08.04.2015 Єдиний унікальний номер 205/6951/14-ц
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 квітня 2015 року Ленінський районний суд м. Дніпропетровська в складі:

головуючого судді Остапенко Н.Г.

при секретарі Шевцовій М.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, Управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Дніпропетровській області Управління державної виконавчої служби відділ примусового виконання рішень, третя особа: Публічне акціонерне товариство «Укрсиббанк» про виключення майна з акту опису та звільнення з-під арешту, -

В С Т А Н О В И В :

Позивач, 11 серпня 2014 року звернувся до Ленінського районного суду м. Дніпропетровська з позовом до ОСОБА_2, Управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Дніпропетровській області Управління державної виконавчої служби відділ примусового виконання рішень, третя особа: Публічне акціонерне товариство «Укрсиббанк» про виключення майна з акту опису та звільнення з-під арешту.

В обґрунтування позовних вимог зазначивши, згідно останніх уточнень, що Рішенням Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 07.11.2012 року були задоволенні позовні вимоги ОСОБА_4 до ПАТ «Укрсиббанк», треті особи: Дніпропетровський РД ПАТ «УкрСиббанк», приватний нотаріус Дніпропетровського міського нотаріального округу Румянцева І.О. та визнані недійсним договір про надання споживчого кредиту від 14 березня 2007 року укладений між АКІБ «Укрсиббанк» та ОСОБА_1. та договір іпотеки від 14 березня 2007 року укладений між АКІБ «Укрсиббанк» та ОСОБА_1 . в задоволенні зустрічних позовних вимог ПАТ «УкрСиббанк» до ОСОБА_4, ОСОБА_6, ОСОБА_2, ОСОБА_7, ТОВ «Бовітон-ЛТД» про стягнення боргу за кредитним договором, було відмовлено.

Рішенням Апеляційного суду Дніпропетровської області від 25.03.2013 року, рішення Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 07.11.2012 скасовано, в задоволенні позовних вимог за первісним позовом - відмовлено, а зустрічні позовні вимоги задоволені та з ОСОБА_4, ОСОБА_6, ОСОБА_2, ОСОБА_7, ТОВ «Бовітон-ЛТД» було солідарно стягнуто заборгованість за кредитним договором в розмірі 3 229 997,01 грн.

18.04.2013 року державним виконавцем відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Дніпропетровській області було відкрито виконавче провадження №ВП №37657852, того ж дня Постановою про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження у виконавчому провадженні ВП №37657852 був накладений арешт на все майно, що належить боржнику ОСОБА_2.

16 січня 2014 року був складений акт опису й арешту майна ВП №37657852, згідно з яким було описано та накладено арешт на будівлю магазину, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1.

Рішенням апеляційного суду Дніпропетровської області від 24 липня 2014 року за ОСОБА_1 визнано право власності на ? частину будівлі магазину загальною площею 37,1 м2, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, а також за ОСОБА_2 визнано право власності на ? частину будівлі магазину загальною площею 37,1 м2, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1..

Просив суд виключити з акту опису й арешту майна №ВП 37657852/В1 від 16 січня 2014 року та звільнити з під арешту належну ОСОБА_1 на праві спільної сумісної власності подружжя ? частину будівлі магазину загальною площею 37,1 м2 що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1. та стягнути судові витрати.

В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_8, позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив задовольнити.

В судове засідання відповідач ОСОБА_2 не з'явилася. Про день місце та час розгляду справи сповіщена належним чином надала суду заяву про розгляд справи у відсутність.

В судове засідання відповідач Управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Дніпропетровській області Управління державної виконавчої служби відділ примусового виконання рішень не з'явився. Про день місце та час розгляду справи сповіщені належним чином . Про причини своєї неявки суд не повідомили, письмових заяв не надходило.

В судове засідання третя особа Публічне акціонерне товариство «Укрсиббанк» не з'явилися. надали суду заяву про розгляд справи у відсутність, позовні вимоги не підтримали просили відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

Суд, заслухавши учасників судового процесу, вивчивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з наступних підстав.

В ході судового розгляду встановлено, 14.03.2007 року між АКІБ «УкрСиббанк» та ОСОБА_4 було укладено договір про надання споживчого кредиту №, відповідно до якого останній отримав у користування 300 000,00 доларів США, за умови їх повернення в строк до 13.03.2018 року та обов'язковою сплатою процентів за користування кредитними ресурсами та інших платежів встановлених умовами договору.

Забезпеченням виконання зобов'язань за кредитним договором виступили ОСОБА_2, ОСОБА_7, ОСОБА_6 та ТОВ «Бовітон-ЛТД», які відповідно до договорів поруки зобов'язалися виступати перед кредитором як солідарні боржники.

Рішенням Апеляційного суду Дніпропетровської області від 25.03.2013 року позовні вимоги Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» до ОСОБА_4, ОСОБА_6, ОСОБА_2, ОСОБА_7 та Товариства з обмеженою відповідальністю «Бовітом-ЛТД» про стягнення заборгованості за кредитним договором - задоволено. Стягнуто солідарно з ОСОБА_4, ОСОБА_6, ОСОБА_2, ОСОБА_7 та Товариства з обмеженою відповідальністю «Бовітом-ЛТД» заборгованість за кредитним договором в розмірі 3 229 997,01 грн., судовий збір у розмірі 1 700 грн. та витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи у розмірі 120 грн.

18.04.2013 року державним виконавцем Управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Дніпропетровській області Управління державної виконавчої служби відділ примусового виконання рішень, на виконання виконавчого листа №2/422/1406/2012 від 12.04.2013 року було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження №37657852 та постанову про арешт майна боржника.

16.01.2014 року виявлене державним виконавцем майно боржника, а саме: будівля магазину, загальною площею 37,1 кв.м., розташована за адресою: АДРЕСА_1, відповідно до акту державного виконавця було описане та арештоване.

24 липня 2014 року, рішенням Апеляційного суду Дніпропетровської області було визнано за ОСОБА_1 право власності на ? частину будівлі магазину загальною площею, 37,1 кв.м, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 та визнано за ОСОБА_2 право власності на ? частину будівлі магазину загальною площею, 37,1 кв.м, розташованого за адресою: АДРЕСА_1, однак встановлена частина не була виділена в натурі.

Як встановлено судом, 25 листопада 2006 року був зареєстрований шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2. Рішенням Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 01 листопада 2011 року шлюб між ними було розірвано.

Відповідно до абзацу 2 п. 5 Постанови ПВС України від 27 серпня 1986 року № 6 «Про судову практику в справах про виключення майна з опису» вирішуючи позов одного з подружжя про виключення з опису належної йому частки майна у спільній сумісній власності подружжя, суду необхідно враховувати, що майно нажите подружжям за час шлюбу, є їх спільною сумісною власністю і у випадку поділу його їх частки визнаються рівними.

Згідно п. 7 Постанови судам було розяснено, що в тих випадках, коли предметом позову є частка в спільній сумісній власності на неподільну річ, на яку звертається конфіскація або стягнення на користь організації, питання про виключення цієї речі з опису (при відсутності іншого спільного майна) вирішується відповідно до розяснень Пленуму Верховного Суду України, даних у п. 7 постанови від 22.12.1995 року №20 «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності». При цьому суд з урахуванням конкретних обставин може виключити річ з акта опису і стягнути з позивача в дохід держави чи на користь організації грошову компенсацію за частку, що припадає боржнику, або залишити річ в опису, зобов'язавши відповідну державну податкову інспекцію або організацію виплатити позивачу відповідну частину її вартості.

Відповідно до ч. 1 ст. 73 СК України, зобов'язаннями одного з подружжя стягнення може бути накладено лише на його особисте майно і на частку у праві спільної сумісної власності подружжя, яка виділена йому в натурі.

Відповідно до ч. 1 ст. 60 Закону України «Про виконавче провадження»особа, яка вважає, що майно на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту.

Відповідно до положень ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Враховуючи наведене суд вважає, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав. Частина 3 ст. 368 ЦК України вказує, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором, укладеним у письмовій формі. Відповідно до п. 9 Постанови Пленуму Верховного Суду № 4 від 31.03.1978 року із змінами та доповненнями «Про застосування законодавства при розгляді судами справ про звільнення майна з арешту (виключення з опису)» суд, вирішуючи позов одного з подружжя про звільнення майна з арешту має враховувати, що у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними . Відповідно до ст.. 73 Сімейного кодексу України за зобов'язаннями одного з подружжя стягнення може бути накладено лише на його особисте майно і на частку у праві спільної сумісної власності подружжя, яка виділена йому в натурі. Рішенням Апеляційного суду Дніпропетровської області від 24 липня 2014 року було визнано за ОСОБА_1 право власності на ? частину будівлі магазину загальною площею, 37,1 кв.м, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 та визнано за ОСОБА_2 право власності на ? частину будівлі магазину загальною площею, 37,1 кв.м, розташованого за адресою: АДРЕСА_1, однак встановлена частина не була виділена в натурі.

За таких обставин, позовна заява позивача ОСОБА_1 до ОСОБА_2, Управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Дніпропетровській області Управління державної виконавчої служби відділ примусового виконання рішень, третя особа: Публічне акціонерне товариство «Укрсиббанк» про виключення майна з акту опису та звільнення з-під арешту є необґрунтованою та не підлягає задоволенню.

Судові витрати по справі, в порядку ч.1 ст.88 ЦПК України, відшкодуванню позивачу не підлягають, так як в позовних вимогах відмовлено.

Керуючись ст. ст. 213, 215 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 Управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Дніпропетровській області Управління державної виконавчої служби відділ примусового виконання рішень, третя особа: Публічне акціонерне товариство «Укрсиббанк» про виключення з акту опису й арешту майна №ВП 37657852/В1 від 16 січня 2014 року та звільнення з під арешту ? частини будівлі магазину, загальною площею 37,1 кв.м., розташованого за адресою: АДРЕСА_1-відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом 10 днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Н.Г. Остапенко