"10" листопада 2015 р. Дніпровський районний суд м. Києва у складі:
головуючого судді Гаврилової О.В.,
при секретарі Неділько Л.Л.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Дніпровського районного суду м. Києва цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційний Банк „ПриватБанк" до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -
Представник позивача ПАТ КБ „ПриватБанк" в судове засідання не з'явився, про день, час та місце судового розгляду справи повідомлений належним чином, надав до суду заяву, відповідно до якої позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить провести розгляд справи за його відсутності, не заперечує проти ухвалення заочного рішення по справі.
Відповідачі ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 в судове засідання неодноразово не з'явилися, про день, час та місце судового розгляду справи повідомлені належним чином, причини неявки суд не повідомили, заяв чи клопотань не подали.
На підставі ч.1 ст. 224 Цивільного процесуального кодексу України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки або якщо зазначені ним причини визнанні неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 Цивільного процесуального кодексу України.
Відповідно до ст. ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу не здійснюється.
Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази в їх сукупності, суд приходить до наступного.
З матеріалів справи убачається, що на виконання вимог Закону України „Про акціонерні товариства" № 514-VI від 17.09.2008 року Закрите акціонерне товариство комерційний банк „ПриватБанк" змінив своє найменування на Публічне акціонерне товариство Комерційний банк „ПриватБанк".
Публічне акціонерне товариство Комерційний банк „ПриватБанк" є правонаступником усіх прав та обов'язків Закритого акціонерного товариства комерційний банк „ПриватБанк" (а.с.19-20).
Відповідно до пунктів 3, 4 частини першої статті 3 Цивільного кодексу України загальними засадами цивільного законодавства є: свобода договору, свобода підприємницької діяльності, яка не заборонена законом.
Підстави виникнення цивільних прав та обов'язків визначені в статті 11 Цивільного кодексу України, зокрема з договорів та інших правочинів.
Статтею 14 цього Кодексу визначено, що цивільні обов'язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства. Виконання цивільних обов'язків забезпечується засобами заохочення та відповідальністю, які встановлені договором або актом цивільного законодавства.
Принцип забезпеченості кредиту передбачає наявність у банку права для захисту своїх інтересів, недопущення збитків від неповернення боргу через неплатоспроможність позичальника. Принципи повернення, строковості та платності означають, що кредит має бути повернений позичальником банку у визначений у кредитному договорі строк із відповідною платою за його користування. Цільовий характер використання передбачає вкладення позичкових коштів із конкретною метою, визначеною кредитним договором.
Під кредитними правовідносинами розуміють такі, що виникають з приводу надання (передачі, використання) грошових коштів на умовах повернення.
Відповідно до ч. 1 ст. 1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.
Погашення заборгованості по даному Договору (за виключенням винагороди, яка виплачується в момент надання кредиту) здійснюється в наступному порядку: щомісячно в період сплати позичальник повинен надати Банку грошові кошти (щомісячний платіж) в сумі 472,59 доларів США для погашення заборгованості по Кредитному договору, яка складається з заборгованості по кредиту, процентам, винагороди, комісії.
Відповідно до п.п. 4.1 Договору, при порушенні позичальником будь-якого із зобов'язань, передбачених п.п. 2.2.2., 2.2.3 даного Договору, Банк має право нарахувати, а позичальник зобов'язався сплатити Банку пеню у розмірі 0,15% від суми простроченого платежу, але не менше 1 грн. за кожен день прострочки. Сплата пені здійснюється у гривні. У випадку, якщо кредит видається в іноземній валюті, пеня сплачується у гривневому еквіваленті по курсу НБУ на дату сплати. (а.с. 10-11)
Згідно зі статтями 546, 549 Цивільного кодексу України, виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком. Договором або законом можуть бути встановлені інші види забезпечення виконання зобов'язання. Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.
Поняття поруки закріплено у ст. 553 Цивільного кодексу України, відповідно до якої порукою є договір, за яким поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником. Порукою може забезпечуватися виконання зобов'язання частково або у повному обсязі. Поручителем може бути одна особа або кілька осіб.
Відповідно до п. 2, 4 Договорів поруки, поручитель відповідає перед кредитором за виконання зобов'язань по Кредитному договору у тому ж розмірі, що і боржник, включаючи сплату кредиту, відсотків за користування кредитом, комісій, винагород, штрафів, пені та інших платежів, відшкодування збитків. У випадку невиконання боржником зобов'язань за кредитним договором, боржник та поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники.
Відповідно до п. 11, 12 Договорів поруки, ці договори набирають чинності з моменту їх підписання сторонами і діють до повного виконання зобов'язань за Кредитним договором. Порука за цими Договорами припиняється після закінчення 5 (п'яти) років з дня настання терміну повернення кредиту за Кредитним договором. (а.с. 12; 13)
Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України, зобов'язання повинні виконуватись належним чином відповідно до умов договору, актів цивільного законодавства.
Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. (ч. 1 ст. 612 Цивільного кодексу України)
Одностороння відмова від зобов'язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов'язання. (ч. 2 ст. 615 Цивільного кодексу України)
Кредитодавець має право на одержання від позичальника процентів на суму кредиту у розмірах і в порядку, що встановлені договором. Якщо договір не містить умови про розмір процентів, він визначається обліковою ставкою банківського процента (ставкою рефінансування), встановленою Національним банком України. У разі відсутності іншої угоди проценти виплачуються щомісяця до дня повернення суми кредиту.
Позичальник зобов'язаний повернути кредитодавцеві відповідну суму коштів у строк та в порядку, встановленому договором. Якщо позичальник не виконав цього зобов'язання, він повинен сплатити пеню (у вигляді процентів) від дня, коли настав строк виконання, до дня повернення коштів кредитодавцеві, незалежно від сплати процентів за умовами договору.
Відповідно до частини першої статі 625 Цивільного кодексу України визначено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання.
13.07.2015 року, у зв'язку із невиконанням відповідачами взятих на себе зобов'язань за Кредитним договором № K2HCАЕ00005000 від 22.12.2006 року, позивачем на адресу відповідачів надіслано письмові повідомлення від 06.07.2015р. про необхідність погашення заборгованості (а.с.7; 8-9).
Згідно з ст. 629 Цивільного кодексу України, договір є обов'язковим для виконання сторонами.
Відповідно до ст. 598 Цивільного кодексу України, зобов'язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом та припинення зобов'язання на вимогу однієї із сторін допускається лише у випадках, встановлених законом або договором, а згідно статті 599 Цивільного кодексу України, зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.
Згідно зі ст.ст. 610, 611 Цивільного кодексу України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання), а у разі порушення зобов'язання, настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.
З огляду на викладене, в розрізі даного спору убачається, що між сторонами виникли договірні відносини, які регулюються укладеним Кредитним договором та Договорами поруки, та у зв'язку із неналежним виконанням боржником ОСОБА_2 умов Кредитного договору № K2HCАЕ00005000 від 22.12.2006 року, у позивача виникло право вимоги стягнення кредитної заборгованості, яка включає в себе: заборгованість по тілу кредиту, по відсоткам за користування кредитом, а також передбачені Договором санкції.
Відповідно до ч. 1 ст. 553 Цивільного кодексу України, за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником.
У разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. (ч. 1 ст. 554 Цивільного кодексу України)
Згідно ч. 4 ст. 559 Цивільного кодексу України, порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки.
Як вже зазначалося вище, згідно умов договорів поруки (п.12 цих договорів), укладених між позивачем та відповідачами ОСОБА_3, ОСОБА_4, порука за цими договорами припиняється після закінчення п'яти років з дня настання терміну повернення кредиту за Кредитним договором №K2HCАЕ00005000 від 22.12.2006 року, згідно умов якого таким терміном є 21.12.2009р.
Таким чином, відповідно до вимог ч. 4 ст. 559 ЦК України та умов договорів поруки, порука відповідачів ОСОБА_3 та ОСОБА_4 припинилася 21.12.2014р., проте ПАТ КБ „ПриватБанк" звернувся з даним позовом до суду лише в серпні 2015 року.
З огляду на викладене, суд вважає безпідставними вимоги позивача про солідарне стягнення кредитної заборгованості та нарахованої неустойки з відповідачів ОСОБА_3, ОСОБА_4, оскільки, ураховуючи умови Договорів поруки № K2HCАЕ00005000 від 22.12.2006 року та Кредитного договору № K2HCАЕ00005000 від 22.12.2006 року, керуючись положенням ч. 4 ст. 559 Цивільного кодексу, суд визнає поруку відповідачів ОСОБА_3 та ОСОБА_4 припиненою.
Відповідно до ч. 3 ст. 549 Цивільного кодексу України, пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.
При цьому, згідно з положенням ч. 3 ст. 551 Цивільного кодексу України, розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.
Відповідно до частини 1-3 статті 18 Закону України „Про захист прав споживачів", продавець (виконавець, виробник) не повинен включати у договори із споживачем умови, які є несправедливими. Умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов'язків на шкоду споживача. Несправедливими є, зокрема, умови договору про встановлення вимоги щодо сплати споживачем непропорційно великої суми компенсації (понад п'ятдесят відсотків вартості продукції) у разі невиконання ним зобов'язань за договором.
При визначенні суми неустойки (пені), суд приходить до висновку, що сума пені, заявлена позивачем, є значною, та підлягає зменшенню, виходячи з наступного.
Істотними обставинами в розумінні частини третьої статті 551 ЦК України можна вважати, зокрема, ступінь виконання зобов'язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов'язанні; не лише майнові, але й інтереси сторін, що заслуговують на увагу (наприклад, відсутність негативних наслідків для позивача через прострочення виконання зобов'язання).
При визначенні суми пені, суд виходить з того, що, фактично внаслідок неналежного виконання відповідачем ОСОБА_2 умов кредитного договору Банку не спричинено ані шкоди, ані збитків, негативних наслідків не настало.
Згідно правової позиції Верховного Суду України у справі № 3-29гс15 від 01 квітня 2015 року, максимальний розмір пені пов'язаний із розміром облікової ставки Національного банку України, оскільки чинне законодавство не передбачає встановлення Національним банком України облікової ставки для іноземної валюти, пеня має обчислюватися та стягуватися за судовими рішеннями лише у національній валюті України - гривні.
Відповідно до ст. 88 Цивільного процесуального кодексу України, пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, з відповідача ОСОБА_2 на користь позивача підлягають стягненню судові витрати по сплаті судового збору в сумі 2237,53грн.
На підставі викладеного та керуючись ст. 251, 525, 526, 530, 533, 543, 549, 551, 553, 554, 559, 610, 611, 625, 629, 1048, 1049, 1054 Цивільного кодексу України, ст. 18 Закону України „Про захист прав споживачів", ст. 10, 11, 57-60, 74-79, 88, 169, 179, 208-210, 212-215, 223-226, 294 Цивільного процесуального кодексу України, суд, -
Позов Публічного акціонерного товариства Комерційний Банк „ПриватБанк" до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за кредитним договором - задовольнити частково.
В іншій частині позову - відмовити.
Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, на користь Публічного акціонерного товариства Комерційний Банк „ПриватБанк" судовий збір в сумі 2237,53грн.
Заочне рішення може бути переглянуте Дніпровським районним судом м. Києва за письмовою заявою відповідача про перегляд заочного рішення, яка може бути подана протягом десяти днів з дня отримання його копії.
Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом десяти днів з його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.