У х в а л а

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 липня 2015 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Дьоміної О.О.,
суддів:Дем'яносова М.В., Маляренка А.В.,Парінової І.К., Ступак О.В.,
розглянувши у судовому засіданні справу за позовом приватного підприємства «Арбалет» до ОСОБА_6 про визнання недійсним договору купівлі-продажу та за зустрічним позовом ОСОБА_6 до приватного підприємства «Арбалет» про визнання дійсним договору купівлі-продажу, за касаційною скаргою ОСОБА_6 на рішення апеляційного суду Кіровоградської області від 11 вересня 2014 року,

встановила:

У березні 2009 року приватне підприємство «Арбалет» (далі − ПП «Арбалет») звернулося до суд з позовом до ОСОБА_6 про визнання недійсним договору купівлі-продажу.

В обґрунтування позовних вимог зазначило, що 02 лютого 2009 року між сторонами було укладено договір купівлі-продажу нерухомого майна, а саме нежитлових будівель та споруд (виробничої бази): навісу, позначеного на плані літ. «А» та АБК, позначеного літ. «Б», розташованих на земельній ділянці площею 1 846,30 кв. м, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1.

На момент укладення договору спірне майно належало ПП «Арбалет» на підставі свідоцтва на право власності, виданого 25 січня 2007 року виконавчим комітетом Олександрійської міської ради.

Договір від імені позивача був підписаний директором ПП «Арбалет» ОСОБА_7, який відповідно до п. 6.2 статуту підприємства має правом розпоряджатися майном підприємства в розмірах, встановлених власником.

Оскільки власник, а саме засновник підприємства ОСОБА_8, не надавала директору повноважень щодо продажу цього майна, нотаріального посвідчення цього договору здійснено не було, тому ПП «Арбалет» просило суд визнати договір купівлі-продажу недійсним.

ОСОБА_6 звернувся із зустрічним позовом про визнання дійсним вищевказаного договору купівлі-продажу. Свої вимоги мотивував тим, що як покупець виконав усі умови договору купівлі-продажу в повному обсязі, а саме сплатив обумовлену договором суму грошових коштів та прийняв будівлі у володіння разом з документами: технічними паспортами на нежитлові будівлі та споруди (виробничу базу), свідоцтвом про право власності.

Зазначає, що керівник ПП «Арбалет» ОСОБА_8 рішенням від 30 січня 2009 року № 7 вирішила продати нежитлові будівлі та споруди (виробничу базу) ОСОБА_6 та надала повноваження директору підприємства ОСОБА_7 виконати дії щодо укладення та підписання договору купівлі-продажу нежитлових будівель та споруд.

Рішенням Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 05 травня 2009 року в задоволенні первісного позову ПП «Арбалет» про визнання недійсним договору купівлі-продажу відмовлено, а зустрічний позов ОСОБА_6 про визнання дійсним договору купівлі-продажу задоволено.

Визнано дійсним договір купівлі-продажу нерухомого майна від 02 лютого 2009 року, укладений між ПП «Арбалет» і ОСОБА_6

Рішенням апеляційного суду Кіровоградської області від 11 вересня 2014 року рішення суду першої інстанції скасовано та ухвалено нове рішення: у задоволенні позову ПП «Арбалет» про визнання недійсним договору купівлі-продажу відмовлено, у задоволенні зустрічного позову ОСОБА_6 про визнання дійсним договору купівлі-продажу відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_6 просить скасувати рішення суду апеляційної інстанції та залишити в силі рішення суду першої інстанції, обґрунтовуючи свої доводи порушенням судами норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права.

Касаційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України <nau://ukr/1618-15|st324> підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

З матеріалів справи вбачається, що 28 серпня 2014 року розгляд справи апеляційним судом було відкладено на 11 вересня 2014 року, у зв'язку з неявкою в судове засідання ОСОБА_6 (а. с. 99).

11 вересня 2014 року апеляційний суд розглянув справу за апеляційною скаргою виконуючого обов'язки керівника ПП «Арбалет» арбітражного керуючого Назаренка С.А. за відсутності ОСОБА_6

Обґрунтовуючи доводи касаційної скарги, ОСОБА_6 посилається зокрема, на те, що не був належним чином повідомлений про дату судового засідання апеляційного суду, що суттєво вплинуло на його права та обов'язки, а також на реалізацію ним процесуальних прав у судовому засіданні.

Відповідно до ч. 1 ст. 305 ЦПК України <nau://ukr/1618-15|st305> апеляційний суд відкладає розгляд справи в разі неявки у судове засідання особи, яка бере участь у справі, щодо якої немає відомостей про вручення їй судової повістки, або за її клопотанням, коли повідомлені нею причини неявки буде визнано судом поважними.

Повідомлення сторін про час і місце розгляду справи проводиться відповідно до вимог ст. ст. 74 <nau://ukr/1618-15|st74>−76 ЦПК України <nau://ukr/1618-15|st76>.

Відповідно до ч. 5 ст. 74 ЦПК України <nau://ukr/1618-15|st74> судова повістка разом із розпискою, а у випадках, встановлених ЦПК <nau://ukr/1618-15>, разом із копіями відповідних документів надсилається поштою рекомендованим листом із повідомленням або через кур'єрів за адресою, зазначеною стороною чи іншою особою, яка бере участь у справі.

Згідно з матеріалами справи судова повістка та копія касаційної скарги направлялась ОСОБА_6 на адресу: АДРЕСА_2.

Однак із копії паспорту вбачається, що останнє місце реєстрації ОСОБА_6 за адресою: АДРЕСА_3.

Крім того, суд апеляційної інстанції ухвалюючи рішення, виходив із того, що відповідач про дату та час розгляду справи був належним чином повідомлений, оскільки у газеті «Народне слово» було розміщено оголошення про розгляд справи (а. с. 104). При цьому суд не звернув уваги на те, що відповідно до ч. 9 ст. 74 ЦПК України <nau://ukr/1618-15|st74> через оголошення в пресі викликається в суд відповідач, зареєстроване місце проживання (перебування) якого невідоме.

За таких обставин суд апеляційної інстанції безпідставно вважав, що відповідач був належно повідомлений про час і місце розгляду справи у суді апеляційної інстанції.

Розгляд справи за відсутності учасника процесу, щодо якого існують відомості щодо неналежного повідомлення про час та дату проведення судового засідання, є порушенням ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

З урахуванням викладеного рішення апеляційного суду не може вважатись законним і обґрунтованим та в силу ст. 338 ЦПК України <nau://ukr/1618-15|st338> підлягає скасуванню, а справа − передачі на новий апеляційний розгляд.

Керуючись ст. ст. 336 <nau://ukr/1618-15|st336>, 338 ЦПК України <nau://ukr/1618-15|st338>, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ України

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_6 частково задовольнити.

Рішення апеляційного суду Кіровоградської області від 11 вересня 2014 року скасувати, справу передати на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий О.О. Дьоміна
Судді: М.В. Дем'яносов А.В. Маляренко І.К. Парінова О.В. Ступак