№пр.2/521/1946/15
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 липня 2015 року Малиновський районний суд м. Одеси в складі:

судді - Буран О.М.

при секретарі - Янкул Г.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, спричиненої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, суд

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернулася до Малиновського районного суду м. Одеси з позовом до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної шкоди у розмірі 11 478,67 гривень та моральної шкоди у розмірі 10 000,00 гривень.

Свої вимоги позивач мотивує тим, що 24.05.2014 року об 17 год. 40 хв., ОСОБА_2, керуючи автомобілем НОМЕР_1 на вул.. Мечнікова у м.Одесі, з причин неуважності, не врахувавши дорожніх обставин та не вибравши безпечної швидкості, допустив зіткнення з автомобілем «Тойота» д/н НОМЕР_2, який належить ОСОБА_1. Зіткнення сталося з вини відповідача. Постановою Київського районного суду м. Одеси від 18.06.2014 року відповідача було визнано винним у скоєнні правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у розмірі 425,00 грн. Внаслідок ДТП позивачу було завдано матеріальних збитків, згідно висновку експертнотоварознавчого дослідження №196/14 експерта ОСОБА_3 від 09.06.2014 року про визначення розміру матеріального збитку на суму 58 520,29 грн. Цивільно-правова відповідальність ОСОБА_2 була застрахована в ПрАТ «УСК «Княжа Вієнна ОСОБА_4», поліс №АЕ/1523669, строком дії до 22.08.2014 року. Згідно страхового акту №06 від 01.08.2014 року ПрАТ «УСК «Княжа Вієнна ОСОБА_4» на рахунок ОСОБА_5 було перераховано суму страхового відшкодування у розмірі 47 599,18 гривень. Різниця між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою з урахуванням встановленого індексу інфляціі за період з 01.06.2014 року по 31.09.2014 року складає суму у розмірі 11 478,67 гривень, яку позивач просить стягнути з відповідача на свою користь. Крім того, позивачу, внаслідок вказаної дорожньо-транспортної пригоди, було заподіяно моральну шкоду, розмір якої він оцінює у сумі 10 000,00 гривень. У зв*язку з тим, що в добровільному порядку відповідач відмовляється відшкодувати позивачу заподіяну матеріальну та моральну шкоду, з метою відновлення свого порушеного права, позивач змушений звернутися з вказаним позовом до суду.

Позивача у судове засідання зявилася, позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити у повному обсязі.

Відповідач у судовому засіданні позовні вимоги про відшкодування матеріальної та моральної шкоди не визнав, просив у їх задоволенні відмовити у повному обсязі.

Суд, дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення сторін. оцінивши наявні докази у їх сукупності, вважає, що позовні вимоги обґрунтовані та підлягають частковому задоволенню з таких підстав.

Судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини.

В судовому засіданні встановлено, що автомобіль «Тойота» д/н НОМЕР_2 належить на праві власності позивачу по справі, ОСОБА_1.

Судом встановлено, що 24.05.2014 року об 17 год. 40 хв., ОСОБА_2, керуючи автомобілем НОМЕР_1 на вул.. Мечнікова у м.Одесі, з причин неуважності, не врахувавши дорожніх обставин та не вибравши безпечної швидкості, допустив зіткнення з автомобілем «Тойота» д/н НОМЕР_2, який належить ОСОБА_1. Зіткнення сталося з вини відповідача.

Постановою Київського районного суду м. Одеси від 18.06.2014 року відповідача було визнано винним у скоєнні правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у розмірі 425,00 грн.

Відповідно до ст. 61 ЦПК України, постанова по справі про адміністративне правопорушення обов'язкова для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено постанову, з питань, чим мали місце ці дії та чи вчинені вони цією з особою. Таким чином, вина Відповідача у скоєнні дорожньо-транспортної пригоди є преюдиціальним фактом, та не підлягає доказуванню.

Судом встановлено, що внаслідок ДТП, позивачу було завдано матеріальних збитків, згідно висновку експертнотоварознавчого дослідження №196/14 експерта ОСОБА_3 від 09.06.2014 року про визначення розміру матеріального збитку на суму 58 520,29 грн.

Цивільно-правова відповідальність ОСОБА_2 була застрахована в ПрАТ «УСК «Княжа Вієнна ОСОБА_4», поліс №АЕ/1523669, строком дії до 22.08.2014 року.

Згідно страхового акту №06 від 01.08.2014 року ПрАТ «УСК «Княжа Вієнна ОСОБА_4» на рахунок ОСОБА_5 було перераховано суму страхового відшкодування у розмірі 47 599,18 гривень. Таким чином різниця між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою складає суму у розмірі 10 921,11 гривень.

Відповідно до ст.. 1194 ЦК України, особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування нею шкоди зобов*язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою.

Згідно зі ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошових зобовязань. Боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу за весь час прострочення суми, якщо інший розмір відсотків не встановлений договором або законом.

За період з 01.06.2014 року по 31.09.2014 року індекс інфляції н6а суму боргу10 921,11 гривень складає 577 гривень (розрахунок доданий до матеріалів справи), тобто сума матеріального збитку з урахуванням індексу інфляції за весь час прострочення складає 11 478,67 гривень, яка підлягає стягненню з відповідача.

Відповідно положенням ст. 20 ЦК України, право на захист особа здійснює на свій розсуд. Нездійснення особою права на захист не є підставою для припинення цивільного права, що порушене, крім випадків, встановлених законом.

Відповідно п.1 ч.1 ст. 1188 Цивільного Кодексу України, шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.

З пункту 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 6 від 27.03.1992 р. «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» витікає, що при визначенні розміру відшкодування шкоди, заподіяної майну, незалежно від форм власності, судам слід враховувати, що відшкодування шкоди шляхом покладення на відповідальну за неї особу обовязку надати річ того ж роду і якості, виправити пошкоджену річ, іншим шляхом відновити попереднє становище в натурі, застосовується, якщо за обставинами справи цей спосіб відшкодування шкоди можливий. Коли відшкодування шкоди в натурі неможливе, потерпілому відшкодовуються в повному обсязі збитки відповідно до реальної вартості на час розгляду справи втраченого майна, робіт, які необхідно провести, щоб виправити пошкоджену річ, усунути інші негативні наслідки неправомірних дій заподіювача шкоди.

Згідно ст. 22 ЦК України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).

Відповідно до ст. ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі, яка її завдала.

Згідно до ч.2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі володіє транспортним засобом.

Крім того, внаслідок протиправних дій відповідача, позивачу було заподіяно моральної шкоди, яка полягає в завданні фізичного болю та душевних страждань, що призвело до приниження честі і гідності позивача. Внаслідок вказаної події, був порушений нормальний стан життя позивача, зявились незручності, повязані зі зміною звичного розкладу дня, довелося на невизначений термін відкласти заплановані поїздки. Виникли складнощі побутового характеру.

Відповідно до ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі, гідності, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб.

Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не повязана з розміром цього відшкодування. Моральна шкода, завдана фізичні або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

Відповідно до п. 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31.03.1995 року «Про судову практику з справ про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Моральна шкода може полягати, зокрема в моральних переживаннях у звязку з ушкодженням здоровя, у порушенні нормальних життєвих звязків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків.

Відповідно до ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній особі або юридичній особою неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

Враховуючи вимушені зміни у життєвих і виробничих стосунках позивача, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, а також відсутність будь-яких достовірних доказів на підтвердження заявлених вимог стосовно стягнення морального відшкодування. суд вважає за необхідне частково задовольнити вимоги позивача і стягнути з відповідача на її користь суму заподіяної моральної шкоди у розмірі 1 000,00 грн.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуждаються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.

Таким чином, враховуючи, що позивачем при подачі позову було сплачено судовий збір у розмірі 487,2 гривень (квитанція №210063513 від 13.010.2014 року, квитанція №210063510 від 13.10.2014 року), тому пропорційно до розміру задоволених позовних вимог стягненню з відповідача на користь позивача підлягає сума 282,58 гривень.

Керуючись ст. 55 Конституції України, ст. ст. 10, 11, 60, 88, 212-215, 218 ЦПК України, ст.ст. 20, 22, 1166, 1188 ЦК України, Постановою Пленуму ВСУ № 6 від 27.03.1992 р. «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди», Постановою Пленуму ВСУ № 14 від 18.12.2009 р. «Про судове рішення у цивільній справі», суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, спричиненої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 (ІПН: НОМЕР_3) на користь ОСОБА_1 матеріальну шкоду з урахуванням встановленого індексу інфляціі в розмірі 11 478,67 (одинадцять тисяч чотириста сімдесят вісім) гривень 67 копійок.

Стягнути з ОСОБА_2 (ІПН: НОМЕР_3) на користь ОСОБА_1 суму моральної шкоди у розмірі 1 000,00 (одна тисяча) гривень.

Стягнути з ОСОБА_2 (ІПН: НОМЕР_3) на користь ОСОБА_1 суму сплаченого судового збору в розмірі 282,58 (двісті вісімдесят дві) гривні 58 копійок.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Одеської області через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги протягом 10-ти днів з дня проголошення рішення.

Суддя: Буран О.М.