Справа № 308/543/15-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 березня 2015 року місто Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області в особі

головуючого судді - Микуляк П.П.

при секретарі - Остич Л.В.

за участю позивача ОСОБА_1 та його представника ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду, цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до виконавчого комітету Ужгородської міської ради, треті особи - ОСОБА_3, Ужгородське міськрайонне управління юстиції Закарпатської області, в особі реєстраційної служби, про визнання права власності на нерухоме майно за набувальною давністю,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до Ужгородського міськрайонного суду з зазначеною позовною заявою мотивуючи її тим, що його батько ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, є почесним громадянином м.Ужгорода, художником, членом художніх спілок. 07.06.1995 року батьком було засновано та очолено художню майстерню - Закарпатське об'єднання майстрів народного мистецтва та самодіяльних художників. Місцезнаходженням спілки було приміщення майстерні батька за адресою АДРЕСА_1.

26.02.1998 року за результатами розгляду клопотання Закарпатського об'єднання майстрів народного мистецтва та самодіяльних художників, згідно розпорядження №76, об'єднанню передано у довічне користування напівпідвальне приміщення площею 25 м.кв., яке було художньою майстернею батька.

В подальшому, враховуючи вагомий внесок художника - заслуженого майстра народної творчості України ОСОБА_3 в розвиток художнього мистецтва, рішенням Ужгородської міської ради №839 від 17.10.2008 року «Про передачу у власність» було вирішено передати батьку у власність, шляхом укладення договору дарування, нежитлове приміщення площею 43,12 м.кв., за адресою АДРЕСА_1, а розпорядження №76, за яким об'єднанню передано у довічне користування напівпідвальне приміщення площею 25 м.кв., - скасовано. На виконання даного рішення між відповідачем та його батьком ОСОБА_3 було укладено нотаріально посвідчений договір дарування зазначеного нерухомого майна, та фактично передано у власність предмет договору.

Зважаючи на похилий вік, відповідно до нотаріально посвідченого договору дарування від 28.02.2014 року, батько безоплатно передав йому у власність нежитлове приміщення площею 43,12 м.кв., за адресою АДРЕСА_1. Дане майно було зареєстроване за ним в реєстрі речових прав, що підтверджується витягом з реєстру за №18433565.

З самого початку нежитлове приміщення площею 43,12 м.кв., за адресою АДРЕСА_1, окрім двох кімнат площею 20,6 кв.м. та 20.9 кв.м. (поз. №1 та №2 згідно інвентарної справи) складалось додатково з приміщень поз. №3, №4 та №5, загальною площею 20,1 кв.м., які використовувалась, як коридор та санвузол (туалет). Дані приміщення є невід'ємною частиною майстерні, пов'язані спільним входом комунікації, тощо. У них відсутні окремі виходи чи з'єднання з іншими будівлями, що доводиться планом відокремленим у технічному паспорті.

Незважаючи на зазначене, враховуючи, що даними приміщеннями тривалий час користувався його батько ОСОБА_3, в у подальшому користується і він, одночасно з усіма кімнатами майстерні, з незрозумілих причин, при даруванні батькові майстерні за адресою АДРЕСА_1, приміщення поз. №3, №4 та №5, загальною площею 20,1 кв.м., які використовувалась, як коридор та санвузол (туалет), передані не були, а тому і в подальшому ОСОБА_3 не передав їх і у його власність, він - ОСОБА_1 лише отримав відповідне право користування даними приміщеннями.

Наведені обставини, на думку позивача, доводять, що він добровільно заволодів приміщеннями поз. №3, №4 та №5, загальною площею 20,1 кв.м., за адресою АДРЕСА_1, продовжує відкрито, безперервно володіти цим нерухомим майном на протязі більше десяти років (з врахуванням строку володіння попередніх власників), що дає йому право на визнання за ним права власності на нерухоме майно за набувальною давністю.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 та його представник ОСОБА_2 позовні вимоги підтримали та просили суд визнати за ОСОБА_1 право власності за набувальною давністю на приміщення поз. №3, №4 та №5, загальною площею 20,1 кв.м., за адресою АДРЕСА_1.

Представник відповідача виконавчого комітету Ужгородської міської ради в судове засідання не з'явився, але надав суду письмове клопотання про розгляд справи без його участі на підставі наявних у справі документів.

Третя особа ОСОБА_3 та представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - реєстраційної служби Ужгородського міськрайонного управління юстиції Закарпатської області в судове засідання не з'явились, хоча про час та місце розгляду справи були повідомлені.

Заслухавши пояснення позивача та його представника, дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані докази, виходячи з їх належності та допустимості, суд приходить до наступних висновків:

Як вбачається з матеріалів справи, розпорядженням міського голови Ужгородської міської ради №76 від 26.02.1998 року Закарпатському об'єднанню майстрів народного мистецтва та самодіяльних художників, засновником та керівником якого був батько позивача - ОСОБА_3, передано у довічне користування напівпідвальне приміщення площею 25 м.кв., по АДРЕСА_1.

17 жовтня 2008 року рішенням IV сесії V скликання Ужгородської міської ради №839 «Про передачу у власність приміщення по АДРЕСА_1», враховуючи вагомий внесок художника - заслуженого майстра народної творчості України ОСОБА_3 в розвиток художнього мистецтва, за результатами розгляду звернення останнього, ОСОБА_3 було передано у власність, шляхом укладення договору дарування, нежитлові приміщення площею 43,12 м.кв., за адресою АДРЕСА_1 (приміщення майстерні). При цьому, розпорядження №76 від 26.02.1998 року, за яким об'єднанню передано у довічне користування напівпідвальне приміщення площею 25 м.кв., було скасовано.

На виконання даного рішення, 4 грудня 2008 року між Ужгородською міською радою та ОСОБА_3 було укладено договір дарування зазначеного нерухомого майна, посвідчений приватним нотаріусом Ужгородського міського нотаріального округу Єгер Н.Д. та зареєстрований в реєстрі за №5413. Згідно акту приймання-передачі від 05.12.2008 року до договору дарування від 04.12.2008 року Ужгородська міська рада фактично передала, а ОСОБА_3 прийняв у власність нежитлове приміщення площею 41,5 м.кв., за адресою АДРЕСА_1.

28 лютого 2014 року на підставі посвідченого приватним нотаріусом Ужгородського міського нотаріального округу Кішкін Д.В. та зареєстрованого в реєстрі за №384 договору дарування нежитлового приміщення, ОСОБА_3 безоплатно передав у власність, а ОСОБА_1 прийняв у власність нежитлове приміщення в будинку АДРЕСА_1, загальною площею 41,5 м.кв.

Право власності ОСОБА_1 на зазначене нерухоме майно було зареєстроване в реєстрі речових прав на нерухоме майно, що підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №18433565 від 28.02.2014 року.

В судовому засіданні встановлено, що приміщення майстерні за адресою АДРЕСА_1, яке було передано у користування Закарпатського об'єднання майстрів народного мистецтва та самодіяльних художників, у подальшому у власність ОСОБА_3, та ОСОБА_1, окрім двох кімнат площею 20,6 кв.м. та 20.9 кв.м. (поз. №1 та №2 згідно технічного паспорту) складалось додатково з приміщень поз. №3, №4 та №5, загальною площею 20,1 кв.м., які використовувалась, як коридор та санвузол (туалет). Дані приміщення є невід'ємною частиною майстерні, пов'язані спільним входом комунікації, у них відсутні окремі виходи чи з'єднання з іншими будівлями, що стверджується технічним паспортом на зазначені нежитлові приміщення від 28.02.2014 року.

Однак, при даруванні Ужгородською міською радою ОСОБА_3 нежитлових приміщень майстерні за адресою АДРЕСА_1, приміщення поз. №3, №4 та №5, загальною площею 20,1 кв.м., які використовувалась, як коридор та санвузол (туалет), передані не були, а тому і в подальшому ОСОБА_3 не передав їх і у його власність позивача. ОСОБА_1 отримав лише відповідне право користування даними приміщеннями.

З моменту передачі у користування/власність нежитлових приміщень майстерні загальною площею 41.5 кв.м., попередні користувачі/власник, на даний час ОСОБА_1, добросовісно та відкрито володіли (володіє) приміщеннями поз. №3, №4 та №5, загальною площею 20,1 кв.м., за адресою АДРЕСА_1. З урахуванням строку попередніх власників зазначених нежитлових приміщень ОСОБА_1 безперервно, відкрито продовжує володіти нерухомим майном на протязі більше десяти років.

Статтею 344 ЦК України визначено, що особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п'яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом. Право власності на нерухоме майно, що підлягає державній реєстрації, виникає за набувальною давністю з моменту державної реєстрації.

Особа, яка заявляє про давність володіння, може приєднати до часу свого володіння увесь час, протягом якого цим майном володіла особа, чиїм спадкоємцем (правонаступником) вона є.

Право власності за набувальною давністю на нерухоме майно, транспортні засоби, цінні папери набувається за рішенням суду.

Фактичне володіння майном вважається правомірним, якщо інше не випливає із закону або не встановлено рішенням суду (ч.3 ст.397 ЦК України).

Аналізуючи в сукупності зібрані докази, приймаючи до уваги, що позивач ОСОБА_1 заволодів нежитловими приміщеннями поз. №3, №4 та №5, загальною площею 20,1 кв.м., за адресою АДРЕСА_1, добросовісно і продовжує відкрито, безперервно володіти цим майном (з урахування строку володіння попередніх власників) протягом десяти років, визнання за ним права власності на зазначене нерухоме майно не порушує права третіх осіб, суд приходить до висновку, що позовна заява ОСОБА_1 про визнання права власності на нежитлові приміщення поз. №3, №4 та №5, загальною площею 20,1 кв.м., за адресою АДРЕСА_1, за набувальною давністю, є обґрунтованою та підлягає до задоволення.

У відповідності до ст.19 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» рішення суду щодо виникнення, переходу, припинення прав на нерухоме майно, що набрало законної сили, є підставою для державної реєстрації прав.

Керуючись ст. ст. 16, 344, 392, 397 ЦК України, ст. ст. ст. 4, 5, 14, 60, 208, 209, 212-214, 218, 294 ЦПК України, суд,-

Р І Ш И В :

Позовну заяву ОСОБА_1 - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1, ідентифікаційний податковий номер НОМЕР_1, право власності на нежитлові приміщення поз. №3, №4 та №5, загальною площею 20,1 кв.м., за адресою АДРЕСА_1, за набувальною давністю.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Микуляк П.П.