Справа № 159/5752/14-ц
Провадження № 2/159/38/15
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Ковель 02 квітня 2015 року

Ковельський міськрайонний суд Волинської області

в складі головуючого - судді Панасюка С.Л.,

за участю секретаря Віндюк Н.І.

позивача ОСОБА_1

представника позивача ОСОБА_2

відповідачів ОСОБА_3

ОСОБА_4

представників відповідачів ОСОБА_5

ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Ковелі справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про визнання права власності на спільне майно подружжя, визнання недійсним договору купівлі-продажу майна, застосуванні наслідків недійсності вказаного договору, поділ майна подружжя, зустрічним позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про поділ майна подружжя,

в с т а н о в и в :

Сторони звернулись до суду з вказаними позовами.

Вимоги ОСОБА_1 обґрунтовані тим, що вона та ОСОБА_3 придбали під час шлюбу автомобіль "Fiat Scudo 2.0 TD (220), реєстраційний № НОМЕР_1. ОСОБА_3 без її відома та дозволу відчужив вказаний автомобіль ОСОБА_4, своєму сину. ОСОБА_1, у кінцевому підсумку, після кількох змін позовних вимог, просить визнати названий автомобіль таким, що набутий під час шлюбу з ОСОБА_3, і таким, що належить їм на праві спільної сумісної власності, визнати, що їй належить частка у праві власності на вказаний автомобіль у розмірі однієї другої, визнати недійсним договір купівлі-продажу автомобіля, укладений між ОСОБА_3 та ОСОБА_4, зобов'язати ОСОБА_4 передати автомобіль ОСОБА_3, провести поділ автомобіля: автомобіль залишити ОСОБА_3 та стягнути з нього у її користь грошову компенсацію за належну їй частку. Визначаючи вартість частки, ОСОБА_1 просить взяти за основу висновок експертного автотоварознавчого дослідження № 1982 від 10 липня 2014 року, проте вартість автомобіля визначити виходячи з зазначеної у мотивувальній частині ціни автомобіля у доларах США (10760 доларів) за курсом долара до гривні, який діє зараз.

ОСОБА_3 вимоги ОСОБА_1 не визнав повністю, не заперечує, що автомобіль придбаний під час шлюбу, однак, не за спільні кошти, а за його особисті. Для придбання він використав гроші, виручені від реалізованого ним особистого автомобіля, його пенсії, а також ОСОБА_4, його син, позичив йому гроші для придбання автомобіля, обумовивши, що в разі неповернення боргу автомобіль перейде у його власність. Зрештою, так і сталося, борг ОСОБА_4 він не повернув, а тому перереєстрував автомобіль на нього. Щодо вартості автомобіля, то він подав суду висновок експертного автотоварознавчого дослідження № 50 від 31 березня 2015 року і підтримує визначену ним вартість. Просить у позові ОСОБА_1 відмовити повністю.

ОСОБА_4 поділяє позицію ОСОБА_3 Просить у позові ОСОБА_1 відмовити повністю.

Крім цього, ОСОБА_3 подав зустрічний позов до ОСОБА_1 про поділ майна подружжя, у якому просить провести поділ спільного з ОСОБА_1 майна:

меблевої стінки "Борис";

набору меблів для кухні;

пральної машинки "LG-WL-80150 NR";

холодильника "Атлант";

холодильника;

пилососа;

газової плити;

жіночого шкіряного пальта;

жіночого золотого ланцюжка;

будівельних матеріалів, використаних для облаштування балкону в квартирі;

будівельних матеріалів, використаних для ремонту квартири;

будівельних матеріалів, використаних для ремонту дачі ОСОБА_1;

будівельних матеріалів, використаних для будівництва житлового будинку, який належить дочці ОСОБА_1

А саме, ОСОБА_3 просить стягнути з ОСОБА_1 грошову компенсацію за належну йому частку у вартості вказаного майна в сумі 40850 грн.

ОСОБА_1 зустрічний позов ОСОБА_3 не визнала повністю, оскільки він не довів своїх вимог, не подав доказів щодо належності вказаного ним майна до майна подружжя, доказів його вартості, а від проведення товарознавчої експертизи ухилився, не оплативши експертній установі її вартість. Просить у зустрічному позові відмовити повністю.

Позов ОСОБА_1 слід задовольнити частково, а в зустрічному позові ОСОБА_3 відмовити повністю.

Згідно ч.1 ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

ОСОБА_1 та ОСОБА_3 зареєстрували шлюб 30 жовтня 1998 року, розірвали його 16 червня 2014 року, що видно з свідоцтва про одруження та рішення суду про розірвання шлюбу.

Спірний автомобіль "Fiat Scudo 2.0 TD (220), ідентифікаційний номер (VIN) НОМЕР_2, реєстраційний № НОМЕР_1, 2006 року випуску, зареєстрований на ім'я ОСОБА_3 30 жовтня 2012 року, що видно з довідки Центру з надання послуг, пов'язаних з використанням автотранспортних засобів, з обслуговування м. Ковеля, Ковельського, Турійського, Старовижівського та Маневицького районів, підпорядкованого УМВС України у Волинській області (далі - "Центру") № 5/1733 від 03.07.2014 року.

Таким чином, спірний автомобіль придбаний під час шлюбу ОСОБА_1 та ОСОБА_3

Згідно ст.60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу).

Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Отже, закон встановив презумпцію належності до спільної сумісної власності подружжя речей, набутих за час шлюбу.

ОСОБА_3 мав довести у суді, що автомобіль належить особисто йому.

Він цього не довів. Його твердження, що на придбання автомобіля він використав кошти від реалізації свого власного автомобіля та свою пенсію, є голослівним та не доведене належними доказами. Самі по собі, реалізація належного ОСОБА_3 автомобіля в минулому, наявність у нього пенсії, не свідчать про те, що отримані з цих джерел кошти використані саме на придбання спірного автомобіля, вони могли бути використані на щось інше.

Подана ОСОБА_3 розписка про те, що його син ОСОБА_4 позичив йому гроші для придбання автомобіля, обумовивши, що в разі неповернення боргу автомобіль перейде у його власність, не підтверджена іншими доказами, які походять з незалежних джерел, зокрема, підпис на цій розписці не підтверджений нотаріально, що могло виключити сумніви у її справжності, які виникають з огляду на ту обставину, що ОСОБА_3 та ОСОБА_4 є батьком і сином. До того ж, згадана розписка не доводить, що ОСОБА_3 позичав гроші саме для себе, а не для сім'ї.

Отже, слід визнати, що спірний автомобіль набутий ОСОБА_1 та ОСОБА_3 як подружжям під час шлюбу і належав їм на праві спільної сумісної власності.

Закон встановлює презумпцію рівності часток співвласників у праві спільної сумісної власності (ч.2 ст.372 ЦК України, ч.1 ст.70 СК України).

Отже, слід визнати, що ОСОБА_1 належала частка у праві власності на вказаний автомобіль у розмірі однієї другої.

ОСОБА_3 02 квітня 2013 року відчужив спірний автомобіль своєму сину ОСОБА_4, що видно з довідки "Центру" № 5/1733 від 03.07.2014 року.

Згідно ч.1 ст.65 СК України дружина, чоловік розпоряджаються майном, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, за взаємною згодою.

ОСОБА_3 не довів, що спірний автомобіль був відчужений ним за згодою ОСОБА_1 Так само як і не довів, що ОСОБА_1 давала згоду на позичення грошей у ОСОБА_4 з умовою передачі автомобіля останньому у випадку неповернення боргу.

Отже, відчужуючи автомобіль, ОСОБА_3 порушив право власності ОСОБА_1 на автомобіль.

В той же час, ОСОБА_1, у кінцевому підсумку, просить стягнути з ОСОБА_3 грошову компенсацію за належну їй частку у праві власності на автомобіль.

Сам ОСОБА_3 відчужив належну йому частку у праві власності на автомобіль ОСОБА_4, тобто розпорядився нею.

За таких обставин у задоволенні вимог ОСОБА_1 визнати недійсним договір купівлі-продажу, укладеного між ОСОБА_3 та ОСОБА_4, зобов'язати останнього передати автомобіль ОСОБА_3 слід відмовити, оскільки їх задоволення призведе до повернення автомобіля особі, яка його відчужила.

З тих же підстав у позові ОСОБА_1 до ОСОБА_4 слід відмовити повністю.

Згідно абзацу другого п.30 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року № 11 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя" у випадку коли при розгляді вимоги про поділ спільного сумісного майна подружжя буде встановлено, що один із них здійснив його відчуження чи використав його на свій розсуд проти волі іншого з подружжя і не в інтересах сім'ї чи не на її потреби або приховав його, таке майно або його вартість враховується при поділі.

Тому вимогу ОСОБА_1 про присудження їй з ОСОБА_3 грошової компенсації за належну їй частку у праві власності на автомобіль слід задовольнити.

Згідно абзацу першого п.22 цієї ж постанови вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди - виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи.

ОСОБА_1 та ОСОБА_3 не погодили між собою вартість спірного автомобіля. Дійсна вартість автомобіля на час розгляду справи встановлена висновком експертного автотоварознавчого дослідження №50 від 31 березня 2015 року.

Висновок №189-Т про оцінку нерухомого майна від 15.05.2014 року, доданий до позовної заяви, суд не бере до уваги через те, що він складений без огляду автомобіля, не на час розгляду справи, а також через очевидні помилки у ньому.

Висновок експертного автотоварознавчого дослідження № 1982 від 10 липня 2014 року суд не бере до уваги через те, що він складений не на час розгляду справи. Доводи ОСОБА_1, що вартість автомобіля слід визначати виходячи з зазначеної у мотивувальній частині цього висновку ціни автомобіля у доларах США (10760 доларів) за курсом долара до гривні, який діє зараз, суд вважає необґрунтованими. Судова практика має виходити з єдиного підходу щодо оцінки вартості майна. Згаданою постановою Пленуму Верховного Суду України такий підхід визначений - суди мають виходити з дійсної вартості майна на час розгляду справи. Курс долара США до гривні, вартість майна можуть мінятися, зростати чи падати, однак, підхід щодо дати, на яку визначається вартість майна, має бути однаковим. Щодо доводів ОСОБА_1, що автомобіль з часом зношується, то знос автомобіля є лише одним з чинників, які визначають його вартість, можливою є ситуація, коли на час розгляду справи вартість автомобіля зросте, незважаючи на більший його знос, наприклад, через дефіцит автомобілів на цей час, митну політику тощо. Тому і необхідний єдиний підхід щодо дати, на яку визначається вартість майна.

Висновок № 314-L про середньо-статистичну ринкову вартість автомобіля марки Fiat Scudo від 17 лютого 2015 року суд не бере до уваги через те, що він складений без огляду автомобіля та не на час розгляду справи.

Згідно висновку експертного автотоварознавчого дослідження №50 від 31 березня 2015 року ринкова вартість спірного автомобіля на дату оцінки складає 86267 грн. 39 коп.

Виходячи з того, що частка ОСОБА_1 у праві власності на автомобіль складає ? , сума грошової компенсації, яку належить стягнути з ОСОБА_3 в її користь складає 43133 грн. 70 коп. (86267 грн. 39 коп. : 2).

У зустрічному позові ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про поділ майна подружжя слід відмовити повністю.

Як вже зазначалося, вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди - виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи.

ОСОБА_1 та ОСОБА_3 не погодили між собою вартість майна, яке останній наполягав поділити у зустрічному позові.

В той же час, ОСОБА_3 не подав жодного доказу, якими підтверджувалась б дійсна вартість вказаного ним майна на час розгляду справи.

Сторони звертались з клопотання про призначення товарознавчої експертизи і така експертиза була призначена. Однак, незважаючи на те, що в ухвалі про призначення експертизи були ясно і чітко розподілені обов'язки між сторонами, пов'язані з організацією експертизи та оплатою її вартості, ОСОБА_3 свою частину обов'язків не виконав взагалі, зокрема, не оплатив вартості експертизи. Як наслідок, експертна установа повернула ухвалу суду без виконання.

Пояснення ОСОБА_3, що такі його дії були зумовлені нестачею грошей, невірним визначенням експертною установою вартості експертизи, неповною оплатою вартості експертизи іншою стороною суд вважає необґрунтованими. Експертна установа є державною і вартість проведення нею експертиз є загальнодоступними, ніщо не перешкоджало ОСОБА_3 її дізнатися. За час поки проводилась експертиза (понад два місяці), попри численні нагадування експертної установи про необхідність оплати вартості експертизи і попередження, що у випадку неоплати ухвала суду буде залишена без виконання, ОСОБА_3 жодного разу не повідомив ні суд, ні експертну установу про свою незгоду з вартістю експертизи, труднощі з її оплатою чи інші проблеми.

За таких обставин, з огляду також на те, що позов ОСОБА_3 є зустрічним, а первинний позов вимагає вирішення у розумні строки (ОСОБА_1 стверджує, що ОСОБА_3 умисно затягує вирішення спору щодо автомобіля, щоб звести нанівець його вартість), суд вважає за необхідне відмовити ОСОБА_3 у зустрічному позові, оскільки він ухилився від доведення вартості майна, яке пропонує поділити, а сам суд, без зусиль з його сторони, визначити таку вартість на день розгляду справи не може.

Така відмова в позові не перешкоджає ОСОБА_3 повторно подати аналогічний позов, вже не зустрічний, і, без порушення прав іншої сторони на своєчасний розгляд її вимог, досягти своєї мети, відшукавши, зокрема, кошти на проведення товарознавчої експертизи, без якої його вимоги не можуть бути вирішені.

Те, що інша сторона, реагуючи на зустрічний позов, змінювала свої вимоги, включаючи в поділ назване у цьому позові майно, не створює підстави і можливості розгляду зустрічного позову. ОСОБА_1, в підсумку, повернулась до своїх первинних вимог, скориставшись своїми правами як позивача, і реагуючи таким чином на ухилення ОСОБА_3 від доведення вартості запропонованого ним для поділу майна. Первинний позивач зацікавлений, в першу чергу, на розгляді його власних вимог і ніхто в цьому не може йому перешкодити.

Надані ОСОБА_1 документи щодо вартості окремих видів майна із зустрічного позову не можуть бути взяті до уваги, оскільки вона змінила вимоги, відмовившись включити запропоноване ОСОБА_3 майно у поділ, а докази належать їй. ОСОБА_3 не позбавлений можливості знову поставити питання про поділ майна, зазначеного ним у зустрічному позові і його вартість має бути визначена на день розгляду справи, оскільки сторони не погодили вартість майна. Таке визначення можливе лише шляхом проведення товарознавчої експертизи, оскільки вартість майна з часу його придбання може істотно змінитись.

З ОСОБА_3 в користь ОСОБА_1 слід стягнути понесені нею судові витрати на сплату судового збору в сумі 674 грн. 93 коп. (431,33 грн. + 243,60 грн.).

Керуючись ст.ст.10, 11, 60, 209, 212, 213, 214, 215, 223 ЦПК України, на підставі ч.2 ст.364, ч.2 ст.372 ЦК України, ст.60, ст.63, ч.1 ст.65, ч.1 ст.68, ст.69, ч.1 ст.70, ч.1, ч.2 ст.71 СК України, суд

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про визнання права власності на спільне майно подружжя, визнання недійсним договору купівлі-продажу майна, застосуванні наслідків недійсності вказаного договору, поділ майна подружжя задовольнити частково.

Визнати, що автомобіль "Fiat Scudo 2.0 TD (220), ідентифікаційний номер (VIN) НОМЕР_2, реєстраційний № НОМЕР_1, 2006 року випуску, набутий ОСОБА_1 та ОСОБА_3 як подружжям під час шлюбу і належав їм на праві спільної сумісної власності.

Визнати, що ОСОБА_1 належала частка у праві власності на вказаний автомобіль у розмірі однієї другої.

Стягнути з ОСОБА_3 в користь ОСОБА_1 грошову компенсацію за належну їй частку у вартості автомобіля "Fiat Scudo 2.0 TD (220), ідентифікаційний номер (VIN) НОМЕР_2, реєстраційний № НОМЕР_1, 2006 року випуску, яка відійшла ОСОБА_3, в сумі 43133 (сорок три тисячі сто тридцять три) грн. 70 коп.

В решті вимог ОСОБА_1, в тому числі у вимозі до ОСОБА_3 та ОСОБА_4 про визнання недійсним договору купівлі-продажу вказаного вище автомобіля та застосуванні наслідків недійсності вказаного договору, відмовити повністю.

В позові ОСОБА_1 до ОСОБА_4 відмовити повністю.

У зустрічному позові ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про поділ майна подружжя відмовити повністю.

Стягнути з ОСОБА_3 в користь ОСОБА_1 понесені нею судові витрати на сплату судового збору в сумі 674 (шістсот сімдесят чотири) грн. 93 коп.

Рішення суду може бути оскаржене до апеляційного суду Волинської області через Ковельський міськрайонний суд протягом десяти днів з дня його проголошення, а особами, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення рішення, - протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

ГОЛОВУЮЧИЙ: С.Л.ПАНАСЮК