АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Провадження № 22ц/790/3354/15 Головуючий 1-ї інст.: Чудовський Д.О.
Справа № 646/8017/14-ц Доповідач: Крилова Т.Г.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 травня 2015 року судова колегія судової палати у цивільних справах апеляційного суду Харківської області в складі:

Головуючого - Крилової Т.Г.,

Суддів - Коростійової В.І.,

- Трішкової І.Ю.,

при секретарі - Огар І.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Харкові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Червонозаводського районного суду міста Харкова від 13 березня 2015 року по справі за позовом ОСОБА_2 до Приватного акціонерного товариства «Індустріальні та дистрибуційні системи» про стягнення нарахованої та невиплаченої компенсації за невикористану щорічну відпустку, заробітної плати, середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні,-

В С Т А Н О В И Л А:

В липні 2014 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до ПрАТ «Індустріальні та дистрибуційні системи» про стягнення нарахованої та невиплаченої компенсації за невикористану щорічну відпустку, заробітної плати, середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні.

Остаточно уточнивши свій позов ОСОБА_2 посилався на те, що з 23 січня 2004 року по 23 лютого 2004 року він працював у Харківській філії ПрАТ «Індустріальні та дистрибуційні системи» на посаді діловода.

Згідно довідки Пенсійного Фонду № 9414-08/04 від 22.10.2012 року про заробітну плату йому стало відомо, що відповідач не повідомив його про нараховані грошові суми, які підлягали сплаті йому при звільненні та не були сплачені. Так, не була нарахована та виплачена компенсація за невикористану щорічну відпустку за вказаний відпрацьований період часу у розмірі 35 грн. 70 коп., а також не виплачена нарахована у березні 2004 р. заробітна плата у розмірі 81 грн. 82 коп. та заробітна плата у липні 2004 р. у розмірі 639 грн. 89 коп. Тому, середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні його з роботи за період з 24.02.04 року по день розгляду справи станом на 13.03.15 року складає 24 113 гр.66 коп. Середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні корегується на коефіцієнт підвищення, який дорівнює 5,941. З урахуванням корегування середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні складає 144 038 гр. 12 коп.

Просив: стягнути з відповідача на його користь нараховану та не виплачену компенсацію за невикористану щорічну відпустку у розмірі 35 грн. 70 коп.; нараховану у липні 2004 р., але не виплачену заробітну плату у розмірі 639 грн. 89 коп.; нараховану у березні 2004 р., але не виплачену заробітну плату у розмірі 81 грн. 82 коп.; середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні з роботи за період з 24 лютого 2004 року по 13 березня 2015 року у розмірі 144 038 грн. 12 коп. Судові витрати покласти на відповідача.

Рішенням Червонозаводського районного суду міста Харкова від 13 березня 2015 року позов ОСОБА_2 залишено без задоволення.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить рішення суду скасувати і ухвалити нове рішення по суті заявлених позовних вимог.

Апелянт посилається на те, що рішення суду є незаконним та необґрунтованим, ухваленим з порушенням норм матеріального і процесуального права, оскільки не прийнято до уваги його доводи і пояснення по справі. Не враховано, що у разі порушення законодавства про оплату праці працівник має право звернутися до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати без обмеження будь-яким строком. Відповідач про нараховану йому заробітну плату не повідомляв, він про неї дізнався випадково, з довідки Пенсійного Фонду. Термін зберігання відомостей про виплату заробітної плати працівників складає 75 років, тому суд не перевірив його доводів про те, хто саме розписався у відомості про заробітну плату.

Вислухавши доповідь судді, пояснення учасників процесу, судова колегія вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, з таких підстав.

З матеріалів справи вбачається, що Харківська філія ЗАТ «Індустріальні та дистрибуційні системи» ліквідована 21.05.08 року (т.1 а.с. 161).

З трудової книжки ОСОБА_2 видно, що він працював у Харківській філії ЗАТ «Індустріальні та дистрибуційні системи» на посаді діловода з 23.01.04 року по 23.02.04 року ( т.2 а.с. 26). За наказом № 10.1.-04 ОК від 23.01.04 року по Товариству, ОСОБА_2 прийнято на роботу на посаду діловода з 23.01.04 року з випробувальним терміном до 23.02.04 року, з окладом 488 гр. на 0,43% ставки (т.2 а.с.30). Наказом № 29.1.-04 ОК від 24.03.04 року ОСОБА_2 було продовжено випробувальний термін до 17.05.04 року. Наказом № 59.1.-04 ОК від 06.05.04 року ОСОБА_2 звільнено з роботи у зв*язку із незадовільним результатом випробувального терміну, з виплатою компенсації за основну і додаткову відпустку з 06.05.04 року ( т.2 а.с. 34).

Згідно акту № 5 від 03.09.08 року ЗАТ «Індустріальні та дистрибуційні системи» платіжні відомості за 2004 рік були знищені (т.1 а.с. 231-235). Тому, суд позбавлений можливості перевірити чи дійсно ОСОБА_2 отримав нараховані йому кошти.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов*язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу.

З відомостей нарахування заробітної плати, наданих відповідачем видно, що всі нараховані у 2004 році ОСОБА_2 кошти, він отримав, з урахуванням утримань (т.2 а.с. 44-69).

З акту перевірки своєчасності, достовірності, повноти нарахування та своєчасності сплати внесків на загальнообов*язкове державне пенсійне страхування від 05.02.10 року вбачається, що за період 2002 р. - 2010 роки заборгованість по невиплаченій заробітній платі у відповідача відсутня ( т.2 а.с. 117-118). З акту від 15.06.06 року видно, що за період з 01.10.03 року по 31.12.05 року заробітна плата робітникам виплачувалася своєчасно та заборгованість з виплати заробітної плати відсутня (т.1 а.с.102).

Враховуючи викладене, немає підстав вважати, що ОСОБА_2 не отримав у 2004 році нараховані йому відповідачем кошти. Тому, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про те, що позивач міг звернутися до суду щодо виплати йому середнього заробітку за час затримки по день фактичного розрахунку, протягом трьох місяців з моменту виплати йому належних платежів, тобто, до лютого 2005 року.

Судова колегія вважає, що суд першої інстанції правомірно відмовив ОСОБА_2 в задоволенні позову. Рішення суду ухвалене з додержанням норм матеріального і процесуального права та підстав для його скасування немає. Доводи апеляційної скарги висновки суду не спростовують.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 307 ч.1 п.1, 313, 314, 315, 317, 319 ЦПК України, судова колегія, -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - відхилити.

Рішення Червонозаводського районного суду міста Харкова від 13 березня 2015 року залишити без змін.

Ухвала апеляційної інстанції набирає законної сили негайно, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з моменту її проголошення.

Головуючий -

Судді: