АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Категорія 43
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 грудня 2015 року Апеляційний суд Дніпропетровської області в складі:

головуючого судді: Колодяжної Н. Є.

суддів Баранніка О.П., Лисичної Н.М.

при секретарі Самокиші О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпропетровську цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, треті особи: КЗ «Стародобровільський психоневрологічний інтернат» Дніпропетровської обласної ради в інтересах недієздатного ОСОБА_4, Відділ опіки та піклування Широківської районної ради Дніпропетровської області - про відшкодування шкоди, завданої залиттям квартири,

В С Т А Н О В И В:

В апеляційній скарзі ОСОБА_3 просить скасувати рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 28 жовтня 2015 року, посилаючись на невідповідність висновків суду дійсним обставинам справи.

Апеляційний суд, вивчивши матеріали справи, доводи скарги, вважає рішення законним, таким, що повинне бути залишене без змін, виходячи з наступного.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_2, зареєстрований та мешкає у квартирі АДРЕСА_1 на ж/м Сокіл-1 у м. Дніпропетровськ, що належала матері позивача ОСОБА_5, яка померла 18.09.2005р., та недієздатному ОСОБА_6, який довічно знаходиться та мешкає у Стародобровільському психоневрологічному інтернаті.

Рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 27.01.2014р. за ОСОБА_2 визнано право власності в порядку спадкування за законом на 1/4 частину квартири.

ОСОБА_3 мешкає у квартирі № 28, яка розташована поверхом вище над квартирою № 24 та належить останньому на праві приватної власності.

29.05.2012р. та 13.06.2012р. з вини відповідача було залито квартиру позивача № 24, в результаті чого житловим органом складені акти від 30.05.2012р. та 14.06.2012р., з яких вбачається, що залиття квартири виникло внаслідок несанкціонованого втручання в систему гарячого водопостачання мешканця квартири № 28 ОСОБА_3, який демонтував трубопровід гарячого водопостачання на кухні.

Вина відповідача також підтверджується відповіддю Жовтневої районної у місті Дніпропетровську ради від 27.06.2012р. за № Б-13 (12) на заяву ОСОБА_2, з якої слідує, що по заяві останнього була проведена перевірка щодо залиття квартири, в якій він мешкає, та було встановлено, що залиття квартири відбулося з вини відповідача по справі ОСОБА_3

Внаслідок залиття квартири позивачу було завдано шкоду, яка згідно договору підряду на поточний ремонт квартири № 205.01 від 18.06.2012р. складає 12134 грн. 40коп..

У звязку з тим, що ОСОБА_3 свою вину у залитті квартири позивача не визнавав і відмовлявся добровільно відшкодувати матеріальні збитки, позивач був змушений зробити ремонт за власні кошти, що підтверджується договором підряду та висновками судової будівельно-технічної експертизи від 22.05.2015р., згідно яких- сліди залиття в кв. № 24 не наявні, на час дослідження виконано ремонт квартири, в тому числі, приміщень кухні та коридору. 2. Внаслідок проведеного ремонту в кв. № 24 сліди залиття відсутні, встановити час їх утворення неможливо…..».

Заперечення відповідача, які містяться в матеріалах справи, суд обгрунтовано оцінив критично, оскільки відповідач не надав суду жодного доказу, який би повністю або частково спростував докази, які були надані суду позивачем, та про які згадувалось вище. Заперечення відповідачем обставин, зазначених у актах КЖЄП № 37 від 30.05.2012р. та 14.06.2012р., та посилання на те, що ці обставини не мали місця і в його квартирі причини залиття не розслідувались, не є доказами, які б спростували вищевказані акти.

Відповідно до ст. ст. 10, 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог та заперечень.

Районний суд, дійшовши висновку, що при проведенні судової будівельно-технічної експертизи від 22.05.2015р., яка була призначена за клопотанням відповідача, останній не надав можливості експерту обстежити його квартиру № 28 з метою спростування причин затоплення квартири позивача, - вірно взяв до уваги та вважав належними докази: два акта КЖЕП № 47 та відповіді райради від 27.06.2012р., а також висновок пункту 5 експертизи, з якого вбачається: «у зв,язку з тим, що в матеріалах справи відсутні докази затоплення квартири № 28 (свідчення свідків, складені акти залиття, наявні сліди залиття кв. № 28, тощо), що розташована на 7-му поверсі та вище розташованих квартир, сліди прориву труб у міжповерхових перекриттях відсутні, то стверджувати, що затоплення кв. № 24 було здійснено з квартир 8-го та 9-го поверхів або

внаслідок пориву труб у міжповерхових перекриттях неможливо». Такий висновок фактично вказує на вину відповідача та спростовує його доводи про те, що залиття квартири позивача могло бути здійснено з квартир 8-го та 9-го поверхів або внаслідок прориву у міжповерхових перекриттях.

Відповідно до ст.1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Враховуючи дійсно встановлені обставини справи та той факт, що у спорах про відшкодування шкоди діє презумпція завдавання шкоди, згідно з якою саме відповідач доводить відсутність своєї вини у завданні шкоди, а він таке не довів, суд прийшов до вірного висновку про необхідність стягнення з відповідача на користь позивача в рахунок відшкодування матеріальної шкоди суми 12134грн.40коп (згідно розрахунку ПП Промислово-торгівельної фірми «Дніпроград») та в рахунок відшкодування на підставі ст.1167 ЦК моральної шкоди в сумі 2500грн., яка відповідає характеру та тяжкості понесених позивачем моральних переживань, пов*язаних із неодноразовим залиттям квартири.

Доводи апеляційної скарги перевірені та визнані такими, що не відповідають фактично встановленим обставинам справи, а з огляду на недоведеність відповідачем своєї невинуватості у даному спорі, несприяння ним позивачеві своєчасно у вирішенні питань, пов*язаних із залиттям квартири, неспростування відповідачем фактів залиття, актів житлового органу,- не можуть бути визнані обґрунтованими його твердження щодо недоведеності його вини та суми матеріальної шкоди. Рішення за таких обставин повинне бути залишене без змін.

Керуючись ст.ст. 307, 308 ЦПК України, апеляційний суд

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 28 жовтня 2015 року залишити без змін.

Ухвала чинна з моменту проголошення, може бути оскаржена у 20-денний строк у касаційному порядку.

Головуючий Н.Є. Колодяжна

Судді: О.П. Бараннік

ОСОБА_7