Номер провадження: 22-ц/785/833/15
Головуючий у першій інстанції Пушкарський Д.В.
Доповідач Коротков В. Д.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24.03.2015 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області в складі:

головуючого Короткова В.Д.

суддів Гончаренко В.М., Калараш А.А.

з участю секретаря Абалдової О.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до державного підприємства "Іллічівський морський торговельний порт", за участю третіх осіб: профспілки робітників морського транспорту Іллічівського морського торгівельного порту, спілки професіоналів докерів-механізаторів транспорту Іллічівського морського торгівельного порту, незалежної профспілки працівників Іллічівського морського торгівельного порту про визнання наказу незаконним та його скасування, за апеляційною скаргою державного підприємства "Іллічівський морський торговельний порт" на рішення Іллічівського міського суду Одеської області від 28 жовтня 2014 року,

встановила:

В серпні 2014 року ОСОБА_2 звернувся до суду з вищезазначеним позовом і після уточнення позовних вимог посилався на те, що він працює в державному підприємстві "Іллічівський морський торговельний порт" (надалі Порт) слюсарем з контрольно-вимірювальних приладів та автоматики 3 розряду.

Наказом начальника Порту від 19 лютого 2014 року №110 "Про зміни в організації виробництва і праці служби побуту" було ліквідовано структурний підрозділ "Служба побуту" та створено структурний підрозділ "Відділ побуту", а вивільнення працівників, робочі місця яких підлягають скороченню, здійснити відповідно до ст.49-2 КЗПП України.

Наказом начальника Порту від 3 липня 2014 року №322-0 позивача було переведено на неповний робочий час з 32 годинним робочим тижнем.

Позивач просив визнати незаконним та скасувати наказ від 3 липня 2014 року №322-0 оскільки вважав, що ніякої зміни в організації виробництва і праці не було та безпідставно був введений неповний робочий час.

Відповідач позов не визнав.

Рішенням Іллічівського міського суду Одеської області від 28 жовтня 2014 року позов задоволений: суд визнав незаконним наказ від 3 липня 2014 року №322-0 в частині постійного переміщення ОСОБА_2 з 32 годинним робочим тижнем та скасував наказ.

В апеляційній скарзі відповідача ставиться питання про скасування рішення суду та ухвалення нового рішення про відмову в позові.

Заслухавши суддю-доповідача, доводи апеляційної скарги та доводи заперечень на апеляційну скаргу, перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги і заявлених позовних вимог, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає відхиленню з наступних підстав.

Відповідно до ст.308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення суду без зміни, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням вимог матеріального і процесуального права.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що переміщення ОСОБА_2 є незаконним, і позивач допустив зміну суттєвих умов трудового договору.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду оскільки вони ґрунтуються на законі та відповідають обставинам справи.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, 19 лютого 2014 року керівництвом порту виданий наказ №110 "Про зміни в організації виробництва і праці службу побуту", яким з 01.06.2014 року створено структурний підрозділ "Відділ побуту" та ліквідовано структурний підрозділ "Служба побуту" (а.с.33-34).

Пунктом 6.1 наказу передбачено здійснити вивільнення працівників, робочі місця та посади яких підлягають скороченню.

З наказом директора порту від 19 лютого 2014 року №110 "Про зміни в організації виробництва і праці службу побуту" позивача ознайомлено 25.02.2014 року (а.с.81).

08 квітня 2014 року ОСОБА_2 вручено повідомлення про зміну істотних умов праці та він не погодився з роботою в нових умовах, про що свідчить його підпис у даному документі (а.с.84).

Згідно абз.5 вказаного повідомлення, зазначено, що у разі відмови від продовження роботи у нових умовах праці, трудовий договір буде припинено через два місяці, за пунктом 6 статті 36 КЗпП України, з виплатою вихідної допомоги у розмірі середньомісячного заробітку.

Згідно копії виписки з наказу №322 від 03.07.2014 року ОСОБА_2 перемістити постійно з 03.07.2014р. слюсарем з контрольно-вимірювальних приладів та автоматики відділу побуту, з оплатою за штатним розписом, ст.32 КЗпП України, 32-х годинним робочим тижнем зі збереженням заробітної плати за попереднім місцем роботи протягом 2-х тижнів. Режим роботи - денний з п'ятиденним робочим тижнем(а.с.27).

Позивач ознайомлений з наказом директора ІМТП №322 від 03.07.2014 року та відмовився від підпису, про що зафіксовано в акті від 04.07.2014 року (а.с.88).

Позивач ознайомлений з графіком роботи в режимі неповного робочого часу згідно наказу директора ІМТП №322 від 03.07.2014 року та відмовився від підпису, про що зафіксовано в акті від 28.07.2014 року (а.с.91).

Таким чином, суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що, з врахуванням зміни в організації виробництва і праці службу побуту, системи оплати праці, режиму роботи, встановлення неповного робочого часу, з якими позивач ОСОБА_2 не погодився, переміщення його слюсарем з контрольно-вимірювальних приладів та автоматики відділу побуту, з оплатою за штатним розписом, ст.32 КЗпП України, 32-х годинним робочим тижнем зі збереженням середньої заробітної плати за попереднім місцем роботи протягом 2-х тижнів - є незаконним.

Пунктом 12 Постанови Пленуму Верховного суду України від 01.11.1996 року №9 "Про застосування Конституції України при здійсненні правосуддя", судам роз'яснено, що при розгляді трудових спорів судам слід мати на увазі, що ч.3 ст.43 Конституції України, використання примусової праці заборонено.

Виходячи з викладеного, висновок суду відповідає обставинам справи та узгоджується з нормами матеріального і процесуального права, які ним правильно застосовані.

При цьому, доводи скарги та матеріали справи не дають підстав вважати, що судом при розгляді даної справи допущені порушення норм матеріального чи процесуального права, які передбачені статтями 309 ЦПК України, як підстави для скасування рішення.

Відповідач не надав жодних доказів, які б обґрунтовували та підтверджували ті обставини, на які він посилається в апеляційній скарзі.

Таким чином, приведені в апеляційній скарзі доводи не можуть бути прийняті до уваги, оскільки вони зводяться до переоцінки доказів і незгоди з висновками суду по їх оцінці та особистого тлумачення скаржниками норм права.

Відповідно ж до ст.212 ЦПК України виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному та об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Керуючись ст. ст. 307 ч.1 п.1, 308, 314 ч.1 п.1 ЦПК України, колегія суддів

ухвалила:

Апеляційну скаргу державного підприємства "Іллічівський морський торговельний порт" відхилити.

Рішення Іллічівського міського суду Одеської області від 28 жовтня 2014 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Судді апеляційного суду Одеської області В.Д.Коротков

В.М.Гончаренко

А.А.Калараш