АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22-ц/793/1807/15Головуючий по 1 інстанції
Категорія : 19, 21 ОСОБА_1
Доповідач в апеляційній інстанції
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 липня 2015 року Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Черкаської області в складі:

головуючогоОСОБА_2
суддівОСОБА_3 , ОСОБА_4
при секретаріОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Черкаси апеляційну скаргу ОСОБА_6 на рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 26 травня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_7 , ОСОБА_8 про визнання договору дарування недійсним,

Вивчивши матеріали справи, колегія суддів, -

в с т а н о в и л а :

В червні 2014 року ОСОБА_6 звернулась до суду з вказаним позовом до ОСОБА_7, ОСОБА_8, посилаючись на те, що 16 жовтня 2007 року помер її батько ОСОБА_9, який до дня смерті проживав та був зареєстрований за адресою ІНФОРМАЦІЯ_1,

Після смерті батька вона дізналась про договір дарування за якими батько розпорядився належним йому нерухомим майном. 18 березня 2004 року між ОСОБА_9 та ОСОБА_7 і ОСОБА_8 було укладено договір дарування (кожному по 17/200 частин) житлового будинку розташованого по вул. Дахнівській, в м. Черкаси. Договір дарування посвідчено приватним нотаріусом Черкаського міського нотаріального округу, зареєстровано в реєстрі за № 3809.

17/100 частин будинку по вул. Дахнівській, 63 в м. Черкаси належали батькові на підставі свідоцтва про право власності на житло, виданого 2 квітня 1996 року органом приватизації Соснівського райвиконкому м. Черкаси.

Відомості про укладення договору дарування їй відомі з довідки про співвласників домоволодіння по вул. Дахнівській, 63 м. Черкаси, копії оспорюваного договору не має.

Дійсність укладеного ОСОБА_9 договору дарування ставить під сумнів виходячи з наступних підстав.

Тривалий час батько тяжко хворів, при зустрічах вона переконувалась, що фізичний, а в подальшому і психічний та психологічний стан батька погіршувався, він періодично проходив лікування в Першій, Другій та Третій міських лікарнях м. Черкаси, у нього помічались неврівноважені емоційні стани.

Діагнози, які були встановлені батькові за цей період, зокрема за тиждень до укладення оспорюваного договору дарування свідчать про тяжкий фізичний стан.

Їй невідомо, яким чином був укладений договір дарування, але вона впевнена, що особи, які брали батька в «оборот», скористались його хворобливим станом та нестабільним, неврівноваженим емоційним станом. В неї є підстави вважати, що в момент посвідчення договору дарування її батько, був у вкрай тяжкому психологічному та фізичному стані, приймав велику кількість ліків. Діагнози, встановлені при медичному обстеженні не виключають психологічні розлади або нестабільність. А беручи до уваги проблеми із зором, також не виключає того, що батько не міг навіть прочитати текст договору.

ОСОБА_9 не був визнаний недієздатним, але вона впевнена, що за станом здоров'я, та через велику кількість прийнятих ліків міг лише формально поставити підпис на бумазі, не усвідомлюючи значення своїх дій та їх наслідки.

Просила суд визнати недійсним договір дарування укладений 18 березня 2004 року між ОСОБА_9 та ОСОБА_7 і ОСОБА_8 (кожному по 17/200 частин) житлового будинку розташованого по вул. Дахнівській, 63 в м. Черкаси, посвідчений приватним нотаріусом Черкаського міського нотаріального округу, зареєстрований в реєстрі за№ 3809.

Рішенням Соснівського районного суду м. Черкаси від 26 травня 2015 року в задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з ухваленим рішенням ОСОБА_6, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просить рішення скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення позовних вимог.

Заслухавши пояснення осіб, які з'явились в судове засідання, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає до відхилення з наступних підстав.

Статтями 213, 214 ЦПК України передбачено, що рішення повинно бути законним і обгрунтованим та відповідати на питання: чи мали місце обставини, якими обґрунтовувались вимоги і заперечення, якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Дане рішення суду першої інстанції зазначеним вимогам закону відповідає.

Відповідно до свідоцтва про право власності на житло від 2 квітня 1996 року, виданого органом приватизації Соснівського райвиконкому, ОСОБА_9 належало 17/100 частин будинку по вул. Дахнівській, 63 в м. Черкаси.

18 березня 2004 року між ОСОБА_9 та ОСОБА_7 і ОСОБА_8 укладено договір дарування (кожному по 17/200 частин) житлового будинку розташованого по вул. Дахнівській, в м. Черкаси. Договір дарування посвідчено приватним нотаріусом Черкаського міського нотаріального округу, зареєстровано в реєстрі за №3809.

16 жовтня 2007 року ОСОБА_9 помер.

Відповідно ст. 717 ЦК України, за договором дарування одна сторона (дарувальник) передає або зобов'язується передати в майбутньому другій стороні (обдарованому) безоплатно майно (дарунок) у власність.

Відповідно до ч. 1 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені ч. ч. 1 - 3, 5, 6 ст. 203 цього Кодексу. Правочин, який дієздатна фізична особа вчинила у момент, коли вона не усвідомлювала значення своїх дій та (або) не могла керувати ними, може бути визнаний судом недійсним за позовом цієї особи, а в разі її смерті - за позовом інших осіб (ч. 1 ст. 225 ЦК України).

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції повно та об'єктивно з'ясував обставини справи, вірно визначився з характером спірних правовідносин, дав правильну оцінку представленим сторонами доказам та дійшов обґрунтованого висновку про безпідставність позовних вимог.

Так, на обґрунтування позовних вимог ОСОБА_6, посилаючись на положення ст. 225 ЦК України, зазначила, що на час підписання договору дарування її батько ОСОБА_9 був у вкрай тяжкому психологічному та фізичному стані та приймав велику кількість ліків. Також зазначила, що діагнози, встановлені при медичному обстеженні не виключали психологічні розлади або нестабільність, а проблеми із зором могли стати перешкодою при читанні тексту договору.

Ухвалою Соснівського районного суду м.Черкаси призначено психологічну експертизу по данній справі, проведення якої доручено експертам Черкаської обласної психіатричної лікарні №1 м.Сміла, Черкаської області.

З акту судово-психологічного експерта №3 від 8 січня 2015 року вбачається, що з урахуванням індивідуально-психологічних особливостей, вікового фактору та стану здоровя (згідно Акту судово-психіатричної експертизи №154 від 25 березня 2014 року) ОСОБА_9 на період часу /(18 березня 004 року на момент підписання договору) був здатний розуміти значення своїх дій, свідомо керувати ними та передбачати їх наслідки. На момент підписання договору дарування від 18 березня 2014 року ОСОБА_9 ознак вираженого будь-якого емоційного стану у ОСОБА_9 не виявлено.

Колегія суддів погоджується з висновком районного суду, що твердження апелянта про те, що на момент вчинення договору дарування ОСОБА_9 був тяжко хворим, у зв'язку з чим систематично проходив лікування в лікарнях м. Черкаси, у нього помічались неврівноважені емоційні стани, а в момент посвідчення вказаного договору дарування він був вкрай тяжкому психологічному та фізичному стані, що на її думку ставить під сумнів розуміння значення своїх дій, не знайшли свого підтвердження.

Доводи апелянта про необхідність залишення позовної заяви ОСОБА_6 без розгляду з підстави незявлення а ні позивача, а ні її представника в судове засідання, а саме: 26 травня 2015 року, також не є вірними, оскільки п.3 ч.1 ст.207 ЦПК України передбачає постановлення ухвали про залишення заяви без розгляду, якщо належним чином повідомлений позивач повторно не з'явився в судове засідання, якщо від нього не надійшла заява про розгляд справи за його відсутності. Проте, повторність незявлення позивача та її представника в судове засідання відсутня, оскільки на судовому засіданні від 24 лютого 2015 року, що передувало засіданню від 26 травня 2015 року, був присутній представник ОСОБА_6 - ОСОБА_10І

Посилання апелянта на те, що в мотивувальній частині рішення суду першої інстанції зазначено, що по даній справі 8 січня 2015 року проводилась судово-психіатрична експертиза, тоді як проводилась судово-психологічна експертиза, не може бути підставою для скасування рішення, однак може слугувати підставою для звернення до районного суду із заявою про виправлення описки в рішенні.

Відповідно до ст. ст. 10, 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Апелянтом не надано до апеляційного суду жодного іншого, ніж суду першої інстанції, доказу на обґрунтування заявленого позову чи на спростування висновків суду, викладених у рішенні.

За таких обставин, доводи апеляційної скарги є безпідставними.

Рішення суду ухвалене з додержанням норм матеріального та процесуального права, підстави для його скасування відсутні.

Керуючись ст. ст. 307, 308, 314, 315 ЦПК України, колегія суддів,

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_6 відхилити.

Рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 26 травня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_7 , ОСОБА_8 про визнання договору дарування недійсним залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає чинності негайно після її проголошення але може бути оскаржена до суду касаційної інстанції на протязі двадцяти днів, починаючи з часу проголошення ухвали.

Головуючий :

Судді :