АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Апеляційне провадження Головуючий у 1 інстанції - Миколаєць І.Ю.
№ 22-ц/796/5126/2015 Доповідач - Борисова О.В.
Справа №759/1795/13
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 березня 2015 року колегія суддів судової палати з розглядуцивільних справ Апеляційного суду м. Києва в складі:

головуючого судді: Борисової О.В.

суддів: Ратнікової В.М., Гаращенка Д.Р.

при секретарі: Кутц А.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою представника стягувача ОСОБА_1 - ОСОБА_2 на ухвалу Святошинського районного суду м. Києва від 18 лютого 2015 року про відмову у задоволенні заяви ОСОБА_1 про встановлення способу і порядку виконання рішення Апеляційного суду м. Києва від 02 квітня 2014 року по справі за позовом ОСОБА_1 до приватного підприємства «Міком» про стягнення заборгованості по заробітній платі, зміну формулювання причин та дати звільнення,-

В С Т А Н О В И Л А:

У грудні 2014 року представник стягувача ОСОБА_1 - ОСОБА_2 звернувся до суду з заявою про встановлення способу і порядку виконання рішення Апеляційного суду м. Києва від 02 квітня 2014 року шляхом зобов'язання ОСОБА_3 змінити формулювання причини звільнення із «звільнений на підставі п.8 ст.36 КЗпП України (підстави, передбачені контрактом)» на «звільнений на підставі ст.39 КЗпП України - розірвання строкового трудового договору з ініціативи працівника у зв»язку з порушенням власником або уповноваженим ним органом законодавства про працю» та дату звільнення «з 08.10.2012 р.» на «з 22.10.2012 р.» шляхом видачі нового наказу про припинення трудового договору № 7/4/2-12 від 04 липня 2012 року та внесення в трудову книжку ОСОБА_1 правильного запису про звільнення на підставі ст. 39 КЗпП України.

В обґрунтування заяви зазначив, що на виконанні у ВДВС Шевченківського РУЮ у м. Києві перебуває виконавче провадження № 43398998 по виконанню виконавчого листа Святошинського районного суду м. Києва № 2/759/1795/13 від 14 травня 2014 року виданого на підставі рішення Апеляційного суду м. Києва від 02 квітня 2014 року.

На даний час рішення суду не виконане, оскільки існують обставини, що суттєво ускладнюють його виконання, а саме: боржник ухиляється від явки до виконавчої служби; відсутня достовірна інформація про місцезнаходження юридичної особи-боржника ПП «Міком»; відносно директора ПП «Міком» ОСОБА_3 порушено кримінальне провадження, за вчинення злочину передбаченого ст. 382 КК України; боржника виселено з орендованого ним нежитлового приміщення за несплату ним орендної плати.

На думку заявника дані обставини унеможливлюють виконання рішення суду, а тому просить змінити спосіб та порядок виконання рішення суду шляхом зобов'язання до вчинення дій за виконавчим документом безпосередньо посадовою особою підприємства-боржника ПП «Міком», якою є його директор ОСОБА_3

Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 18 лютого 2015 року у задоволенні заяви представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2, заінтересовані особи: ПП «Міком», ВДВС Шевченківського РУЮ у м. Києві про встановлення способу і порядку виконання рішення суду, відмовлено.

Не погоджуючись з ухвалою суду першої інстанції, представник стягувача ОСОБА_1 - ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу та постановити нову, якою заяву задовольнити та змінити спосіб і порядок виконання рішення суду.

Посилаючись на практику Європейського суду з прав людини та Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року, щодо розумності строків розгляду справи та обов'язковості виконання рішення суду вважає, що оскільки рішення суду не виконано, то судовий розгляд справи ще триває з порушенням розумності строків.

В судовому засіданні представник стягувача ОСОБА_1 - ОСОБА_2 доводи апеляційної скарги підтримав та просив її задовольнити.

ПП«Міком» в судове засідання не з'явився, про день, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, направив суду телеграму про відкладення розгляду справи. Колегія суддів вважає можливим розглядати справу у його відсутності, оскільки доказів поважності неявки суду надано не було.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представника стягувача ОСОБА_1 - ОСОБА_2, з'ясувавши обставини справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що скарга підлягає відхиленню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що рішенням Апеляційного суду м. Києва від 02 квітня 2014 року рішення Святошинського районного суду м. Києва від 15 липня 2013 року було скасоване та ухвалене нове, яким позов ОСОБА_1 задоволено.

Зобов'язано ПП «Міком» змінити формулювання причини звільнення із «звільнений на підставі п. 8 ст. 36 КЗпП України (підстави, передбачені контрактом)» на «звільнений на підставі ст.39 КЗпП України - розірвання строкового трудового договору з ініціативи працівника у зв'язку з порушенням власником або уповноваженим ним органом законодавства про працю» та дату звільнення «з 08.10.2012 р.» на «з 22.10.2012 р.» шляхом видачі нового наказу про припинення трудового договору № 7/4/2-12 від 04 липня 2012 року та внесення в трудову книжку ОСОБА_1 правильного запису про звільнення на підставі ст. 39 КЗпП України.

Стягнуто з ПП «Міком» на користь ОСОБА_1 заборгованість по заробітній платі в сумі 7233,99 грн., вихідну допомогу при звільненні в розмірі 7200 грн., компенсацію за невикористану відпустку в сумі 640 грн., середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні в сумі 41184,42 грн., середній заробіток за час вимушеного прогулу в сумі 16594,14грн., а всього - 75853,34 грн.

На виконанні у ВДВС Шевченківського РУЮ у м. Києві перебувє виконавчий лист № 2/759/1795/13 виданий Святошинським районним судом м. Києва 14 травня 2014 року у виконавчому провадженні № 43398998 з приводу виконання рішення Апеляційного суду м. Києва від 02 квітня 2014 року.

Відмовляючи у задоволенні заяви суд першої інстанції виходив з того, що запропоноване стягувачем встановлення порядку виконання рішення шляхом зобов'язання ОСОБА_3 виконати рішення суду та замінити формулювання причини звільнення працівника не може бути прийняте судом, оскільки за існуючим порядком виконання даного рішення є зобов'язання його виконання посадовою особою ПП «Міком», яким на даний час є ОСОБА_3, і який за своїми функціональними обов'язками видає відповідний наказ по підприємству, що виконується посадовою особою, на яку покладено відповідні обов'язки шляхом внесення відповідних змін до трудової книжки стягувача, тобто запропоноване встановлення порядку рішення є тотожним існуючому порядку.

ОСОБА_3, як директор та посадова особа підприємства, не може нести цивільно-правову відповідальність, оскільки ст.2 ЦК України відносить до учасників цивільних відносин юридичних і фізичних осіб.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції виходячи з наступного.

Відповідно до ст.124 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов'язковими до виконання на всій території України.

Статтею 373 ЦПК України визначено, що за наявності обставин, що утруднюють виконання рішення (хвороба боржника або членів його сім'ї, відсутність присудженого майна в натурі, стихійне лихо тощо), за заявою виконавця або за заявою сторони суд, який видав виконавчий документ, у десятиденний строк розглядає питання про відстрочку або розстрочку виконання, зміну чи встановлення способу і порядку виконання рішення в судовому засіданні з викликом сторін і у виняткових випадках може відстрочити або розстрочити виконання, змінити чи встановити спосіб і порядок виконання рішення.

Перелік обставин, що можуть викликати зміну чи встановлення способу і порядку виконання рішення, не є вичерпним.

Категорія «обставин, що ускладнюють виконання рішення» має оціночний характер віднесення тих чи інших обставин залежить від судового розсуду, а також від надання доказів, що доводять наявність подібних обставин.

При зверненні до суду із заявою державного виконавця про зміну чи встановлення способу і порядку виконання слід враховувати волевиявлення стягувача та боржника, оскільки державний виконавець має вчиняти виконавчі дії неупереджено, своєчасно, повно.

Зміна способу і порядку виконання полягає у заміні одного заходу примусового виконання іншим. У ст.5 Закону України «Про виконавче провадження» при зазначенні повноважень державного виконавця акцент зроблено на тому, що державний виконавець здійснює необхідні заходи щодо своєчасного і повного виконання рішення у спосіб і порядок, визначені виконавчим документом. Це означає, що захід примусового виконання визначається вищевказаним Законом чи судом (при виконанні виконавчого листа) і змінюватись державним виконавцем з його ініціативи не може.

Державний виконавець самостійно визначає спосіб виконання, якщо він не встановлений у резолютивній частині рішення суду. Проте, за наявності обставин, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим, державний виконавець за власною ініціативою або за заявою сторін, а також самі сторони мають право звернутися до суду, який видав виконавчий документ, із заявою про встановлення способу виконання в порядку ст.33 Закону України «Про виконавче провадження».

Як вбачається з матеріалів справи ОСОБА_3 є директором та засновником ПП «Міком».

Відповідно до ч.1 ст.113 ГК України приватним підприємством визнається підприємство, що діє на основі приватної власності одного або кількох громадян, іноземців, осіб без громадянства та його (їх) праці чи з використанням найманої праці. Приватним є також підприємство, що діє на основі приватної власності суб'єкта господарювання - юридичної особи.

За приписами ч.1 ст.2 ЦК України учасниками цивільних відносин є фізичні та юридичні особи.

Оскільки рішенням Апеляційного суду м. Києва від 02 квітня 2014 року було вирішено трудовий спір за позовом ОСОБА_1 відповідачем у якому було ПП «Міком», як юридична особа, то колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що відповідальність за належне виконання рішення лежить саме на приватному підприємстві «Міком».

Як вбачається з матеріалів справи державним виконавцем ВДВС Шевченківського РУЮ у м. Києві направлено до Шевченківського РУ ГУ МВС України подання щодо можливого вчинення службовою особою ПП «Міком» кримінального правопорушення, передбаченого ст.382 КК України, за результатами розгляду якого, 10 жовтня 2014 року внесено відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0011079.

Тобто державним виконавцем вжиті заходи реагування встановлені Законом України «Про виконавче провадження», у зв'язку з невиконанням посадовими особами ПП «Міком» рішення суду.

Доводи апеляційної скарги про те, що судовий розгляд справи ще триває з порушенням розумності строків та посилання на практику Європейського суду з прав людини та Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року щодо розумності строків розгляду справи та обов'язковості виконання рішення суду не спростовують висновків суду першої інстанції про відсутність правових підстав для встановлення способу і порядку виконання рішення Апеляційного суду м. Києва від 02 квітня 2014 року шляхом зобов'язання саме фізичної особи ОСОБА_3 змінити формулювання причини звільнення шляхом видачі нового наказу про припинення трудового договору та внесення в трудову книжку ОСОБА_1 правильного запису про звільнення.

Таким чином ухвала Святошинського районного суду м. Києва від 18 лютого 2015 року постановлена з додержанням вимог процесуального законодавства, внаслідок чого підстав для її скасування, з мотивів викладених в апеляційній скарзі не вбачається.

Керуючись ст.ст. 218, 303, 304, 307, 312, 313, 315, 317 ЦПК України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу представника стягувача ОСОБА_1 - ОСОБА_2 - відхилити.

Ухвалу Святошинського районного суду м. Києва від 18 лютого 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ в касаційному порядку протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: