Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 липня 2015 року м. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України

з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Луспеника Д.Д.,
суддів:Журавель В.І.,Хопти С.Ф.,
Черненко В.А.,Штелик С.П.,
розглянувши в судовому засіданні справу за позовом публічного акціонерного товариства акціонерний банк «Укргазбанк» в особі Вінницької обласної дирекції акціонерного банку «Укргазбанк» до ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_11, як законного представника малолітньої ОСОБА_12, третя особа - Відділ примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Вінницькій області, про звернення стягнення на майно, виселення та зняття з реєстрації, за касаційною скаргою публічного акціонерного товариства акціонерний банк «Укргазбанк» в особі Вінницької обласної дирекції акціонерного банку «Укргазбанк» на рішення апеляційного суду Вінницької області від 31 березня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У жовтні 2014 року ПАТ АБ «Укргазбанк» в особі Вінницької обласної дирекції АБ «Укргазбанк» звернулось до суду із вказаним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що 15 червня 2006 року між ВАТ АБ «Укргазбанк», правонаступником якого є ПАТ АБ «Укргазбанк», та ОСОБА_7 було укладено кредитний договір № 110 - Ф/06. В зв'язку з порушенням позичальником свого зобов'язання рішенням Староміського районного суду м. Вінниці від 23 березня 2010 року стягнуто солідарно з ОСОБА_7 та ОСОБА_6 заборгованість по кредитному договору в розмірі 513 614 дол. США 61 цент. Станом на жовтень 2014 року рішення суду не виконане, що підтверджується довідкою Відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Вінницькій області.

В забезпечення виконання зобов'язання за кредитним договором банк прийняв в іпотеку житловий будинок з господарськими будівлями АДРЕСА_1 та земельну ділянку площею 0,1000 га, кадастровий номер НОМЕР_1, на якій знаходиться цей будинок. Згідно із довідкою №20, яка видана квартальним комітетом «Димитрівський» від 13 серпня 2013 року у спірному будинку зареєстровані: ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12 Згідно із довідками, що надавалися до банку для видачі кредиту вказані особи не були зареєстровані в даному будинку. 10 червня 2014 року банк направив ОСОБА_7 та ОСОБА_6 вимогу про усунення порушення, яку вони отримали 12 червня 2014 року.

Посилаючись на те, що кредитна заборгованість позичальника не погашена, а особи, які проживають у будинку, що є предметом іпотеки, добровільно не звільнили спірний будинок, позивач просив в рахунок заборгованості ОСОБА_7 за кредитним договором №110-Ф/06 в розмірі 513 614 дол. США 61 цент звернути стягнення на предмет іпотеки: житловий будинок з господарськими будівлями АДРЕСА_1 та земельну ділянку площею 0,1000 га, кадастровий номер НОМЕР_1, що належить на праві власності ОСОБА_6, шляхом реалізації предмета іпотеки на прилюдних торгах, з початковою ціною продажу не нижче за 90 відсотків вартості предмета іпотеки, що підлягає реалізації, визначеної шляхом проведення оцінки суб'єктом оціночної вартості, виселити із іпотечного житлового будинку зареєстрованих у ньому осіб.

Рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 03 лютого 2015 року позов задоволено.

Звернуто стягнення заборгованості ОСОБА_7 за кредитним договором №110-Ф/06 в розмірі 513 614 дол. США 61 цент, 160 грн 89 коп. та 1 820 грн на предмет іпотеки житловий будинок з господарськими будівлями АДРЕСА_1 та земельну ділянку площею 0,1000 га, кадастровий номер НОМЕР_1, що належить на праві власності ОСОБА_8.

Встановлено спосіб реалізації предмета іпотеки шляхом проведення прилюдних торгів.

Початкову ціну продажу встановлено не нижче за 90 відсотків вартості предмета іпотеки, що підлягає реалізації, визначеної шляхом проведення оцінки суб'єктом оціночної вартості.

Виселено ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12 із житлового будинку АДРЕСА_1.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Рішенням апеляційного суду Вінницької області від 31 березня 2015 року рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 03 лютого 2015 року скасовано.

Ухвалено нове рішення, яким позов задоволено частково.

В рахунок погашення заборгованості ОСОБА_7 за кредитним договором №110-Ф/06 від 15 червня 2006 року , із змінами та доповненнями (договір №2) від 25 квітня 2008 року в розмірі 513 614 (п'ятсот тринадцять тисяч шістсот чотирнадцять) доларів США 61 цент, що еквівалентно 4 085 290 (чотири мільйони вісімдесят п'ять двісті дев'яносто) грн 61 коп., 160 (сто шістдесят) грн 89 коп. пені, звернути стягнення на предмет іпотеки: житловий будинок з господарськими будівлями АДРЕСА_1, житловою площею 175,9 кв.м та земельну ділянку, площею 0,1000 га, кадастровий номер НОМЕР_1 для будівництва та обслуговування жилого будинку і господарських будівель і споруд, що належать на праві власності ОСОБА_6.

Реалізацію предмета іпотеки здійснити шляхом проведення прилюдних торгів.

Початкову ціну продажу предмета іпотеки встановити не нижче за 90 відсотків вартості предмета іпотеки, що підлягає реалізації, визначеної шляхом проведення оцінки суб'єктом оціночної діяльності .

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_6 на користь публічного акціонерного товариства акціонерний банк «Укргазбанк» 40 (сорок) грн 60 коп. судового збору.

Стягнути з ОСОБА_7 на користь публічного акціонерного товариства акціонерний банк «Укргазбанк» 40 (сорок) грн 60 коп. судового збору.

Стягнути з ОСОБА_8 на користь публічного акціонерного товариства акціонерний банк «Укргазбанк» 40 (сорок) грн 60 коп. судового збору.

Стягнути з ОСОБА_9 на користь публічного акціонерного товариства акціонерний банк «Укргазбанк» 40 (сорок) грн 60 коп. судового збору.

Стягнути з ОСОБА_10 на користь публічного акціонерного товариства акціонерний банк «Укргазбанк» 40 (сорок) грн 60 коп. судового збору.

Стягнути з ОСОБА_11 на користь публічного акціонерного товариства акціонерний банк «Укргазбанк» 40 (сорок) грн 60 коп. судового збору.

Відстрочити виконання рішення апеляційного суду Вінницької області від 31 березня 2015 року строком на два роки з дня набрання рішенням законної сили.

У касаційній скарзі ПАТ АБ «Укргазбанк» в особі Вінницької обласної дирекції АБ «Укргазбанк», посилаючись на порушенням судом апеляційної інстанції норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права, просить скасувати оскаржене судове рішення та направити справу на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Касаційна скарга підлягає частковому задоволенню на таких підставах.

Судами встановлено, що 15 червня 2006 року між ВАТ «Укргазбанк», правонаступником якого є ПАТ АБ «Укргазбанк», та ОСОБА_7 був укладений кредитний договір № 110-Ф/06, за умовами якого банк відкриває позичальнику відновлювальну відкличну лінію на споживчі цілі з лімітом кредитування 150 тис. дол. США терміном з 15 червня 2006 року по 14 червня 2011 року зі сплатою відсотків за користування кредитом, виходячи із 12,5 % річних.

25 квітня 2008 року до кредитного договору внесені зміни та доповнення відповідно до якого збільшився ліміт кредитування до 494 260 дол. США терміном по 14 червня 2016 року із сплатою процентів за користування кредитом виходячи із 14, 3% річних.

В забезпечення виконання зобов'язання за кредитним договором 15 червня 2006 року між банком та ОСОБА_6 укладено договір іпотеки, відповідно до якого банк прийняв в іпотеку: житловий будинок з господарськими будівлями АДРЕСА_1 житловою площею 175, 9 кв.м, позначений в плані літ. «А», підвал п/А, вхід в підвал, огорожа №1-4 та земельну ділянку площею 0, 1000 га, кадастровий номер НОМЕР_1, на якій знаходиться цей будинок і належать на праві власності ОСОБА_6 Договір іпотеки без оформлення заставної, посвідчений 15 червня 2006 року приватним нотаріусом Вінницького міського нотаріального округу Павлюк І.І. зареєстровано в реєстрі за №3457.

Балансову вартість предмета іпотеки: житлового будинку визначено в сумі 287 213 грн, земельної ділянки - 56 919 грн 80 коп. За домовленістю сторін вартість предмета іпотеки оцінено в 1 527 519 грн 80 коп., з яких вартість будинку 1 470 600 грн.

25 квітня 2008 року в зв'язку із внесенням змін до основного зобов'язання до договору іпотеки внесені зміни, посвідчені приватним нотаріусом Вінницького міського нотаріального округу Павлюк І.І. за реєстраційним №2332, що підтверджується додатковою угодою № 1 до договору іпотеки.

З матеріалів справи також вбачається, що рішенням Староміського районного суду м. Вінниці від 23 березня 2010 року, яке набуло законної сили 23 квітня 2010 року, стягнуто солідарно з ОСОБА_7 та ОСОБА_6 на користь ПАТ АБ «Укргазбанк» заборгованість за кредитним договором №110-Ф/06 від 15 червня 2006 року станом на 30 листопада 2009 року в розмірі 513 614 дол. США 61 цент, що станом на день ухвалення рішення еквівалентно 4 085 290 грн 61 коп. та в розмірі 160 грн 69 коп; стягнуто солідарно з ОСОБА_7 та ОСОБА_6 на користь ПАТ АБ «Укргазбанк» судовий збір в сумі 1 700 грн та витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи в розмірі 120 грн.

Відповідно до акта заступника начальника відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Вінницькій області Калинчука С.І. від 06 жовтня 2014 року, станом на 06 жовтня 2014 року рішення суду, за яким виданий виконавчий лист № 2 - 425/10 Староміським районним судом м. Вінниці від 12 травня 2010 року, не виконано, сума погашення перед АБ «Укргазбанк» становить 0 грн.

Згідно із довідкою №20, яка видана квартальним комітетом «Димитрівський» від 13.08.2013 року у житловому будинку АДРЕСА_1 зареєстровані: ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12

Згідно із ч.1 ст. 598, ст. 599 ЦК України зобов'язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Статтею 33 Закону України «Про іпотеку» передбачено, що у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду.

Отже, наявність судового рішення про стягнення з боржника на користь кредитора заборгованості за кредитним договором не звільняє боржника від відповідальності за невиконання грошового зобов'язання та не позбавляє кредитора права на отримання сум шляхом звернення стягнення на передане боржником в іпотеку нерухоме майно.

До вказаного правового висновку дійшов Верховний Суд України у постанові від 04 вересня 2013 року у справі №6-73цс13, який відповідно до ст. 360-7 ЦПК України є обов'язковим для всіх судів України.

Відповідно до ст. 11 Закону України «Про іпотеку» майновий поручитель несе відповідальність перед іпотекодержателем за невиконання боржником основного зобов'язання виключно в межах вартості предмета іпотеки.

У разі задоволення вимог іпотекодержателя за рахунок предмета іпотеки майновий поручитель набуває права кредитора за основним зобов'язанням.

Відповідно до п. 6.1. договору іпотеки іпотекодержатель набуває права звернути стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання або неналежного виконання позичальником умов кредитного договору.

За змістом ст. 39 Закону України «Про іпотеку» у разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет іпотеки у рішенні суду зазначаються: загальний розмір вимог та всі його складові, що підлягають сплаті іпотекодержателю з вартості предмета іпотеки; опис нерухомого майна, за рахунок якого підлягають задоволенню вимоги іпотекодержателя; заходи щодо забезпечення збереження предмета іпотеки або передачі його в управління на період до його реалізації, якщо такі необхідні; спосіб реалізації предмета іпотеки шляхом проведення прилюдних торгів або застосування процедури продажу, встановленої статтею 38 цього Закону; пріоритет та розмір вимог інших кредиторів, які підлягають задоволенню з вартості предмета іпотеки; початкова ціна предмета іпотеки для його подальшої реалізації.

Одночасно з рішенням про звернення стягнення на предмет іпотеки суд за заявою іпотекодержателя виносить рішення про виселення мешканців за наявності підстав, передбачених законом, якщо предметом іпотеки є житловий будинок або житлове приміщення.

Відповідно до ст. 43 Закону України «Про іпотеку» початкова ціна продажу предмета іпотеки встановлюється рішенням суду або за згодою між іпотекодавцем та іпотекодержателем, а якщо вони не досягли згоди, - на підставі оцінки, проведеної відповідно до законодавства про оцінку майна і майнових прав та професійну оціночну діяльність, при цьому початкова ціна продажу майна не може бути нижчою за 90 відсотків його вартості, визначеної шляхом його оцінки.

Задовольняючи позовні вимоги в частині звернення стягнення на іпотечне майно, суд першої інстанції виходив з того, що позичальник не виконав своїх зобов'язань за кредитним договором та станом на момент звернення до суду із даним позовом не повернув суму кредиту, що відповідно до положень Закону України «Про іпотеку» є підставою для задоволення вимог банку шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки.

Задовольняючи позовні вимоги в частині виселення відповідачів із іпотечного житлового будинку, суд першої інстанції виходив з того, що відповідно до ст.ст. 39, 40 Закону України «Про іпотеку» звернення стягнення на передані в іпотеку житловий будинок чи житлове приміщення є підставою для виселення всіх мешканців, за винятком наймачів та членів їх сімей. Виселення проводиться у порядку, встановленому законом. При цьому мешканці будинку не виконали вимогу банку про добровільне виселення з будинку протягом місяця з дня отримання відповідної вимоги, а тому виселення здійснюється на підставі рішення суду.

Скасовуючи рішення суду першої інстанції та ухвалюючи нове рішення, суд апеляційної інстанції виходив з необхідності звернення стягнення на предмет іпотеки, у зв'язку із неналежним виконанням кредитного договору та з відсутності підстав для застосування до спірних правовідносин положень Закон України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті».

В частині позовних вимог про виселення осіб, що зареєстровані та проживають у будинку, що є предметом іпотеки суд апеляційної інстанції відмовив, у зв'язку із вимогами ст. 109 ЖК Української РСР, врахувавши при цьому правову позицію, викладену в постанові Верховного Суду України від 18 березня 2015 року у справі 6-39цс15.

Крім того, вирішуючи спір, суд апеляційної інстанції вважав за можливе задовольнити відповідну заяву відповідачів та відстрочити виконання судового рішення строком на два роки з дня набрання рішенням законної сили.

Касаційна скарга, у якій банк просить скасувати рішення апеляційного суду Вінницької області від 31 березня 2015 року, не містить доводів відносно незаконності рішення суду апеляційної інстанції в частині вирішення позовних вимог про звернення стягнення на предмет іпотеки та виселення осіб, які зареєстровані у будинку, що є предметом іпотеки, а тому у відповідності до положень ч. 1 ст. 335 ЦПК України колегія суддів Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що підстави для перегляду оскарженого судового рішення в указаній частині відсутні.

Вирішуючи питання про відстрочення виконання рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки строком на два роки з дня набрання законної сили відповідним рішенням, суд апеляційної інстанції виходив зі скрутного матеріального становища відповідачів та інших обставин, які на думку суду дають підстави для задоволення відповідної заяви відповідачів.

Проте, з висновком суду апеляційної інстанції в частині відстрочення виконання судового рішення погодитись не можна.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Згідно зі ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Зазначеним вимогам закону судове рішення в оскарженій частині не відповідає.

Задоволення заяви про відстрочку виконання судового рішення суд апеляційної інстанції обґрунтовував наступними обставинами.

З наданих відповідачами Витягів з Реєстру прав власності на нерухоме майно від 25 березня 2015 року за ОСОБА_7, ОСОБА_6, ОСОБА_10, ОСОБА_11 не зареєстровано на праві власності іншого нерухомого житлового майна.

Згідно з довідкою ТОВ «Сяйво-Маркет» ОСОБА_7 працює на посаді директора згідно наказу №15-К від 01.04.2005 року та у зв'язку з тим, що з 01 січня 2014 року ТОВ «Сяйво-Маркет» не веде фінансово-господарської діяльності з січня 2014 року заробітна плата не нараховується та дохід відсутній.

Згідно з довідкою Вінницької ОДПІ Головного управління ДФС у Вінницькій СГД ОСОБА_6 перебуває на податковому обліку у Вінницькій ОДПІ з 14 квітня 2005 року та з 2012 року дохід від здійснення підприємницької діяльності відсутній.

Малолітня ОСОБА_12, ІНФОРМАЦІЯ_1, перебуває на диспансерному обліку ЦПМСД №3, що підтверджується довідкою №136, а ОСОБА_10 потребує постійного медичного догляду, що підтверджується довідкою ЦПМСД №5 від 25.03.2015 року.

Проте, обґрунтовуючи зазначеними обставинами висновок щодо можливості відстрочення виконання судового рішення, суд апеляційної інстанції не звернув уваги на наступні вимоги закону.

Відповідно до ст. 217 ЦПК України суд, який ухвалив рішення, може визначити порядок його виконання, надати відстрочку або розстрочити виконання, вжити заходів для забезпечення його виконання, про що зазначає в рішенні.

Відстрочка виконання судового рішення полягає у перенесенні строків його виконання на інший, більш пізній термін.

Підставами надання відстрочки рішення суду можуть бути обставини, що утруднюють його виконання, наприклад хвороба боржника або членів його сім'ї, відсутність присудженого майна в натурі, стихійне лихо, тощо.

Відповідно до ст. 1 ЦПК України завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно з ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до вимог положень ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Досліджені судом та вказані у відповідному рішенні фактичні обставини справи не є обставинами, які утруднюють виконання судового рішення про звернення стягнення на іпотечне майно в рахунок погашення кредитної заборгованості боржника та не можуть бути підставами надання відстрочки відповідного рішення суду.

Крім того, суд апеляційної інстанції вказав, що відстрочення виконання рішення суду на два роки з дня набрання рішенням законної сили є достатнім для врегулювання відповідачами житлових та фінансових питань і не завдасть істотного погіршення фінансового стану іпотекодержателя.

Однак, такий висновок апеляційного суду не обґрунтований посиланнями на відповідні належні та допустимі докази та положення законодавства.

Судом залишено поза увагою, що рішенням Староміського районного суду м. Вінниці від 23 березня 2010 року стягнуто солідарно стягнуто з ОСОБА_7 та ОСОБА_6 заборгованість по кредитному договору в розмірі 513 614 дол. США 61 цент.

Станом на жовтень 2014 року вказане рішення суду не виконане.

За таких обставин, заслуговують на увагу доводи касаційної скарги відносно того, що звернення стягнення на іпотечне майно в рахунок погашення кредитної заборгованості боржника є єдиним способом захисту прав банку, визначених умовами кредитного та іпотечного договорів та порушених відповідачами.

Статтею 3 ЦК України визначено загальні засади цивільного законодавства, зокрема, судовий захист цивільного права та інтересу, справедливість, добросовісність та розумність.

Проте, розглядаючи спір між сторонами у справі, слід виходити з того, що такі засади встановлені для всіх учасників цивільних правовідносин, а не лише для певних осіб.

Відповідно до ст. 341 ЦК України суд касаційної інстанції має право скасувати судові рішення і ухвалити нове рішення або змінити рішення, якщо застосовано закон, який не поширюється на ці правовідносини, чи не застосовано закон, який підлягав застосуванню.

Вивчивши доводи касаційної скарги та матеріали справи, колегія суддів Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що обставини справи судами встановлені, додаткового дослідження доказів чи встановлення інших фактичних обставин у справі не вимагається, однак при ухваленні рішення судом апеляційної інстанції застосовано положення закону, які не підлягали застосуванню, тому відповідно до ст. 341 ЦПК України рішення апеляційного суду Вінницької області від 31 березня 2015 року в частині відстрочення виконання цього рішення строком на два роки з дня набрання рішенням законної сили підлягає скасуванню.

Керуючись ст.ст. 335, 336, 341, 344, 346 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

в и р і ш и л а:

Касаційну скаргу публічного акціонерного товариства акціонерний банк «Укргазбанк» в особі Вінницької обласної дирекції акціонерного банку «Укргазбанк» задовольнити частково.

Рішення апеляційного суду Вінницької області від 31 березня 2015 року скасувати в частині відстрочення виконання рішення апеляційного суду Вінницької області від 31 березня 2015 року строком на два роки з дня набрання рішенням законної сили.

У задоволенні заяви ОСОБА_7, ОСОБА_6, ОСОБА_10, ОСОБА_11 про відстрочення виконання рішення суду відмовити.

Рішення оскарженню не підлягає.

Головуючий Д.Д. Луспеник
Судді:В.І. Журавель
С.Ф. Хопта
В.А. Черненко
С.П. Штелик