Справа № 369/5028/15 Головуючий у І інстанції Медвідь Н.О.
Провадження № 22-ц/780/4229/15 Доповідач у 2 інстанції ОСОБА_1
Категорія 46 16.07.2015
УХВАЛА

Іменем України

16 липня 2015 року колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Київської області в складі:

головуючого судді Даценко Л.М.,

суддів Савченка С.І., Білоконь О.В.,

при секретарі Токар Т.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 сільської ради Києво-Святошинського району Київської області на ухвалу Києво-Святошинського районного суду Київської області від 11 червня 2015 року у справі за позовом Прокурора Києво-Святошинського району Київської області в інтересах держави до ОСОБА_2 сільської ради Києво-Святошинського району Київської області, ОСОБА_3, реєстраційної служби Києво-Святошинського районного управління юстиції Київської області, треті особи ОСОБА_4, ОСОБА_5 про визнання недійсними та скасування рішень, скасування державної реєстрації та зобов"язання повернути земельну ділянку,

встановила:

У травні 2015 року Прокурор Києво-Святошинського району Київської області звернувся до суду з даним позовом в інтересах держави до ОСОБА_2 сільської ради Києво-Святошинського району Київської області, ОСОБА_3, реєстраційної служби Києво-Святошинського районного управління юстиції Київської області, треті особи ОСОБА_4, ОСОБА_5 про визнання недійсними та скасування рішень, скасування державної реєстрації та зобовязання повернути земельну ділянку.

Ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 11 червня 2015 року відмовлено представнику ОСОБА_2 сільської ради Києво-Святошинського району Київської області в заяві про залишення позову без розгляду з підстав, передбачених ст. 207 ЦПК України.

На зазначену ухвалу ОСОБА_2 сільська рада Києво-Святошинського району Київської області подала апеляційну скаргу, в якій просить її скасувати, позовну заяву Прокурора Києво-Святошинського району Київської області в інтересах держави залишити без розгляду. Посилається на порушення судом норм матеріального і процесуального права. Суд не звернув уваги на те, що прокурором помилково визначено наявність порушень інтересів держави, оскільки в даному випадку мова йде не про інтереси держави, а про інтереси територіальної громади с. Петрівське.

Перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відмовляючи в заяві про залишення позову без розгляду, суд виходив з положень рішення Конституційного Суду України від 08 квітня 1999 року № 3-рп/99 та ст. 207 ЦПК України, оскільки прокурор самостійно визначає і обгрунтовує в позовній заяві, в чому полягає порушення інтересів держави чи в чому існує загроза інтересам держави та обґрунтовує необхідність їх захисту.

Крім того, суд не вбачав підстав, передбачених ст. 207 ЦПК України, для залишення заяви без розгляду.

Такі висновки суду першої інстанції відповідають обставинам справи та вимогам закону.

Відповідно до вимог п. 2 ст. 121 Конституції України прокуратура України становить єдину систему, на яку покладаються представництво інтересів громадянина або держави в суді у випадках, визначених законом.

Згідно рішення Конституційного Суду України від 08 квітня 1999 року № 3-рп/99 прокурор або його заступник самостійно визначає і обгрунтовує в позовній заяві, в чому полягає порушення інтересів держави чи в чому існує загроза інтересам держави, і ця заява є підставою для порушення справи в суді. Під представництвом прокуратурою України інтересів держави в суді за змістом пункту 2 статті 121 Конституції України та відповідних статей процесуального закону України треба розуміти правовідносини, в яких прокурор, реалізуючи визначені Конституцією України та законами України повноваження, вчиняє в суді процесуальні дії з метою захисту інтересів держави. Ці дії включають подання прокурором до суду позовної заяви, його участь у розгляді справи за позовною заявою, а також у розгляді судом будь-якої іншої справи за ініціативою прокурора чи за визначенням суду, якщо це необхідно для захисту інтересів держави.

Відповідно до вимог ст. 36-1 Закону України «Про прокуратуру» , який діяв на час предявлення позову, представництво прокуратурою інтересів громадянина або держави в суді полягає у здійсненні прокурорами від імені держави процесуальних та інших дій, спрямованих на захист у суді інтересів громадянина або держави у випадках, передбачених законом. Підставою представництва в суді інтересів держави є наявність порушень або загрози порушень інтересів держави.

За наявності підстав, передбачених частинами другою - четвертою цієї статті, з метою представництва громадянина або держави прокурор має право в порядку, передбаченому процесуальним законом: 1) звертатися до суду з позовами (заявами, поданнями); 2) вступати у справу, порушену за позовами (заявами, поданнями) інших осіб, на будь-якому етапі розгляду; 3) ініціювати перегляд судових рішень, у тому числі у справі, порушеній за позовом (заявою, поданням) іншої особи; 4) брати участь у розгляді справ.

Обираючи форму представництва, передбачену частиною пятою цієї статті, прокурор визначає, в чому полягає порушення або загроза порушення інтересів держави чи громадянина, обґрунтовує необхідність їх захисту.

Згідно ч. 2 ст. 45 ЦПК України з метою представництва інтересів громадянина або держави в суді прокурор в межах повноважень, визначених законом, звертається до суду з позовною заявою (заявою), бере участь у розгляді справ за його позовами, а також може вступити за своєю ініціативою у справу, провадження у якій відкрито за позовом інших осіб, на будь-якій стадії її розгляду, подає апеляційну, касаційну скаргу, заяву про перегляд судового рішення Верховним Судом України, про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами.

Прокурор, який звертається до суду в інтересах держави, в позовній заяві (заяві) самостійно визначає, в чому полягає порушення інтересів держави, та обґрунтовує необхідність їх захисту, а також зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах. У разі відсутності такого органу або відсутності у нього повноважень щодо звернення до суду прокурор зазначає про це в позовній заяві і в такому разі прокурор набуває статусу позивача.

Прокурор, який звертається до суду з метою представництва інтересів громадянина або держави в суді (незалежно від форми, в якій здійснюється представництво), повинен обґрунтувати наявність підстав для здійснення такого представництва, передбачених частинами другою або третьою статті 25 Закону України "Про прокуратуру". Для представництва інтересів громадянина в суді прокурор також повинен надати документи, що підтверджують недосягнення повноліття, недієздатність або обмежену дієздатність відповідного громадянина, а також письмову згоду законного представника або органу, якому законом надано право захищати права, свободи та інтереси відповідної особи, на здійснення ним представництва. Невиконання прокурором вимог щодо надання суду обґрунтування наявності підстав для здійснення представництва інтересів громадянина або держави в суді має наслідком застосування положень, передбачених статтею 121 цього Кодексу.

Як убачається з позовної заяви, Прокурор Києво-Святошинського району Київської області звернувся до суду з даним позовом в інтересах держави до ОСОБА_2 сільської ради Києво-Святошинського району Київської області, ОСОБА_3, реєстраційної служби Києво-Святошинського районного управління юстиції Київської області, треті особи ОСОБА_4, ОСОБА_5 про визнання недійсними та скасування рішень, скасування державної реєстрації та зобовязання повернути земельну ділянку.

Статтею 207 ЦПК України передбачено підстави для залишення заяви без розгляду. Однак, відповідач ОСОБА_2 сільська рада Києво-Святошинського району Київської області у своїй заяві про залишення позову без розгляду не навела підстав, передбачених ст. 207 ЦПК України, для залишення позову без розгляду.

З урахуванням наведеного, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про відмову в задоволенні заяви про залишення позову без розгляду, виходячи з положень рішення Конституційного Суду України від 08 квітня 1999 року № 3-рп/99 та ст. 207 ЦПК України, оскільки прокурор самостійно визначає і обгрунтовує в позовній заяві, в чому полягає порушення інтересів держави чи в чому існує загроза інтересам держави та обґрунтовує необхідність їх захисту. Крім того, відсутні підстави, передбачені ст. 207 ЦПК України, для залишення заяви без розгляду.

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку, що доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду, ухвала суду першої інстанції відповідає обставинам справи, постановлена з додержанням норм матеріального і процесуального права і підстав, передбачених ст. ст. 312 ЦПК України для її скасування, не вбачає.

Керуючись ст. ст. 303, 307, 311-312, 313-315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

ухвалила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 сільської ради Києво-Святошинського району Київської області відхилити.

Ухвалу Києво-Святошинського районного суду Київської області від 11 червня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий

Судді