Номер провадження: 22-ц/785/755/15
Головуючий у першій інстанції Васильків О.В.
Доповідач Суворов В. О.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22.07.2015 року м. Одеса

Судова колегія судової палати в цивільних справах апеляційного суду Одеської області в складі :

головуючого судді - Суворова В.О.

судді - Черевко П.М.

судді - Артеменко І.А.

при секретарі - Фабіжевській Т.С.

з участю: представника ОСОБА_2-ОСОБА_3, представника ТОВ «АНСУ» Борисова В.Б.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Одесі цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на заочне рішення Київського районного суду міста Одеси від 20 березня 2013 року по справі за позовом Публічного акціонерного товариства "Перший Український Міжнародний Банк" до ОСОБА_6, ОСОБА_2 про стягнення у солідарному порядку заборгованості за кредитним договором та договором поруки в розмірі 38 618,41 доларів США та пені - еквіваленту в національній валюті - 7431,32 доларів США, -

встановила:

12 січня 2012 року позивач звернувся з зазначеним позовом. Обґрунтовуючи свої вимоги посилається на те, що між позивачем та ОСОБА_6 18 грудня 2007 року укладений кредитний договір та договір застави, з метою забезпечення виконання зобов'язання якого у той же день банк та ОСОБА_2 уклали договір поруки. Позивач відповідно до умов договорів надав кошти позичальнику, однак ОСОБА_6 в порушення умов договору не своєчасно сплачує кошти по кредитному договору та проценти, в зв'язку з чим позивач змушений був звернутись до суду за захистом своїх порушених прав.

Відповідач позов не визнав, у суді першої інстанції участі не брав.

Відповідачка позов не визнала, вказуючи, що вона не підписувала договір.

Справа була розглянута в відсутності відповідачів.

Заочним рішенням суду першої інстанції від 20 березня 2013 року позовні вимоги ПАТ «Перший Український Міжнародний Банк» - задоволені.

Стягнуто солідарно з ОСОБА_6 та ОСОБА_2 на користь ПАТ «Перший український міжнародний банк» заборгованість за кредитним договором №5708577 від 21.09.2007 року та договором поруки №5708578 від 21.09.2007 року в загальному розмірі 38 618,41 доларів США, еквівалент 7431,32 доларів США (сім тисяч чотириста тридцять один долар США 32 центи), з яких:

- заборгованість за сумою кредиту - 36375,97 доларів США;

- заборгованість за непогашеними відсотками за користування кредитом - 2 242,44 доларів США;

- сума пені за порушення строків виконання зобов'язань за Кредитним договором - еквівалент 7431,32 доларів США.

Стягнуто з ОСОБА_6 та ОСОБА_2 на користь ПАТ «Перший Український Міжнародний Банк» судові витрати в сумі 2823,00 грн. в рівних частках (т.1 а.с. 177).

14 травня 2013 року ОСОБА_2 подала заяву про перегляд заочного рішення (т.1 а.с. 185).

Ухвалою Київського районного суду м. Одеси від 17 вересня 2013 року в задоволенні заяви ОСОБА_2 про перегляд заочного рішення - відмовлено (т.1 а.с.215).

16 липня 2013 року між ПАТ «ПУМБ» та ТОВ «АНСУ» укладений договір відступлення права вимоги №1034/44, відповідно до умов якого відбулося відступлення права вимоги за кредитним договором №5920078 від 18 грудня 2007 року, що був укладений між ПАТ «ПУМБ» та ОСОБА_6 Відповідно до Договору відступлення ТОВ «АНСУ» набуло право вимоги до ОСОБА_6 та ОСОБА_2

17 грудня 2013 року ТОВ «АНСУ» звернулося до суду з заявою про заміну позивача (а.с.220).

Ухвалою суду першої інстанції від 20 січня 2014 року в задоволенні заяви ТОВ «АНСУ» - відмовлено (а.с.246).

22 липня 2014 року ТОВ «АНСУ» звернулося до суду з заявою про зміну стягувача (а.с.259), яку було уточнено 06 жовтня 2014 р. Ухвалою суду першої інстанції від 13 листопада 2014 року заява ТОВ «АНСУ» - задоволена. Замінений стягувач у виконавчих провадженнях №43458414,43458269,43458347,43458181, відкритих 21 травня 2014 року Першим Київським відділом державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції з ПАТ «Перший український міжнародний банк» на стягувача - ТОВ «АНСУ».

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 ставиться питання про скасування рішення суду першої інстанції в зв'язку з порушенням норм матеріального і процесуального права та ухвалення нового рішення, яким просить відмовити у задоволенні позову у повному обсязі.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши доповідача, доводи апеляційної скарги, перевіривши законність рішення суду в межах вимог скаржника і доводів апеляційної скарги, судова колегія вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання повинно виконуватися належним чином відповідно до умов договору.

Згідно зі ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 ЦК України.

Судовою колегією встановлено, що 18.12.2007 року між ЗАТ «Перший Український Міжнародний Банк» та ОСОБА_6 укладений Кредитний договір № 592078 (а.с.15-28), відповідно до умов якого Банк надав Позичальнику кредит у розмірі 64 410,00 доларів США, а Позичальник зобов'язується використати його за цільовим призначенням - для придбання транспортного засобу марки GMC у продавця: ПП «Мерітайм Трансшипмент Центр» згідно з договором купівлі-продажу автомобілю №07/12/02 від 07.12.007 року, сплатити проценти за користування кредитом та повернути кредит Банку в порядку та строки, обумовлені Договором.

З метою забезпечення виконання зобов'язання по кредитному договору між Банком та ОСОБА_2 18.12.2007 року укладено договір поруки, згідно з яким ОСОБА_2 поручилась перед кредитором за належне виконання ОСОБА_6 взятих на себе зобов'язань, що витікають з кредитного договору, та у випадку невиконання зобов'язань по кредитному договору та по договору поруки боржник та поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники (т.1 а.с.29-35).

Банк у відповідності до умов кредитного договору відкрив дебетовий рахунок №4606 на ім'я позичальника , на який було зараховано 64 410,00 доларів США (таким чином, банк виконав умови договору, надавши позичальнику кошти в розмірі, який встановлений договором). Відповідно меморіального ордеру №1000 від 18 грудня 2007 року та виписки операцій з оборотів за позичковим рахунком банк в відповідності до умов укладеного договору кредиту перерахував на рахунок ЧП «Мери тайм Трансшипмент Центр» кошти у розмірі 350 520 грн. за автомобіль GMC ACADIA LT, 2007 року випуску (а.с.36). У зв'язку з тим, що на дебетовий рахунок позичальника були перераховані кошти в розмірі та валюті, які обумовлені кредитним договором, довід апеляційної скарги про те, що позичальнику були передані не долари, а гривні, не заслуговує на увагу.

Також 18.12.2007 року банк уклав з позичальником договір застави транспортного засобу - автомобіля GMC ACADIA LT , 2007 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1 (а.с.90).

Відповідачі належним чином не виконали умови укладених договорів, у зв'язку з чим банк 04 лютого 2009 року направив вимогу позичальнику достроково повернути всю суму кредиту та проценти за користування ним в сумі 60 370, 68 коп. доларів США -заборгованість по поверненню кредиту та 1564,04 доларів США - заборгованість по сплаті процентів (т.1 а.с.37).

25 червня 2010 року банк направив на адресу ОСОБА_2 вимогу про погашення невиконаних зобов'язань, забезпечених порукою, яку відповідачка отримала 30 червня 2010 року (а.с.39-40). Відповідно до вказаної вимоги банк зобов'язував відповідачку у триденний термін з часу отримання повідомлення виконати як поручитель за ОСОБА_6 порушені зобов'язання перед банком по поверненню загальної суми заборгованості у розмірі 60 370 ,68 доларів США, заборгованості по нарахованим процентам за користування кредитом з 22 грудня 2008 р. по 23.06.2010 року в сумі 8 981,5 доларів США, пені за порушення строків виконання зобов'язань в розмірі 4029 ,54 доларів США. Банк попереджав поручителя, що в разі невиконання зазначеної вимоги у триденний термін Банк вимушений буде звернутися до суду з позовом про примусове стягнення заборгованості (а.с. 40 т.1).

15.10.2010 року приватний нотаріус Донецького міського нотаріального округу вчинив виконавчий напис про звернення стягнення на автомобіль GMC ACADIA LT, 2007 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1.

18 листопада 2010 року автомобіль був переданий банку в рахунок заборгованості. Вказану обставину сторони не заперечували. 08 грудня 2010 року постановою державного виконавця Першого Київського ВДВС Одеського міського управління юстиції виконавче провадження з примусового виконання напису приватного нотаріуса Донецького міського нотаріального округу від 15 жовтня 2010 року закінчено, у зв'язку з заявою стягувача про повернення виконавчого документу (т.1 а.с.89). У 2011 році транспортний засіб було реалізовано. 18 березня 2011 року кошти від реалізації заставного майна в розмірі 36 799,75 доларів США були направлені на погашення заборгованості за кредитним договором, про що свідчить лист ПАТ «ПУМБ» та відображено в розрахунку існуючої заборгованості, що був наданий банком при зверненні з позовом до суду першої інстанції (а.с. 11). Судова колегія звертає увагу, що в рахунок погашення заборгованості у квітні 2011 року була зарахована вартість реалізованого заставного майна - автомобіля GMC ACADIA LT, 2007 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1, у зв'язку з чим заборгованість по тілу кредиту була зменшена з 60 370 ,88 доларів США на 36 375,97, а відсотки за користування кредитом з 539,98 на 383,33 доларів США (т.1 а.с.11-13).

Банк обґрунтовуючи суму заборгованості надав розрахунок, відповідно до якого станом на 21.10.2011 року заборгованість складає 38 618,41 доларів США та еквівалент 7431,32 доларів США, що підлягає сплаті в гривні за курсом НБУ станом на день платежу, з яких: заборгованість за кредитом - 36375,97 доларів США; заборгованість по відсоткам за користування кредитом - 2242,44 долари США; пеня за порушення строків виконання зобов'язань - еквівалент 7431,32 доларів США; штраф за порушення обов'язків, передбачених п. п. 4.3.2-4.3.6 Кредитного договору - 694,10 долари США (т.1 а.с.11-13). З урахуванням того, що при розрахунку заборгованості була відображена вартість автомобіля, з урахуванням чого була зменшена заборгованість, судова колегія погоджується з розрахунком банку.

Заперечуючи проти позову відповідачка вказувала, що вона не укладала договір поруки. З метою з'ясування обставин справи суд першої інстанції 29.08.2012 року призначив судову почеркознавчу експертизу для вирішення питання: чи належить ОСОБА_2 підпис на останній сторінці договору поруки(т.1 а.с. 135). 12 вересня 2012 року експерт надав до суду клопотання, у якому він просив у тому числі надати вільні зразки підписів ОСОБА_2 в оригіналах різних документів за 2000-2006 р.р. , експериментальні зразки її почерку у вигляді запису «Проскуріна», експериментальні зразки її підписів на 3 аркушах, та провести оплату за проведення експертизи (т. 1 а.с.138). Відповідачі були повідомлені про необхідність виконання клопотання. Представник апелянта подала заяву про неможливість виконати вказану ухвалу, оскільки знаходиться на лікуванні до 15 листопада 2012 року (а.с.141 т.1 ). Справа знаходилася у експерта до січня 2013 року. Але відповідачка з 15 листопада 2012 року до січня 2013 року так і не виконала клопотання експерта. 10.01.2013 року до суду було повернуто матеріали справи з повідомленням про неможливість надання висновку, оскільки запитані експертом зразки почерку та підписів ОСОБА_2 не надійшли (т.1 а.с.146).

Частиною 1 статті 146 ЦПК України визначено, що в разі ухилення особи, яка бере участь у справі, від подання експертам необхідних матеріалів, документів або від іншої участі в експертизі, якщо без цього провести експертизу неможливо, суд залежно від того, хто із цих осіб ухиляється, а також яке для них ця експертиза має значення, може визнати факт, для з'ясування якого експертиза була призначена, або відмовити у його визнанні.

На підставі викладеного судова колегія вважає, що суд першої інстанції в відповідності до закону не взяв до уваги твердження відповідачки , що вона не підписувала договір поруки.

Довід апелянта, що рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення з тих підстав, що банк фактично в порушення умов договору кредиту видав відповідачу не валюту, а гривню, у зв'язку з чим у позичальника виник обов'язок повернення саме гривні, не заслуговує на увагу, оскільки як убачається з матеріалів справи саме долари були предметом договору та надані відповідачу , після чого їх еквівалент був перерахований продавцю автомобіля.

Довід апеляційної скарги про те, що рішення підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову в задоволенні позову банку у зв'язку з тим, що кредитний договір було укладено в іноземній валюті , не заслуговує на увагу, оскільки в відповідно до частини другої статті 192 ЦК України іноземна валюта може використовуватися в Україні у випадках і в порядку, встановлених законом. Судова колегія вивчивши матеріали справи не убачає підстав для відмови в задоволенні позову.

Апелянт вказує, що позивач в відповідності до ст. ст. 11,60 ЦПК України не довів суму існуючої заборгованості, оскільки не була врахована вартість предмета застави при розрахунку заборгованості. Судова колегія не погоджується з вказаним висновком суду першої інстанції з наступних підстав. Так , судовою колегією було встановлено, що відповідно до виконавчого напису від 15.10.2010 року приватного нотаріуса Донецького міського нотаріального округу було звернуто стягнення на предмет застави - автомобіль GMC ACADIA LT, 2007 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1. 18 листопада 2010 року позичальник передав вказаний автомобіль банку в рахунок погашення заборгованості. 08 грудня 2010 року постановою державного виконавця Першого Київського ВДВС Одеського міського управління юстиції виконавче провадження з примусового виконання напису приватного нотаріуса Донецького міського нотаріального округу від 15 жовтня 2010 року закінчено, у зв'язку з заявою стягувача про повернення виконавчого документу. У 2011 році транспортний засіб було реалізовано. 18 березня 2011 року кошти від реалізації заставного майна в розмірі 36 799,75 доларів США були направлені на погашення заборгованості за кредитним договором, про що свідчить лист ПАТ «ПУМБ» та відображено в розрахунку існуючої заборгованості, що був наданий банком при зверненні з позовом до суду першої інстанції (а.с. 11). Позивач розраховуючи заборгованість по кредитному договору відрахував вартість реалізованого предмета застави, у зв'язку з чим боргові зобов'язання відповідача зменшились на вартість автомобіля, а саме на 36 799 доларів США 75 центів. На підставі викладеного судова колегія погоджується з розрахунком банку, який відображає дійсну заборгованість відповідача станом на 21 вересня 2011 року.

Апелянт в скарзі вказує, що при ухваленні рішення суд першої інстанції не врахував, що банк втратив право звернення з позовом до поручителя, оскільки договір поруки є припиненим. Судова колегія вважає обґрунтованим вказаний довід з наступних підстав.

Згідно із ч. 4 ст. 559 ЦК України порука припиняється після закінчення строку, встановленого у договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя.

Частиною 1 ст. 251 ЦК України визначено, що строком є певний період у часі, зі спливом якого пов'язана дія чи подія, яка має юридичне значення.

Строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами (ч. 1 ст. 252 ЦК України).

Разом із тим із настанням певної події, яка має юридичне значення, законодавець пов'язує термін, який визначається календарною датою або вказівкою на подію, яка має неминуче настати (ч. 2 ст. 251, ч. 2 ст. 252 ЦК України).

Із договору поруки №5957060 від 18 грудня 2007 року вбачається, що в ньому не встановлено строку, після якого порука припиняється, а умова договору поруки про його дію до повного виконання боржниками своїх зобов'язань перед банком за кредитними договорами не є встановленим сторонами строком припинення дії поруки, оскільки суперечить ч. 1 ст. 251 та ч. 2 ст. 252 ЦК України, тому у цьому випадку підлягають застосуванню норми ч. 4 ст. 559 ЦК України про те, що порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя.

Судом установлено, що у зв'язку з порушенням боржниками строків повернення кредиту та виникненням заборгованості за кредитними договорами кредитор використав передбачене частиною другою статті 1050 ЦК України право на односторонню зміну умов кредитних договорів, надіславши 04 лютого 2009 року позичальнику та 25 червня 2010 р. поручителю вимогу про дострокове повернення всієї суми кредиту та пов'язаних із ним платежів (яку поручитель отримала 30 червня 2010 р.) протягом 3 днів з дня отримання повідомлення.

З урахуванням зазначених правових норм судова колегія виходить із того, що передбачений частиною четвертою статті 559 ЦК України строк пред'явлення кредитором вимог до поручителя про повернення боргових сум повинен обчислюватись від наступного дня після настання дати дострокового повернення заборгованості(тобто з 04 липня 2010 року), та оскільки такі вимоги були заявлені до поручителя більше ніж через шість місяців (12 січня 2012 року) після настання строку виконання зобов'язань, то в силу положень частини четвертої статті 559 ЦК України порука припинила свою дію. На підставі викладеного судова колегія приходить до висновку, що у зв'язку з тим, що договір поруки припинив свою дію, позивні вимоги банку про стягнення заборгованості у солідарному порядку з позичальника та поручителя не підлягають задоволенню. Позов банку підлягає частковому задоволенню шляхом стягнення заборгованості по кредитному договору особисто з позичальника .

Таким чином, судова колегія вважає, що суд першої інстанції, виносячи рішення, неповно з'ясував обставини, що мають значення для справи, неправильно застосував норми матеріального права, що є підставою для скасування рішення суду першої інстанції з ухваленням нового рішення про часткове задоволення позову.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 307 ч.1 п.2, 309 ч.1 п. п. 1, 4, ст.. 313, 314, 316, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області,

вирішила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - задовольнити частково.

Заочне рішення Київського районного суду міста Одеси від 20 березня 2013 року -скасувати.

Ухвалити по справі нове рішення, яким позов Публічного акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний Банк» - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, зареєстрованого за адресою : АДРЕСА_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_2, паспорт серії НОМЕР_3, виданий Київським РВ ОМУ УМВС України в Одеській області 14.11.2007 року, на користь Публічного акціонерного товариства «Перший український міжнародний банк», місцезнаходження: 83001, м. Донецьк, вул. Університетська, 2 А, , заборгованість за кредитним договором №5708577 від 21.09.2007 року в загальному розмірі 38618,41 доларів США (тридцять вісім тисяч шістсот вісімнадцять доларів США 41 цент), еквівалент 7431,32 доларів США (сім тисяч чотириста тридцять один долар США 32 центи), з яких:

- заборгованість за сумою кредиту - 36375,97 доларів США (тридцять шість тисяч триста сімдесят п'ять доларів США 97 центів);

- заборгованість за непогашеними відсотками за користування кредитом - 2242,44 доларів США (дві тисячі двісті сорок два долари США 44 центи);

- сума пені за порушення строків виконання зобов'язань за Кредитним договором - еквівалент 7431,32 доларів США (сім тисяч чотириста тридцять один долар США 32 центи).

Стягнути з ОСОБА_6 на користь Публічного акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний Банк» судові витрати в сумі 2823,00 грн. (дві тисячі двісті двадцять три гривні 00 копійок).

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту його проголошення, однак може бути оскаржене до суду касаційної інстанції протягом двадцяти днів з дня набрання рішенням суду законної сили.

Судді апеляційного суду Одеської області В.О. Суворов

І.А. Артеменко

П.М. Черевко