Справа № 486/1154/15-ц
Провадження № 2/486/589/2015
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

23 липня 2015 року Южноукраїнський міський суд Миколаївської області

у складі: головуючого Бобровського І. М.

при секретарі Зацепіній І.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Южноукраїнську Миколаївської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Першого Приморського відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції , Першого Київського відділу державной виконавчої служби Одеського міського управління юстиції, про зняття арешту з майна , -

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Першого Приморського відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції, Першого Київського відділу державной виконавчої служби Одеського міського управління юстиції, про зняття арешту з майна. Мотивує свої вимоги тим, 20.09.2007 року між ОСОБА_2 та Акціонерним комерційним банком «УкрСиббанк» було укладено Договір про надання споживчого кредиту та заставу транспортного засобу № 0, Згідно якого ОСОБА_2 отримала кредит у розмірі 50 000,00 дол. США., який зобовяалась повернути до 20.09.2014 року зі сплатою 12,00 % річних. З метою забезпечення виконання зобовязань, встановлених Договором, ОСОБА_2 передала в заставу АКБ «УкрСиббанк» автомобіль: марки: Nissan, модель: Armada, рік випуску 2007, № кузова 5N1AA08C07N724697, державний реєстраційний номер НОМЕР_1, що належить їй на підставі договору купівлі-продажу №б/н від 19.09.2007 року, зареєстрований РЕВ 1-го МРЕВ ОСОБА_3 України в Одеській області. Рішенням Загальних Зборів Акціонерів від 27 жовтня 2009 року АКІБ «УкрСиббанк», у зв'язку з приведенням своєї діяльності у відповідність до норм ЗУ «Про акціонерні товариства», змінив своє найменування на Публічне акціонерне товариство «УкрСиббанк». 20.04.2012 року між ПАТ «УкрСиббанк» та ТОВ «Кредекс Фінанс» укладено Договір Факторингу № 05/12, відповідно до умов якого ПАТ «УКРСИББАНК» відступив на користь ТОВ «КРЕДЕКС ФІНАНС» своє право вимоги заборгованості за Договором про надання споживчого кредиту № 0 від 03.12.2007 року та Договором застави транспортного засобу №101907 від 03.12.2007 року.

23.04.2015 року, між ТОВ «Кредекс Фінанс» та громадянином ОСОБА_1 укладено Договір Факторингу №12-04/2015, відповідно до умов якого, ТОВ «Кредекс Фінанс» відступив на користь ОСОБА_1 своє право вимоги заборгованості за Договором про надання споживчого кредиту та заставу транспортного засобу № 0 від 20.09.2007 року.

На підставі вказаних Договорів до позивача перейшли усі права первісного кредитора в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав.

23.04.2015 року, ОСОБА_1 зареєстрував обтяження на вказаний автомобіль у Державному реєстрі обтяжень рухомого майн.

Станом на 23.04.2015 року у Позивача виникло право вимоги на суму 504 072,72 грн., що підтверджується Договором факторинга №12-04/2015 від 23.04.2015 року. Проте, він об'єктивно не має можливості реалізувати своє право на задоволення вимог шляхом продажу переданого йому заставного майна, у зв'язку з наявними арештами на вказаний автомобіль та оголошення в розшук, а саме: Постановою першого Приморського відділу державної виконавчої служби Одеського МУЮ від 21.10.2011 року; Постановою першого Приморського відділу державної виконавчої служби Одеського МУЮ від 16.11.2011 року; Постановою першого Приморського відділу державної виконавчої служби Одеського МУЮ від 17.02.2014 року (ВП №40320426); Постановою першого Приморського відділу державної виконавчої служби Одеського МУЮ від 20.05.2015 року (ВП №46790811)№; Постановою першого Приморського відділу державної виконавчої служби Одеського МУЮ від 30.12.2014 року (ВП №44207091); Постановою першого Приморського відділу державної виконавчої служби Одеського МУЮ від 15.11.2011 року; Постановою першого Приморського відділу державної виконавчої служби Одеського МУЮ від 18.10.2013 року (ВП №40320426); Постановою першого Приморського відділу державної виконавчої служби Одеського МУЮ від 14.11.2014 року (ВП №44207091); Постановою першого Приморського відділу державної виконавчої служби Одеського МУЮ від 10.03.2015 року (ВП №46790811); Постановою Першого Київського відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції від 10.09.2010 року; Постановою Першого Київського відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції від 29.03.2013 року; Постановою Першого Київського відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції від 11.06.2013 року;

Станом на 17.03.2015 року у Позивача виникло право вимоги на суму 504 072,72 грн, що підтверджується Договором відступлення права вимоги №12-04/2015 від 23.04.2015 року, що значно перевищує вартість Предмету застави.

Зазначає, що стягнення на вищезазначений автомобіль (заставне майно) Заставодавця, зокрема його арешт, для задоволення потреб стягувачів, які не є заставодержателями, за відсутності підстав, передбачених ч.3 ст. 54 Закону України Про виконавче провадження, є порушенням зазначеного Закону.

Вважає,що оголошення розшуку, арешти та заборони відчуження перешкоджають Позивачу реалізувати своє право на звернення стягнення шляхом укладання договору купівлі-продажу з покупцем від імені боржника, а тому просить задовольнити позов.

Сторони в судове засідання не зявились. Представник позивача направив до суду письмову заяву в якій зазначив, що підтримує позовні вимоги та просить слухати справу без його участі. Відповідачі, причину неявки суду не повідомили про день місце та час розгляду справи повідомлені вчасно та належним чином, що підтверджується поштовими повідомленнями. Клопотань про відкладення розгляду справи або про розгляд справи у їх відсутність до суду не надходило.

Відповідно до ч. 4 ст. 169 ЦПК України, якщо суд не має відомостей про причину неявки відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення).

Згідно ч. 1 ст. 224 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи.

Представник позивача не заперечує проти ухвалення заочного рішення, про що зазначив у своїй заяві.

У відповідності до вимог ч. 2 ст. 197 ЦПК України, в звязку з неявкою учасників процесу в судове засідання, фіксування за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Дослідивши письмові матеріали справи суд приходить до наступного.

Відповідно до ст. 16 ЗУ «Про заставу» право застави виникає з моменту укладання договору застави.

Згідно до договору застави ОСОБА_2 надала в заставу автомобіль : марки: Nissan, модель: Armada, рік випуску 2007, № кузова 5N1AA08C07N724697, державний реєстраційний номер НОМЕР_1, що належить їй на підставі договору купівлі-продажу №б/н від 19.09.2007 року, зареєстрований РЕВ 1-го МРЕВ ОСОБА_3 України в Одеській області (а.с. 7-14).

На підставі Договорів Факторингу від 20.04.2012 року, 23.04.2015 року та ст.ст. 512, 514 ЦК України, ст. 27 ЗУ «Про заставу», ч. 2 ст. 23 ЗУ «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» до ОСОБА_1 перейшло право вимоги, що виникло з Договору про надання кредиту та договору застави (а.с. 19-21, 47-50).

Відповідно до ст. 512 Цивільного кодексу України, кредитор у зобов'язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Відповідно до ст. 514 Цивільного кодексу України, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст. 27 Закону України «Про заставу», застава зберігає силу і у випадках, коли у встановленому законом порядку відбувається уступка заставодержателем забезпеченої заставою вимоги іншій особі або переведення боржником боргу, який виник із забезпеченої заставою вимоги, на іншу особу.

Відповідно до ст. 15 ЗУ «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» обтяжувач (продавець) рухомих речей, які є предметом купівлі-продажу в кредит з відстроченням або розстроченням платежу, набуває пріоритет з моменту реєстрації відповідного обтяження. Такий пріоритет є вищим за інші обтяження майна боржника, встановлені на користь інших обтяжувачів, навіть якщо такі обтяження були зареєстровані раніше.

Таким чином, ОСОБА_1 набув вищий пріоритет та має переважне право на звернення стягнення на предмет обтяження, що вбачається зі ст. 14 ЗУ «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» на майно, яке придбано в кредит

Згідно ст. 16 Закону України «Про заставу» право застави виникає з моменту укладання договору застави, а в разі, коли договір підлягає нотаріальному посвідченню - з моменту нотаріального посвідчення цього договору.

Відповідно до ст. 19 Закону України «Про заставу» за рахунок заставленого майна заставодержатель має право задовольнити свої вимоги в повному обсязі, що визначаться на момент фактичного задоволення. Заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави в разі, якщо в момент настання терміну виконання зобов'язання, забезпеченого заставою, воно не буде виконано.

Згідно копій постанов першого Приморського відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції в Одеській області, спірний автомобіль знаходиться під арештом, забороною відчуження, та в розшуку (а.с. 55-60).

Згідно Інструкції «Про проведення виконавчих дій» № 74/5 від 15 грудня 1999 року та ст. 54 Закону України «Про виконавче провадження» для задоволення вимог стягувачів, які не є заставодержателями, стягнення на заставне майно може бути звернено у разі виникнення права застави після винесення судом рішення про стягнення з боржника коштів; коли вартість предмета застави перевищує розмір заборгованості боржника заставодержателю.

Відповідно до ч. 3 ст. 54 Закону України «Про виконавче провадження» для задоволення вимог стягувачів, які не є заставодержателями, стягнення на заставлене майно боржника може бути звернуто у разі: - виникнення права застави після винесення судом рішення про стягнення з боржника коштів; - якщо вартість предмета застави перевищує розмір заборгованості боржника заставодержателю;

Відповідно до ст. 5 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець зобов'язаний вживати заходів примусового виконання рішень, встановлених цим Законом, неупереджено, своєчасно, повно вчиняти виконавчі дії. Державний виконавець здійснює необхідні заходи щодо своєчасного і повного виконання рішення, зазначеного в документі на примусове виконання рішення, у спосіб і порядок, визначені виконавчим документом, має право накладати арешт на майно боржника, опечатувати, вилучати, передавати таке майно на зберігання та реалізовувати його в порядку, встановленому законодавством.

Відновідно до ст. 54 Закону України «Про виконавче провадження», звернення стягнення на заставлене майно в порядку примусового виконання допускається за виконавчими документами для задоволення вимог стягувача-заставодержателя. Для задоволення вимог стягувачів,які не є заставодержателями, стягнення на аставлене майно боржника може бути звернуто у разі: виникнення права застави після винесення судом рішення про стягнення з боржника коштів; якщо вартість предмета застави перевищує розмір заборгованості боржника заставодержателю. Про звернення стягнення на заставлене майно для задоволення вимог стягувачів, які не є заставодержателями, державний виконавець повідомляє заставодержателю не пізніше наступного дня після накладення арешту на майно або якщо йому стало відомо, що арештоване майно боржника перебуває в заставі, та роз'яснює заставодержателю право на звернення до суду з позовом про зняття арешту із заставленого майна.

Згідно ст. 60 ЗУ "Про виконавче провадження", особа яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права на майно і про звільнення з - під арешту.

Згідно інструкції «Про проведення виконавчих дій» №74/5 від 15.12.1999 року для задоволення вимог стягувачів які не є заставодержателями стягнення на заставне майно може бути звернено в разі виникнення права застави після винесення судом рішення про стягнення з боржника коштів, або коли вартість предмета застави перевищує розмір заборгованості боржника заставодержателю.

У відповідності до ч. 2 ст. 114 ЦПК України позови про зняття арешту з майна пред'являються за місцезнаходженням цього майна або основної його частини.

Згідно акту перевірки стану заставного майна від 02 липня 2015 року автомобіль : марки: Nissan, модель: Armada, рік випуску 2007, № кузова 5N1AA08C07N724697, державний реєстраційний номер НОМЕР_1, знаходиться по вул. Парковій, 8а в м. Южноукраїнську Миколаївської області (а.с. 6).

На підставі наведених норм чинного законодавства та встановлених обставин справи, враховуючи, що кредитні зобов'язання які, забезпечені заставою, не погашені, то позивач має право на захист своїх інтересів шляхом зняття арешту з майна, оскільки набув повноваження щодо володіння та розпорядження ним.

Тому заявлені позовні вимоги суд вважає обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 10, 60, 212-215, 218, 226 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Першого Приморського відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції, Першого Київського відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції, про зняття арешту з майна, задовольнити.

Зняти арешти, заборону відчуження,та розшук накладені на автомобіль марки: Nissan, модель: Armada, рік випуску 2007, № кузова 5N1AA08C07N724697, державний реєстраційний номер НОМЕР_1, накладені:

Постановою першого Приморського відділу державної виконавчої служби Одеського МУЮ від 21.10.2011 року;

Постановою першого Приморського відділу державної виконавчої служби Одеського МУЮ від 16.11.2011 року;

Постановою першого Приморського відділу державної виконавчої служби Одеського МУЮ від 17.02.2014 року (ВП №40320426);

Постановою першого Приморського відділу державної виконавчої служби Одеського МУЮ від 20.05.2015 року (ВП №46790811);

Постановою першого Приморського відділу державної виконавчої служби Одеського МУЮ від 30.12.2014 року (ВП №44207091);

Постановою першого Приморського відділу державної виконавчої служби Одеського МУЮ від 15.11.2011 року;

Постановою першого Приморського відділу державної виконавчої служби Одеського МУЮ від 18.10.2013 року (ВП №40320426);

Постановою першого Приморського відділу державної виконавчої служби Одеського МУЮ від 14.11.2014 року (ВП №44207091);

Постановою першого Приморського відділу державної виконавчої служби Одеського МУЮ від 10.03.2015 року (ВП №46790811;)

Постановою Першого Київського відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції від 10.09.2010 року;

Постановою Першого Київського відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції від 29.03.2013 року;

Постановою Першого Київського відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції від 11.06.2013 року.

Рішення може бути оскаржено в судову палату з цивільних справ апеляційного суду Миколаївської області, шляхом подачі апеляційної скарги до Южноукраїнського міського суду, протягом десяти днів з дня його проголошення. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Суддя Южноукраїнського

міського суду ОСОБА_4