Номер провадження: 22-ц/785/1997/15
Головуючий у першій інстанції Малиновський О. М.
Доповідач Сидоренко І. П.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24.03.2015 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області в складі: головуючого судді - Сидоренко І.П., суддів - Погорєлової С.О., Цюри Т.В., при секретарі - Колмакові В.І., розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_2 на заочне рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 17 листопада 2014р. по справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, -

встановила:

21 жовтня 2014р. ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що він знаходиться у зареєстрованому шлюбі з відповідачкою з 27 серпня 1993р., фактично сімейні стосунки припинилися з 2008р., шлюб існує формально та він не бажає зберігати шлюб.

Заочним рішенням суду від 17 листопада 2014р. позов ОСОБА_3 задоволений. Суд розірвав шлюб між ОСОБА_3 і ОСОБА_2, зареєстрований 27 серпня 1993р. у Київському відділі ДРАЦС Одеського міського управління юстиції, актова запис № 879 (а.с.16).

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить рішення суду скасувати, ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позову ОСОБА_3, посилаючись на те, що суд в порушені вимог матеріального і процесуального права задовольнив позов, оскільки вона з поважних причин не була присутня в судовому засіданні, находилася на стаціонарному лікуванні, суд без урахування усіх обставин по справі задовольнив позов, в той час, як позивач хворий на психічне захворювання та вона вважає, що сім'ю можливо зберегти (а.с.48-49).

Колегія суддів, заслухав суддю-доповідача, сторони, адвоката інтересах ОСОБА_2, вивчивши матеріали справи в межах доводів апеляційної скарги, вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Відповідно до ст.308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд 1 інстанції ухвалив рішення з додержанням вимог матеріального і процесуального права.

Ухвалюючи рішення про задоволення позовних вимог ОСОБА_3, суд першої інстанції встановив обставини справи та фактичні взаємини подружжя, причини розірвання шлюбу, суд виходив з того, що подружжя припинило сумісне проживання, сім'я розпалася остаточно і шлюб носить формальний характер, та оскільки шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка, що розірвання шлюбу може відбутися за їхньою спільною заявою або за заявою когось з них, у зв'язку з чим дійшов обґрунтованого висновку про неможливість збереження шлюбу та наявність правових підстав для його розірвання.

Судова колегія погоджується з вказаним висновком суду першої інстанції, який відповідає обставинам по справі і вимогам діючого законодавства.

Згідно з частиною 1 ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя.

Відповідно до ч.3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст. 110 СК України.

При розгляді справ про розірвання шлюбу суд за правилами ст.112 СК України з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд ухвалює рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Суд вживає заходів щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства (ст.111 СК України). За змістом статті 111 СК України суд не зобов'язаний призначати строк для примирення подружжя.

В судовому засіданні апеляційної інстанції відповідачка ОСОБА_2 підтвердила, що шлюбно-сімейні відносини були припинені з 2008р., але вона бажає зберегти сім'ю.

Позивач ОСОБА_3 наполягав на розірванні шлюбу, зберігати шлюб з відповідачем не бажає, вказав, що шлюб розпався остаточно, відновленим бути не може, а тому підлягає розірванню.

Судова колегія критично ставиться до твердження відповідачки ОСОБА_2 про можливість збереження сім'ї сторін, оскільки судом апеляційної інстанції сторонам було надано строк для примирення, але позивач не бажає зберігати сім'ю, і пояснив, що з літа 2014р. він створив іншу сім'ю.

Судова колегія не приймає до уваги доводи апелянта ОСОБА_2 про те, що ОСОБА_3 страждає на психічну хворобу та не розуміє своїх дій, оскільки лише лікування позивача в психічному закладі ні є підставою вважати, що він є хворою людиною та позивач не визнаний на даній час недієздатною особою.

Позивач ОСОБА_3 пояснив, що він дійсно тривалий час проходив лікування в психічному закладі, у зв'язку з постійними зварками з відповідачкою, а після того, як він не став мешкати з нею, він став спокійним і не вважає себе хворим.

Судова колегія вважає, що рішення суду не підлягає скасуванню з тих підстав, що воно було ухвалено без участі відповідачки ОСОБА_2, яка вважає, що вона не була належним чином сповіщена про слухання справи, оскільки відповідно до ч.2 ст.308 ЦПК України не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Відповідач ОСОБА_2 була належним чином сповіщена про слухання справи, та вона не надала своєчасно суду першої інстанції відповідні документи про неможливість участі в судовому засіданні, або заяву про бажання особисто прийняти участь при розгляду справи, але в судовому засіданні при ухваленні рішення суду приймала участь адвокат в інтересах ОСОБА_2, що підтверджується журналом судового засідання на а.с.13-14. Тому права відповідачки ОСОБА_2 не були порушені.

Згідно з роз'ясненнями, викладеними у п. 10 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року № 11 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя", суди повинні уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно з'ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховувати наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя, забезпечувати участь у судовому засіданні, як правило, обох сторін, вживати заходів до примирення подружжя. Передбачене ч. 1 ст. 111 СК України вжиття судом заходів щодо примирення подружжя застосовується у випадку відсутності згоди одного з них на розірвання шлюбу за ініціативою однієї зі сторін або суду у формі відкладення розгляду справи слуханням та надання сторонам строку на примирення (ч.5 ст.191 ЦПК України). Судам слід використовувати надану законом можливість відкласти розгляд справи для примирення подружжя, особливо за наявності неповнолітніх дітей. При визначенні строку на примирення суд заслуховує думку сторін та враховує конкретні обставини справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.

Суд апеляційної інстанції використав надану законом можливість відкласти розгляд справи для примирення подружжя. Разом з тим, надання останнім строку на примирення результатів не принесли, подружжя заходів щодо примирення не вживало.

З урахуванням вищевикладеного, судова колегія вважає, що доводи апеляційної скарги суттєвими не являються і не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи.

Керуючись ст.ст.304, 307, 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів

ухвалила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - відхилити.

Заочне рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 17 листопада 2014р. - залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення.

Касаційна скарга може бути подана безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили ухвалою апеляційного суду.

Судді апеляційного суду Одеської області І.П.Сидоренко

С.О.Погорєлова

Т.В. Цюра