АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22-ц/793/1192/15Головуючий по 1 інстанції
Категорія : 46, 48 Колода Л. Д.
Доповідач в апеляційній інстанції
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 травня 2015 року Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Черкаської області в складі:

головуючогоПономаренка В. В.
суддівКорнієнко Н. В. , Ювшина В. І.
при секретаріНаконечній М.М.

за участю:

представника позивача ОСОБА_6

відповідача ОСОБА_7

представника відповідача ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Черкаси апеляційну скаргу ОСОБА_7 на рішення Придніпровського районного суду м. Черкаси від 01 квітня 2015 року по справі за позовом ОСОБА_9 до ОСОБА_7 про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, що продовжує навчання, -

в с т а н о в и л а :

02 грудня 2015 року ОСОБА_9 звернулась до суду з вказаним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що перебувала з відповідачем у зареєстрованому шлюбі, від якого сторони мають сина ОСОБА_10, ІНФОРМАЦІЯ_1. На даний час син сторін досяг повноліття, навчається на денному відділенні Черкаського комерційного технікуму, проживає із позивачкою та знаходиться на її утриманні.

Відповідач має стабільний дохід і спроможний сплачувати аліменти на утримання сина, що навчається. Інших осіб відповідач на утриманні не має.

У зв'язку з цим позивачка просила суд стягнути з відповідача на її користь аліменти в розмірі 1500 грн. щомісячно на утримання у зв'язку з навчанням повнолітнього сина ОСОБА_10 до закінчення строку навчання в закладі освіти, а саме до 30.06.2015 року.

Рішенням Придніпровського районного суду м. Черкаси від 01 квітня 2015 року позов задоволено.

Стягнуто із ОСОБА_7 на користь ОСОБА_9 на утримання повнолітнього сина ОСОБА_10, ІНФОРМАЦІЯ_1, в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітків та доходів, починаючи з 15 грудня 2014 року та продовжувати до завершення навчання чи досягнення ним 23 років, що настане раніше.

Рішення в частині стягнення аліментів за один місяць звернуто до негайного виконання.

Вирішено питання щодо стягнення судових витрат.

Не погоджуючись із рішенням суду, ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на те, що судом першої інстанції ухвалено рішення з порушенням норм матеріального і процесуального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, судова колегія приходить до висновку про часткове задоволення апеляційної скарги з наступних підстав.

Відповідно до ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Статтями 213, 214 ЦПК України передбачено, що рішення повинно бути законним і обгрунтованим та відповідати на питання: чи мали місце обставини, якими обґрунтовувались вимоги і заперечення, якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Зазначеним вимогам закону ухвалене судове рішення в повному обсязі не відповідає.

Відповідно до вимог ст.309 ЦПК України, підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення або зміни рішення є:

1) неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи;

2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд вважав встановленими;

3) невідповідність висновків суду обставинам справи;

4) порушення або неправильне застосування норм матеріального або процесуального права, а також розгляд і вирішення справи неповноважним судом; участь в ухваленні рішення судді, якому було заявлено відвід на підставі обставин, що викликали сумнів у неупередженості судді, і заяву про його відвід визнано судом апеляційної інстанції обґрунтованою; ухвалення чи підписання постанови не тим суддею, який розглядав справу.

Задовольняючи позовні вимоги позивача суд першої інстанції, з чим погоджується і колегія суддів, прийшов до вірного висновку, що відповідач має можливість надавати матеріальну допомогу сину, який продовжує навчання та вірно визначив стягнення аліментів у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу.

Разом з тим, суд першої інстанції помилково застосував до правовідносин, які виникли, положення ст.ст.180,183 СК України, що регулюють зобов'язання утримання дитини до досягнення нею повноліття і визначають розмір таких аліментів, а не положення ст.ст.199,200 СК України, які регулюють зобов'язання утримувати повнолітніх дочку, сина, що продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги. Звертаючись з позовом до суду, позивач просила стягнути аліменти на утримання повнолітнього сина, який продовжує навчання, посилаючись на положення ст.ст.198,199 СК України.

Суд першої інстанції також не вірно визначив, що аліменти на час навчання повинні бути стягнуті на користь ОСОБА_9 - матері повнолітнього.

Встановлено та не оспорюється сторонами, що вони мають сина ОСОБА_10, ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 4).

Згідно довідки Черкаського комерційного технікуму № 352 від 11.11.2014 року ОСОБА_10 навчається на третьому курсі денного відділення Черкаського комерційного технікуму з 01 вересня 2012 року по 30 червня 2015 року за кошти держбюджету України (а.с. 5).

Відповідно до ст.199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу.

Згідно ст. 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу.

При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином.

Ст. 182 СК України встановлено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив із того, що відповідач має можливість надавати матеріальну допомогу сину ОСОБА_10 на час його навчання, але не довше, ніж до досягнення ним 23 років.

З даним висновком погоджується і колегія суддів.

Так, згідно довідки про доходи № 206 від 20.02.2015 року відповідач ОСОБА_7 працює машиністом компресорних установок ПАТ «АЗОТ» та його середня заробітна плата за 2014 рік склала 5372 грн. (а.с. 20).

Син сторін ОСОБА_10 зареєстрований та проживає із позивачкою, що підтверджується довідкою КП «Придніпровська СУБ» від 05.02.2015 року (а.с. 63).

Відповідно до довідки Черкаського комерційного технікуму № 162 від 19.03.2015 року ОСОБА_10 стипендію не отримує (а.с. 62).

Позивачка ОСОБА_9 працює головним бухгалтером ТОВ «Торг мережі України», її середня заробітна плата за період з жовтня 2014 року по березень 2015 року склала 2000 грн. (а.с. 65).

Відповідач ОСОБА_7 має іншу дитину ОСОБА_12, ІНФОРМАЦІЯ_3 (а.с. 18), який теж потребує матеріальної допомоги.

Однак, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що відповідач спроможний надавати матеріальну допомогу на утримання сина ОСОБА_10 на час його навчання, оскільки він отримує щомісячний дохід, доказів неможливості надання відповідачем допомоги у зв'язку зі станом здоров'я останнім не надано.

Колегія суддів погоджується з визначенням розміру аліментів.

Відповідно до ст. 31 ЦПК України позивач має право протягом усього часу розгляду справи збільшити або зменшити розмір позовних вимог, відмовитися від позову. До початку розгляду справи по суті позивач має право шляхом подання письмової заяви змінити предмет або підставу позову.

З матеріалів справи вбачається, що позивачка при поданні позовної заяви просила суд стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання сина в розмірі 1500 грн. щомісячно, до закінчення строку навчання в закладі освіти, а саме до 30.06.2015 року (а.с. 1-2).

В судових засіданнях 03.03.2015 року та 01.04.2015 року позивачка уточнила позовні вимоги та просила суд стягнути з відповідача аліменти в розмірі 1/4 частини його доходу, починаючи з 15 грудня 2014 року та продовжувати до завершення навчання чи до досягнення ним 23 років, що настане раніше.

Таким чином, позивачка під час розгляду справи змінила розмір позовних вимог, що підтверджується звукозаписом судових засідань. Цивільно-процесуальним законодавством передбачено подання письмової заяви лише у разі зміни предмету або підстав позову, а тому посилання апелянта на те, що суд першої інстанції вийшов за межі позовних вимог є безпідставними.

Враховуючи наведене, суд першої інстанції прийшов до обгрунтованого висновку щодо можливості стягнення з відповідача аліментів на час навчання сина сторін в розмірі ? частини його доходів, починаючи з 15.12.2015 року і до закінчення дитиною навчання, але не пізніше ніж до досягнення нею 23 років.

Разом з тим, судом першої інстанції не було враховано, що відповідно до ст. 3 ЦПК України та ст. 199 СК України право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків з ким проживає дочка та син. За змістом зазначених статей ОСОБА_9 має право звернутися з позовом до суду. Такий позов може бути поданий в інтересах повнолітньої дитини, яка повинна бути позивачем у даній справі. З урахуванням того, що дитина є дієздатною, аліменти мають бути стягнуті на її, а не на інших осіб, користь, в тому числі коли такі особи наділені правом звернення до суду з позовом в інтересах інших осіб.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що аліменти на час навчання повинні бути стягнуті на користь повнолітнього ОСОБА_10, а не на користь його матері ОСОБА_9.

З огляду на викладене, колегія суддів рішення суду першої інстанції змінює в частині визначення стягувача аліментів, стягнувши з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_10 аліменти в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітків та доходів, починаючи з 15 грудня 2014 року та до закінчення останнім навчання чи досягнення ним 23 років, що настане раніше.

Рішення суду в частині стягнення з ОСОБА_7 в дохід держави судових витрат в сумі 243 гривні 60 копійок та в частині звернення до негайного виконання рішення суду щодо стягнення аліментів за один місяць необхідно залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 307, 309, 313, 314, 316, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів ,-

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_7 - задовольнити частково.

Рішення Придніпровського районного суду м. Черкаси від 01 квітня 2015 року по справі за позовом ОСОБА_9 до ОСОБА_7 про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, що продовжує навчання - змінити.

Стягнути з ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_4, на користь ОСОБА_10, ІНФОРМАЦІЯ_1, аліменти в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітків та доходів, починаючи з 15 грудня 2014 року та до закінчення останнім навчання чи досягнення ним 23 років, що настане раніше.

Рішення суду в частині стягнення з ОСОБА_7 в дохід держави судових витрат в сумі 243 гривні 60 копійок та в частині звернення до негайного виконання рішення суду щодо стягнення аліментів за один місяць - залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення, але може бути оскаржене в касаційному порядку до суду касаційної інстанції протягом двадцяти днів.

Головуючий :

Судді :