АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Категорія 47
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 грудня 2015 року Апеляційний суд Дніпропетровської області в складі:

головуючого судді: Колодяжної Н. Є.

суддів Баранніка О.П., Лисичної Н.М.

при секретарі Самокиші О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпропетровську цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 - про усунення перешкод в користуванні земельною ділянкою,

В С Т А Н О В И В:

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить скасувати рішення Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 19 жовтня 2015 року в частині відмови у знесенні сараїв, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Апеляційний суд, вивчивши матеріали справи, доводи скарги, вважає рішення законним, таким, що повинне бути залишене без змін, виходячи з наступного.

Судом першої інстанції встановлено, що позивачці та відповідачці на праві приватної власності належать земельні ділянки, розташовані за адресою: Дніпропетровська область, Павлоградський район, с.Вербки, вул.Фрунзе, відповідно №№ 164 та 162, призначені для будівництва і обслуговування житлового будинку площею по 0,25 га.

Доводи позивачки у позові про те, що побудовані відповідачкою на межі земельних ділянок спірні сараї, є самочинним будівництвом, порушують її права власника, оскільки з них стікає вода, спричиняє вологість грунту, затемненість, в зв*язку з чим росте тільки мох, та вимоги про їх знесення,- суд вірно вважав недоведеними з огляду на слідуючі обставини та вимоги закону.

Відповідно до ч.1 статті 376 ЦК України, житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи, чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил.

З п.п.5, 17, 22, 24, 25 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вбачається, що відповідно до вимог статті 376 ЦК право на звернення до суду з позовом про знесення або перебудову самочинно збудованого об'єкта нерухомості мають як органи державної влади, органи місцевого самоврядування, інші особи, у випадках порушення їх прав за умови, що вони доведуть наявність порушеного права.

Виходячи із даних вимог закону, статей 319, ч. 1 ст. 321, 391 ЦК України щодо прав власника та його права вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном, та враховуючи докази щодо часу будівництва спірних сараїв, позначених на плані літерами «Л» та «М», того, що вони збудовані на приватизованій землі,- суд зробив обґрунтований висновок, що вони не є самочинним будівництвом, а саме, та обставина, що вони побудовані на початку 90-х років, підтверджується Актом комісії Вербківської сільської ради Павлоградського району від 22 квітня 2015 року на предмет встановлення періоду будівництва двох господарських споруд, Перевіркою дотримання вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, державних будівельних норм Павлоградського відділу Департаменту Державної архітектурно-будівельної інспекції у Дніпропетровській області від 28 квітня 2015 року, - який (період) відповідає 1990-1992рокам.

З копії технічного паспорта на домоволодіння відповідачки вбачається, що господарські споруди - сараї, які просить знести позивачка, позначені на плані земельної ділянки літерами «Л» та «М» та збудовані у травні 1992 року.

Крім того, у технічному паспорті відсутні позначки про те, що на території домоволодіння є об'єкти самочинного будівництва.

За таких обставин суд не мав підстав для знесення самочинних будівель, враховуючи при цьому також і те, що, їх самочинність не є однією та вирішальною обставиною у спорі, з огляду на те, що позивачкою не доведений той факт, що ОСОБА_3 чиняться перешкоди ОСОБА_2 у здійсненні права користування чи розпорядження своїм майном.

Так, правом на проведення судово-будівельної експертизи з метою з'ясування питань про відповідність господарських споруд будівельним нормам і правилам, місце їх розташування, можливість використання за призначенням земельної ділянки,- позивачка не скористалась, клопотання про призначення експертизи не заявила.

Актом обстеження присадибної ділянки від 25.06.2015., затвердженим рішенням Вербківської сільради від 11.09.2015.спростовуються твердження про затемненість від сараїв частини ділянки, оскільки вбачається, що тінь від сараїв падає на ділянку ОСОБА_2 тільки в ранковий час, повільно зникає до 11-ї години літнього часу. На протязі останніх годин дня тінь утворюється від дерев позивачки.

Що стосується її доводів про те, що з сараїв стікає вода на її землю, то у засідання апеляційної інстанції представлені фото, з яких вбачається, що відповідачкою за період спору в суді здійснені належні водовідводи, що підтверджено позивачкою, та які не спричинятимуть порушення прав ОСОБА_2

Доводи апеляційної скарги про неповне з*ясування обставин справи, зокрема, про невиконання судом клопотання про надіслання запиту для встановлення достовірної дати побудови господарських споруд відповідачки- не можуть бути підставою для скасування в оскарженій частині рішення, оскільки не є доведеним той факт, що побудовою спірних сараїв порушуються права позивачки, а також не доведений сам факт їх побудови на межі за відсутності висновку відповідної експертизи.

Усі доводи скарги перевірені та визнані такими, що не відповідають чинному законодавству та спростовуються наявними у справі доказами, а таму скарга підлягає відхиленню, а рішення - залишенню без змін.

Керуючись ст.ст. 307, 308 ЦПК України, апеляційний суд,

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 19 жовтня 2015 року залишити без змін.

Ухвала чинна з моменту проголошення, може бути оскаржена у 20-денний строк у касаційному порядку.

Головуючий Н.Є. Колодяжна

Судді: О.П. Бараннік

ОСОБА_4