Справа № 728/604/15-ц
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 квітня 2015 року Бахмацький районний суд Чернігівської області в складі:

головуючого судді - О. Ф. Костенко

при секретарі - Л.І.Кулик

за участю позивача - ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Бахмачі справу за позовом ОСОБА_1 до Курінської сільської ради про визнання права власності на будинок з надвірними будівлями, -

В С Т А Н О В И В :

Станом на 15 квітня 1991 року в колгоспному дворі під АДРЕСА_1, Бахмацького району, Чернігівської області проживали: голова двору - ОСОБА_2, і її син - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1. Після реєстрації шлюбу ОСОБА_3 вибув із колгоспного двору і в установлений законом 3- х річний строк позовної давності вимоги про виділ частки із колгоспного двору не заявив.

20 червня 2014 року ОСОБА_2 видала заповіт, яким все належне їй на день смерті майно вона заповіла своєму синові - ОСОБА_1 Заповіт посвідчений секретарем Курінської сільської ради, реєстровий № 28.

ІНФОРМАЦІЯ_2 року ОСОБА_2 померла у м. Бахмачі, Чернігівської області. Факт її смерті зареєстрований у виконавчому комітеті Курінської сільської ради. В зв'язку із її смертю відкрилась спадщина на спадкове майно. Єдиним спадкоємцем за заповітом, який прийняв спадщину після померлої, відповідно до ст. ст. 1235, 1268, 1269 ЦК України, є син померлої - ОСОБА_1, так як він проживав разом із померлою на час відкриття спадщини. Крім того, він звернувся до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини, але свідоцтва про право на спадщину за заповітом у нотаріуса не отримав.

У березні 2015 року позивач звернувся до Бахмацького райсуду із позовною заявою про визнання за ним, як спадкоємцем за заповітом, права власності на будинок з надвірними будівлями під АДРЕСА_1 посилаючись на те, що він не може отримати у нотаріуса свідоцтво про право на спадщину за заповітом на будинок з надвірними будівлями, так як у нього відсутній правовстановлюючий документ на будинок на ім"я матері. За життя вона такого документа у Прилуцькому МБТІ не отримала, що і змусило його звернутись до суду.

В судовому засіданні позивач підтримав позовну заяву і просить її задовільнити. Позивач пояснив, що він зареєстрований у спірному будинку разом із своєю дружиною з 04.02.1994 року. На цю дату його брат - ОСОБА_3 в будинку не проживав. З цього будинку брат вибув в зв'язку із вступом у шлюб і став проживати в господарстві своєї дружини. На момент смерті матері він був зареєстрований в цьому будинку і проживав, вели спільне господарство. Він здійснив поховання матері за власні кошти. Будинок і надвірні будівлі були збудовані в колгоспному дворі.

Представник відповідача - Курінської сільської ради в судове засідання не з"явився, про час і місце розгляду справи відповідач був повідомлений належним чином, Курінська сільська рада подала до суду письмову заяву, в якій справу просить розглянути за відсутності представника і проти задоволення позову не заперечує.

3 - я особа на стороні відповідача, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору - ОСОБА_3 в судове засідання не з»явився, про час і місце розгляду справи був повідомлений належним чином, про що свідчить повідомлення про вручення судової повістки. Подав до суду письмову заяву, в якій просить справу розглянути за його відсутності і проти задоволення позову не заперечує.

Ознайомившись із матеріалами справи, заслухавши пояснення позивача, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з слідуючих підстав.

П. 6 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 20 від 22.12. 1995 року „Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності ", зазначає, що „право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15. 04. 1991 року не втратили права на частку в його майні. Такими, що втратили це право, вважаються працездатні члени двору, які не менше 3- х років підряд до цієї дати не брали участі своєю працею і коштами у веденні спільного господарства двору. Розмір частки члена двору визначається, виходячи з рівності часток усіх його членів, включаючи неповнолітніх і непрацездатних".

Довідкою Курінської сільської ради від 18. 03. 2015 року (а. с.33) підтверджується, що станом на 15. 04. 1991 року господарство під АДРЕСА_1 відносилось до колгоспних дворів і на цю дату в колгоспному дворі були зареєстровані і проживали: голова двору - ОСОБА_2 і її син - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1. Отже, за життя кожен із членів колгоспного двору мав право на 1/2 частину будинку з надвірними будівлями.

Технічним паспортом на будинок з надвірними будівлями (а. с. 5 -9), виготовленим Прилуцьким МБТІ 13.02.15 року, підтверджується, що будинок з надвірними будівлями споруджувались в колгоспному дворі в період з 1958-1970 рр.

Даними про реєстрацію ОСОБА_1 в паспорті (а. с.14-15) підтверджується, що він був зареєстрований і став проживати в АДРЕСА_1 з 04.02.1994 року. В цей період менший брат позивача - ОСОБА_3 в цьому господарстві вже не проживав і в установленому ЦК Української РСР строк позовної давності - 3 роки після виходу із колгоспного двору не заявив вимоги про виділ частки із колгоспного двору до голови колгоспного двору - ОСОБА_2 Отже, він втратив право на 1/2 частку члена колгоспного двору, і його частка залишилася в колгоспному дворі і перейшла до його матері - ОСОБА_2

Згідно із ст. 1235 ЦК України «заповідач може призначити своїми спадкоємцями одну або кілька фізичних осіб, незалежно від наявності у нього з цими особами сімейних, родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин».

20.06.2014 року ОСОБА_2 видала заповіт, яким все належне їй на день смерті майно вона заповіла своєму сину - ОСОБА_1 Заповіт посвідчений секретарем Курінської сільської ради, реєстровий № 28 (а. с. 4).

ІНФОРМАЦІЯ_2 року ОСОБА_2 померла, про що підтверджує копія свідоцтва про її смерть від 25. 06. 2014 року серії НОМЕР_1. Факт її смерті зареєстровано виконкомом Курінської сільської ради.

Відповідно до ст. 1220 ЦК України «спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою» Отже, в зв»язку із смертю ОСОБА_2 відкрилась спадщина на спадкове майно.

Згідно із ст. ст. 1268,1269,1270 ЦК України «спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст. 1270 ЦК України, він не заявив про відмову від неї. Для прийняття спадщини встановлюється строк у 6 місяців, який починається з часу відкриття спадщини».

Довідкою Курінської сільської ради від 18.08.2014 № 430 (а. с. 12) підтверджується, що на день смерті ОСОБА_2 з нею проживав і був зареєстрований її син - ОСОБА_1 Крім того, за повідомленням Бахмацької райдержнотконтори від 12.03. 2015 року № 549 (а. с.30) він звернувся до нотконтори із заявою про прийняття спадщини від 18.08.2014 року.

Згідно із ст.1297 ЦК України «спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов'язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно».

П. 23 Постанови Пленуму Верховного суду України № 7 від 30. 05. 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» зазначає, що «свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину, в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження».

Нотаріус своїм листом від 03.03.15 року № 457 /02-14 (а. с.13) відмовив позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на будинок з надвірними будівлями з тих підтавав, що позивач не надав правовстановлюючий документ на будинок на ім»я матері.

Згідно із ст. 15 ЦК України «кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання».

Згідно із ст. 16 ЦК України «кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу». Способи захисту прав та інтересів зазначені у ч. 2 ст. 16 ЦК України.

Отже, суд вважає, що право позивача на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку, а обраний ним спосіб захисту цивільного права відповідає способам, зазначеним у ч. 2 ст. 16 ЦК України.

Керуючись ст. ст. 1235, 1220, 1268, 1269,1270,1297 ЦК України, ст. ст. 60, 212-215 ЦПК України, п. 6 Постанови Пленуму Верховного суду України від 22.12.1995 року №20, п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30.05. 2008 року, суд, -

В И Р І Ш И В :

Визнати за ОСОБА_1 право власності на будинок з надвірними будівлями під АДРЕСА_1, Бахмацького району, Чернігівської області, який належав колгоспному двору, головою якого була ОСОБА_2, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 року, як спадкоємцем за заповітом після померлої матері - ОСОБА_2.

Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Чернігівської області протягом 10 днів з дня його проголошення, а особами, які не були присутні в судовому засіданні під час розгляду справи - протягом 10 днів з дня отримання копії рішення.

Суддя: