БРОВАРСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
справа № 361/1226/15-ц
провадження № 2/361/969/15
27 квітня 2015 року м. Бровари
Броварський міськрайонний суд Київської області у складі:
головуючого суддіПетришин Н.М.,
при секретарі Масловській А.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про стягнення заборгованості, -
У лютому 2015 року ОСОБА_3 звернувся до суду із позовом до ОСОБА_4 про стягнення заборгованості.
В обґрунтування своїх вимог позивач посилається на те, що 02 вересня 2014 року ОСОБА_4 отримав від позивача грошові кошти у розмірі 43 300 грн., які останній зобов'язувався повернути не пізніше 25 грудня 2014 року. На підтвердження отримання грошових коштів у позику відповідач власноручно написав письмову розписку від 02 вересня 2014 року.
Однак, відповідач порушуючи взяті на себе зобов'язання, станом на 02 лютого 2015 року грошові кошти не повернув. У зв'язку із чим позивач змушений звернутися до суду про стягнення із відповідача грошової позики у розмірі 43 300 грн.
Крім того, позивач просить стягнути із відповідача на свою користь три відсотки річних у розмірі 138,80 грн., та судові витрати, понесені позивачем при подачі даного позову до суду.
У судове засідання позивач ОСОБА_3 не з'явився, про місце, час та дату розгляду справи повідомлявся належним чином. До початку судового засідання надав заяву, в якій вказав, що позовні вимоги підтримує у повному обсязі та одночасно просив здійснювати розгляд справи за його відсутності. У випадку неявки у судове засідання відповідача, проти ухвалення заочного рішення по даній справі не заперечував.
Відповідач ОСОБА_4 у судове засідання не з'явився, про місце, час та дату розгляду справи повідомлявся належним чином. Причини неявки суду не відомі.
Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України.
Судом встановлено такі факти та відповідні їм правовідносини.
Згідно даних розписки від 02 вересня 2014 року, оригінал якої міститься у матеріалах справи, ОСОБА_4 отримав від ОСОБА_3 грошові кошти в розмірі 43 300 (сорок три тисячі триста) грн. та зобов'язався повернути їх не пізніше 25 грудня 2014 року.
У судовому засіданні встановлено, що зобов'язання відповідача за вищевказаною розпискою не виконано.
Згідно із ст.ст. 526, 530 ЦК України зобов'язання повинно виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а якщо у зобов'язанні встановлено термін виконання, то воно підлягає виконанню в цей термін.
Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.
Статтею 1047 ЦК України передбачено, що договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.
З огляду на викладене, вбачається, що між позивачем та відповідачем укладено договір позики, за яким позичальник не виконав свого обов'язку, тобто не повернув позикодавцеві грошові кошти у розмірі 43 300 грн., тому позовні вимоги в цій частині слід задовольнити частково.
Крім того, посилаючись на статтю 625 ЦК України, позивач просив стягнути 138,80 грн. за порушення відповідачем строків виконання грошового зобов'язання. Однак, позивач не конкретизував та не надав розрахунок того, що означає вказана сума: нараховану пеню чи три відсотки річних. Виходячи з викладеного, позовні вимоги в цій частині задоволенню не підлягають.
Таким чином, дослідивши матеріали справи та взявши до уваги всі фактичні обставини справи, суд приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог та стягнення із відповідача заборгованості у розмірі 43 300,00 грн.
У відповідність до ч. 1 ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.
На підставі викладеного, та керуючись ст. ст. 526, 530, 625, 1046, 1047 ЦК України, ст.ст. 10, 60, 88, 224-226 ЦПК України, суд, -
Позов задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, на користь ОСОБА_3, грошові кошти у розмірі 43 300 (сорок три тисячі триста) грн. 00 коп.
Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 понесені судові витрати у розмірі 433 (чотириста тридцять три) грн.
В іншій частині позовних вимог - відмовити.
Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом десяти днів з дня його проголошення до Апеляційного суду Київської області через Броварський міськрайонний суд. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.
Рішення набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. Уразі подання апеляційної скарги рішення, якщо не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Суддя Петришин Н. М.