязків.

При цьому, під поняттям «ухилення від виконання зобовязань, покладених на боржника рішенням» слід розуміти будь-які свідомі діяння (дії або бездіяльність) боржника спрямовані на невиконання відповідного обовязку у виконавчому провадженні, коли виконати цей обовязок у нього є всі реальні можливості і цьому не заважають будь-які незалежні від нього обєктивні обставини.

Як у поданні державного виконавця так і в ухвалі суду не наведено будь яких посилань на ухилення боржника від виконання рішення суду.

В поданні зазначено, що станом на 05.03.2012 року боржником не вчинено дій спрямованих на виконання рішення суду.

Інших даних які б свідчили про ухилення боржника від покладених на нього зобовязань не наведено.

В ухвалі судом не зазначено фактів та конкретних доказів, які б підтверджували про те, що боржник дійсно ухилявся від зобовязання, покладеного на нього судовим рішенням. Наведені судом в ухвалі висновки суду ґрунтуються на припущеннях.

За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку, що у суду першої інстанції не було належних і допустимих доказів, які б підтверджували ухилення боржника від виконання зобовязань, покладених на нього судовим рішенням, та правових підстав для задоволення подання державного виконавця, а тому ухвала суду підлягає скасуванню з постановленням нової ухвали про відмову в задоволенні подання з вищенаведених підстав.

Керуючись 307, 312, 314, 315, 377-1 ЦПК України, колегія суддів,

у х в а л и л а :

апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Ухвалу Свалявського районного суду від 19 березня 2012 року скасувати.

У поданні старшого державного виконавця відділу ДВС Свалявського районного управління юстиції про тимчасове обмеження у праві виїзду за кордон ОСОБА_1 відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і касаційному оскарженню не підлягає.

Суддя - доповідач:

Судді :