Справа № 344/5502/14-ц
Провадження № 22-ц/779/1012/2015
Головуючий у 1 інстанції Бородовський С. О.
Суддя-доповідач Бойчук І.В.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 травня 2015 року м. Івано-Франківськ

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Івано-Франківської області в складі:

головуючого Бойчука І.В.,

суддів Проскурніцького П.І., Горейко М.Д.,

секретаря Драганчук У.М.,

з участю сторін,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_2 до Виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради про зобов'язання надати рівноцінне житлове приміщення за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Івано-Франківського міського суду від 01 квітня 2015 року,-

в с т а н о в и л а :

Рішенням Івано-Франківського міського суду від 01 квітня 2015 року відмовлено в задоволенні позову ОСОБА_2 до Виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради про зобов'язання надати рівноцінне житлове приміщення.

Апелянт на рішення суду першої інстанції подав апеляційну скаргу, в якій вказав, що суд помилково дійшов висновку, що в нього в користуванні є інше житло.

Суду були надані докази відсутності у нього іншого власного житла та довідку про те, що участі в приватизації державного житлового фонду він також ніколи не брав.

Реєстрація в квартирі АДРЕСА_1 була проведена вимушено в зв'язку з необхідністю оформлення пенсії, однак це житло не є його власністю. Відповідач не надав суду жодних доказів, про забезпечення його рівноцінним житловим приміщенням в зв'язку з примусовим виселенням та укладенням з ним договору житлового найму.

Відповідач не виявив бажання зареєструвати апелянта після виселення, а тому він змушений був це зробити самостійно.

Суд не звернув уваги на те, що відповідно до ч.2 ст. 314 ЦК УРСР надаване приміщення повинно знаходитись в межах даного населеного пункту, в будинку капітального типу, бути впорядкованим стосовно до умов даного населеного пункту і за розміром не менше того, що займає виселений. Якщо наймач займав окрему квартиру або більше однієї кімнати, йому відповідно повинна бути надана окрема квартира або приміщення, що складається з тієї ж кількості кімнат. Судом не було враховано того, що розірвавши договір житлового найму на квартиру АДРЕСА_1, відповідачем не було укладено жодного іншого договору житлового найму, а приміщення на АДРЕСА_6/75 було надано в порушення усіх чинних на той час та і на теперішні норми, без укладення договору найму житлового приміщення та реєстрації місця проживання.

Апелянт зазначає, що будучи відселеним за санкцією прокурора, він не отримав рівноцінного житлового приміщення. Суд не врахував норми матеріального права та помилково застосував ті статті ЖКУ, які не мають до спірних правовідносин жодного відношення.

Просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове, яким задовольнити позов та зобов'язати надати йому однокімнатну квартиру в м. Івано-Франківську.

Вислухавши суддю-доповідача, пояснення сторін, перевіривши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку про відхилення апеляційної скарги з наступних підстав.

Судом встановлено, що постановою від 23 грудня 1975 р., в порядку передбаченому законом, ОСОБА_3 було виселено із займаного житла квартири АДРЕСА_2 із переселенням в квартиру АДРЕСА_3.

Відповідно до довідки Івано-Франківської міської ради №36 позивач не використовував право на приватизацію житла.

28 січня 2014 року позивач подав заяву Голові Івано-Франківської міської ради про надання йому квартири в м. Івано-Франківську або про повернення квартири, в якій він проживав в 1975 році.

Позивачу надано відповідь на його заяву про те, що відповідно до чинного законодавства України житлові приміщення надаються в громадянам, які перебувають на обліку таких, що потребують покращення житлових умов і для реалізації його наміру в отриманні такого житла позивачу роз`яснено порядок реалізації його права на надання житла органом місцевого самоврядування.

Відповідно до свідоцтва про народження № 387806 матір`ю позивача зареєстровано ОСОБА_3.

Відповідно до копії паспорта НОМЕР_1 в 1968 р. позивача було зареєстровано за адресою АДРЕСА_1.

Рішенням Івано-Франківського міського суду від 27.03.2014 р. позивача виселено з кімнати АДРЕСА_4. У вказаному судовому рішенні також зазначено обставину, що позивач зареєстрований по АДРЕСА_5

Відповідно до ст. 319 ЦК УРСР, якщо будинок, в якому проживає наймач, загрожує обвалом, договір найму жилого приміщення розривається і наймачеві надається інше впорядковане приміщення (стаття 314 цього Кодексу) виконавчим комітетом місцевої Ради депутатів трудящих. При відмові наймача добровільно переселитись в надаване приміщення виселення провадиться в адміністративному порядку з санкції прокурора.

Відповідно до ст. 22 ЖК України облік громадян, які потребують поліпшення житлових умов, установлення черговості на одержання жилої площі, а також її розподіл у будинках державного і громадського житлового фонду здійснюються під громадським контролем і з додержанням гласності.

Відповідно до ст. 43 ЖК України громадянам, які перебувають на обліку потребуючих поліпшення житлових умов, жилі приміщення надаються в порядку черговості.

Відповідно до ст. ст. 39, 40 ЖК України надання громадянам житла здійснюється на засадах черговості, за умов наявності правових підстав для покращення житлових у мов і перебування на відповідному обліку.

Позивачем не надано суду будь-яких доказів, що позивач перебуває на обліку громадян, які потребують покращення житлових умов, суду не надано доказу того, що позивач перебуває в одній із черг осіб, які потребують житла, його право на забезпечення житлом в порядку черговості було порушено наданням житла іншим особам замість позивача.

Позивача було забезпечено житловим приміщенням взамін того, що загрожувало обвалом. Протягом 38 років він не висловлював жодних прохань щодо порушення його житлових прав у зв`язку із наданням приміщення по АДРЕСА_6. Відповідно до рішення Івано-Франківського міського суду від 27/03/2014 р. позивач був зареєстрований по АДРЕСА_1, тому мав в своєму користуванні інше житло, не надав суду доказів про обставини погіршення житлових умов. Надалі займає іншу кімнату АДРЕСА_6

За таких обставин суд першої інстанції прийшов до правильного висновку, що дії позивача спрямовані на порушення порядку черговості в розподілі житла між особами, які перебувають на обліку осіб, які потребують покращення житлових умов та порушенні прав осіб, які перебувають на обліку, що потребують покращення житлових умов. Оскільки позивач не перебуває на квартирному обліку, який ведеться у відповідача, тому його позовні вимоги є безпідставними і суд першої інстанції обґрунтовано відмовив у їх задоволенні.

Колегія суддів вважає, що рішення судом першої інстанції постановлено з додержанням норм матеріального та процесуального права. Підстав для його скасування з мотивів, наведених у апеляційній скарзі, не встановлено.

Керуючись ст.ст. 307, 308, 313-315, 317 ЦПК України, колегія суддів,-

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Івано-Франківського міського суду від 01 квітня 2015 року залишити без зміни.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Судді: І.В. Бойчук

П.І. Проскурніцький

М.Д. Горейко