Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 липня 2015 року м. Дергачі

Дергачівський районний суд Харківської області у складі:

головуючого судді Овсяннікова В.С.,

при секретарі судового засідання Михайлової А.С.,

за участю:

позивача ОСОБА_1,

відповідача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дергачі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 селищної ради Дергачівського району Харківської області про визначення порядку користування земельною ділянкою, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулась до суду з позовною заявою, в якій після уточнення просить визначити порядок користування земельною ділянкою за адресою: вул. Ілліча, 10, с. Козача Лопань, Дергачівський район, Харківська область згідно часток права власності на житловий будинок, а саме 1/2 частки власності на будинок за ОСОБА_4, що за площею становить 0,0923 га згідно варіанту порядку користування земельною ділянкою висновку судової будівельно-технічної експертизи №2168/4665, складеної 14.05.2010 року, за яким пропонується виділити другому та третьому співвласникам, в користування земельну ділянку площею по 461,75кв.м. кожному, у тому числі: земельну ділянку площею 338,6 кв.м., лишки 86,75кв.м, ? земельну ділянку загального користування - 36,4 кв.м (72,8/2) - кожному з другого та третього співвласників.

В обґрунтування позову зазначила, що їй належить на праві приватної власності 1/2 частина житлового будинку на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом вiд 31.07.1999 року та рішення Дергачівського районного суду Харківської області вiд 13.01.2014 року та 1/2 частина земельної ділянки, загальною площею 0,1847 га, розташованої за адресою: вул. Iлліча, б.10, с. Козача Лопань, Дергачівський район, Харківська область: 0,1500 га - на підставі державного акту про право власності на земельну ділянку серія ХР №066745, виданого 18.03.2005 року; 0,0347 га - на підставі державного акту про право власності на земельну ділянку серія ХР№ 049541, виданого 18.03.2005 року.

Власником іншої 1/2 частини житлового будинку та 1/2 частини земельної ділянки, розташованих за адресою: вул. Iлліча, 10, с. Козача Лопань, Дергачівський район, Харківська область - ОСОБА_2. Вона відповідно до закону права на спадщину не оформила, а прийняла її шляхом подання заяви про прийняття спадщини до нотаріальної контори після смерті своєї матері ОСОБА_5 (ОСОБА_6) Лiдiї Яківни, померлої 01.11.2013 року, за якою зареєстрована вказана 1/2 частина житлового будинку та 1/2 частина земельної ділянки, згідно договору купівлі-продажу вiд 1965 року та державних актів на право власності на земельку ділянку серії ХР№066745 і ХР№049541.

У відповідності до часток співвласників, кожному співвласнику на його частину припадає по 0,1847 /2 = 0.09235 га.

На даний час спадкоємець ОСОБА_2 фактично користується земельною ділянкою площею 0,1247 га, що на 0,03235 га більше, ніж має бути, а вона користується земельною ділянкою площею 0.0600 га.

Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримала, просила їх задовольнити.

Відповідач в судовому засіданні проти задоволення позовних вимог заперечувала. Зазначила, що її матері ОСОБА_5 (Несвiтайло) Лiдiї Яківні згідно договору купівлі-продажу зареєстрованого 26.05.1966 року належить 1/2 будинку, який знаходився на земельній ділянці площею 1200 кв. м. В 1967 - 1969 роках ОСОБА_5 розробила сміттєзвалище, яке було поряд з городом та приєднала до земельного наділу, що був у користуванні. В ОСОБА_3 селищній раді було закріплено за ОСОБА_5 1261 кв.м. Весь цей час, аж до досягнення пенсійного віку в 1993 році ОСОБА_5 платила податок на землю. Після досягнення пенсійного віку в 1993 році за ОСОБА_5 залишилась закріплена ділянка 1261 кв.м. За спадкодавцем ОСОБА_4 ОСОБА_7 з моменту купівлі та на момент смерті 02.02.1999 року значиться 600 кв.м. В свідоцтві на спадщину, що отримала ОСОБА_8 в 1999 році вказано: " Спадкове майно, на яке видано це свідоцтво, складається з 1/2 жилого будинку та надвірних будівель, що знаходяться у селещі ОСОБА_9 по вул. Iлліча, 10, на земельній ділянці розміром 1200 кв. м.», тобто половина ділянки складає 600 кв.м.

На ділянці розміром 1261 кв.м. що була у користуванні, з відома ОСОБА_3 селищної ради, не маючи технічної документації від Архітектурного бюро, без порушення норм планування та забудови, ОСОБА_5 (Несвiтайло) Л.Я. самовільно збудувала будинок якай в 1984 році був занесений до технічного паспорту. А 03.06.2010 року в судовому порядку було визнано право власності на згаданий будинок за ОСОБА_5 ОСОБА_4 в 2005 році з порушенням закону приватизувала всю землю на своє прізвище вказавши, що ОСОБА_5 є співвласником без визначення часток кожного співвласника. На момент приватизації були не узаконені будинок, сарай, що належали ОСОБА_5, а також сарай, що належав ОСОБА_4 Заяву на приватизацію землі, яка знаходилась у користуванні, її мати ОСОБА_10 не писала, підписи під узгоджувальними документами не ставила. Межі та розміри ділянки на актах вказані не вірно. Дергачівським районним судом вiд 11.07.2011 року було скасоване рішення XI cecії XXIV скликання Козачо-Лопанської селищної ради про безкоштовну передачу у приватну власність ОСОБА_4 та ОСОБА_5 присадибної ділянки.

ОСОБА_4 представила до суду висновок судової будівельно- технічної експертизи, яка проводилась без присутності її матері ОСОБА_5 Експертиза була проведена з великими помилками.

Апеляційним судом Харківської області 14.02.2013 року рішення Дергачівського районного суду змінено. Iвановiй А.В. у задоволенні позивних вимог відмовлено.

Представник відповідача ОСОБА_3 селищної ради Дергачівського району Харківської області в судове засідання не зявився, надав до суду заяву, в якій просить розглядати цивільну справу за його відсутності.

Суд, вислухавши пояснення позивача, відповідача, свідків, дослідивши матеріали справи, матеріали цивільної справи н.с.619/2741/13ц, матеріали інвентаризаційної справи, вважає, що позов не підлягає задоволенню.

Свідок ОСОБА_11 пояснила, що ОСОБА_1 отримала земельну ділянку площею 0,06га. Спадкодавець також користувався ділянкою площею 0,06га протягом 30 років.

ОСОБА_6 при цьому користувалась ділянкою площею 0,12га.

Свідок ОСОБА_12 зазначила, що між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 існує спір щодо земельної ділянки.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 на праві приватної власності на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом вiд 31.07.1999 року належить 1/2 частина житлового будинку за адресою: вул. Ілліча, б.10, смт К.Лопань, Дергачівський район, Харківська область та рішення Дергачівського районного суду Харківської області вiд 13.01.2014 року.

1/2 частина житлового будинку за адресою: вул. Ілліча, б.10, смт К.Лопань, Дергачівський район, Харківська область належить ОСОБА_2

По 1/2 частині земельної ділянки, загальною площею 0,1847 га, розташованої за адресою: вул. Iлліча, б.10, с. Козача Лопань, Дергачівський район, Харківська область належить ОСОБА_1 та ОСОБА_2: 0,1500 га - на підставі державного акту про право власності на земельну ділянку серія ХР №066745, виданого 18.03.2005 року; 0,0347 га - на підставі державного акту про право власності на земельну ділянку серія ХР№ 049541, виданого 18.03.2005 року.

Відповідно до ч.3 ст.358 ЦК України кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності.

Для визначення порядку користування домоволодіння та земельної ділянки необхідний висновок спеціаліста.

Згідно п. 1 ст. 143 ЦПК України, для зясування обставин, що мають значення для справи і потребують спеціальних знань у галузі науки, мистецтва, техніки, ремесла тощо, суд призначає експертизу за заявою осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до ч. 4 ст. 10 ЦПК України, суд сприяє всебічному і повному зясуванню обставин справи: розяснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обовязки, попереджує про наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених цим Кодексом.

Судом було розяснено позивачу про необхідність призначення та проведення судової будівельно-технічної експертизи для зясування питання щодо можливості визначення порядку користування житловим будинком та земельними ділянками.

Між тим, позивач відмовилась від проведення експертизи.

Суд вважає неможливим визначити порядок користування на підставі висновку будівельно-технічної експертизи №2168/4665 від 14.05.2010 року (а.с. 9-16), оскільки вказана експертиза проведена щодо трьох співвласників. На теперішній час співвласниками є ОСОБА_1 та ОСОБА_2, тобто дві особи.

Крім того, висновок складений більше ніж пять років тому і може не містити певних змін та переобладнань. Суд також враховує позицію відповідача щодо даного висновку, яка вказувала на чисельні неточності в ньому.

За таких обставин підстав для задоволення позову не вбачається.

Щодо вимог позивача про стягнення на її користь моральної шкоди суд доходить до наступного.

Згідно ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає:

1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я;

2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів;

3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна;

4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Згідно п. 5 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди від 31.03.1995 року, суд, зокрема, повинен зясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

Підстав для відшкодування моральної шкоди немає, оскільки ОСОБА_1 відповідно до вимог ст.ст. 10, 60 ЦПК України не надала доказів щодо спричинення їй моральної шкоди відповідачами.

Оскільки в задоволенні позовних вимог відмовлено, для стягнення на користь позивача судових витрат підстав немає.

На підставі викладеного, керуючись ст.23, ч.3 ст.358 ЦК України, ст.ст. 10, 15, 60, 143, 209, 212, 214-218 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

В задоволенні позовної заяви ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 селищної ради Дергачівського району Харківської області про визначення порядку користування земельною ділянкою відмовити.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Харківської області через суд першої інстанції шляхом подачі в 10-денний строк з дня ухвалення рішення апеляційної скарги. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя В.С. Овсянніков