№ провадження 4-с/646/22/2015
Справа № 646/7182/15-ц
У Х В А Л А

22.07.2015 року м. Харків

Червонозаводськмй районний суд м. Харкова в складі:

головуючого - судді Шуліка Ю.В.,

при секретарі Кадацькій К.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду скаргу ОСОБА_1, зацікавлені особи: Червонозаводський відділ державної виконавчої служби Харківського міського управління юстиції, Фрунзенський відділ державної виконавчої служби Харківського міського управління юстиції, ОСОБА_2 про визнання дій неправомірними, на бездіяльність та зобов»язання вчинити певні дії,

в с т а н о в и в :

05.06.2015 року ОСОБА_1 звернулась до суду зі скаргою, в якій зазначила, що 19 травня 2015 року вона звернулась з інформаційним запитом до Фрунзенського ВДВС ХМУЮ про видачу розрахунку нарахування аліментів, які підлягають стягненню з ОСОБА_2 28.05.2015 року вона отримала відповідь, яка, на її думку, не відповідає дійсності. З наведеним розміром заборгованості вона не згода. Відповідно до рішення суду від 20.12.2004 року ОСОБА_2 повинен сплачувати аліменти на її користь на утримання повнолітньої доньки ОСОБА_3 до досягнення нею 23 річного віку, починаючи з 20.10.20104 року, але державний виконавець, почав здійснювати нарахування заборгованості, на 13 місяців пізніше, таким чином, їй було надано не повну заборгованість по аліментам за період з жовтня 2004 року по жовтень 2009 року. Заявник просить суд зобов»язати Френзенський ВДВС ХМУЮ провести розрахунок заборгованості по аліментам за період з жовтня 2004 року по жовтень 2009 року, провести нарахування розрахунку заборгованості аліментів за вказаний період ( а.с. 1-2).

15.07.2015 року ОСОБА_1 доповнила скаргу, в якій просить зобов»язати Червонозаводський ВДВС ХМУЮ також провести розрахунок нарахування заборгованості по аліментам за період з жовтня 2004 року по жовтень 2009 року, у зв»язку з не виконанням такого розрахунку визнати дії неправомірними по закритому виконавчому провадженню ( а.с.67-69).

В судовому засіданні ОСОБА_1 підтримала свою скаргу та пояснила, що на підставі рішення суду від 20.12.2004 року з ОСОБА_2 на її користь було стягнуто аліменти у розмірі ? частини від усіх видів заробітку, на утримання їх повнолітньої донько ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, у зв»язку з продовженням навчання, до виконання їй 23 річного віку. Виконавчий лист 31.01.2005 року було передано на виконання до Червонозаводського ВДВС, де з порушенням строків було відкрито виконавче провадження. У 2006 році даний виконавчий лист було направлено до Фрунзенського ВДВС для направлення за місцем роботи боржника ПП «Ікар», але вона не згодна з цією заборгованістю, яку зазначив державний виконавець Червонозаводського ВДВС. При цьому, державний виконавець Фрунзенського ВДВС, отримавши виконавчий лист, не здійснив свій розрахунок заборгованості, а лише направив виконавчий лист до бухгалтерії підприємства за місцем роботи боржника, що знаходилось на території Фрунзенського району м. Харкова. На її вимогу видати розрахунок заборгованості, Фрунзенським ВДВС у 2010 році їй було видано відомості про заробітну плату боржника та розмір перерахованих аліментів, а не розрахунок який вона просила. Тому вона просить зобов»язати Френзенський ВДВС ХМУЮ провести розрахунок заборгованості по аліментам за період з жовтня 2004 року по жовтень 2009 року, провести нарахування розрахунку заборгованості аліментів за вказаний період, визнати дії Червонозаводського ВДВС неправомірними щодо невірного нарахування заборгованості та зобов»язати провести розрахунок нарахування заборгованості за вказаний період. ОСОБА_1 пояснила, що вважає направлені на її адресу відповіді про розрахунок заборгованості не вірними, т.я. сума заборгованості яка міститься у відповідях не містить розрахунку та не відповідає належному періоду та розміру заборгованості та просить суд визнати розрахунок заборгованості, проведений нею.

Представник Червонозаводського ВДВС ХМУЮ скаргу не визнав та пояснив, що на виконання до ВДВС надійшов виконавчий лист про стягнення аліментів з ОСОБА_2 на утримання їх з ОСОБА_1 повнолітньої доньки, ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, на період навчання, о виконання їй 23 річного віку. 30.06.2006 року виконавчий лист, з нарахованою заборгованістю 2997 грн. 37 коп., було направлено до Фрунзенського ВДВС для направлення до бухгалтерії за місцем роботи боржника, що знаходилось на території того району. Приблизно у 2009 році виконавчий лист повернувся у зв»язку з звільненням боржника. 07.06.2010 року виконавчий лист знову було направлено до Фрунзенського ВДВС, т.я. боржник знову працевлаштувався на попередню роботу. Виконавчий лист у 2011 році у зв»язку з повним утриманням заборгованості виконавче провадження було закрито, виконавчий лист повернуто до суду для приєднання до цивільної справи. Надати більш точну інформацію про час відкриття виконавчого провадження, порядок нарахування заборгованості, розмір зарахованих платежів на підставі квитанцій, які здійснював сам боржник коли не працював, на даний час не можливо, оскільки строк зберігання виконавчих проваджень три роки, вони всі знищені. Із будь-якими зверненнями до ВДВД про видачу розрахунку заборгованості ОСОБА_1 не зверталась. Представник Червонозаводського ВДВС просить відмовити ОСОБА_1 у задоволенні скарги, т.я. вона не довела в суді належним чином її доводи, пояснив, що ОСОБА_1 давно відомо про дії державних виконавців нарахування заборгованості по аліментам, про пересилання виконавчого листа для виконання до іншого відділу, про час закриття виконавчого провадження, про що свідчать її попередні, неодноразові звернення до суду, в результаті яких їй неодноразово було відмовлено у задоволенні скарг на дії державних виконавців.

Представник Фрунзенського ВДВС вимоги скарги не визнав та пояснив, що 03.07.2006 року до відділу з Червонозаводського ВДВС надійшов виконавчий лист про стягнення аліментів з ОСОБА_2, для направлення за місцем роботи боржника. При цьому, було наведено, що сума заборгованості складає 2997 грн. 37 коп. Виконавчий лист було направлено за залежністю. Відповідно до ст. 74 Закону України «Про виконавче провадження» у даному випадку закон не зобов»язує державного виконавця здійснити свій розрахунок заборгованості, оскільки він не має всіх попередніх даних про виплату аліментів. У даному випадку Фрунзенський ВДВС виконав вказівку Червонозаводського ВДВС про направлення виконавчого листа за місцем роботи боржника. В наступному боржник звільнився, виконавчий лист повертався до Червонозаводського ВДВС за місцем його проживання. 11.06.2010 року виконавчий лист знову надійшов до Фрунзенського ВДВС із заборгованість 2259, 45 грн., та також був направлений до бухгалтерії того самого підприємства, куди знову працевлаштувався боржник. У 2010 році ОСОБА_1 зверталась із запитом про надання розрахунку заборгованості, 05.11.2010 року їй була направлена відповідь до якої додавались два зрівняльних розрахунки та відомості про перераховані аліменти та розмір заробітної плати боржника. ОСОБА_1 отримала таку відповідь про шо повідомила своєю заявою, в якій не погоджувалась з наданим розрахунком. 01.06.2011 року виконавче провадження було закрито у зв»язку з повним погашенням заборгованості, виконавчий лист повернуто для приєднання до цивільної справи. Через закінчення строків зберігання виконавчі провадження знищено, про що ОСОБА_1 у відповіді від 25.06.2015 року було повідомлено, із посиланням на акт знищення 2013 року, у зв»язку з чим зараз надати більш детальну інформацію неможливо. Проводити будь-які розрахунки заборгованостей за закритими виконавчими провадженнями на даний час виконавча служба позбавлена можливості. На звернення ОСОБА_1 від 19.05.2015 року останній надано відповідь. Вважає, що ОСОБА_1 всі дії державних виконавців були відомі, їй своєчасно було відомо про порушення її прав, що вона не заперечує у своїх поясненнях, звернувшись зараз до суду вона пропустила передбачений законом строк для оскарження дій ВДВС. Щодо оспорювання розміру утриманої з ОСОБА_2 заборгованості, ОСОБА_1 звернулась до суду, справа розглядається в порядку ЦПК іншим складом суду.

Зацікавлена особа ОСОБА_2 просив залишити скаргу без задоволення, пояснив, що добросовісно виплачував аліменти на утримання повнолітньої доньки, коли він працевлаштовувався повідомляв про це державного виконавця, після чого аліменти у нього утримувались через бухгалтерію, коли звільнявся частково сплачував аліменти поштовими переказами, квитанції надавав державному виконавцю, який при нарахуванні заборгованості їх враховував та робив перерахунок. Вважає, що він повністю виплатив аліменти за рішенням суду, ОСОБА_1 протягом багатьох років постійно щось оскаржує в суді, незважаючи на те, що багатьма рішеннями суду їй було відмовлено.

Суд, вислухавши пояснення заявника, зацікавлених осіб, дослідивши матеріали справи по скарзі, вважаю скаргу такою, що не підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Судом встановлено, що рішенням суду від 20.12.2004 року з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 стягнуто аліменти у розмірі ? частини від усіх видів заробітної плати на утримання повнолітньої доньки ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1.

За даним рішенням суду було видано виконавчий лист, який було передано на виконання до Червонозаводського ВДВС за місцем проживання боржника.

30.06.2006 року ВДВС Червонозаводського району виконавчий лист було направлено до ВДВС Фрунзенського району, з зазначенням суми заборгованості та порядку її утримання, для направлення за місцем роботи боржника, що розташоване на території даного району міста, що й останньою було здійснено. Вдруге Червонозаводським ВДВС виконавчий лист таким саме чином, з цією самою метою направлявся до Фрунзенського ВДВС 07.06.2010 року. Викладене в судовому засіданні підтвердили представники ВДВС та не оспорювала ОСОБА_1, яка також не оспорювала, що під час кожного направлення виконавчого листа їй про це та про розмір заборгованості повідомлялось, але із заборгованістю вона згодна не була.

23.10.2009 року донька ОСОБА_1 та ОСОБА_2 досягла 23 річного віку, тому нарахування аліментів було припинено, але продовжувалось утримання наявної заборгованості.

01.06.2011 року виконавче провадження було закрито у зв»язку із повним утриманням заборгованості, виконавчий лист повернуто до суду. Вищенаведені обставини також заявник не оспорювала, але вважає, що виконавче провадження закрито передчасно, т.я. заборгованість ОСОБА_2 була нарахована державними виконавцями не за повний період та не у повному розмірі, тому й утримана не повністю.

Обгрунтовуючи свої вимоги до Фрунзенського ВДВС ХМУЮ ОСОБА_1 вважає,що даний ВДВС повинен був кожен раз отримавши виконавчі листи здійснити свій розрахунок заборгованості, а не приймати до уваги заборгованість наведену Червонозаводським ВДВС. З такими вимогами погодитись не можна, оскільки вони не грунтуються на законі. Порядок стягнення аліментів передбачений ст.74 Закону України «Про виконавче провадження», яка не передбачає обов»язок державного виконавця при отриманні виконавчого листа для направлення за місцем роботи боржника, проводити свій розрахунок. У даному випадку Фрунзенський ВДВС виконував вказівку ВДВС Червонозаводського району про порядок утримання нарахованої ним заборгованості, шляхом направлення виконавчого листа до бухгалтерії підприємства, яка територіально знаходиться у Фрунзенському районі міста Харкова.

Як вбачається з матеріалів справи, на звернення ОСОБА_1 від 19.05.2015 року Фрунзенським ВДВС було надано відповідь від 20.05.2015 року з наданням копії розрахунку заборгованості ( а.с. 10, 40-42). В судовому засіданні заявник підтвердила, що з запитами та заявами до Червонозаводського ВДВС про видачу розрахунку заборгованості не зверталась.

Вимоги ОСОБА_1 до Червонозаводського ВДВС ХМУЮ про зобов»язання здійснити розрахунок нарахування заборгованості, суд також залишає без задоволення. Як вже було наведено вище, Червонозаводським ВДВС при кожному пересиланні виконавчого листа до виконання було здійснено нарахування заборгованості. У разі незгоди з сумою заборгованості стягувач мала право оскаржити її до суду в позовному провадженні.

З огляду на наведене, суд вважає, що підстави для задоволення скарги відсутні.

Відповідно до ст.. 383, 384 ЦПК України, сторони виконавчого провадження мають право звернутись до суду зі скаргою, якщо вважають, що рішенням, діями чи бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи ВДВС при виконанні судового рішення, порушені їх права чи свободи.

Скарга може бути подана до суду безпосередньо чи після оскарження рішення, дій чи бездіяльності державного виконавця начальнику ВДВС.

Але, поряд з цим, суд вважає, що дана скарга подана ОСОБА_1до суду із пропуском передбаченим законом для оскарження рішення, дій чи бездіяльності державного виконавця.

Згідно ст.. 385 цього Кодексу, скарга може бути подана в суд: в десятиденний строк з дня, коли особа дізналась чи мала дізнатись про порушення її прав чи свобод; в трьохденний строк з дня, коли особа дізналась чи мала дізнатись про порушення її права чи свобод, у разі оскарження постанови про відкладання здійснення виконавчих дій. Пропущений з поважних причин строк для подання скарги може бути поновлений судом.

З скарги та з пояснень самої ОСОБА_1 вбачається, що про порушення її прав їй стало відомо, починаючи з 2006 року. Про це також свідчать долучені до справи копії судових рішень від 08.07.2011 року ( а.с. 47-49), від 10.10.2012 року ( а.с. 50-51), від 21.03.2013 року ( а.с.52), від 13.05.2014 року ( а.с. 55-57). Таким чином, обчислювати передбачений законом строк позовної давності для звернення до суду, з моменту отримання заявником відповіді на запит 28.05.2015 року ( а.с.13), немає підстав.

ОСОБА_1 під час судового розгляду не надано будь-яких доказів щодо поважності причин пропущення вищевказаного строку.

З огляду на наведене, суд доходить висновку про відсутність підстав для задоволення скарги.

На підставі викладеного, керуючись ст.. 383-388 ЦПК України, районний суд,-

У Х В А Л И В :

В задоволенні скарги ОСОБА_1, зацікавлені особи: Червонозаводський відділ державної виконавчої служби Харківського міського управління юстиції, Фрунзенський відділ державної виконавчої служби Харківського міського управління юстиції, ОСОБА_2 про визнання дій неправомірними, на бездіяльність та зобов»язання вчинити певні дії відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Харківської області через районний суд протягом 5 днів після проголошення, а для осіб, які брали участь у справі але не були присутні при оголошенні ухвали, у той же строк з моменту отримання копії ухвали.

Суддя Ю.В. Шуліка