АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Справа № 22-ц/796/993/2015 Головуючий у І інстанції - Жежера О.В.
Доповідач - Андрієнко А.М.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

2 квітня 2015 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду м. Києва в складі:

Головуючого судді Андрієнко А.М.

Суддів: Заришняк Г.М.

МараєвоїН.Є.

При секретарі Редька О.А.

Розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_2 - ОСОБА_3 на заочне рішення Оболонського районного суду м. Києва від 13 квітня 2012 року у справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» до ОСОБА_2, ОСОБА_5 про розірвання договору та стягнення заборгованості,

В С Т А Н О В И Л А :

Позивач ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» в особі Київської регіональної дирекції ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» звернувся до суду з позовом до відповідачів ОСОБА_2, ОСОБА_5 про розірвання кредитного договору, стягнення заборгованості за кредитним договором, звернення стягнення на нерухоме майно. Позовні вимоги мотивував тим, що 27.03.2008 року між ВАТ «Райффайзен Банк Аваль» та ОСОБА_2 було укладено кредитний договір № 223334009 на суму 495 000 доларів США. Кредит надано строком до 27.03.2028 року зі сплатою 13,00 % річних.

З метою забезпечення виконання зобов'язань відповідачкою ОСОБА_2 між позивачем та відповідачем ОСОБА_5 27.03.2008 року був укладений договір поруки, за умовами якого ОСОБА_5 взяв на себе зобов'язання відповідати перед позивачем за невиконання відповідачкою ОСОБА_2 її зобов'язань за кредитним договором в солідарному порядку з останньою.

Відповідачкою ОСОБА_2 було передано в іпотеку банку квартиру, яка була придбана нею на кредитні кошти, тобто вона виступила майновим поручителем за кредитом, який отримала.

Позивач, надавши відповідачці ОСОБА_2 кредит, свої договірні зобов'язання в частині надання кредиту виконав в повному обсязі, однак, відповідачка, в порушення умов кредитного договору, не виконує свої договірні зобов'язання, у зв'язку з чим у неї утворилася заборгованість перед ПАТ «Райффайзен Банк Аваль». Під час розгляду справи представник позивача неодноразово уточнював позовні вимоги і врешті просив розірвати кредитний договір № 223334009 від 27.03.2008 року, укладений між ВАТ Райффайзен Банк Аваль» та ОСОБА_2, стягнути з відповідачів ОСОБА_2, ОСОБА_5 солідарно заборгованість станом на 14.10.2011 року в розмірі 3 103 868,71 гривень, яка складається з суми непогашеного кредиту -385 590,06 дол. США, що еквівалентно 3 075 350,64 грн., заборгованості за відсотками -3 251,88 дол. США, що еквівалентно 25 936,02 грн., пені за порушення строків сплати кредиту -47,33 дол. США, що еквівалентно 377,49 грн., пені за порушення строків сплати відсотків -276,41 дол. США, що еквівалентно 2 204,56 грн. Також представник позивача просив покласти на відповідачів судові витрати.

Заочним рішенням Оболонського районного суду м. Києва від 13 квітня 2012 року позов задоволено. Розірвано кредитний договір № 223334009, укладений 27.03.2008 року між ВАТ «РайффайзенБанк Аваль» та ОСОБА_2 Стягнуто з ОСОБА_2 та ОСОБА_5 в солідарному порядку на користь ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» заборгованість у розмірі 3 103 868, 71 грн. Вирішено питання розподілу судових витрат.

Ухвалою Оболонського районного суду м. Києва від 14 жовтня 2014 року заяву ОСОБА_2 про перегляд заочного рішення суду залишено без задоволення.

В апеляційній скарзі представник відповідача ОСОБА_2 просить рішення суду в частині стягнення заборгованості скасувати та ухвалити в цій частині нове рішення про відмову в задоволенні позову, мотивуючи тим, що судом неповно з'ясовано обставини, що мають істотне значення для справи, висновки суду не відповідають обставинам справи, порушено норми матеріального та процесуального права.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність і обгрунтованість постановленого рішення в цій частині, колегія суддів прийшла до висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає із наступних підстав.

Судом встановлено, що 27.03.2008 року між ВАТ «Райффайзен Банк Аваль», назву якого змінено на ПАТ «Райффайзен Банк Аваль», та ОСОБА_2 було укладено кредитний договір № 223334009, за умовами якого банк надав кредит відповідачці на суму 495 000 доларів США, строком до 27.03.2028 року зі сплатою 13,00 % річних.

У відповідності до Статуту ПАТ «Райффайзен Банк Аваль», погодженого Національним банком України 04.11.2009 року, ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» є правонаступником усіх прав та обов'язків ВАТ «Райффайзен Банк Аваль».

Як вбачається із меморіального ордеру від 27.03.2008 року позивач умови по кредитному договору виконав у повному обсязі, перерахував кошти .

Згідно з п. 7.1 кредитного договору позичальник здійснює погашення кредиту та процентів щомісячно ануїтентними платежами в розмірі згідно з графіком погашення кредиту та інших платежів.

Разом з тим, відповідач ОСОБА_2 не здійснювала належним чином платежів в рахунок погашення суми кредиту та нарахованих процентів згідно строків визначених у кредитному договорі, чим порушила прийняті на себе договірні зобов'язання, в результаті чого у неї утворилася заборгованість.

З метою врегулювання заборгованості 11.06.2009 року між ОСОБА_2 та позивачем було укладено додаткову угоду № 1 до кредитного договору, згідно п.1 якої строк кредиту збільшено на 74 календарні місяці, а також тимчасово на строк з 11.06.2009 року по 11.06.2010 року включно встановлено процентну ставку за користування кредитом у розмірі 12,00% річних. Після 11.06.2010 року проценти за кредитом розраховуються на підставі процентної ставки, передбаченої пунктом 1.2.1. кредитного договору.

Проте, ОСОБА_2 продовжила не дотримуватися умов кредитного договору, не погашати щомісячно кредит та не сплачувати щомісячно відсотки за користування кредитом згідно встановленого графіку.

Також судом встановлено, що з метою забезпечення виконання зобов'язань за договором кредиту відповідачкою ОСОБА_2, між позивачем та відповідачем ОСОБА_5 27.03.2008 року був укладений договір поруки, за умовами якого ОСОБА_5 взяв на себе зобов'язання відповідати перед позивачем за невиконання відповідачкою ОСОБА_2 її зобов'язань, що виникли з кредитного договору № 223334009 в солідарному порядку з останньою.

19.02.2009 року позичальникові та поручителю банком було надіслано претензію-вимогу № 09-14-01/09/2222 про дострокове виконання грошових зобов'язань за кредитним договором №223334009 від 27.03.2008 року, якою запропоновано у 30-денний строк повернути достроково у повному обсязі кредитні кошти, сплатити проценти та пеню. Проте, заборгованість за кредитним договором погашена не була.

Відповідно до ст.. 627 ЦК України відповідно до ст.. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Відповідно до ст.525 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу - ст.526 ЦК України.

Як вбачається з матеріалів справи, сума загальної заборгованості ОСОБА_2 перед ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» за кредитним договором станом на 14.10.2011 року становить 3 103 868,71 гривень та складається з суми непогашеного кредиту -385 590,06 дол. США, що еквівалентно 3 075 350,64 грн., заборгованості за відсотками -3 251,88 дол. США, що еквівалентно 25 936,02 грн., пені за порушення строків сплати кредиту -47,33 дол. США, що еквівалентно 377,49 грн., пені за порушення строків сплати відсотків -276,41 дол. США, що еквівалентно 2 204,56 грн.

Задовольняючи позовні вимоги та стягуючи заборгованість з відповідачів у повному розмірі солідарно, суд першої інстанції прийшов до правильного висновку про те, що відповідач не виконала взяті на себе перед банком зобов'язання, а тому повинна сплатити тіло кредиту, проценти за користування кредитом, а також штрафні санкції за несвоєчасне виконання зобов'язання у вигляді пені, розмір якої передбачено укладеним між сторонами договором.

Заборгованість відповідача перед банком підтверджується наданими роздруківками про погашення кредиту відповідачем, з якого вбачається, що на 14.10.2011 року мала місце заборгованість.

Пеня, нарахована позивачем, стягнута судом першої інстанції в межах строку позовної давності , а саме один рік, тому посилання апелянта на пропущений позивачем строк позовної давності не знайшов свого підтвердження в суді апеляційної інстанції.

В судовому засіданні представник ОСОБА_2 послався також на ту обставину, що відповідач , яка одночасно виступала майновим поручителем за кредитом, передавши в іпотеку квартиру, за згодою банку продала квартиру та сплатила кошти , а тому як майновий поручитель виконала свої зобов'язання. За таких обставин, на думку апелянта, в задоволенні позовних вимог до ОСОБА_2 повинно бути відмовлено.

Відповідно до ст.. 303 ч.1 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції.

Та обставина, що відповідач продала квартиру, яка була нею передана банку в іпотеку та сплатила частину заборгованості за кредитом, не була предметом розгляду в суді першої інстанції , а також на зазначену обставину апелянт не посилався в своїй апеляційній скарзі, а тому вона виходить за межі досліджених обставин справи.

Однак, колегія суддів вважає, що ОСОБА_2 мала правові стосунки з банком як боржник за договором кредиту та як майновий поручитель за кредитом, наданим банком, в одній особі.

Продавши предмет іпотеки та сплативши кошти в рахунок погашення кредиту, відповідач як майновий поручитель виконала свої зобов'язання перед банком.

Однак, повністю борг перед позивачем погашений не був, а тому як боржник за основним зобов'язанням, відповідачі повинні нести солідарну відповідальність у тому розмірі, який було стягнуто судом першої інстанції.

Доказів на підтвердження того, що розрахунок заборгованості зроблено невірно , представник апелянта суду не надав.

За таких обставин суд першої інстанції повно та всебічно з'ясував обставини справи, зібраним доказам дав належну оцінку і прийшов до правильного висновку про задоволення позовних вимог.

Постановлене судом рішення відповідає вимогам матеріального та процесуального права і не може бути скасоване з підстав,що наведені в апеляційній скарзі.

Керуючись ст.ст. 303, 308 , 313-314 ЦПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 - ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Оболонського районного суду м.Києва від 13 квітня 2012 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом 20 днів з дня набрання ним законної сили шляхом подання до цього суду касаційної скарги.

Головуючий:

Судді :