Провадження № 2/522/7830/15
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 липня 2015 року Приморський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого - судді Нікітіної С.Й.

при секретарі - Віноградовій І.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1, позовну заяву до ОСОБА_2 про надання дозволу на оформлення проїзного документу дитині для виїзду за кордон та на тимчасовий виїзд її за кордон без згоди батька,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернулась до суду з вказаним позовом та просила ухвалити рішення, яким надати їй, ОСОБА_1, дозвіл на оформлення проїзного документу дитині, ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, для виїзду за кордон та на тимчасовий виїзд за кордон до Австрійської республіки, ОСОБА_4 Бельгія, ОСОБА_5 Ліхтенштейн, ОСОБА_5, ОСОБА_4 Нідерланди, Федеративної Республіки Німеччина, Французької республіки, Швейцарської конфедерації, Республіки Албанія, Грецької республіки, ОСОБА_4 Іспанія, Італійської Республіки, Республіки Македонія, Республіки Мальта, Республіки Португалія, Найсвітлішої Республіки ОСОБА_6, Республіки Сербія, Республіки Словенія, Республіки Хорватія, Чорногорії, Сполученого королівства Великої Британії та Північної Ірландії, ОСОБА_4, Естонської Республіки, Республіки Ірландія, Латвійської Республіки, Литовської Республіки, ОСОБА_4 Норвегія, Фінляндської республіки, ОСОБА_4 Швеція, Республіки Болгарія, Республіки Молдова, Республіки Польща, Румунії, Словацької Республіки, Угорщини, Чеської Республіки, Республіки Грузія, Турецької Республіки, Республіки Кіпр, Придністровської Молдавської Республіки, Арабської Республіки (Єгипет), Об'єднаних Арабських Еміратів, ОСОБА_4 Таїланд строком з 08 серпня 2015 року по 08 серпня 2017 року, без згоди батька, ОСОБА_2.

Свої вимоги мотивує тим, що вона починаючи з 2002 року стала проживати однією сімєю з ОСОБА_2. 18 листопада 2003 року у них народився син, ОСОБА_3. На початку 2008 року у родині почалися негаразди в побуті, внаслідок чого між ними виникали сварки. У звязку з цим у лютому 2008 року відповідач припинив з позивачем шлюбні стосунки. З того часу ніякої участі у вихованні дитини він не приймав та не надавав жодної допомоги по утриманню дитини. Відповідач відмовляється надати у передбачений законодавством України порядок дозвіл на виїзд малолітньої дитини разом з позивачем за кордон для відпочинку та оздоровлення. Виїзд дитини разом з позивачем за кордон вочевидь сприятиме розширенню світогляду дитини, добре позначиться на її духовному та інтелектуальному розвитку як особистості, так як дитина цікавиться багатьма речами, займається в різних розвиваючих кружках, фізично та морально зміцнить її, пристосує її до комунікабельності, вивченню язиків, розширить її кругозір.

Вищевказані обставини і стали підставою для звернення до суду з даним позовом.

Особи, що беруть участь у справі, про час і місце судового розгляду сповіщені належним чином у порядку ст.74, 76, 77 ЦПК України.

Представник позивача звернувся до суду з заявою про розгляд справи за його відсутності, заявлені вимоги підтримав з викладених у позові підстав.

Відповідач у судове засідання не з'явився, жодних заяв, клопотань або заперечень до суду не надав.

З наявних у матеріалах справи відомостей про виклик сторін суд вбачає, що належним чином повідомлений про місце та час судового засідання відповідач, не повідомивши суд про поважні причини своєї неявки, не з'явився у таке судове засідання, а за такого суд ухвалив постановити заочне рішення, що відповідає положенням ч.4 ст.169 ЦПК України, ст. 224 ЦПК України.

З матеріалів справи вбачаються наступні фактичні та юридичні обставини справи.

Правовідносини між сторонами по справі є сімейно-правовими та урегульовані положеннями СК України.

Судом встановлено, що починаючи з 2002 року позивач стала проживати однією сімєю з ОСОБА_2. 18 листопада 2003 року у них народився син, ОСОБА_3. На початку 2008 року у родині почалися негаразди в побуті, внаслідок чого між ними виникали сварки. У звязку з цим у лютому 2008 року відповідач припинив з позивачем шлюбні стосунки. З того часу ніякої участі у вихованні дитини він не приймав та не надавав жодної допомоги по утриманню дитини. Відповідач відмовляється надати у передбачений законодавством України порядок дозвіл на виїзд малолітньої дитини разом з позивачем за кордон для відпочинку та оздоровлення. Виїзд дитини разом з позивачем за кордон вочевидь сприятиме розширенню світогляду дитини, добре позначиться на її духовному та інтелектуальному розвитку як особистості, так як дитина цікавиться багатьма речами, займається в різних розвиваючих кружках, фізично та морально зміцнить її, пристосує її до комунікабельності, вивченню язиків, розширить її кругозір.

Статтею 33 Конституцією України від 28 червня 1996 року передбачено, що кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України, за винятком обмежень, які установлюються законом.

Статтею 313 Цивільного Кодексу України визначено, що фізична особа, яка не досягла шістнадцяти років, має право на виїзд за межі України лише за згодою батьків (усиновлювачів), піклувальників та в їхньому супроводі або в супроводі осіб, які уповноважені ними. Водночас фізична особа, яка досягла шістнадцяти років, має право на вільний самостійний виїзд за межі України.

Порядок виїзду за кордон дітей громадян України визначено Законом України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадяни України» від 21 січня 1994 року № 3857-ХІІ,постановою КМУ від 27 січня 1995 р. № 57 «Про затвердження Правил перетинання державного кордону громадянами України», Правилами оформлення і видачі паспорта громадянина України для виїзду за кордон і проїзного документа дитини, їх тимчасового затримання та вилучення, затверджених постановою КМУ від 31 березня 1995 р. № 231 (із змінами).

Правила перетинання державного кордону громадянами України, затверджені Постановою Кабінету Міністрів України від 27.01.1995 р. № 57 із змінами і доповненнями, передбачають, що перетинання державного кордону для виїзду за межі України громадянами, які не досягли 16-річного віку, здійснюються лише за згодою обох батьків (усиновлювачів) та в їх супроводі або в супроводі осіб, уповноважених ними, які на момент виїзду з України досягли 18-річного віку. Виїзд за межі України громадян, які не досягли 16-річного віку, в супроводі одного з батьків або інших осіб, уповноважених одним з батьків за нотаріально посвідченою згодою, згода другого з батьків не вимагається у разі пред`явлення рішення суду про надання дозволу на виїзд з України громадянину, який не досяг 16-річного віку, без згоди та супроводу другого з батьків.

Правилами оформлення і видачі паспорта громадянина України для виїзду за кордон і проїзного документа дитини, їх тимчасового затримання та вилучення, затверджених постановою КМУ від 31 березня 1995 р. № 231 (із змінами) визначено зокрема, що виїзд неповнолітніх громадян України за межі території України здійснюється за одним із таких документів: паспорт громадянина України для виїзду за кордон, виданий дітям - громадянам України згідно з цими правилами; проїзний документ дитини, виданий відповідно до Правил; паспорт громадянина України для виїзду за кордон одного з батьків, у який, відповідно до Правил, записано дитину, яка прямує у його супроводі через державний кордон.

Пунктом 18 цих Правил передбачено, що оформлення паспорта/проїзного документа здійснюється на підставі заяви батьків (законних представників батьків чи дітей), а у разі, коли батьки не перебувають у шлюбі між собою, - того з них, з ким проживає дитина, справжність підпису яких засвідчено нотаріально. За наявності заперечень одного з батьків документ може бути оформлено на підставі рішення суду.

Виїзд за межі України громадян, які не досягли 16-річного віку, у супроводі одного з батьків або у супроводі осіб, які уповноважені одним з батьків за нотаріально посвідченою згодою, здійснюється: за нотаріально посвідченою згодою другого з батьків із зазначенням держави прямування та відповідного часового проміжку перебування у цій державі, якщо другий з батьків не перебуває у пункті пропуску через державний кордон; без нотаріально посвідченої згоди другого з батьків: коли другий з батьків є іноземцем або особою без громадянства, що підтверджує запис про батька у свідоцтві про народження дитини, і він відсутній у пункті пропуску; коли у паспорті громадянина України для виїзду за кордон, з яким прямує громадянин, який не досяг 16-річного віку, або проїзному документі є відповідний запис про вибуття на постійне місце проживання за межі України чи відмітка про взяття на консульський облік в дипломатичному представництві України за кордоном; у разі пред'явлення оригіналів документів або їх нотаріально посвідчених копій: свідоцтва про смерть другого з батьків; рішення суду про позбавлення батьківських прав другого з батьків; рішення суду про визнання другого з батьків безвісно відсутнім; рішення суду про визнання другого з батьків недієздатним; рішення суду про надання дозволу на виїзд за межі України громадянина, який не досяг 16-річного віку, без згоди та супроводу другого з батьків; довідки про народження дитини, виданої відділом реєстрації актів цивільного стану, із зазначенням підстав внесення відомостей про батька відповідно до частини першої статті 135 Сімейного кодексу України (під час виїзду дитини за кордон у супроводі одинокої матері).

Таким чином, діючим законодавством не встановлено обмеження щодо виїзду неповнолітньої дитини за кордон, а лише встановлено певний порядок її виїзду за кордон за згодою батьків або дозволу суду при відсутності згоди одного з батьків.

Сімейне законодавство виходить із принципу повної рівноправності обох батьків - батька і матері - у всіх правах і обов'язках відносно своїх дітей. Зокрема, стаття 155 СК України визначає, що здійснення батьками своїх прав по виконанню обов`язків мають ґрунтуватися на повній повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини.

Законодавством визначено права та обов'язки батьків щодо виховання дитини, при цьому пріоритетним та принциповим визначенням є інтереси дитини, що вони повинні бути непорушними в незалежності від стосунків батьків між собою.

Відповідно до ч. 2 ст. 4 Закону України «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України» за відсутності згоди одного з батьків виїзд неповнолітнього громадянина України за кордон може бути дозволено на підставі рішення суду.

Крім того при вирішенні даного питання суд враховує той факт, що відповідач, ОСОБА_7, у судове засідання не з'явився, та будучи повідомленим про розгляд справи у встановленому законом подяку жодних заперечень не надав.

З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку, що позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про надання дозволу на оформлення проїзного документу дитині для виїзду за кордон та на тимчасовий виїзд її за кордон без згоди батька підлягає задоволенню.

На підставі викладеного, та керуючись ст.ст. 10, 212-215 ЦПК України, ст. 4 Закону України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України», Правилами перетинання державного кордону громадянами України, затвердженого Постановою КМУ від 27.01.1995 року № 57, Правилами оформлення і видачі паспорта громадянина України для виїзду за кордон і проїзного документа дитини, їх тимчасового затримання та вилучення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 31.03.1995 року № 231, суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити.

Надати ОСОБА_1 дозвіл на оформлення проїзного документу дитині, ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, для виїзду за кордон та на тимчасовий виїзд за кордон до Австрійської республіки, ОСОБА_4 Бельгія, ОСОБА_5 Ліхтенштейн, ОСОБА_5, ОСОБА_4 Нідерланди, Федеративної Республіки Німеччина, Французької республіки, Швейцарської конфедерації, Республіки Албанія, Грецької республіки, ОСОБА_4 Іспанія, Італійської Республіки, Республіки Македонія, Республіки Мальта, Республіки Португалія, Найсвітлішої Республіки ОСОБА_6, Республіки Сербія, Республіки Словенія, Республіки Хорватія, Чорногорії, Сполученого королівства Великої Британії та Північної Ірландії, ОСОБА_4, Естонської Республіки, Республіки Ірландія, Латвійської Республіки, Литовської Республіки, ОСОБА_4 Норвегія, Фінляндської республіки, ОСОБА_4 Швеція, Республіки Болгарія, Республіки Молдова, Республіки Польща, Румунії, Словацької Республіки, Угорщини, Чеської Республіки, Республіки Грузія, Турецької Республіки, Республіки Кіпр, Придністровської Молдавської Республіки, Арабської Республіки (Єгипет), Об'єднаних Арабських Еміратів, ОСОБА_4 Таїланд строком з 08 серпня 2015 року по 08 серпня 2017 року, без згоди батька, ОСОБА_2.

Заява про перегляд заочного рішення може бути подана протягом десяти днів з моменту отримання копії рішення.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Одеської області через Приморський районний суд м. Одеси протягом 10 днів після проголошення рішення.

Суддя:

23.07.2015