Справа № 361/635/14 Головуючий у І інстанції Дутчак І. М.
Провадження № 22-ц/780/1481/15 Доповідач у 2 інстанції Кашперська
Категорія 18 31.03.2015
УХВАЛА

Іменем України

31 березня 2015 року колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Київської області у складі:

головуючого судді Кашперської Т.Ц.,

суддів Ігнатченко Н.В., Фінагєєва В.О.,

за участі секретаря Микитенко Д.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Апеляційного суду Київської області цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Броварського міськрайонного суду Київської області від 26 листопада 2014 року у справі за позовом ОСОБА_2, ОСОБА_1, ОСОБА_3, ОСОБА_4 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи», Публічного акціонерного товариства «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк», третя особа Національна комісія, що здійснює регулювання у сфері ринків фінансових послуг про визнання частково недійсними договорів,

заслухавши доповідь судді, перевіривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, колегія суддів, -

в с т а н о в и л а :

У січні 2014 року позивачі ОСОБА_2, ОСОБА_1, ОСОБА_3, ОСОБА_4 звернулися до суду із позовом про визнання частково недійсними договорів. Заявлені вимоги мотивували тим, що 23 червня 2006 року між Акціонерним комерційним Промислово-інвестиційним банком та ОСОБА_2 було укладено кредитний договір, до якого 13 липня 2007 року вносилися зміни, за умовами договору банк зобов'язався надати ОСОБА_2 кредитні кошти в сумі 89400 доларів США шляхом перерахування коштів на поточний рахунок позичальника. Виконання зобов'язань за договором забезпечувалось іпотекою квартир АДРЕСА_3 в м. Кіцмань Чернівецької області, що належить позивачам. У липні 2013 року вони отримали від ТОВ «Кредитні ініціативи» повідомлення про усунення порушень, вимогу про добровільне виселення, з якого довідалися про те, що 17 грудня 2012 року між банком та ТОВ «Кредитні ініціативи» було укладено договір відступлення прав вимог. Вважають, що договір є незаконним та суперечить законодавству України, оскільки містить всі ознаки договору факторингу, однак юридичний статус боржника, стосовно якого здійснюється уступка права вимог, обмежується суб'єктами господарювання; договір укладений в іноземній валюті і фактор таким чином отримав право на отримання від позичальника платежів, але при цьому не мав генеральної та індивідуальної ліцензії Національного банку України на право здійснення валютних операцій, не мав дозволів на відкриття та ведення рахунків в іноземній валюті та прийняття від боржника коштів в іноземній валюті; дана діяльність є порушенням ч. 1 ст. 16 Декрету КМУ «Про систему валютного регулювання та валютний контроль» та ст. 162 КУпАП; умови договору відступлення прав вимоги вступають в суперечність з чинним податковим законодавством України; разом з укладеним договором факторингу банк відступив ТОВ «Кредитні ініціативи» і право вимоги по договорам забезпечення, які були укладені між позичальником та банком, проте таке відступлення прав вимоги суперечить чинному законодавству, оскільки вимоги клієнта до боржника, пов'язані з отриманням від боржника будь-яких робіт, послуг або інших благ в натуральній формі не можуть бути предметом відступлення за договором факторингу; договір є нікчемним, оскільки він порушує публічний порядок, як спрямований на незаконне заволодіння майном.

Уточнивши позовні вимоги в листопаді 2014 року, просили визнати частково недійсним договір відступлення прав вимоги від 17 грудня 2012 року, укладений між ПАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» та ТОВ «Кредитні ініціативи» в частині відступлення прав вимоги за кредитним договором № 1635 від 23 червня 2006 року, що був укладений між банком та ОСОБА_2; визнати частково недійсним договір про передачу прав вимоги за договорами забезпечення від 17 грудня 2012 року, укладений між ПАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» та ТОВ «Кредитні ініціативи» в частині відступлення прав вимоги за договором забезпечення кредитного договору № 1635 іпотечним договором від 13 липня 2007 року, що був укладений між банком та ОСОБА_2, ОСОБА_1, ОСОБА_3, ОСОБА_4 та договором іпотеки від 24 червня 2006 року, що був укладений між банком та ОСОБА_5, ОСОБА_6

Рішенням Броварського міськрайонного суду Київської області від 26 листопада 2014 року в задоволенні позову ОСОБА_2, ОСОБА_1, ОСОБА_3, ОСОБА_4 відмовлено.

Позивач ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на незаконність і необґрунтованість рішення суду першої інстанції, неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд вважав встановленими, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення та неправильне застосування судом норм матеріального та процесуального права, просила скасувати рішення Броварського міськрайонного суду Київської області від 26 листопада 2014 року та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позов.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає відхиленню з таких підстав.

Відповідно до вимог ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Рішення суду першої інстанції відповідає вказаним вимогам закону.

Ухвалюючи рішення про відмову в задоволенні позову ОСОБА_2, ОСОБА_1, ОСОБА_3, ОСОБА_4 про визнання частково недійсними договорів, суд першої інстанції виходив із необґрунтованості та безпідставності доводів позивачів про порушення ТОВ «Кредитні ініціативи» вимог закону при укладенні 17 грудня 2012 року договору відступлення прав вимоги та договору про передачу прав за договорами забезпечення.

Колегія суддів погоджується із вказаними висновками суду першої інстанції, так як вони є обґрунтованими, відповідають обставинам справи і вимогам закону.

Із матеріалів справи колегія суддів вбачає, що 23 червня 2006 року Акціонерний комерційний Промислово-Інвестиційний банк (закрите акціонерне товариство), правонаступником всіх прав та обов'язків якого є ПАТ «Промінвестбанк», і ОСОБА_2 уклали кредитний договір № 1635, 13 липня 2007 року банком і ОСОБА_2 було укладено договір про внесення змін № 1915 до цього договору (а. с. 15 - 17 т. 1).

За умовами п. п. 2.1 - 2.6 кредитного договору з подальшими змінами банк надає ОСОБА_2 для ремонту та облаштування житлового будинку шляхом перерахування коштів на поточний рахунок позичальника кредит у сумі 89400 доларів США, що еквівалентно 451470 грн. За користування кредитними коштами позичальник сплачує банку проценти в розмірі 13 % річних у доларах США. Кінцевий термін повернення кредиту та процентів за ним не пізніше 15 червня 2026 року. Загальна сума кредиту станом на 13 липня 2007 року із врахуванням суми погашення складає 86423 доларів США, що еквівалентно 436436,15 грн. Погашення кредиту позичальником здійснюється щомісячно відповідно до графіку (додаток № 2), який є невід'ємною частиною цього договору.

Згідно із п. 4 кредитного договору (із змінами) виконання зобов'язань позичальника за цим договором забезпечується іпотекою житлових квартири АДРЕСА_3, які відповідно належать ОСОБА_2, ОСОБА_1, ОСОБА_3, ОСОБА_4 (квартира № 7) та ОСОБА_5, ОСОБА_6 (квартира № 12). До внесення змін виконання зобов'язань позичальника забезпечувалося іпотекою житлових квартир АДРЕСА_3 та АДРЕСА_1.

24 червня 2006 року між Акціонерним комерційним Промислово-Інвестиційним банком та ОСОБА_5, ОСОБА_6, від імені якого діяла ОСОБА_1, був укладений іпотечний договір, який забезпечує вимоги іпотекодержателя, що випливають із кредитного договору № 1635 від 23 червня 2006 року, укладеного між банком і ОСОБА_2 Предметом іпотеки за цим договором є однокімнатна квартира АДРЕСА_2, загальною площею 41,30 кв.м., житловою площею 17,90 кв.м., вартістю 93854 грн. (а. с. 21 - 23 т. 1).

13 липня 2007 року Акціонерний комерційний Промислово-Інвестиційний банк та ОСОБА_2, ОСОБА_1, ОСОБА_3, ОСОБА_4 уклали іпотечний договір із застереженням про задоволення вимог іпотекодержателя, який забезпечує вимоги банку, що випливають із умов кредитного договору № 1635 від 23 червня 2006 року та договору про внесення змін до нього № 1915 від 13 липня 2007 року, укладених між банком і ОСОБА_2 (а. с. 18 - 20 т. 1). Предметом іпотеки за цим договором є квартира АДРЕСА_3 у м. Кіцмань Чернівецької області, загальною площею 118,60 кв.м., житловою площею 66,40 кв.м., яка складається з п'яти кімнат, що належить позивачам на праві спільної сумісної власності; вартість предмета іпотеки становить 468190 грн.

17 квітня 2009 року банк направив позивачам, а також ОСОБА_5, ОСОБА_6 вимогу № 2408/16-21 про дострокове погашення всієї заборгованості за кредитним договором в зв'язку із наявною простроченою заборгованістю 97,85 доларів США по кредиту та 1685,72 доларів США нарахованих відсотків, 998,58 грн. комісії (а. с. 20 т. 2).

ТОВ «Кредитні ініціативи» є фінансовою установою на підставі свідоцтва про реєстрацію фінансовою установи від 15 вересня 2011 року. До видів фінансових послуг, які має право здійснювати фінансова компанія без отримання ліцензій та/або дозволів відповідно до законодавства, відноситься фінансовий лізинг, надання фінансових кредитів за рахунок власних коштів, надання поручительств, надання гарантій, факторинг (а. с. 126, 127 т. 1).

17 грудня 2012 року Публічне акціонерне товариство «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» (первісний кредитор) та ТОВ «Кредитні ініціативи» (новий кредитор) уклали договір відступлення прав вимоги (а. с. 24 - 34 т. 1).

Відповідно до п. 2.1 договору про відступлення прав вимоги на умовах, встановлених цим договором, ПАТ «Промінвестбанк» передає (відступає), а ТОВ «Кредитні ініціативи» приймає кредитний портфель та зобов'язується сплатити за нього первісному кредитору грошову винагороду (ціну продажу) на умовах, визначених цим договором.

Згідно п. 2.2 договору, внаслідок передачі (відступлення) кредитного портфеля за цим договором, новий кредитор набуває усіх прав вимоги первісного кредитора за кредитними договорами та договорами забезпечення, включно з правом вимагати від позичальників належного виконання всіх грошових та інших зобов'язань, правом на звернення стягнення за зобов'язаннями позичальників на заставлене майно та іншими правами вимоги за кредитними договорами та договорами забезпечення. При цьому передача прав вимоги за забезпеченнями, що випливають із договорів застави/поруки, що укладені в письмовій формі з нотаріальним посвідченням, та іпотечних договорів, укладених первісним кредитором із позичальниками, оформлюються окремими договорами про передачу прав вимоги, які укладаються сторонами одночасно з підписанням реєстру позичальників.

Згідно реєстру позичальників, який є додатком № 1 до договору відступлення прав вимоги, підписаним сторонами цього договору 17 грудня 2012 року, ПАТ «Промінвестбанк» передало (відступило) ТОВ «Кредитні ініціативи» право вимоги заборгованості за кредитним договором № 1635, укладеним 23 червня 2006 року між банком і ОСОБА_2, іпотечні договори укладені із ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_2, ОСОБА_1, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_7, предметом іпотеки є квартира посімейного заселення з прибудовою «1-а» під № 7; квартира № 248 (а. с. 131 т. 2).

Пунктом 6 договору про відступлення прав вимоги передбачено порядок повідомлення позичальників про здійснення відступлення прав вимоги, зокрема новий кредитор здійснює підготовку повідомлень для позичальника та передає їх для належного оформлення первісному кредитору, який повинен протягом трьох банківських днів забезпечити належне оформлення кожного повідомлення для позичальника шляхом його підписання вповноваженою на це особою та проставити відбиток печатки, заповнення адреси позичальників та подальше поштове відправлення здійснює третя особа, з якою новий кредитор укладає договір на надання відповідних послуг.

Додатком № 2 до договору про відступлення права вимоги від 17 грудня 2012 року є акт приймання-передачі додаткового реєстру позичальників. Підписанням цього акту приймання-передачі новий кредитор підтверджує, що первісний кредитор передав, а новий кредитор отримав додатковий реєстр позичальників у об'ємі, достатньому для подальшого обліку прав вимоги, що були набуті новим кредитором на підставі договору. Акт приймання-передачі додаткового реєстру позичальників є невід'ємною частиною договору про відступлення прав вимоги від 17 грудня 2012 року та укладається у трьох екземплярах: по одному для кожної із сторін та один для нотаріуса (а. с. 129 т. 2).

Також 17 грудня 2012 року на виконання п. 2.2 договору про відступлення прав вимоги між ПАТ «Промінвестбанк» і ТОВ «Кредитні ініціативи» укладено договір про передачу прав за договорами забезпечення, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Кирик О.А., зареєстрований в реєстрі за № 1423.

Відповідно до п. 3.1 цього договору у зв'язку з передачею (відступленням) кредитного портфелю за договором відступлення прав вимоги цедент у порядку та умовах, визначених цим договором, передає цесіонарію права, що передаються, та зобов'язується передати останньому договори забезпечення, а цесіонарій приймає та набуває права, що передаються, та зобов'язується прийняти договори забезпечення.

За змістом умов п. п. 3.2, 3.3 цього договору права, що передаються, вважаються переданими (відступленими) цементом цесіонарію в дату набрання чинності. Цедент зобов'язується передати цесіонарію договори забезпечення у відповідності з договором відступлення.

Згідно з п. 8.1 договору про передачу прав за договорами забезпечення цей договір набирає чинності після його належного підписання сторонами та нотаріального посвідчення.

15 липня 2013 року ТОВ «Кредитні ініціативи» направило на адресу позивачів повідомлення про усунення порушень та вимогу про добровільне виселення, повідомивши про укладення договору про відступлення прав вимоги від 17 грудня 2012 року, розмір загальної суми заборгованості і необхідність її погашення у строк до 30 днів, а у разі непогашення - про ініціацію звернення стягнення на предмет іпотеки (квартиру АДРЕСА_3) (а. с. 49 т. 1).

11 лютого 2014 року між ПАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» та ТОВ «Кредитні ініціативи» укладено договір про внесення змін до договору про передачу прав за договорами забезпечення, посвідченого Кирик О.А. приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу від 17 грудня 2012 року. За умовами цього договору, сторони домовилися викласти додаток № 1 до договору у новій редакції (додаток № 1 до цього договору про внесення змін). Інші положення договору, яких не стосується даний договір про внесення змін, залишаються без змін. Даний договір про внесення змін набирає чинності з моменту його підписання сторонами (їх уповноваженими представниками) та нотаріального посвідчення і діє протягом строку дії договору. Даний договір про внесення змін регулюється і тлумачиться відповідно до чинного законодавства (як визначено в договорі). Договір про внесення змін посвідчено приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Кирик О.А. (а. с. 133 т. 2).

Додаток до договору від 17 грудня 2012 року в новій редакції містить інформацію про передачу права вимоги заборгованості за кредитним договором № 1635, укладеним 23 червня 2006 року між банком і ОСОБА_2, іпотечні договори укладені із ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_2, ОСОБА_1, ОСОБА_3, ОСОБА_4, предметом іпотеки є квартира АДРЕСА_2 Чернівецької області, та квартира АДРЕСА_3

Вказані обставини підтверджуються наявними у справі доказами.

Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу. Згідно ст. 61 ЦПК України обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню.

Відповідно до ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Відповідно до положень частин 1, 3 та 5 ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Згідно ч. 1 ст. 215 ЦК України недотримання стороною (сторонами) в момент вчинення правочину вказаних вимог є підставою для недійсності такого правочину.

Відповідно до ст. ст. 512, 514, 516 ЦК України кредитор у зобов'язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Заміна кредитора у зобов'язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов'язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов'язку первісному кредиторові є належним виконанням.

У п. 5.3.4 кредитного договору № 1635 від 23 червня 2006 року, п. 3.1.7 іпотечного договору від 24 червня 2006 року і п. 3.1.7 іпотечного договору від 13 липня 2007 року сторони погодили право банку здійснювати відступлення права вимоги за цими договорами без попереднього отримання на це згоди позичальника та іпотекодавців у порядку, передбаченому законом.

Відповідно до ст. 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов'язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов'язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).

Суд першої інстанції дійшов правомірного висновку, що між ПАТ «Промінвестбанк» та ТОВ «Кредитні ініціативи» укладено саме договір про відступлення права вимоги, а не договір факторингу.

Колегія суддів звертає увагу, що позивачі не просили визнати удаваним договір про відступлення права вимоги від 17 грудня 2012 року та застосувати до нього правила щодо договору факторингу.

За таких обставин помилковим є посилання апелянта на правові норми, які регулюють правовідносини щодо укладення і виконання договорів факторингу.

Доводи апелянта з приводу відсутності у відповідача ліцензій Національного банку України на здійснення операцій з валютними цінностями і порушення валютного законодавства та ст. 162 КУпАП є безпідставними та не ґрунтується на вимогах закону.

Крім того, колегія суддів звертає увагу, що задоволення вимоги забезпечене договорами іпотеки, звернення стягнення на предмет яких не потребує операцій з валютними цінностями.

При оформленні права вимоги на підставі договорів від 17 грудня 2012 року не обумовлено жодних змін щодо обсягу прав і обов'язків, які за договором перейшли до нового кредитора, відтак до останнього перейшли права первісного кредитора у зобов'язанні в обсягу і на умовах, що існували на момент переходу цих прав.

З матеріалів справи не вбачається і предметом доказування не було того, що позивачі належним чином та у повному обсязі виконали зобов'язання, покладені на них кредитним та іпотечними договорами, а отже і що таке зобов'язання не могло бути предметом оскаржуваних договорів.

Оцінюючи доводи апеляційної скарги, що в 2014 році були внесені зміни до додатку № 1 до договору про передачу прав за договорами забезпечення та викладено його в новій редакції, колегія суддів враховує, що згідно п. 9.1 договору передбачена можливість вирішення розбіжностей, спорів і претензій, що і було зроблено сторонами договору про передачу прав за договорами забезпечення 11 лютого 2014 року шляхом укладення договору про внесення змін. Колегія суддів звертає увагу, що договір про внесення змін посвідчено приватним нотаріусом, який посвідчував основний договір від 17 грудня 2012 року, а один із екземплярів реєстру позичальників також було передано нотаріусу.

Нічим не підтвердженими є доводи апелянта, що реєстр спорів, який є невід'ємною частиною договору відступлення прав вимоги, з'явився тільки у 2014 році. Так, додаток № 1 до договору про відступлення прав вимоги, датований 17 грудня 2012 року, міститься в матеріалах справи на а. с. 130 - 132 т. 2, а на ст. 134 - 136 т. 2 мається нова редакція додатку № 1 до договору про передачу прав за договорами забезпечення після внесення змін до нього договором від 11 лютого 2014 року.

Надуманими є доводи апеляційної скарги, що судом не досліджено, чи сплачено грошові кошти за відступлення прав вимоги, оскільки це не впливає на чинність договору і може бути лише предметом претензії однієї з його сторін.

Отже, ухвалюючи рішення про відмову у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції прийшов до правильного висновку про відсутність підстав для визнання оспорюваних договорів недійсними.

При цьому суд першої інстанції ретельно та детально дослідив доводи позивачів, дав їм належну правову оцінку, з якою в повній мірі погоджується й колегія суддів. Наведені в апеляційній скарзі доводи не спростовують обґрунтованості та належності висновків суду першої інстанції.

Зважаючи на викладене, колегія суддів приходить до висновку про відсутність передбачених законом підстав для задоволення апеляційної скарги.

Окрім зазначеного, колегія суддів приймає до уваги наступне.

У відповідності до положень ч. 1 ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. За таких умов наявність таких незаконно порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів є необхідною передумовою для отримання особою їх судового захисту.

З положень ч. 3 ст. 215 ЦК України вбачається, що оспорюваний правочин може бути визнаний в судовому порядку недійсним на вимогу однієї з його сторін або іншої заінтересованої особи. Зважаючи на наведене, оскільки позивачі не є сторонами оспорюваного ними правочину, даний правочин може бути визнано недійсним лише у разі порушення ним прав, свобод та інтересів позивачів. В той же час, зважаючи на правову природу договору про відступлення права вимоги та договір про передачу прав вимоги за договорами забезпечення, враховуючи те, що до нового кредитора за вказаним договором може перейти право вимоги лише тих обов'язків боржника та в тому обсязі, що існували у кредитора за первісним зобов'язанням, колегія суддів не вбачає наявності будь-яких порушень прав позивачів при укладенні спірного договору.

За таких умов правові підстави для задоволення позовних вимог відсутні.

Посилання апелянта на порушення судом норм процесуального права не підтверджене доказами і відхиляється колегією суддів.

Разом із тим, колегія суддів вважає за необхідне виключити із мотивувальної частини рішення висновки щодо обставин невиконання позивачами зобов'язань щодо сплати суми кредиту та інших платежів та перебігу позовної давності до вимог про стягнення заборгованості за кредитним договором, оскільки ці обставини не є предметом доказування.

Інші доводи апеляційної скарги не ґрунтуються на доказах та законі і не спростовують висновків суду першої інстанції.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України, апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення суду першої інстанції без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За таких обставин колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції відповідає обставинам справи, ухвалене з дотриманням норм матеріального і процесуального права і не може бути скасоване з підстав, викладених в апеляційній скарзі.

Керуючись ст. ст. 303, 307, 308, 314, 315 ЦПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Броварського міськрайонного суду Київської області від 26 листопада 2014 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий: Кашперська Т.Ц.

Судді: Ігнатченко Н.В.

Фінагєєв В.О.