АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Справа № 22 -ц-796- 3838 /2015 р. Головуючий в 1 інстанції- Кириленко Т.В.
Доповідач - Барановська Л.В.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

«24» березня 2015 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду м. Києва в складі

Головуючого - Барановської Л.В.

Суддів - Качана В.Я., Рейнарт І.М.

при секретарі Мікітчак А.Л.

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою представника позивачів ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 на рішення Святошинського районного суду м. Києва від 12.01.2015 року у справі за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 до ОСОБА_4, ОСОБА_5, третя особа: ОСОБА_6 про визнання заповіту недійсним.

Заслухавши доповідь судді Барановської Л.В., пояснення осіб, які з'явились в судове засідання, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів,-

В С ТА Н О В И Л А :

Позивачі звернулися до суду із даним позовом до відповідачів.

Рішенням Святошинського районного суду міста Києва від 12.01.2015 року в задоволенні позовних вимог відмовлено.

В апеляційній скарзі представник позивачів ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 просить скасувати рішення суду та ухвалити нове рішення про задоволення позовних вимог у повному обсязі, посилаючись на те, що суд не дав належної оцінки доказам по справі, неповно з'ясував обставини справи.

Апеляційна скарга представника позивачів ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 р. помер ОСОБА_7

Після його смерті залишилось майно і згідно заповіту, посвідченого 09.10.2012 р. в клініці університету Мюнхена нотаріусом м. Мюнхен доктором Міхаелєм Грьотшем у присутності адвоката Ореста З. Дебрицького, який був запрошений в якості перекладача, а також представника Медичної Служби Опіки Пацієнтів у Німеччині доктора Зелінського С., який підтвердив цивільну здатність та здатність до складання заповіту, ОСОБА_7 заповів ОСОБА_4 та ОСОБА_5 будинок за адресою АДРЕСА_2 в рівних частках; ОСОБА_1- квартиру АДРЕСА_1; ОСОБА_6 -автомобіль марки Lexus RX 350, державний реєстраційний знак НОМЕР_1.

Як вбачається з матеріалів спадкової справи №13/2012, з заявами про прийняття спадщини після померлого ОСОБА_7 до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Гамаль І.М. у шестимісячний строк звернулись: ОСОБА_4 та її дочка ОСОБА_5, дочки спадкодавця ОСОБА_6 та ОСОБА_1 та батьки спадкодавця ОСОБА_3 та ОСОБА_2

Відповідно до п. 18 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30.05.2008 р. за позовом заінтересованої особи суд визнає заповіт недійсним, якщо він був складений особою під впливом фізичного або психічного насильства, або особою, яка через стійкий розлад здоров'я не усвідомлювала значення своїх дій та (або) не могла керувати ними. Для встановлення психічного стану заповідача в момент складання заповіту, який давав би підставу припустити, що особа не розуміла значення своїх дій і (або ) не могла керувати ними на момент складання заповіту, суд призначає посмертну судово-психіатричну експертизу.

Згідно акту судово- психіатричного експерта від 02.07.2014 р., на час підписання заповіту 09.10.2012 р. ОСОБА_7 виявляв ознаки органічного емоційного лабільного (астенічного) розладу внаслідок злоякісного захворювання крові (глибокої астенії). Наявні у ОСОБА_7 на час підписання заповіту 09.10.2012 р. психічні розлади істотно впливали на його здатність усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними.

Допитаний в судовому засіданні експерт ОСОБА_11 підтримав даний акт та пояснив, що ОСОБА_7 дійсно перебував у важкому фізичному стані, однак об'єктивних даних про наявність у нього виражених психічних розладів, зокрема, втрати свідомості, галюцинацій саме у момент підписання заповіту немає, тому експерти дійшли висновку щодо впливу психічних розладів на здатність усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними.

Вказаний висновок, фактично, не суперечить іншим матеріалам справи, зокрема, медичній документації, доданій до матеріалів справи, з якої вбачається, що ОСОБА_7 з 14.04.2012 р. і до моменту смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 р. перебував на стаціонарному лікуванні в клініці університету Мюнхена з діагнозом: первинний мієлофіброз, стан після мієлоаблятивної хіміотерапії та алогенної трансплантації кісткового мозку від 25.04.2012 р., в якій, зокрема, зазначено, що з вересня стан ОСОБА_7 став поступово погіршуватись, він виявився все більше ослабленим, був неспроможний дивитися навколо і періодично впадав у стан сонливості.

З матеріалів справи вбачається, а саме, з копії трудової книжки, ОСОБА_7 з 01.02.2002 р. працював на посаді радника з економічних питань ТОВ «УкрАвіаЗаказ».

Таким чином не знайшов свого підтвердження той факт, що під час посвідчення заповіту ОСОБА_7 знаходився у такому стані, коли не міг розуміти значення своїх дій чи керувати ними, оскільки за актом посмертної судово-психіатричної експертизи, який не суперечить іншим доказам, зокрема, показанням свідків та медичній документації, стан здоров'я спадкодавця обмежував, але не позбавляв його можливості розуміти значення своїх дій або керувати ними, тоді як підставою для визнання правочину недійсним по ст. 225 ЦК України може бути лише абсолютна неспроможність особи в момент вчинення правочину розуміти значення своїх дій та (або) керувати ними.

Враховуючи вищевикладене суд прийшов до обґрунтованого висновку про відмову в задоволенні позовних вимог.

Доводи апелянтів щодо посвідчення заповіту з порушенням норм законодавства не можуть бути підставою для перегляду рішення суду першої інстанції, оскільки вони не були підставою позовних вимог і не були предметом розгляду суду першої інстанції.

Суд повно та всебічно з»ясував дійсні обставини справи, дав належну оцінку доказам .

Доводи апеляційної скарги висновків рішення суду не спростовують .

Керуючись ст.ст. 303, 304, 307, 308, 315, 317 ЦПК України, колегія суддів,-

У х в а л и л а:

Апеляційну скаргу представника позивачів ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 відхилити, рішення Святошинського районного суду м. Києва від 12.01.2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий

Судді