Справа № 344/4286/13-ц
Провадження № 22-ц/779/955/2015
Головуючий у 1 інстанції Пастернак І.А.
Суддя-доповідач ОСОБА_1
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 квітня 2015 року м. Івано-Франківськ

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Івано-Франківської області в складі:

головуючого-судді Фединяка В.Д.

суддів: Горблянського Я.Д.,Матківського Р.Й.

секретаря Петріва Д.Б.

з участю представника ПАТ«Банк «Київська Русь» ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом публічного акціонерного товариства «Банк «Київська Русь» до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором, за позовом ОСОБА_3 до публічного акціонерного товариства «Банк «Київська Русь» про визнання недійсним кредитного договору, за апеляційною скаргою публічного акціонерного товариства «Банк «Київська Русь» в особі представника ОСОБА_4, на ухвалу Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 16 січня 2015 року та рішення цього ж суду від 25 березня 2015 року, -

в с т а н о в и л а :

Рішенням Івано-Франківського міського суду від 27 травня 2014 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Івано-Франківської області від 17 липня 2014 року, у задоволенні первісного позову ПАТ «Банк «Київська Русь» відмовлено, зустрічні позовні вимоги ОСОБА_3 задоволено. Визнано недійсним кредитний договір № 2406-04-08-2, укладений 26 березня 2008 року між ПАТ «Банк «Київська Русь» та ОСОБА_3. Стягнуто із ПАТ «Банк «Київська Русь» на користь ОСОБА_3 витрати на правову допомогу в розмірі 1 000 грн. та 114 грн. 70 коп. судового збору.

Ухвалою Колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 03 грудня 2014 року рішення Івано-Франківського міського суду від 27 травня 2014 року та ухвалу апеляційного суду Івано-Франківської області від 17 липня 2014 року в частині вирішення вимог про відшкодування витрат на правову допомогу скасовано. Справу за позовом публічного акціонерного товариства «Банк «Київська Русь» до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором, за позовом ОСОБА_3 до публічного акціонерного товариства «Банк «Київська Русь» про визнання недійсним кредитного договору у вказаній частині передано на новий розгляд до суду першої інстанції.

В іншій частині рішення Івано-Франківського міського суду від 27 травня 2014 року та ухвалу апеляційного суду Івано-Франківської області від 17 липня 2014 року залишено без змін.

Ухвалою Івано-Франківського міського суду від 16 січня 2015 року задоволено клопотання ОСОБА_5 і допущено адвоката ОСОБА_6 до участі у розгляді цієї справи в частині стягнення витрат на правову допомогу в розмірі 1000 грн.

Рішенням Івано-Франківського міського суду від 25 березня 2015 року стягнуто із ПАТ «Банк «Київська Русь» на користь ОСОБА_3 витрати на правову допомогу в розмірі 1000 грн.

В апеляційній скарзі на ухвалу суду про допущення адвоката до участі у розгляді справи та на рішення суду ПАТ «Банк «Київська Русь» в особі представника ОСОБА_4 ставиться питання про скасування зазначених рішень суду та відмовити ОСОБА_5 у стягненні витрат понесених на правову допомогу, посилаючись на порушення судом норм процесуально права та неправильним застосуванням норм матеріального права. Вважає, що адвокат незаконно приймав участь в розгляді справи як фахівець в галузі права, тому відповідно ч.ч.1,2 ст. 56 ЦПК України немає підстав для стягнення понесені витрати на правову допомогу.

У судовому засіданні представник ПАТ «Банк «Київська Русь» підтримав доводи апеляційної скарги , просить задовольнити цю скаргу.

ОСОБА_5 в судове засідання не зявився, хоч про час і місце розгляду справи був повідомлений у встановленому законом порядку, що відповідно ч. 2 ст. 305 ЦПК України не перешкоджає розгляду справи у його відсутності.

Заслухавши доповідь судді, пояснення осіб, які беруть участь у справі, дослідивши матеріали справи та перевіривши відповідно до ст. 303 ЦПК України наведені у скарзі доводи, колегія суддів дійшла висновку про часткове задоволення апеляційної скарги з таких підстав.

Стягуючи на користь ОСОБА_3 1000 грн. витрат на правову допомогу, суд першої інстанції виходив з того, що на підставі укладеного договору та ордеру від 17 вересня 2013 року адвокат ОСОБА_6 надавав позивачу правову допомогу як представник позивача, на виконання зазначених обовязків як представник позивача шість разів приймав участь розгляді цієї справи, оплачені витрати на правову допомогу документально підтверджені та не перевищують розмір встановлений ст.1 Закону України «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах».

Висновок суду відповідає вимогам закону і матеріалам справи.

Судом встановлено, що 17 вересня 2013 року ОСОБА_3 із адвокатом ОСОБА_6 уклав договір про надання правових послуг, на підставі цього договору адвокат видав Ордер серія ІФ №011966 від 17 вересня 2013 року про надання правової допомоги. Відповідно до п.2.1 укладеного договору про надання правових послуг адвокат як представник позивача, згідно ст.ст.27,31 ЦПК України представляв інтереси позивача при розгляді справи за позовом публічного акціонерного товариства «Банк «Київська Русь» до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором, за позовом ОСОБА_3 до публічного акціонерного товариства «Банк «Київська Русь» про визнання недійсним кредитного та надавав позивачу правову допомогу (а.с.40,41).

Платіжною квитанцією №0053555 від 17 вересня 2013 року підтверджується, що ОСОБА_3 передав адвокату ОСОБА_6 згідно із умовами вищезазначеного договору 1000 грн.(а.с.42).

Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Згідно із п. 2 ч. 3 ст. 79 ЦПК України витрати на правову допомогу належать до судових витрат.

Відповідно до ст. 84 ЦПК витрати, пов'язані з оплатою правової допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права, несуть сторони, крім випадків надання безоплатної правової допомоги. Граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу встановлюється законом.

Статтею 1 Закону України від 20 грудня 2011 року N 4191-VI "Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах" встановлено, що розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних справах, в яких така компенсація виплачується стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, іншою стороною, а в адміністративних справах - суб'єктом владних повноважень, не може перевищувати 40 відсотків встановленої законом мінімальної заробітної плати у місячному розмірі за годину участі особи, яка надавала правову допомогу, в судовому засіданні, під час вчинення окремих процесуальних дій позасудовим засіданням та під час ознайомлення з матеріалами справи в суді, що визначається у відповідному судовому рішенні.

Також встановлено, що адвокат ОСОБА_6 як представник позивача за фактичним договором про надання правової допомоги шість разів брав участь в судовому засіданні, вчиняв окремі процесуальні дії позасудовим засіданням готував клопотання про обєднання позовів під час ознайомлення з матеріалами справи в суді та готував адвокатський запит (а.с.43,50,77,96,114,124,100).

Розмір відшкодування судових витрат на правову допомогу, яка відповідно вимог вищевказаного Закону не перевищує граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних справах представник «Банк «Київська Русь» не оспорює.

Суд відхиляє доводи апеляційної скарги про те, що адвокат незаконно приймав участь у цій справі і надана ним правова допомога не підлягає оплаті, так як спростовується п.2.1 укладеного договору про надання правових послуг, що адвокат як представник позивача, згідно ст.ст.27,31 ЦПК України представляв інтереси позивача в даній справі.

Разом з тим, підлягає скасуванню ухвала Івано-Франківського міського суду від 16 січня 2015 року, якою допущено адвоката ОСОБА_6 до участі в розгляді цієї справи в частині стягнення витрат на правову допомогу в розмірі 1000 грн., оскільки він надавав правову допомогу особа, не як фахівець у галузі права відповідно ст.56 ЦПК України, а як адвоката - представника позивача, що посвідчуються договором, який за змістом ч. 4 ст. 42 Цивільного процесуального кодексу України є самостійною та достатньою підставою для представництва інтересів позивача.

Згідно п.2 ч.1ст.312 ЦПК України розглянувши скаргу на ухвалу суду першої інстанції, апеляційний суд змінює або скасовує ухвалу суду першої інстанції і постановляє ухвалу з цього питання, якщо воно було вирішено судом першої інстанції з порушенням норм процесуального права або при правильному вирішенні було помилково сформульовано суть процесуальної дії чи підстави її застосування.

Враховуючи наведене, оскаржувана ухвала підлягає скасуванню з постановленням нової ухвали про відмову ОСОБА_3 у задоволенні заяви про допуск адвоката до участі у справи в якості особи, яка надає правову допомогу.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 307, 308, 312 315, 317 ЦПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу публічного акціонерного товариства «Банк «Київська Русь» в особі представника ОСОБА_4 на ухвалу Івано-Франківського міського суду від 16 січня 2015 року задовольнити й скасувати зазначену ухвалу та відмовити ОСОБА_3 у задоволенні заяви про допуск адвоката ОСОБА_6 до участі у справи в якості особи, яка надає правову допомогу.

Рішення Івано-Франківського міського суду від 25 березня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає чинності з моменту проголошення, однак може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ з часу набрання законної сили.

Головуючий В.Д.Фединяк

Судді: Я.Д.Горблянський

ОСОБА_7