Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24.04.2015 року місто Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд в особі:

Головуючої - судді Лемак О.В.

при секретарі - Ревачко І.С.,

з участю представника позивача - ОСОБА_1,

представника відповідача - Бількін О.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Ужгороді справу за позовом ОСОБА_3 до ТОВ «Туристична компанія «Еверест» про захист прав споживачів шляхом відшкодування матеріальної та моральної шкоди,-

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся до суду з позовом до ТОВ «Туристична компанія «Еверест» про захист прав споживачів шляхом відшкодування матеріальної та моральної шкоди, мотивуючи його тим, що 02.07.2013 року між ТК «Еверест» та ОСОБА_3 укладено договір-доручення про те, що останній доручає представнику ТК «Еверест», а саме - ОСОБА_4 провести оплату замовленого тур пакету в банку та пред'явити підтверджуючі документи не пізніше одного робочого дня після отримання підтвердження від туроператора.

Згідно договору-доручення, позивач передав представнику ТК «Еверест» ОСОБА_4 готівку у сумі 100 (сто) євро, як завдаток за майбутні послуги, а остання прийняла згадану суму про що зробила відповідний запис на бланку договору-доручення, проставила свій підпис та відтиск печатки ТК «Еверест». 08.07.2013 гр. ОСОБА_3 передав представнику ТК «Еверест» ОСОБА_4 готівку у сумі 570 (п'ятсот сімдесят ) євро, як залишок суми за замовлений тур про, що теж зроблено відповідний запис.

Однак, договір про туристичне обслуговування зі позивачем укладений не був з посиланням на тимчасові технічні проблеми з оргтехнікою, після усунення яких, представник ТК «Еверест» зобов'язалася повідомити у телефонному режимі про можливість укладення та підписання договору на туристичне обслуговування.

Всупереч умовам зазначеного вище договору-доручення представником ТК «Еверест» ОСОБА_4 не було представлено замовнику банківського підтвердження про оплату замовленого туру, як і не був укладений договір на туристичне обслуговування, а в телефонному режимі повідомлено про скасування сплаченого туру до Натанії без зазначення причин.

А тому позивач просить стягнути з відповідача 6901 грн. відшкодування матеріальної шкоди, моральну шкоду в сумі 5000 грн. та 500 грн. витрат на правову допомогу.

16.04.2014 року представник позивача ОСОБА_1 подав суду заяву про уточнення позовних, просить стягнути із відповідача суму матеріальних збитків у розмірі 670 Євро у гривневу еквівалентні, відповідно до офіційного курсу НБУ на день ухвалення рішення по справі, в іншій частині стягнення залишити без змін.

В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив їх задовольнити.

Представник відповідача в судовому засіданні позов не визнав та подав заперечення, в яких зазначає, що позовні вимоги вважає необґрунтованими та проти їх задоволення заперечує.

Заслухавши пояснення сторін, повно і всебічно з'ясувавши всі обставини справи в їх сукупності, на підставі чинного законодавства, перевіривши їх дослідженими у судовому засіданні доказами, суд вважає, що позов підлягає до часткового задоволення, виходячи з наступного.

В судовому засіданні встановлено, що 02.07.2013 року між ТК «Еверест» та ОСОБА_3 укладено договір-доручення про те, що останній доручає представнику ТК «Еверест», а саме ОСОБА_4 провести оплату замовленого тур пакету в банку та пред'явити підтверджуючі документи не пізніше одного робочого дня після отримання підтвердження від туроператора.

Згідно договору-доручення, ОСОБА_3 передав представнику ТК «Еверест» ОСОБА_4 готівку у сумі 100 (сто) євро, як завдаток за майбутні послуги, а остання прийняла згадану суму про що зробила відповідний запис на бланку договору-доручення, поставила свій підпис та відтиск печатки ТК «Еверест».

08.07.2013 гр. ОСОБА_3 передав представнику ТК «Еверест» ОСОБА_4 готівку у сумі 570 (п'ятсот сімдесят ) євро, як залишок суми за замовлений тур про, що теж зроблено відповідний запис.

Однак, договір про туристичне обслуговування зі позивачем укладений не був з посиланням на тимчасові технічні проблеми з оргтехнікою, після усунення яких, представник ТК «Еверест» зобов'язалася повідомити у телефонному режимі про можливість укладення та підписання договору на туристичне обслуговування.

Всупереч умовам зазначеного вище договору -доручення представником ТК «Еверест» ОСОБА_4 не було представлено замовнику банківського підтвердження про оплату замовленого туру, як і не був укладений договір на туристичне обслуговування, а в телефонному режимі повідомлено про скасування сплаченого туру до Натанії без зазначення причин.

Позивач неодноразово звертався до ТК «Еверест» про повернення сплачених коштів за неотриманні послуги, реагування з боку відповідача не було.

Відповідно до ст. 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послуги, сплатити гроші, тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Згідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Статтею 527 ЦК України передбачено, що боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок, а кредитор-прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов'язання чи звичаїв ділового обороту.

Відповідно до ст.610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Відповідно до ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом та у разі порушення зобов'язання винна сторона зобов'язана відшкодувати збитки та моральну шкоду.

Згідно до ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Статтею 1 Закону України "Про захист прав споживачів" визначено, що послугою вважається діяльність виконавця з надання (передачі) споживачеві певного визначеного договором матеріального блага, що здійснюється за індивідуальним замовленням споживача для задоволення його особистих потреб. Договором є усний чи письмовий правочин укладений між споживачем і виконавцем. Підтвердження вчинення усного правочину оформлюється квитанцією, товарним чи касовим чеком, квитком, талоном або іншим документам (розрахунковий документ).

Відповідно до ст. 32 Закону України "Про туризм" за неналежне виконання своїх зобов'язань туроператор, турагент, інші суб'єкти туристичної діяльності несуть майнову та іншу відповідальність, визначену в договорі відповідно до чинного законодавства.

Відповідно до ч. 1 ст. 10 Закону України "Про захист прав споживачів" споживач має право відмовитися від договору про виконання робіт (надання послуг) і вимагати відшкодування збитків, якщо виконавець своєчасно не приступив до виконання зобов'язань за договором або виконує роботу так повільно, що закінчити її у визначений строк стає неможливим.

Таким чином, суд вважає позовні вимоги щодо відшкодування матеріальної шкоди в наслідок ненадання послуг обґрунтованими, та вважає необхідним стягнути на користь позивача суму 670 Євро, що в еквіваленті до гривні за офіційним курсом НБУ становить 16 260,90 грн.

Відповідно до ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав, моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов'язана з розміром цього відшкодування.

За змістом пункту 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди", спори про відшкодування заподіяної фізичній чи юридичній особі моральної (немайнової) шкоди розглядаються, зокрема: коли право на її відшкодування безпосередньо передбачено нормами Конституції або випливає з її положень; при порушенні зобов'язань, які підпадають під дію Закону "Про захист прав споживачів" чи інших законів, що регулюють такі зобов'язання і передбачають відшкодування моральної (немайнової) шкоди.

Виходячи з вищевикладеного, суд вважає, що позивачу була завдана моральна шкода, яка полягає в суттєвих фізичних, моральних та психічних стражданнях, що призвело до погіршення емоційного стану та стану здоров'я, суд вважає за можливе стягнути з відповідача на користь позивача моральну шкоду у розмірі 400 грн.

Вимоги позивача щодо стягнення витрат на правову допомогу в сумі 500,00 грн. задоволенню не підлягають, оскільки позивач документального підтвердження (квитанції про оплату) його витрат за правову допомогу суду не надав та в матеріалах справи такої квитанції не має.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню на користь держави 229,40 грн.

Враховуючи вищенаведене, керуючись ст.ст. 10,11,60,84,88,213,215 ЦПК України,суд,-

Р І Ш И В :

Уточнений позов ОСОБА_3 - задовольнити частково.

Стягнути з ТОВ «Туристичної компанії «Еверест» на користь ОСОБА_3 (ІПН НОМЕР_1) матеріальної шкоди у сумі 670 Євро, що в еквіваленті до гривні за офіційним курсом НБУ на день ухвалення судом рішення становить 16 260,90 грн.

Стягнути з ТОВ «Туристичної компанії «Еверест» на користь ОСОБА_3 (ІПН НОМЕР_1) моральної шкоди у сумі 400 грн.

Стягнути з ТОВ «Туристичної компанії «Еверест» на користь держави судовий збір у сумі 229,40 грн.

В решті позовних вимог - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення, а у разі проголошення рішення без участі особи, яка її оскаржує, протягом десяти днів з дня його отримання.

Суддя Лемак О.В.