АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 524/8005/14-ц Номер провадження 22-ц/786/192/15Головуючий у 1-й інстанції Предоляк О. С. Доповідач ап. інст. Бондаревська С. М.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 березня 2015 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Полтавської області в складі:

головуючого судді: Бондаревської С.М.

суддів: Буленка О.О., Дорош А.І.

при секретарі: Коваль А.А.

за участю представника позивача - Гапона О.Я.

представника відповідача - ОСОБА_3

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Полтаві цивільну справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_4 - ОСОБА_3

на рішення Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 27 листопада 2014 року

по справі за позовом Публічного акціонерного товариства "Райфайзен Банк Аваль" до ОСОБА_4, ОСОБА_6, ОСОБА_7 про стягнення заборгованості.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, -

В С Т А Н О В И Л А:

У серпні 2014 року Публічне акціонерне товариство "Райфайзен Банк Аваль" звернулось до суду з позовом до ОСОБА_4, ОСОБА_6, ОСОБА_7 про стягнення заборгованості за кредитним договором у розмірі 681 649 грн. 59 коп.

В позовній заяві позивач вказував, що 27 вересня 2006 року між Акціонерним поштово-пенсійним банком «Аваль», правонаступником всіх прав та обов"язків якого є ПАТ "Райфайзен Банк Аваль" та ОСОБА_4 було укладено кредитний договір №014/15-27/87-0299, відповідно до умов якого банк надав ОСОБА_4 кредит у розмірі 80 000 доларів США строком до 27 вересня 2026 року, а відповідач взяв на себе зобов"язання сплачувати проценти за користування кредитними коштами у розмірі - 14,00 % річних та здійснювати повернення кредиту щомісячними платежами відповідно встановленого графіка.

24 травня 2012 року між банком та позичальником укладено Додаткову угоду до вказаного кредитного договору, згідно умов якої сторони погодили змінити валюту виконан-ня зобов"язань з доларів США на гривні із розрахунку офіційного курсу НБУ на дату укла-дання Додаткової угоди, а також процентну ставку та дату остаточного погашення кредиту - 24 листопада 2036 року.

В забезпечення виконання грошових зобов'язань за вказаним кредитним договором між банком та ОСОБА_6 і ОСОБА_7 27 вересня 2006 року були укладені договори поруки, а 24 травня 2012 року - додаткові угоди, за умовами яких у випадку невиконання або неналежного виконання позичальником взятих на себе зобов'язань по кредитному договору, поручителі і позичальник несуть солідарну відповідальність перед банком за виконання боргових зобов'язань у повному обсязі.

Мотивуючи тим, що ОСОБА_4 свої зобов'язання за кредитним договором не виконує, у встановлені строки кредит не повертає, в зв"язку з чим станом на 26 травня 2014 року утворилась заборгованість за кредитом на загальну суму 681 649 грн. 59 коп., яку позивач просив стягнути на користь банку солідарно з ОСОБА_4, ОСОБА_6, ОСОБА_7, а також стягнути з відповідачів судові витрати.

Рішенням Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 27 листопада 2014 року позов ПАТ "Райфайзен Банк Аваль" - задоволено.

Стягнуто солідарно із ОСОБА_4, ОСОБА_6 та ОСОБА_7 на користь Публічного акціонерного товариства "Райффайзен банк Аваль" заборгованість за Кредитним договором №014/15-27/87-0299 від 27 вересня 2006 року та Додатковою угодою №014/15-27/87-0299/2 від 27 травня 2012 року станом на 26 травня 2014 року у розмірі 681 649 грн. 59 коп. з яких: 621 822 грн. 05 коп - заборгованість за кредитом, 4 001 грн. 31 коп. - прострочена заборгованість за кредитом, 38 282 грн. 82 коп. - заборгованість за відсотками, 37 925 грн. 06 коп. - прострочена заборгованість за відсотками, 21 544 грн. 72 коп. - пеня.

Стягнуто з ОСОБА_4, ОСОБА_6 та ОСОБА_7 на на користь Публічного акціонерного товариства "Райффайзен банк Аваль" у повернення сплаченого судового збору по 1 218 грн. з кожного.

Не погодившись з даним рішенням суду першої інстанції, його в апеляційному порядку оскаржила представник відповідача ОСОБА_4 - ОСОБА_3

В апеляційній скарзі зазначала, що на виконання зобов"язань за кредитним договором №014/15-27/87-0299 від 27 вересня 2006 року щодо погашення заборгованості, 23 липня 2014 року між ПАТ "Райфайзен Банк Аваль" та ОСОБА_4 було укладено додаткову угоду до вказаного кредитного договору шляхом направлення ОСОБА_4 на адресу позивача заяви щодо часткового прощення боргу за даним кредитним договором (оферта) та отримання від банку відповіді від 23 липня 2014 року (акцепт), якою передбачено, що відповідно до вказаної заяви Комітет з проблемних кредитів роздрібного бізнесу ЦО ПАТ "Райфайзен Банк Аваль" прийняв рішення про її задоволення.

Відповідно до умов даної додаткової угоди позичальник повинен не пізніше 31 липня 2014 року сплатити частку заборгованості за кредитом у розмірі 80 000 грн., а також відшкодувати понесені Банком судові витрати. Внесення цих платежів являється обов"язковою передумовою для здійснення прощення боргу в розмірі 40 000 грн. та анулювання пені у повному обсязі.

Отримавши відповідь від банку, поручителем ОСОБА_7 була сплачена заборгованість за кредитом у розмірі 80 000 грн. та судові витрати у розмірі 3654 грн. При цьому зазначала, що суд залишив поза увагою факт виконання відповідачами умов кредитного договору щодо погашення заборгованості за кредитом у розмірі 80 000 грн. та факт часткового прощення позивачем боргу в розмірі 40 000 грн. і анулювання пені у повному обсязі.

Таким чином, посилаючись на неповне з"ясування судом першої інстанції обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, пору-шення норм матеріального та процесуального права, апелянт просила оскаржуване нею судове рішення - скасувати та ухвалити нове рішення, яким позовну заяву ПАТ "Райффайзен банк Аваль" задовольнити частково, а саме: стягнути солідарно з ОСОБА_4, ОСОБА_6 та ОСОБА_7 на користь Публічного акціонерного товариства "Райфайзен Банк Аваль" заборгованість за Кредитним договором №014/15-27/87-0299 від 27 вересня 2006 року у розмірі 550 658 грн. 81 коп. станом на 01 серпня 2014 року.

На дану апеляційну скаргу своє заперечення надало ПАТ "Райффайзен банк Аваль", в якому просило апеляційну скаргу відхилити, як таку, що не ґрунтується на вимогах закону і фактичних обставинах справи. Змінити рішення Автозаводського районного суду м. Кремен-чука Полтавської області від 27 листопада 2014 року, стягнувши солідарно з відповідачів на корить банку заборгованість у загальному розмірі 612 203 грн. 53 коп.

Колегія суддів, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстан-ції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення з наступних підстав.

Згідно п.п. 1, 3, 4 ч.1 ст. 309 ЦПК України, підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення або зміни рішення є неповне з"ясування судом обставин, що мають значення для справи; невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення або неправильне застосування норм матеріального або процесуального права.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, 27 вересня 2006 рокуміж банком та ОСОБА_4 укладено кредитний договір №014/15-27/87-0299, за умовами якого банк надав останньому кредит у розмірі 80 000 доларів США строком до 27 вересня 2026 року зі сплатою 14 % річних. 24 травня 2012 року між банком та ОСОБА_4 укладено додаткову угоду №014/15-27/87-0299/2 до кредитного договору, згідно якої, сторони погодили змінити валюту виконання зобов'язань за кредитним договором з доларів США на гривні із розрахунку офіційного курсу НБУ на дату укладання додаткової угоди. У зв'язку зі зміною валюти виконання зобов'язань за кредитним договором, сторони змінили умови виконання ОСОБА_4 зобов'язань за кредитним договором, а саме: з дати укладення додаткової угоди проценти за користування кредитом розраховуються на основі процентної ставки в розмірі 10,5% річних, окрім того, уточнена остаточна дата погашення кредиту - 24 листопада 2036 року.

Також судом встановлено, що в забезпечення виконання грошових зобов'язань за кре-дитним договором, між банком та ОСОБА_6 укладено договір поруки № 014/15-27/87-0299 від 27 вересня 2006 року. Крім того, 27 вересня 2006 року укладено договір поруки №014/15-27/87-0299/2 між банком та ОСОБА_7 24 травня 2012 року між банком та поручителями: ОСОБА_6 і ОСОБА_7, укладено додаткові угоди до договорів поруки №014/15-27/87-0299 та №014/15-27/87-0299/2 від 27 вересня 2006 року, відповідно до умов яких зазначені договори поруки викладено в новій редакції. Згідно пунктів 1.1, 2.1 яких, у випадку невиконання або неналежного виконання ОСОБА_4 взятих на себе зобов'язань по кредитному договору, ОСОБА_6, ОСОБА_7 та ОСОБА_4 несуть солі-дарну відповідальність перед банком за виконання боргових зобов'язань у повному обсязі.

Окрім того, судом встановлено, що згідно п. 1.2 договору ОСОБА_4 зобов'язаний здійснювати погашення кредиту 15 числа кожного місяця згідно графіка платежів, однак останній допустив прострочення платежів, що зокрема не заперечувалось відповідачами.

Станом на 26 травня 2014 року заборгованість за кредитним договором №014/15-27/87-0299 від 27 вересня 2006 року та Додатковою угодою №014/15-27/87-0299/2 від 27 травня 2012 року становить - 681 649 грн. 59 коп., з яких: 621 822 грн. 05 коп. - заборгованість за кредитом, 4 001 грн. 31 коп. - прострочена заборгованість за кредитом, 38 282 грн. 82 коп. - заборгованість за відсотками, 37 925 грн. 06 коп. - прострочена заборгованість за відсотками, 21 544 грн. 72 коп. - пеня.

Відповідно до п.6.5 кредитного договору банк має право на дострокове стягнення з боржників суми заборгованості, штрафу та пені у разі неналежного виконання ними умов договору.

28 березня 2014 року банк направив боржникам вимогу про дострокове виконання грошових зобов'язань, надавши боржникам строк - 60 календарних днів на добровільне виконання вимоги.

За нормами ст. ст. 1049, 1050 Цивільного Кодексу України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти) у строк і в порядку, встановленому договором.

Згідно ст. 525, 526 цього Кодексу одностороння відмова від зобов'язання або одно-стороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або за-коном. Зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу.

Статтею 599 ЦК України визначено, що зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Положеннями ст. 625 цього Кодексу передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням установленого індексу інфляції за весь час прострочення, та не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання.

Відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 цього Кодексу.

За змістом ст. 554 ЦК України, у разі порушення боржником зобов'язання, забезпече-ного порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручи-теля. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором.

Встановивши вищенаведені обставини та відповідно до цитованих норм закону, суд першої інстанції дійшов правильного висновку щодо обґрунтованості позовних вимог та наявності правових підстав для дострокового стягнення з відповідачів заборгованості за кредитом в солідарному порядку. В той же час, при обчисленні розміру кредитної заборгованості, яка підлягала стягненню з відповідачів на користь позивача, суд не з'ясував, та помилково залишив поза увагою посилання представника ОСОБА_4 на те, що на час вирішення даного спору, частина заборгованості на користь банку була перерахована поручителем ОСОБА_7, що зокрема, підтверджено відповідними доказами та не запе-речувалось позивачем /а. с. 78-83; 128-150/.

Виходячи з остаточного розрахунку, наведеного представником позивача в поясненнях до заперечення на апеляційну скаргу від 19.03.2015 року за №114-31-0-00/822, - на дату ухвалення місцевим судом рішення про стягнення з відповідачів кредитної заборгованості, сума боргу, вказана в позовній заяві станом на 26 травня 2014 року, зменшилась на 69 446 грн. 06 коп., зокрема повністю погашено борг за відсотками та на 31 163 грн. 24 коп. зменшилась заборгованість за тілом кредиту. Таким чином, загальний розмір заборгованості станом на 26 травня 2014 року становить 612 203 грн. 53 коп., в тому числі борг за кредитом /тіло кредиту/ - 590 658 грн. 81 коп.; борг зі сплати пені - 21 544 грн. 72 коп.

З урахуванням зазначеного, колегія суддів приходить до висновку про часткове задово-лення апеляційної скарги, зміні рішення місцевого суду в частині солідарного стягнення з відповідачів на користь банку заборгованості за вказаним кредитним договором зі змен-шенням розміру стягнутої заборгованості до з 681 649 грн. 59 коп. до 612 203 грн. 53 коп.

Доводи в апеляційній скарзі про укладення з банком угоди щодо часткового прощення боргу та пені, колегія суддів не знаходить переконливими, з огляду на те, що така додаткова угода до кредитного договору між сторонами у письмовій формі не укладалася. Згідно листа від 23 липня 2014 року, позичальнику і поручителям повідомлено про прийняте Комітетом з проблемних кредитів банку позитивне рішення та необхідність сплати 80 000 грн. боргу та відшкодування судових витрат як обов"язкової передумови подальших заходів, направлених на часткове прощення боргу і списання пені /а. с. 136/. З наведеного слідує, що сторонами не було в належній формі досягнуто згоди з усіх істотних умов договору, відповідно до норм ст. 638 ЦК України, а тому твердження представника відповідача щодо укладення додаткової угоди про часткове прощення боргу та пені не відповідають обста-винам справи. Окрім того, враховуючи, що ОСОБА_7 перераховано 3654 грн. на користь позивача у відшкодування судових витрат за позовом банку, поданим до Кременчуцького районного суду Полтавської області, відсутні підстави для скасування даного судового рішення в частині вирішення питання щодо судових витрат.

Керуючись ст. ст. 303, 307, п. п. 1, 3, 4 ч. 1 ст. 309, ст. ст. 314, 316 ЦПК України,колегія суддів, -

В И Р І Ш И Л А :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_4 - ОСОБА_3 - задовольнити частково.

Рішення Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 27 листопада 2014 року в частині стягнення солідарно із ОСОБА_4, ОСОБА_6, ОСОБА_7 на користь Публічного акціонерного товариства "Райфайзен Банк Аваль" заборгованості за Кредитним договором №014/15-27/87-0299 від 27 вересня 2006 року та Додатковою угодою №014/15-27/87-0299/2 від 27 травня 2012 року станом на 26 травня 2012 року - змінити, зменшивши розмір стягнутої заборгованості з 681 649 грн. 59 коп. до 612 203 грн. 53 коп., в тому числі: борг за кредитом /тіло кредиту/ - 590 658 грн. 81 коп.; борг зі сплати пені - 21 544 грн. 72 коп.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту його проголошення і може бути оскаржено в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий: /підпис/

Судді: /підписи/

З оригіналом згідно: