ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
провадження № 2/753/1126/15
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"27" березня 2015 р.Дарницький районний суд м. Києва в складі:

головуючого - судді Сирбул О.Ф.

при секретарі - Семенченко Я.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, третя особа: орган опіки та піклування Дарницької районної в м. Києві державної адміністрації про усунення перешкод в користуванні будинком та виселення,-

встановив:

У листопаді 2014 року позивач ОСОБА_2 (надалі - Позивач) звернулася до суду з позовом до ОСОБА_3 (надалі - Відповідач), третя особа: орган опіки та піклування Дарницької районної в м. Києві державної адміністрації про усунення перешкод в користуванні будинком та виселення.

В обґрунтування позовних вимог посилалася на те, що вона є власником 18/100 частин житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1. В зазначеному будинку зареєстровані три особи, вона з дитиною та колишній чоловік. Відповідно до рішення Дарницького районного суду м. Києва від 13.08.2010 р. шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 розірвано таВідповідачем чиняться перешкоди позивачу у користуванні її правом частої власності 18/100 частин житлового будинку, як власника, Відповідач не сплачує комунальні послуги за користуванням житловим приміщенням, постійно влаштовує сварки, застосовує психологічне насилля як до неї так і до сина, псує речі.

В позовних вимогах просила суд зобов'язати ОСОБА_3 не чинити перешкод у користуванні належними ОСОБА_2 на праві приватної власності 18/100 частин житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1, виселити ОСОБА_3 з вказаного будинку та стягнути судові витрати.

Відповідно до ст. ст. 15, 16 Цивільного кодексу України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства, та має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_2 та її представник ОСОБА_5 позовні вимоги підтримала з викладених підстав та просили позов задовольнити в повному обсязі.

В судовому засіданні відповідач ОСОБА_3 проти позову заперечував та просив відмовити у його задоволенні.

В судовому засіданні представник третьої особи органу опіки та піклування Дарницької районної в м. Києві державної адміністрації - Козлюк Леся Іванівна позовні вимоги підтримала та просила позов задовольнити у повному обсязі.

Заслухавши пояснення позивача, представника позивача, заперечення відповідача, представника третьої особи, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

Суд в межах заявлених позовних вимог та наданих доказів сторонами по справі встановив наступні факти та правовідносини.

Згідно ст. 47 Конституції України кожен має право на житло. Держава створює умови за яких кожний громадянин матиме змогу побудувати житло, придбати його у власність, взяти в оренду.

Ніхто не може бути позбавлений житла інакше як на підставі закону чи за рішенням суду.

Судом встановлено, що відповідно до договору дарування 18/100 частин житлового будинку від 24.07.2002 р. ОСОБА_2 є власником 18/100 частин житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 14).

31 липня 2002 року комунальним підприємством Київське бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності на об'єкти нерухомого мана зареєстровано право власності Позивача на 18/100 частин житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1, що підтверджується реєстраційним написом про реєстрацію права власності на нерухоме майно № 22405 від 31.07.2002 р.

Відповідно до Довідки форми № 3 виданої ЖЕД № 205 від 28.10.2014 р. № 182 у зазначеному будинку зареєстровані три особи: ОСОБА_2, ОСОБА_7, ОСОБА_3 (а.с. 17).

Сторони перебували у шлюбі. Від шлюбу є дитина ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 11).

Відповідно до рішення Дарницького районного суду м. Києва від 13.08.2010 р. шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 розірвано (а.с. 9).

Судом встановлено, що відповідачем чиняться перешкоди позивачу у користуванні його правом частої власності 18/100 частин житлового будинку, як власника, відповідач не сплачує комунальні послуги за користуванням житловим приміщенням, постійно влаштовує сварки, застосовує психологічне насилля як до неї так і до сина, псує речі. Позивач звертався до правоохоронних органів, суду, що підтверджується численними відповідями Дарницького районного управління в м. Києві, постановами про відмову в порушенні кримінальної справи, постановами Дарницького районного суду м. Києва про притягнення до адміністративного правопорушення (а.с. 19- 37, 77-80).

Так, відповідно до показань свідка ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_2, допитаного в судовому засіданні, відповідач б'є вікна, пошкоджує двері, перелізає через огорожу до житлового будинку. Свідок знає сторін приблизно з 1995 року. ОСОБА_3 зловживає спиртними напоями, вчиняє бійки, скандали, вигоняє з будинку позивача та сина. Кожен тиждень п'є, телевізор розбив, вікна розкручує. На виклики міліції не реагує. Постійно психологічно травмує ОСОБА_2 та дитину.

Відповідно до ч. 3 ст. 47 Конституції України позбавити громадянина житла можливо лише на підставі закону за рішенням суду.

Відповідно до ст. 109 Житлового кодексу України виселення із займаного жилого приміщення допускається з підстав, установлених законом.

Згідно до ст. 319 Цивільного кодексу України власник майна володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Згідно до ст. 321 Цивільного кодексу України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Відповідно до ст. 391 Цивільного кодексу України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Приписами ч. 1 ст. 156 ЖК України передбачено, що члени сім'ї власника будинку, що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку, якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування жилим приміщенням.

Відповідно до ч. 4 ст. 156 ЖК України до членів сім'ї власника будинку (квартири) належать особи, зазначені в частині другій ст. 64 ЖК України.

Підстави виселення членів сім'ї власника будинку передбачені статтею 157 ЖК України та ч. 1 ст. 116 ЖК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 116 ЖК України виселення може мати місце, якщо наймач, члени його сім'ї або інші особи, які проживають разом з ним, систематично руйнують чи псують жиле приміщення, або використовують його не за призначенням, або систематичним порушенням правил співжиття роблять неможливим для інших проживання з ними в одній квартирі чи в одному будинку, а заходи запобігання і громадянського впливу виявились безрезультатними, виселення винних на вимогу власнику або інших заінтересованих осіб проводиться без надання іншого жилого приміщення.

Згідно п. 17 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України» № 2 від 12.04.1985 р. при вирішенні справ про виселення на підставі ст.116 ЖК осіб, які систематично порушують правила співжиття і роблять неможливим для інших проживання з ними в одній квартирі або будинку, слід виходити з того, що при триваючій антигромадській поведінці виселення винного може статися і при повторному порушенні, якщо раніше вжиті заходи попередження або громадського впливу не дали позитивних результатів. Маються на увазі, зокрема, заходи попередження, що застосовуються судами, прокурорами, органами внутрішніх справ, адміністративними комісіями виконкомів, а також заходи громадського впливу, вжиті на зборах жильців будинку чи членів ЖБК, трудових колективів, товариськими судами й іншими громадськими організаціями за місцем роботи або проживання відповідача (незалежно від прямих вказівок з приводу можливого виселення).

Приписами ч. 1 ст. 60 ЦПК України встановлено, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Суд, дослідивши матеріали справи, вислухавши осіб, які приймали участь у справі приходить до висновку, що позовні вимоги під час розгляду справи позивачем доведені, ґрунтуються на вимогах закону та підлягають задоволенню в повному обсязі.

Відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Оскільки позов задовольняється, з відповідача на користь позивача повинна бути стягнена сума сплаченого судового збору в розмірі 243,60 грн. (а.с. 1).

Керуючись ст. ст.ст. 64, 109, 116, 156, Житлового кодексу Української РСР, ст.ст. 15, 16, 319, 321 ЦК України, на підставі ст.ст. 10, 11, 27, 60, 212-215, 226 Цивільного процесуального кодексу України, на підставі, суд, -

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_2 до ОСОБА_3, третя особа: орган опіки та піклування Дарницької районної в м. Києві державної адміністрації про усунення перешкод в користуванні будинком та виселення - задовольнити.

Зобов'язати ОСОБА_3 (ІНФОРМАЦІЯ_3, ідентифікаційний номер НОМЕР_1) не чинити перешкод у користуванні належними ОСОБА_2 на праві приватної власності 18/100 частин житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1.

Виселити ОСОБА_3 (ІНФОРМАЦІЯ_3, ідентифікаційний номер НОМЕР_1) з будинку за адресою: АДРЕСА_1 без надання іншого житла.

Стягнути з ОСОБА_3 (ІНФОРМАЦІЯ_3, ідентифікаційний номер НОМЕР_1) на користь ОСОБА_2 (ІНФОРМАЦІЯ_4, ідентифікаційний номер НОМЕР_2) судовий збір в розмірі 243,60 (двісті сорок три) гривні 60 копійок.

Рішення може бути оскаржено до Апеляційного суду м. Києва через Дарницький районний суд м. Києва шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення. У разі якщо рішення було проголошено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.

Суддя: