У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 травня 2015 року м. Рівне

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Рівненської області в складі суддів: Бондаренко Н.В., Малько О.С., Шимківа С.С.,

секретар судового засідання: Пиляй І.С.

розглянула у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Комунального підприємства "Березневодоканал" на рішення Березнівського районного суду Рівненської області від 11 березня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Комунального підприємства "Березневодоканал" про стягнення заробітної плати,

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представників сторін, перевіривши матеріали справи, колегія суддів, -

в с т а н о в и л а :

Рішенням Березнівського районного суду Рівненської області від 11 березня 2015 року позов ОСОБА_1 до КП "Березневодоканал" про визнання незаконними наказів, стягнення заробітної плати задоволено.

Поновлено ОСОБА_1 строк звернення до суду щодо вимог визнання незаконними наказів від 2 січня 2013 року № 1-од та від 2 січня 2014 року № 1-од.

Визнано незаконними накази по КП "Березневодоканал": від 2 січня 2013 року № 1-од в частині встановлення головному інженеру ОСОБА_1 посадового окладу в розмірі 2250 грн. та від 2 січня 2014 року № 1-од в частині встановлення головному інженеру ОСОБА_1 посадового окладу в розмірі 2250 грн.

Стягнуто з КП "Березневодоканал" на користь ОСОБА_1 заробітну плату в розмірі 20 232 грн. 77 коп. та доплату за виконання обов'язків інженера з охорони праці в розмірі 2 447 грн. 78 коп., всього 22 680 грн. 55 коп.

Рішення в частині присудження виплати заробітної плати за один місяць допущено до негайного виконання.

Стягнуто з КП "Березневодоканал" судові витрати в дохід держави в розмірі 243 грн. 60 коп.

В поданій апеляційній скарзі КП "Березневодоканал" вказує, що рішення суду є незаконним та необґрунтованим, ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права, неповним з'ясуванням всіх фактичних обставин справи та невідповідністю висновків суду обставинам справи.

Зазначає, що заборгованість по заробітній платі була лише з вересня по жовтень 2011 року, тому немає підстав вважати, що у 2013- 2014 роках ОСОБА_1 було тяжко зорієнтуватися в розмірі щомісячного посадового окладу через заборгованість по заробітній платі.

Доводить, що продовження виконання своїх трудових обов'язків ОСОБА_1 після зміни істотних умов праці є його згодою на зміну таких умов, а саме зменшення посадового окладу.

Вважає необгрунтованим поновлення ОСОБА_1 строку на звернення до суду щодо вимог про визнання незаконним наказів від 2 січня 2013 року №1-од та від 2 січня 2014 року № 1-од з тих підстав, що позивачу було достовірно відомо про зменшення йому заробітної плати ще 1 листопада 2012 року, оскільки він неодноразово звертався в бухгалтерію для звірки про залишки заробітної плати, належав до керівного складу підприємства та постійно був присутній на щоденних нарадах інженерно-технічного персоналу, не одноразово виконував обов'язки директора підприємства та знав про всі розпорядження і накази по підприємству.

Судом стягнуто нараховану позивачем суму без врахування всіх податків та зборів в загальній кількості 21,1 % від заробітної плати.

Крім того, суд не врахував тих обставин, що позивач працював певний період на 6 годинному робочому дні та перебував на лікарняному, в зв'язку з чим його заробітна плата не була щомісяця однаковою.

Помилковим є висновок суду про те, що надбавка до посадового окладу за виконання обов'язків інженера з охорони праці в сумі 337 грн. 50 коп. позивачу не виплачувалася, оскільки, як видно із довідки про заробітну плату ОСОБА_1, зазначена доплата до заробітної плати з розрахунку 15 % від окладу щомісяця нараховувалася та виплачувалася позивачу своєчасно.

З наведених підстав просить скасувати рішення Березнівського районного суду від 11 березня 2015 року та закрити провадження у справі.

Апеляційна скарга підлягає відхиленню, виходячи з наступних підстав.

Встановлено, що ОСОБА_1 з 20.12.2010року по 8.12.2014року перебував з відповідачем у трудових відносинах, працював на посаді головного інженера.

Наказами по підприємству № 1-од від 2 січня 2013 рок та № 1- од від 2 січня 2014 року "Про затвердження штатного розпису" ОСОБА_1 було зменшено посадовий оклад з 3119 грн. 82 коп. до 2250 грн., починаючи з 1 січня 2013 року. Підставою їх видачі є підвищення мінімальної заробітної плати.

Наказом № 59-од від 20 травня 2013 року на головного інженера ОСОБА_1 покладено обов'язки інженера з охорони праці з проведенням щомісячної доплати до заробітної плати у розмірі 15 % від окладу.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач в порушення норм ст.32 та ст. 103 КЗпП України за два місяці не повідомив ОСОБА_1 про зміну умов його оплати праці в бік погіршення у зв'язку із змінами в організації виробництва та праці. В зв'язку з даними обставинами вважав необхідним стягнути з відповідача на користь позивача різницю між встановленим штатним розписом посадовим окладом з 1.12.2012р. в розмірі 3119 грн. 82 коп. та фактично ним нарахованим та сплаченим в розмірі 2250грн. за період з 1.01.2013р. по день звільнення та різницю між встановленою надбавкою в розмірі 15% від посадового окладу в сумі 3119,820грн. та фактично її нарахованою та виплаченою.

Такі висновки відповідають обставинам справи та ґрунтуються на вимогах закону.

Відповідно до ст. 103 КЗпП України про нові або зміну діючих умов оплати праці в бік погіршення власник або уповноважений ним орган повинен повідомити працівника не пізніш як за два місяці до їх запровадження або зміни.

Статтею 32 КЗпП України встановлено, що до істотних умов праці, зокрема, відносяться: системи та розміри оплати праці, пільги, режим роботи, встановлення або скасування неповного робочого часу, суміщення професій, зміна розрядів і найменування посад та інші. Частиною 3 цієї статті визначено, що про зміну істотних умов праці працівник повинен бути повідомлений не пізніше ніж за два місяці.

Зміна істотних умов праці без згоди працівника допускається тільки у випадках зміни в організації виробництва і праці. Якщо ж змін в організації виробництва і праці немає, власник не вправі у односторонньому порядку змінювати істотні умови праці.

В пункті 12 постанови Пленуму Верховного Суду України № 13 від 24 грудня 1999 року "Про практику застосування судами законодавства про оплату праці" роз'яснено, що оскільки при зміні систем та розмірів оплати праці у зв'язку зі змінами в організації виробництва і праці (ч.3 ст.32 КЗпП), введенні нових або зміні діючих умов оплати праці у бік погіршення (ст.103 КЗпП) роботодавець повинен повідомити про це працівника не пізніше ніж за два місяці до їх запровадження, порушення цього строку може бути підставою для задоволення вимог працівника про оплату праці згідно з попередніми умовами за період, на який було скорочено зазначений строк попередження.

Підвищення розміру мінімальної плати, що було підставою для винесення наказів № 1-од від 2 січня 2013 рок та № 1- од від 2 січня 2014 року "Про затвердження штатного розпису" не є змінами в організації виробництва і праці та відповідачем не надано жодних доказів на підтвердження факту попередження позивача за два місяця про зміну умов оплати праці в бік погіршення, а тому вказані накази є незаконними та порушують трудові права позивача.

Доводи апеляційної скарги щодо безпідставного поновлення судом строку на оскарження наказів не заслуговують на увагу, оскільки роботодавець не довів, що працівник належним чином був повідомлений про зміни в його оплаті праці в бік погіршення.

Суд першої інстанції прийшов до обґрунтованого висновку про необхідність стягнення з відповідача на користь позивача різниці між встановленим штатним розписом посадовим окладом з 1.12.2012р. в розмірі 3119 грн. 82 коп. та фактично ним нарахованим в розмірі 2250грн. за період з 1.01.2013р. по день звільнення та, в зв'язку з цим, стягнення різниці між встановленою надбавкою в розмірі 15% від посадового окладу в сумі 3119,820грн. та фактично її нарахованою.

Покликання відповідача на невірне визначення стягнутих сум є безпідставними, оскільки в порядку ст.60 ЦПК України, ні в суді першої інстанції, ні при апеляційному розгляді ним не надано свого розрахунку боргу, який би спростовував суми нараховані позивачем.

З наданої відповідачем довідки про посадовий оклад ОСОБА_1 та доплату за виконання обов'язків інженера по охороні праці за період з січня 2013 року по грудень 2014 року №77 від 19 березня 2015 року, яка прийнята апеляційним судом до матеріалів справи як доказ вбачається, що нарахування та виплата заробітної плати відповідачем проводилась виходячи із посадового окладу в розмірі 2250грн. в місяць.

ОСОБА_1 в період з 15 листопада 2012 року по 14.03.2013р. встановлений неповний робочий день тривалістю 6 годин на день з оплатою праці за фактично відпрацьований час, про що від був повідомлений належним чином. (а.с.17)

Із зазначеної вище довідки також вбачається, що з 26.06.2013р. по 6.07.2013р. позивач перебував на лікарняному. З 2.12.2013р. по 16.03.2014р. йому був встановлений неповний робочий день тривалістю 7 годин в день, однак належні докази про те, що він повідомлявся про зміну тривалості робочого часу та, відповідно оплати праці в матеріалах справи відсутні, а тому розрахунок його посадового окладу та надбавки має розраховуватись виходячи із 8-годинного робочого дня.

За таких обставин, розмір різниці між встановленим посадовим окладом та фактично ним нарахованим помісячно, згідно наданої відповідачем довідки становить:

січень 2013р.-527,97грн.(1366.07х100:2250=60,71%; 3119.82х60.71%=1894,04-1366.07);

лютий 2013р.-652,37грн.(1687.5х100:2250=75%;3119.82х75%=2339.87-1687.5);

березень 2013р. -782,39грн.(2023.58х100:2250+89,94%;3119.82х89.94%=2805.97-2023.58)

квітень та травень2013р.- по 869.82грн. (3119.82-2250);

червень 2013р.-726.66грн.(1879.33х100:2250=83.53%;3119.82х83.53%=2605.99-1879.33);

липень 2013р.-682.25грн.(1764.94х100:2250=78.44%;3119.82х78.44%=2447.19-1764.94);

серпень, вересень, жовтень та листопад 2013р. по 869.82грн. (3119.82-2250);

грудень 2013р. -1163.34грн.(3119.82-1956.48); всього за 2013р.-9753.9грн.

січень 2014р. -1230,89грн. (3119.82-1888.93);

лютий 2014р.-1235.89грн. (3119.82-1883.93);

березень 2014р.-993.57грн. (3119.82-2126.25);

з квітня по листопад 2014р.- по 869.82грн. (3119.82-2250);

грудень 2014-227грн.(586.96х100:2250=26.09%;3119.82х26.09%=813.96-586.96), всього за 2014р. -10645.91грн.

Розмір різниці між встановленою надбавкою до посадового окладу та фактично нарахованою помісячно, згідно наданої відповідачем довідки становить:

травень 2013р.-68.52грн.(177.63х100:2250=7.89%;3119.82х7.89%=246.15-177.63);

червень 2013р.-109.01грн.(281.9х100:2250=12,53%;3119.82х12.53%=390.91-281.90);

липень 2013-102.46грн.(264.74х100:2250=11.77%;3119.82х11.77%=367.2-264.74);

серпень, вересень, жовтень та листопад 2013р. по 130.47грн.(3119.82х15%=467.97-337.5);

грудень 2013р. -174.5(467.97-293.47), всього за 2013р.-1106.84грн.

січень та лютий 2014р.- по 184.63грн.грн. (467.97-283.34);

березень 2014р. -149.03грн. (467.97-318.94 );

квітень 2014р.-130.47грн. (467.97-337.5);

травень2014р.- 129.47грн. (467.97-338.5);

червень 2014р.-128.47грн.( 467.97-339.5);

липень 2014р.-127.47грн. ( 467.97-340.5);

серпень 2014р.-126.47грн. ( 467.97-341.5);

вересень 2014р.-125.47грн. ( 467.97-342.5);

жовтень 2014р. 124.47грн. ( 467.97-343.5);

листопад 2014р. 123.47грн. ( 467.97-344.5);

грудень 2014р. 33.94грн.(88.04х100:2250=3.91%;3119.82х3.91%=121.98-88.04), всього за 2014р.-1537.99грн.

Таким чином, за період з 1 січня 2013 року по 8 грудня 2014 року ОСОБА_1 мав бути нарахований посадовий оклад в загальному розмірі 20399грн. 81 коп., а надбавка до посадового окладу за період з 20.05.2013р. по 8.12.2014р.- 2644,83грн. Ці суми є більшими ніж стягнув суд, позивач погодився з рішення суду та в апеляційному порядку його не оскаржував. Враховуючи диспозитивність судового процесу, апеляційний суд не може вийти за межі позовних вимог.

Покликання відповідача на стягнення судом сум без вирахування з них всіх податків та внесків не ґрунтується на роз'ясненнях, наведених в абзаці 5 п.6 Постанови Пленуму Верховного Суду України „Про практику застосування судами законодавства про оплату праці" № 13 від 24 грудня 1999 року, відповідно до яких справляння і сплата прибуткового податку з громадян є відповідно обов'язком роботодавця та працівника, суд визначає зазначену суму без утримання цього податку й інших обов'язкових платежів, про що зазначає в резолютивній частині рішення.

Рішення суду першої інстанції відповідає вимогам закону, підстави для його скасування відсутні.

Керуючись ст.ст.303,307,309,313,314,315,317,319,325 ЦПК України, ст.ст.32,103 КЗпП України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу Комунального підприємства "Березневодоканал" відхилити.

Рішення Березнівського районного суду Рівненської області від 11

березня 2015 року залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Судді: Бондаренко Н.В.

Малько О.С.

Шимків С.С.