Дата документу Справа №
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
№ 22-ц/778/210/15 Головуючий у 1-й інстанції Турбіна Т.Ф.
Суддя-доповідач Панкеєв О.В.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 березня 2015 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Запорізької області у складі головуючого судді Осоцького І.І.,

суддів Каракуша К.В., Панкеєва О.В.,

при секретарі Буримі В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційними скаргами Запорізького міського управління Головного управління МВС України в Запорізькій області та Головного управління МВС України в Запорізькій області на рішення Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 31 жовтня 2014 року в справі за позовом ОСОБА_2 до Державної казначейської служби України, Запорізького міського управління Головного управління МВС України в Запорізькій області, Головного управління МВС України в Запорізькій області, про стягнення моральної шкоди, спричиненої незаконними діями посадової особи органу державної влади при здійсненні нею своїх повноважень, -

В С Т А Н О В И Л А:

У червні 2014 року ОСОБА_2 звернувся до суду з даним позовом, мотивуючи його тим, що 24.03.2009 року, близько 23-00 год. він разом зі своїми товаришами ОСОБА_3 і ОСОБА_4 знаходився на зупинці громадського транспорту, розташованій біля перехрестя вулиць Перемоги і Сталеварів у м. Запоріжжі. Неподалік від зупинки між невідомими людьми виникла бійка, в якій ні позивач ні його товариші участі не приймали. Коли до місця бійки під'їхав наряд міліції, розпочалося затримання учасників бійки. Одночасно з цим троє працівників міліції попрямували до позивача і його товаришів. Злякавшись, ОСОБА_3 побіг від них, але його наздогнали і почали бити, намагаючись викрутити руки і надіти наручники. Позивач і ОСОБА_4 стали вимагати припинити побиття ОСОБА_3, пояснюючи його непричетність до бійки. Отримавши нецензурну відповідь від працівників міліції, позивач почав набирати з мобільного телефону номер 101, щоб повідомити про незаконні дії, які відбувалися. На це працівники міліції застосували фізичну силу також до позивача і ОСОБА_4, незаконно затримали їх і доставили до приміщення Орджонікідзевського РВ. Позивачу при цьому було нанесено декілька ударів гумовою палицею в область голови, по тулубу, а також по правій руці, в якій він тримав телефон. Після цього на позивача наділи наручники. Коли позивач вже лежав на землі, йому було нанесено ще удар гумовою палицею по гомілці правої ноги. Згідно висновку експерта №1487 від 09.07.2009 року позивачу були заподіяні тілесні ушкодження у вигляді закритих осколкових переломів правої малогомілкової кістки в нижній третині з незначним зміщенням кісткових фрагментів, закритого поздовжнього перелому першої п'ясної кістки правої кисті без зміщення з кісткових фрагментів, саден в області правої кисті, в області правої гомілки, які в сукупності кваліфікуються як ушкодження середнього ступеня тяжкості не небезпечні для життя, але які потягли за собою тривалий розлад здоров'я, більше 21 дня. Крім того, йому були спричинені тілесні ушкодження у вигляді струсу головного мозку, рани в області чола справа, синця в правій завушній області, які в сукупності кваліфікуються як легкі тілесні ушкодження, що потягли за собою короткочасний розлад здоров'я, а також тілесні ушкодження у вигляді синців в області правого плечового суглоба, в області правого ліктьового суглоба, садна в області лівого передпліччя, набряку м'яких тканин в ділянці правої стопи, які кваліфікуються як легкі тілесні ушкодження.

Після поміщення позивача і його товаришів до Орджонікідзевського РВ стосовно них склали протоколи про адміністративне правопорушення, інкримінувавши опір працівникам міліції.

Вранці наступного дня, 25.03.2009 року позивача доставили до Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя, де під час розгляду справи про адміністративне правопорушення він вимушено зізнався у порушенні закону і на нього було накладено стягнення у виді штрафу. Весь цей час медичної допомоги надано не було, перед судом позивач постав зі струсом головного мозку, зламаною ногою, переломом руки і у стані нестерпного болю. В подальшому постанова суду була скасована, провадження у справі закрите у зв'язку з відсутністю у діях позивача складу адміністративного правопорушення.

Вироком Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 31.07.2013 року визнано винним у спричиненні позивачу тілесних ушкоджень працівника міліції ОСОБА_6 та засуджено за ч.2 ст. 365 КК України. Під час слухання справи ОСОБА_6 свою вину визнавав, цивільний позов потерпілим не заявлявся.

Вказаними вище незаконними діями позивачу спричинено моральну шкоду, розмір якої він оцінює у 250 000,00 грн., яку просив суд стягнути з відповідачів, оскільки вони повинні нести відповідальність за незаконне притягнення його до адміністративної відповідальності у виді штрафу, та за спричинення тілесних ушкоджень працівником міліції ОСОБА_6 при виконанні ним службових обов'язків, винуватість якого встановлена вироком суду, що набрав законної сили.

Рішенням Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 06 листопада 2014 року позов задоволено частково.

Стягнуто на користь ОСОБА_2 за рахунок коштів Державного бюджету України, шляхом списання Державною казначейською службою України коштів з державного бюджету у розмірі 500,00 грн. на відшкодування моральної шкоди.

Стягнуто з Запорізького міського управління Головного управління МВС України в Запорізькій області на користь ОСОБА_2 моральну шкоду у сумі 70 000,00 грн.

На вказане рішення суду Головне управління МВС України в Запорізькій області та Запорізьке міське управління Головного управління МВС України в Запорізькій області подали апеляційні скарги, яких посилаючись на незаконність рішення суду, ненадання належної оцінки обставинам справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення судом норм матеріального права, просять рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення яким відмовити в задоволені позову у повному обсязі.

Заслухавши у судовому засіданні суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги підлягають частковому задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ст.309 ЦПК суд апеляційної інстанції скасовує рішення суду першої інстанції і ухвалює нове рішення у разі невідповідності висновків суду матеріалам справи та неправильного застосування норм процесуального та матеріального права.

Як вбачається із матеріалів справи , що вироком Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 31.07.2013р., який набрав законної сили 02.09.2013 року, визнано винним та засуджено за ч.2 ст. 365 КК України ОСОБА_6

Цим вироком встановлено, що згідно наказу №415о/с від 19.09.2008 року по ГУМВС України в Запорізькій області, ОСОБА_6 призначений на посаду заступника командира взводу №2 роти №5 батальйону патрульної служби ЗМУ ГУМВС України в Запорізькій області. 24.03.2009 року ОСОБА_6 заступив на чергування з охорони громадського порядку на території Орджонікідзевського району м. Запоріжжя. При цьому ОСОБА_6 отримав табельну вогнепальну зброю, спеціальні засоби: гумову палицю ГП-74 і балон зі сльозоточивим газом, а також засоби індивідуального захисту.

У цей же день о 22 годині 57 хвилин до чергової частини Орджонікідзевського РВ ЗМУ ГУМВС України в Запорізькій області від оператора " 102" надійшло повідомлення про бійку по вул. Сталеварів в м. Запоріжжі близько Запорізького державного медичного університету, яке зареєстровано до ЖРЗПЗ Орджонікідзевського РВ ЗМУ під № 2531 від 24.03.2009 року. За вказаною адресою були направлені наряди ППС ЗМУ ГУМВС України в Запорізькій області, в тому числі і наряд ПА-53 ППС ЗМУ, до складу якого входив заступник командира взводу № 2 роти № 5 ППС ЗМУ ОСОБА_6

В цей же час на перетині вул. Сталеварів і вул. Перемоги в м. Запоріжжя біля кіосків з реалізації продуктів харчування знаходилися ОСОБА_2, ОСОБА_3 і ОСОБА_4, які у бійці участі не брали. ОСОБА_6 прийняв рішення про затримання учасників бійки, а також ОСОБА_2, ОСОБА_3 і ОСОБА_4

Працівниками міліції були застосовані фізична сила і спеціальні засоби до ОСОБА_3, на що ОСОБА_2 і ОСОБА_4 підійшли до співробітників міліції і почали просити щоб відпустили ОСОБА_3, на що ОСОБА_6 в грубій формі сказав, щоб вони віддалилися. Після цього ОСОБА_2 подзвонив зі свого мобільного телефону за екстреним номером " 101" і почав повідомляти про неправомірні дії співробітників міліції.

У відповідь на це командир взводу № 2 роти № 5 ППС ЗМУ ГУМВС України в Запорізькій області ОСОБА_6, будучи згідно наказу № 415о/с від 19.09.2008 року працівником правоохоронного органу - заступником командира взводу № 2 роти № 5 ППС ЗМУ ГУМВС України в Запорізькій області, будучи посадовою особою, діючи умисно, 24.03.2009 року приблизно о 23 годині 10 хвилин, знаходячись в районі перетину вул. Перемоги і вул. Панфіловців в м. Запоріжжя, застосував до ОСОБА_2 наявний у нього спеціальний засіб - гумову палицю ГП-74, завдавши нею останньому удар в область голови, від чого ОСОБА_2 втратив рівновагу і обперся лівою рукою об землю. Крім цього ОСОБА_6, завдав ОСОБА_2 кілька ударів гумовою палицею в область голови, а також в область кисті правої руки, у якій ОСОБА_2 тримав свій мобільний телефон, і не менше п'яти ударів в область тулуба. Після чого застосував до ОСОБА_2 спеціальний засіб - наручники, та в той час, коли ОСОБА_2 лежав на землі, ОСОБА_6, наніс ОСОБА_2 удар гумовою палицею в область гомілки правої ноги.

За висновком експерта № 1487 від 09.07.2009 року, діями ОСОБА_6 ОСОБА_2 заподіяні тілесні ушкодження у вигляді закритого осколкового перелому правої малогомілкової кістки в нижній третині з незначним зміщенням кісткових фрагментів, закритого поздовжнього перелому першої п'ясної кістки правої кисті без зміщення кісткових фрагментів, саден в області правої кисті, в області правої гомілки, які в сукупності кваліфікуються як ушкодження середнього ступеня тяжкості не небезпечні для життя, але які потягли за собою тривалий розлад здоров'я, більше 21 дня. Ушкодження у вигляді струсу головного мозку, рани в області чола справа, синця в правій завушній області, які в сукупності кваліфікуються як легкі тілесні ушкодження, що потягли за собою короткочасний розлад здоров'я. А також тілесні ушкодження у вигляді синців в області правого плечового суглоба, в області правого ліктьового суглоба, садна в області лівого передпліччя, набряку м'яких тканин в ділянці правої стопи, які кваліфікуються як легкі тілесні ушкодження.

Дії ОСОБА_6 кваліфіковані за ч.2 ст. 365 КК України, як перевищення службових повноважень, тобто умисне вчинення службовою особою дій, які явно виходять за межі наданих їй прав чи повноважень, що супроводжувалися насильством. Вказаним вироком ОСОБА_6 засуджений до чотирьох років позбавлення волі з іспитовим строком один рік.

Як вбачається з вироку Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 31.07.2013 року, вказані неправомірні дії були скоєні працівником міліції ОСОБА_6 з метою затримання учасників бійки, а також ОСОБА_2 і його товаришів, і їх доставки до Орджонікідзевського РВ ЗМУ.

З матеріалів справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_2 за ст. 173 КУпАП вбачається, що 25.03.2009 року начальником Орджонікідзевського РВ ЗМУ УМВС України в Запорізькій області відносно ОСОБА_2 було складено постанову про адміністративне правопорушення за ст. 173 КУпАП, згідно якого останній о 23-00 год. 24.03.2009р. на перехресті вул. Сталеварів - вул. Перемоги висловлював нецензурну лайку в громадському місці, чим порушував громадський порядок (а.с.47), оперуповноваженим СУР Орджонікідзевського РВ ЗМУ складено протокол про адміністративне правопорушення за ст.173 КУпАП. Справа розглянута Орджонікідзевським районним судом м. Запоріжжя 25.03.2009р. за участю у судовому засіданні ОСОБА_2, постановою суду ОСОБА_2 визнаний винним за ст. 173 КУпАП і на нього накладено стягнення у виді штрафу у сумі 119 грн. (а.с.49).

Постановою апеляційного суду Запорізької області від 12.05.2009 року задоволено клопотання ОСОБА_2 про поновлення строку на оскарження постанови суду від 25.03.2009 року у зв'язку з тим, що він з 26.03.2009 року знаходився на стаціонарному лікуванні. Постанову Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 25.03.2009 року відносно ОСОБА_2 скасовано, провадження у справі закрито у зв'язку з відсутністю у його діях складу адміністративного правопорушення (а.с.50).

Задовольняючі позовні вимоги частково, суд першої інстанції виходив із того, що ОСОБА_2 незаконно притягнуто до адміністративної відповідальності та при незаконному його затримані діями працівника міліції, при виконанні своїх службових обов'язків, завдані тілесні ушкодження середньої тяжкості та легкі тілесні ушкодження, внаслідок чого, позивачу завдана моральна шкода, яка в розмірі 500 гривень підлягає стягненню з державного бюджету, а 70000 гривень з Запорізького міського управління Головного управління МВС України в Запорізькій області, працівником якого є ОСОБА_6, який побив позивача при затримані його.

Внаслідок спричинення ОСОБА_2 тілесних ушкоджень середньої тяжкості та легких тілесних ушкоджень за встановлених судом обставин він зазнав моральних втрат, оскільки порушення його прав, яке супроводжувалося насильством, було здійснено працівником міліції , після побиття він був доставлений до Орджонікідзевського РВ ЗМУ, де йому не було надано медичну допомогу, після цього він тривалий час знаходився на лікуванні, що встановлено постановою апеляційного суду Запорізької області від 12.05.2009 року.

Між тим, з таким висновком суду частково не можна погодитися.

Порушення нормальних життєвих зв'язків ОСОБА_2, необхідність додаткових зусиль для організації свого життя, завдання моральних страждань є очевидними. Щодо стверджувальної моральної шкоди, яка на думку заявника завдана йому протиправними діями складає 250 000 грн. то такі доводи є очевидно занадто завищеними.

Згідно ст. 1 Закону України "Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду", в редакції, що діяла на час незаконного притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності, відповідно до положень цього Закону підлягає відшкодуванню шкода, завдана громадянинові в тому числі внаслідок незаконного накладення штрафу.

Відповідно до статті 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб.

Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов'язана з розміром цього відшкодування, та відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до п.5 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" № 4 від 31 березня 1995 року суд, зокрема, повинен з'ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

Отже, під поняттям "моральна шкода" охоплюється негативні наслідки немайнового характеру, які заподіяні фізичній особі внаслідок завданих їй фізичних, психічних та моральних страждань, що пов'язані із порушенням її прав чи охоронюваних законом інтересів.

Колегія судів вважає, що виходячи із глибини моральних страждань, психологічного і фізичного стану потерпілого, якого незаконно затримали, безпідставно притягли до адміністративної у вигляді штрафу, при цьому працівник міліції при виконанні службових обов'язків, який призваний захищати громадян побив позивача, завдав йому тілесні ушкодження, виходячи із тривалості, характеру і тяжкості фізичних ушкоджень у вигляді закритих осколкових переломів правої малогомілкової кістки в нижній третині з незначним зміщенням кісткових фрагментів, закритого поздовжнього перелому першої п'ясної кістки правої кисті без зміщення кісткових фрагментів, саден в області правої кисті, в області правої гомілки, струсу головного мозку, рани в області чола справа, синця в правій завушній області, синців в області правого плечового суглоба, в області правого ліктьового суглоба, садни в області лівого передпліччя, набряку м'яких тканин в ділянці правої стопи, які в сукупності кваліфікуються як ушкодження середнього ступеня тяжкості, та потягли за собою тривалий розлад здоров'я, більше 21 днів, враховуючи характер та обсягу фізичних та душевних страждань, яких зазнав позивач, погіршення здібностей, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, вимоги розумності і справедливості на відшкодування моральної шкоди, колегія судів вважає, що достатньою та співмірною сатисфакцією моральної шкоди, завданої позивачу є 70 000 гривень.

Доводи відповідачів про недоведеність заподіяння моральної шкоди ОСОБА_2 та про відсутність підстав для її стягнення на переконання колегії є хибними, бо суперечать вироку Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 31.07.2013 року, обставинам справи та нормам матеріального права.

Відповідно до ч. 1 ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Відповідно до роз'яснень, наведених у п. 3 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" (далі - Постанова), під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. За п. 9 Постанови розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров'я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

За вимогами ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Частиною другою цієї статті визначено, що моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, фізичної або юридичної особи, яка її завдала: 1) якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки; 2) якщо шкоди завдано фізичній особі незаконного затримання 3) в інших випадках, встановлених законом.

Судом встановлено, що позивачу спричинено ушкодження здоров'я незаконними діями командира взводу №2 роти №5 ППС ЗМУ ГУМВС України в Запорізькій області ОСОБА_6 при виконанні службових обов'язків працівника міліції.

Суд першої інстанції з посиланням на ст. 1172 ЦК України , стягуючи кошти з ЗМУ ГУМВС України в Запорізькій області не врахував, що ОСОБА_6 виконував не просто трудові обов'язки, а є працівником міліції, який є посадовою особою органу державної влади.

Відповідно до ч. 3 ст. 25 Закону України "Про міліцію" працівник міліції, який виконує свої обов'язки відповідно до наданих законодавством повноважень та у межах закону, не несе відповідальності за завдані збитки. Такі збитки компенсуються за рахунок держави.

Згідно ст. 1174 ЦК України шкода, завдана фізичній або юридичні особи незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю посадової або службової особи органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні нею своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цієї особи.

Конституційним Судом України у рішенні від 3 жовтня 2001 року по справі № 1-36/2001 (справа про відшкодування шкоди державою) зазначено, що відшкодування шкоди (матеріальної чи моральної), завданої фізичним особам незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, їх посадовими і службовими особами при здійсненні ними своїх повноважень, покладається саме на державу, а не на відповідні органи державної влади, тобто відшкодування шкоди в таких випадках здійснюється за рахунок держави, а не за рахунок коштів на утримання державних органів.

За правовою позицією, викладеною у Постанові ВСУ України у справі 6-65 цс11, моральна шкода, завдана злочинними діями працівниками міліції, які є посадовими особами органу державної влади, при здійсненні нею своїх повноважень відшкодовується з Державного казначейства України за рахунок Державного бюджету України.

Таким чином, відшкодування моральної шкоди, завданої фізичній особі незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, їх посадовими і службовими особами при здійсненні ними своїх повноважень, покладається саме на державу, а не на відповідні органи державної влади, тобто відшкодування шкоди у таких випадках здійснюється за рахунок держави, а не за рахунок коштів на утримання державних органів.

Зважаючи на те, що судом допущено помилку в застосуванні норм матеріального права, оскаржуване судові рішення слід скасувати та ухвалити нове рішення про стягнення моральної шкоди з держави шляхом списання Державною казначейською службою України коштів з рахунку з єдиного казначейського рахунку на користь позивача 70 000 гривень.

Керуючись ст.ст. 307,309,314,317 ЦПК України, колегія суддів, -

ВИРІШИЛА:

Апеляційні скарги Запорізького міського управління Головного управління МВС України в Запорізькій області та Запорізьке міське управління Головного управління МВС України в Запорізькій області задовольнити частково.

Рішення Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 31 жовтня 2014 року у цій справі скасувати. Ухвалити нове рішення.

Позов ОСОБА_2 задовольнити частково.

Стягнути на користь ОСОБА_2 за рахунок коштів Державного бюджету України, шляхом списання Державною казначейською службою України коштів з державного бюджету у розмірі 70 000,00 (сімдесят тисяч) гривень на відшкодування моральної шкоди.

В іншій частині позову відмовити.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення, проте може бути оскаржене до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий

Судді