Провадження № 2/752/4545/15
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

15 липня 2015 року Голосіївський районний суд міста Києва у складі: головуючого судді Мирошниченко О.В.

при секретарі Конельській А.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, -

в с т а н о в и в:

У червні 2015 року позивач ОСОБА_1 звернулась до Голосіївського районного суду м. Києва з позовом, в якому просила розірвати шлюб, укладений між нею та ОСОБА_2, зареєстрований 05.08.2006 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Рівненського міського управління юстиції, про що зроблено актовий запис № 1178. В обґрунтування вимог, викладених у позовній заяві, зазначає про те, що внаслідок втрати взаємопорозуміння та почуття любові одне до одного, сімейне життя не склалося, у зв'язку із чим сторони у справі протягом тривалого часу не підтримують сімейні стосунки та не ведуть спільне господарство. Подальше спільне життя та збереження шлюбу вважає неможливим та таким, що суперечило б інтересам сторін.

У судовому засіданні позивач ОСОБА_1 підтримала позовні вимоги у повному обсязі з підстав, викладених у позові, просила суд їх задовольнити.

Відповідач ОСОБА_2 у судовому засіданні визнав позов, не заперечував проти задоволення позовних вимог та розірвання шлюбу.

Вислухавши пояснення сторін у справі, дослідивши матеріали цивільної справи, судом встановлено наступне.

05 серпня 2006 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_1. укладено шлюб, зареєстрований 05.08.2006 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Рівненського міського управління юстиції, про що зроблено актовий запис № 1178, що підтверджується даними свідоцтва про одруження серії НОМЕР_1, виданого 05.08.2006 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Рівненського міського управління юстиції.

У період шлюбу у сторін у справі народилась донька - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Судом встановлено, що спільне життя сторін у справі не склалось, у зв'язку із тим, що останні мають різні погляди на сімейне життя, що призвело до втрати взаємопорозуміння та почуття любові та поваги одне до одного. Примирення між собою та збереження сім'ї позивач вважає неможливим та таким, що суперечило б інтересам сторін у справі, а також інтересам їх малолітньої дитини. Небажання обґрунтовує тим, що втратила до відповідача почуття поваги та любові.

Протягом тривалого строку сторони у справі не підтримують подружніх стосунків, не ведуть спільного господарства, мають окремі бюджети, проживають окремо.

Сторони дійшли згоди щодо виховання та утримання малолітньої ОСОБА_3, а також щодо розподілу спільного майна подружжя.

Так, 17.06.2015 року між сторонами у справі укладеного договір про участь у вихованні та утриманні дитини, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Кудрявцевою А.П. за реєстровим номером 869. Крім того, 17.06.2015 року між сторонами у справі укладено шлюбний договір щодо врегулювання майнових відносин між подружжям, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Кудрявцевою А.П. за реєстровим номером 868.

Статтею 56 Сімейного кодексу України визначено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до збереження шлюбних відносин є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом.

Відповідно до ч. 2 ст. 112 Сімейного Кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Відповідно до п.10 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей.

Суд виходить з того, що вжиття заходів щодо збереження сім'ї у даному випадку не може дати позитивного результату, оскільки подальше спільне життя подружжя неможливе та є таким, що суперечило б інтересам сторін у справі, враховуючи обставини, що склалися у даному випадку, у зв'язку із чим позовні вимоги підлягають задоволенню.

Враховуючи наведене, суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги ОСОБА_1 є обґрунтованими тат такими, що підлягають задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.24, 110, 112 СК України та стаття 10, 212-215, 292, 294 ЦПК України, суд, -

в и р і ш и в:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, - задовольнити.

Шлюб, укладений між ОСОБА_2 та ОСОБА_1, зареєстрований 05 серпня 2006 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Рівненського міського управління юстиції, про що зроблено актовий запис № 1178, - розірвати.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: