АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 214/6469/14-ц 22-ц/774/441/К/15
Справа 214/6496/14-ц Головуючий в І інстанції
Категорія 45 (ІІІ) Ковтун Н. Г.
№22-ц/774/441/К/15 Доповідач - Соколан Н.О.
РІШЕННЯ

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 березня 2015 року колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області в складі:

Головуючого судді: Соколан Н. О.,

суддів: - Бондар Я. М., Зубакової В. П.

при секретарі: - Трофименко О. О.

за участю: позивача ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кривому Розі цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_6 на рішення Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу від 17 грудня 2014 року у справі за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_6 про зняття з реєстраційного обліку та стягнення витрат за комунальні послуги, -

В С Т А Н О В И Л А:

В липні 2014 року ОСОБА_5 звернулась до суду із позовом до ОСОБА_6, в обґрунтування якого зазначила, що відповідач - її колишній чоловік, зареєстрований в АДРЕСА_1, власником якої є позивач. З вересня 2013 року ОСОБА_6 не проживає в її квартирі, виїхав проживати в будинок батьків, але добровільно знятись з реєстрації не бажає, тому вона просить зняти відповідача з реєстраційного обліку, а також стягнути з відповідача витрати за комунальні послуги в розмірі 258, 42 грн., які вона сплатила за нього.

Рішенням Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу від 17 грудня 2014 року в позовні вимоги ОСОБА_5 задоволено частково.

Знято ОСОБА_6 з реєстраційного обліку в квартирі АДРЕСА_1.

Стягнуто з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_5 230,80 грн. витрат на оплачені житлово-комунальні послуги та 243, 60 грн. судового збору.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

В апеляційній скарзі ОСОБА_6 ставить питання про скасування рішення суду та ухвалення нового рішення про часткове задоволення позовних та стягнення з нього заборгованості по оплаті житлово-комунальних послуг в сумі 230,80 грн. та судових витрат. Вважає, що суд першої інстанції не звернув уваги на те, що позивач просила стягнути заборгованість на обох осіб, які проживають у квартирі; він фактично не мешкає у житлі, оскільки ОСОБА_5 перешкоджає йому у доступі до помешкання; судовий збір з відповідача стягнуто незаконно, оскільки він жодним чином не порушував прав позивача.

В запереченнях на апеляційну скаргу ОСОБА_7 просить апеляційну скаргу відхилити, а рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Як встановлено судом першої інстанції, згідно Свідоцтва про право особистої власності від 27.12.1991 року ОСОБА_5 належить квартира АДРЕСА_1. Згідно довідки ЖБК "Супутник-5", в зазначеному помешканні зареєстрований з 30.10.2000 року відповідач ОСОБА_6 Актом від 19.07.2014 року встановлено, що відповідач не проживає у АДРЕСА_1.

Задовольняючи позовні вимоги щодо зняття з реєстрації відповідача, суд першої інстанції виходив із того, що відповідач понад рік без поважних причин не проживає в квартирі позивача, тому втратив право на користування квартирою.

Колегія суддів не погоджується з таким висновком, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 386 ЦК України, власник може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення дій які можуть порушити його право та усунення перешкод в користуванні власністю.

У відповідності до ч. 1 ст. 109 ЖК Української РСР, виселення із займаного жилого приміщення допускається з підстав, установлених законом. Виселення проводиться в добровільно або в судовому порядку.

В результаті визнання судом особи такою, що втратила право користування житлом, зняття з реєстрації передбачено ст. 7 Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні" без додаткового ухвалення рішення суду.

Оскільки, як вбачається з позовної заяви, ОСОБА_5 не ставила питання про виселення ОСОБА_6 з належного їй житлового приміщення, її вимоги про зняття відповідача з реєстраційного обліку не підлягають задоволенню.

В апеляційній скарзі відповідач ОСОБА_6 не ставить питання про скасування рішення в частині зняття його з реєстрації в спірній квартирі, однак, відповідно до положень ч. 3 ст. 303 ЦПК України, апеляційний суд не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права, які є обов'язковою підставою для скасування рішення.

За таких обставин колегія суддів приходить до висновку про необхідність скасування рішення суду першої інстанції про необхідність скасування рішення суду першої інстанції в частині зняття відповідача з реєстраційного обліку та ухвалення в цій частині нового рішення про відмову в задоволенні позовних вимог.

Разом з тим, вирішуючи питання про стягнення з відповідача 1/2 частини сплачених комунальних платежів, суд вірно встановив обставини справи та дійшов правильного висновку про необхідність задоволення цих позовних вимог.

Колегія суддів погоджується з таким висновком, виходячи з наступного.

Частинами 1,3,4 ст. 156 ЖК УССР встановлено, що члени сім'ї власника жилого будинку (квартири), які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку (квартири), якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. Повнолітні члени сім'ї власника зобов'язані брати участь у витратах по утриманню будинку (квартири) і придомової території та проведенню ремонту.

Згідно ст. 20 Закону України "Про житлово-комунальні послуги", споживач зобов'язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

Відповідно до квитанцій про оплату комунальних послуг (а.с.13-17), позивач ОСОБА_5 внесла оплату за послуги газопостачання та вивіз сміття з вересня 2013 року по червень 2014 року по АДРЕСА_1 на загальну суму 461,59 грн. Оскільки у помешканні зареєстровані лише сторони по справі, суд першої інстанції дійшов законного та обґрунтованого висновку про необхідність стягнення з відповідача половини платежів за житлово-комунальні послуги - 230,80 грн. Тому доводи апеляційної скарги щодо стягнення з відповідача усієї суми заборгованості є безпідставними, спростовуються наявними у справі матеріалами.

Тому доводи апеляційної скарги щодо того, що з відповідача стягнута повна сума заборгованості за житлово-комунальні послуги, хоча фактично не мешкає у житлі, оскільки ОСОБА_5 перешкоджає йому у доступі до помешкання, є безпідставними, спростовуються матеріалами справи та висновками суду.

Тому в іншій частині рішення суду є законним та обґрунтованим, підлягає залишенню без змін.

Керуючись ст. ст. 303, 307, п.п.2,3 ч.1 ст. 309, 313,314, 316 ЦПК України, колегія суддів,

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_6 задовольнити частково.

Рішення Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу від 17 грудня 2014 року в частині задоволення позовних вимог ОСОБА_5 про зняття ОСОБА_6 з реєстраційного обліку в квартирі АДРЕСА_1 скасувати та ухвалити в цій частині нове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог.

В іншій частині рішення суду залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення, але може бути оскаржене у касаційному порядку до Вищого спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом 20 днів з дня набрання ним законної сили.

Головуючий:

Судді: