Ухвала

іменем україни

6 травня 2015 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

Хопти С.Ф., Гулька Б.І., Луспеника Д.Д.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до Маневицької селищної ради Волинської області про скасування розпорядження про накладення дисциплінарного стягнення за касаційною скаргою ОСОБА_4 на рішення Маневицького районного суду Волинської області від 25 грудня 2014 року та ухвалу апеляційного суду Волинської області від 2 березня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У листопаді 2013 року ОСОБА_4 звернувся до суду з указаним позовом, посилаючись на те, що він працює на посаді інспектора з юридичних питань виконавчого апарату Маневицької селищної ради Волинської області. Розпорядженням Маневицької селищної ради Волинської обрості від 18 вересня 2014 року № 18-к «Про накладення дисциплінарного стягнення на інспектора з юридичних питань виконавчого апарату ради» у зв'язку з порушенням ним вимог законодавства щодо укладення та виконання договорів підряду до нього застосоване стягнення у вигляді догани. Зазначав, що відповідно до його посадової інструкції на нього не покладено обов'язків щодо укладення договорів між селищною радою та іншими організаціями і установами, у тому числі їх підготовки та перевірки на відповідність чинному законодавству. Заходи дисциплінарного стягнення можуть бути застосовані до працівника лише за порушення трудової дисципліни. Таким чином, у секретаря селищної ради Головенець Т.М. не було підстав для застосування до нього дисциплінарного стягнення у вигляді догани.

Ураховуючи наведене, позивач просив скасувати розпорядження селищної ради від 18 вересня 2014 року.

Рішенням Маневицького районного суду Волинської області від 25 грудня 2014 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Волинської області від 2 березня 2015 року, у задоволенні позову ОСОБА_4 відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_4, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права й порушення норм процесуального права, просить скасувати вказані судові рішення та ухвалити нове рішення, яким задовольнити його позов у повному обсязі.

Касаційна скарга задоволенню не підлягає.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України суд касаційної інстанції в межах касаційної скарги перевіряє правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні суду, чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність чи недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Встановлено й це вбачається з матеріалів справи, що оскаржувані судові рішення ухвалені з додержанням норм матеріального та процесуального права, а доводи скарг цих висновків не спростовують.

Відмовляючи у задоволенні позову, суди на підставі доказів, поданих сторонами, які належним чином оцінені (ст. 212 ЦПК України), дійшли до правильного висновку про те, що позивач допустив порушення трудової дисципліни щодо належного виконання своїх посадових обов'язків, передбачених, зокрема, посадовою інструкцією інспектора з юридичних питань виконавчого апарату Маневицької селищної ради. При накладенні дисциплінарного стягнення відповідачем не було порушено норм трудового законодавства.

Оскільки з матеріалів справи та змісту касаційної скарги не вбачається неправильне застосування судами норм матеріального чи порушення норм процесуального права, колегія суддів вважає за необхідне відхилити касаційну скаргу.

Керуючись ст. ст. 332, 336, 337 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилити.

Рішення Маневицького районного суду Волинської області від 25 грудня 2014 року та ухвалу апеляційного суду Волинської області від 2 березня 2015 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: С.Ф. Хопта

Б.І. Гулько

Д.Д. Луспеник