РІШЕННЯ

23.03.2015 р. ІМЕНЕМ УКРАЇНИ м. Житомир

Богунський районний суд міста Житомира у складі

судді Корицької В.О.,

при секретарі Зубрицькій Т.Л.,

з участю позивача ОСОБА_1, представника позивача ОСОБА_2,

представника відповідача Гордійчука Я.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу

за позовом ОСОБА_1

до КП "Агенство з управління майном" Житомирської міської ради,

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору -

ЖРУ ДФСУ "Державний фонд сприяння молодіжному житловому будівництву"

про стягнення пені та моральної шкоди, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернулась до суду із наведеним вище позовом, в якому враховуючи уточнені вимоги (а.с. 32), просить стягнути із відповідача неустойку (пеню) у сумі 3976700 грн. та моральну шкоду у сумі 20 000 грн.

При цьому посилається на те, що 21.12.2010 р. між позивачем та КП "Житомирбудзамовник" укладено договір № 06-10-ВК про будівництво житла, за яким КП "Житомирбудзамовник" зобов'язався побудувати 10-поверховий житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1, та передати у власність позивачу профінансовану нею двохкімнатну квартиру загальною площею 55 м2, у даному будинку.

Рішенням Житомирської міської ради від 07.12.2012 р. № 478, з метою захисту прав інвесторів, завершення будівництва вищезгаданого 10-поверхового житлового будинку доручено КП "Агентство з управління майном" ЖМР.

При цьому, зазначає, що згідно договору від 14.12.2012 р. про переведення прав та зобов'язань відповідач, як Забудовник, зобов'язався завершити виконання будівельно-монтажних робіт не пізніше 31.06.2013 р., а при умові відсутності коштів до 15.10.2013 р., а також протягом 1-го місяця після закінчення будівельних робіт, що підтверджується зареєстрованою Забудовником Декларацією про готовність Об'єкту, та закінчення технічної інвентаризації, передати за актом прийому-передачі квартиру АДРЕСА_1.

Однак, відповідач до цього часу не виконав покладені на нього згідно договору від 14.12.2012 р. зобов'язання. У зв'язку із чим, позивач просить стягнути пеню згідно п. 5 ст. 10 Закону України «Про захист прав споживачів» за період 436 днів (з 16.10.13-по 26.12.14) у сумі 3 956 700 грн. /а.с. 1-4/

У судовому засіданні, яке відбулось 23.03.2015 р., позивач та її представник ОСОБА_2 уточнені позовні вимоги підтримали, обґрунтовуючи їх обставинами, викладеними у позові.

Уповноважений представник відповідача Гордійчук Я.В. у судовому засіданні позов не визнав, посилаючись на його безпідставність. /а.с. 58-59/

23.03.2015 р. ЖРУ ДФСУ "Державний фонд сприяння молодіжному житловому будівництву" надіслав суду заяву про розгляд даної справи у відсутність представника фонду. /а.с. 31/

Суд, вислухавши пояснення учасників судового засідання, дослідивши письмові докази, з'ясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позовна заява, оцінивши докази в їх сукупності, дійшов висновку, що позов не підлягає задоволенню, виходячи із наступних підстав.

Згідно ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно положень ст.ст. 10, 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Судом встановлено, що 21.12.2010 р. між позивачем та КП "Житомирбудзамовник" укладено договір № 06-10-ВК про будівництво житла, за яким КП "Житомирбудзамовник" зобов'язався побудувати 10-поверховий житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1, та передати у власність позивачу профінансовану нею двохкімнатну квартиру загальною площею 55 м2, у даному будинку.

Зобов'язання щодо фінансування будівництва квартири виконані ОСОБА_1 в повному обсязі на суму 302500грн., що підтверджується випискою з банку, довідкою №271 від 05.06.12р. та підтверджено первинним забудовником в п. 2.1. договору про переведення прав та зобов'язань.

Рішенням Житомирської міської ради від 07.12.2012 р. № 478, з метою захисту прав інвесторів, завершення будівництва вищезгаданого 10-поверхового житлового будинку доручено КП "Агентство з управління майном" ЖМР.

При цьому, згідно п. 3.1 договору сторона -1 зобов'язується по закінченню добудови об'єкту, що підтверджується зареєстрованою стороною - 1 декларацією про готовність обєкта до експлуатації та отримання технічного паспорту на квартиру, протягом одного місяця з дня отримання технічного паспорту на квартиру передати квартиру стороні -3 за актом-прийому передачі у відовідності до чинного законодавства України при умові повного внесення стороною-3 коштів на будівництво квартири відповідно до умов цього договору.

Згідно п. 3.9 договору про переведення прав та зобов'язань від 14.12.2012 р. сторона -1 (відповідач) зобов'язана приступити до виконання робіт, передбачених додатком 1, згідно з графіком календарних робіт та завершити виконання будівельно-монтажних робіт не пізніше 31.06.2013 р. При умові відсутності коштів термін завершення будівельних робіт переноситься до 15.10.2013 р.

Відповідачем, на думку ОСОБА_1, не виконані прийняті на себе за договором зобов'язання щодо завершення будівництва будинку та передачі квартири за актом прийому-передачі.

В обгрунтування стягнення пені за невиконання умов договору позивач посилається на п.5 ст.10 Закону України "Про захист прав споживачів", згідно якого у разі коли виконавець прострочує виконання роботи (надання послуги) згідно з договором, за кожний день (кожну годину, якщо тривалість виконання визначено у годинах) прострочення споживачеві сплачується пеня у розмірі трьох відсотків вартості роботи (послуги), якщо інше не передбачено законодавством. У разі коли вартість роботи (послуги) не визначено виконавець сплачує споживачеві неустойку в розмірі трьох відсотків загальної вартості замовлення.

У судовому засіданні позивач та її представник наполягали на стягненні пені, визначеної законом.

Разом з тим, суд виходить з наступного.

Згідно п. 3.10 договору у випадку порушення стороною -1 строків завершення виконання будівельно-монтажних робіт, встановлених п. 3.9 цього договору, та/або строків передачі квартири стороні -3, встановлених п. 3.1 цього договору, сторона -1 зобовязана виплатити стороні -3 пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від вартості невиконаних будівельно-монтажних робіт по квартирі за кожний день прострочення, а також відшкодувати стороні- 3 збитки, заподіянні стороною-1 таким порушенням.

У відповідності із ч. 1ст. 626, ч.ч. 1, 2 ст. 627, ч. 1 ст. 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

У договорах за участю фізичної особи - споживача враховуються вимоги законодавства про захист прав споживачів.

Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до статті 629 Цивільного Кодексу України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

На підставі ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Отже, враховуючи, що сторони погодили у договорі форму та обсяг відповідальності, яка наступає у разі невиконання встановлених договором обов'язків (виражена у формі пені в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від вартості невиконаних будівельно-монтажних робіт по квартирі за кожний день прострочення), то підстави для застосування відповідальності у формі, встановленій законодавством про захист прав споживачів (3% від загальної вартості замовлення), відсутні.

Крім того, відповідальність встановлена виходячи із вартості невиконаних будівельно-монтажних робіт по квартирі, в той час як позивач рахує пеню від загальної вартості квартири, яку вона сплатила забудовнику. Інформації щодо вартості невиконаних будівельно-монтажних робіт по квартирі суду не надано.

Також п. 3.10 договору визначає відповідальність за порушення стороною -1 строків завершення виконання будівельно-монтажних робіт, встановлених п. 3.9 цього договору, та/або строків передачі квартири стороні -3, встановлених п. 3.1 цього договору.

Позивачем не надано доказів того, що будівельно-монтажні роботи були здійнені не в строк, встновлений договором. Позивач ототожнює будівельно-монтажні роботи із здачею об'єкта будівництва в експлуатацію. Однак це зовсім різні етапи будівництва.

Крім того, відповідач зобов'язаний передати квартиру стороні - 3 за актом-прийому передачі у відовідності до чинного законодавства України протягом одного місяця з дня отримання технічного паспорту на квартиру.

Доказів того, що відповідачем отриманий технічний паспорт та у зв'язку із цим прострочений обов'язок по передачі квартири протягом одного місяця, також суду не надані.

За таких обставин, у задоволенні позовних вимог в частині стягнення пені належить відмовити.

Що стосується вимоги про стягнення моральної шкоди, то суд прийшов наступного висновку.

Згідно ч. 3 ст. 23 ЦК України розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

У відповідності до ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Суд звертає увагу, що при укладенні договору про переведення прав та зобов'язань від 14.12.2012 р. сторони не узгоджували питання щодо можливості відшкодування моральної шкоди при порушенні зобов'язань.

З умовами договору ОСОБА_1 погодилась без зауважень.

Позивачем також не обґрунтована оцінка моральної шкоди саме в розмірі 20 000 грн. та не надано відповідних доказів щодо характеру та обсягу страждань, яких вона зазнала, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо).

За таких обставин, у задоволені позовних вимог в частині стягнення моральної шкоди також належить відмовити.

Враховуючи викладене та керуючись ст.ст. 212-215 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову відмовити повністю.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Житомирської області через суд першої інстанції шляхом подання апеляційної скарги протягом 10 (десяти) днів із дня його проголошення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом 10 (десяти) днів із дня отримання копії даного рішення.

Суддя В.О. Корицька