Провадження № 2/712/267/15
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 березня 2015 року Соснівський районний суд м. Черкаси у складі:

головуючого судді - Романенко В.А.

при секретарі - Таран А.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Черкаської міської ради, ОСОБА_2 про визнання права власності та зустрічну позовну заяву ОСОБА_2 до ОСОБА_1, треті особи: Перша Черкаська державна нотаріальна контора про усунення від права на спадщину та заміну черговості спадкування, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Черкаської міської ради, ОСОБА_2 про визнання права власності, посилаючись на те, що 16 грудня 1997 року на підставі рішення виконавчого комітету Черкаської міської ради м. Черкаси № 806 передана у власність ОСОБА_3 квартира АДРЕСА_1 про що свідчить свідоцтво про право власності № 21 від 13 січня 1998 року, довідка КП «ЧООБТІ» від 19 серпня 2014 року № 5498 о.

ІНФОРМАЦІЯ_2 року померла ОСОБА_3, яка являється мамою ОСОБА_1, про що свідчить свідоцтво про смерть від 07 лютого 2014року та, свідоцтво про народження від 29 грудня 1965 року, свідоцтво про укладення шлюбу від 20 листопада 1986 року, витяг з державного реєстру актів цивільного стану громадян про розірвання шлюбу від 12 лютого 2014 року.

04 березня 2014 року ОСОБА_1 звернувся до нотаріальної контори та подав заяву про прийняття спадщини. На підставі заяви була заведена спадкова справа № 100/2014 року.

27 серпня 2014 року позивач звернувся до нотаріальної контори для вирішення питання спадкування після смерті померлої ОСОБА_3

При цьому ним для огляду надано свідоцтво про право власності на квартиру АДРЕСА_1, видане Черкаською міською радою 13 січня 1998 року, в якому була відсутня печатка органу, який її видав (Черкаської міської ради) та підпис посадової особи.

Оскільки правовстановлюючий документ на спадкову квартиру оформлений не належним чином, у нотаріуса відсутні підстави прийняти такий документ для видачі свідоцтва про спадщину, а тому нотаріус роз'яснив про право на звернення до суду за вирішенням питання спадкування вищезазначеної квартири.

Просить суд визнати за ОСОБА_1 право власності на квартиру АДРЕСА_1.

ОСОБА_2 звернулася з зустрічним позовом до ОСОБА_1, треті особи: Перша Черкаська державна нотаріальна контора про усунення від права на спадщину та заміну черговості спадкування, посилаючись на те, що ІНФОРМАЦІЯ_2 року у віці 74 років померла її бабуся, ОСОБА_3, яка після смерті не залишила заповіту. До спадкового майна входить двокімнатна квартира загальною площею 43,8 м. кв., яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1.

Згідно ст. 1261 ЦК України право на спадкування після смерті ОСОБА_3 у першій черзі за законом має її син, ОСОБА_1. Вона, як родич другого ступеня споріднення спадкодавця, відповідно до ст. 1265 ЦК України є спадкоємцем п'ятої черги.

26 березня 2014 року, ОСОБА_2 та ОСОБА_4 звернулися до Першої черкаської державної нотаріальної контори та подали заяви на прийняття спадщини. Але там їм відмовили, мотивуючи відмову тим, що є спадкоємець першої черги.

Проте, з вересня 2007 року вона з майбутнім чоловіком проживали спільно із нині померлою ОСОБА_3, яка постійно знаходилася в тяжкому фізичному стані в зв'язку із проблемами зі здоров'ям і потребувала стороннього догляду. Доказом цього є реєстрація ОСОБА_2 та ОСОБА_4 за адресою АДРЕСА_1. Більше 30 років бабуся хворіла на цукровий діабет. Вона з чоловіком доглядали бабусю, утримували квартиру, купували продукти харчування, ліки, повністю сплачували комунальні послуги, оскільки пенсії бабусі вистачало тільки на частину ліків.

Між нею, її батьками, ОСОБА_5 та ОСОБА_1 та бабусею було досягнуто згоди щодо того, що вона буде доглядати бабусю до її смерті і квартира буде передана їй у власність. Такий догляд за ОСОБА_3 вона з чоловіком здійснювали до моменту її смерті.

Відповідач же не приймав ніякої участі у покращенні становища своєї матері, не переймався її життям і здоров'ям, не надавав їй жодної допомоги. ОСОБА_1 своєю бездіяльністю по відношенню до становища матері порушив не лише норми моралі, але й приписи закону, що тягне за собою наслідки у вигляді застосування до нього ч. 5 ст. 1224 ЦК України.

Відповідач протягом тривалого періоду не відвідував свою матір, не спілкувався з нею, будь-якої допомоги не надавав.

Тобто протягом тривалого часу нею систематично надавалася допомога бабусі. Вони постійно проживали разом, відповідно - спілкувалися щодня, консультувалися у вирішенні побутових питань. Оскільки бабуся хворіла на цукровий діабет, їй необхідно була матеріальна допомога на купівлю ліків, а пенсії вистачало лише на їх частину, відповідно - комунальні послуги, продукти харчування та необхідні речі вони забезпечували за власний рахунок. Вони займались прибиранням приміщення, приготуванням їжі, ремонт квартири - внаслідок похилого віку, тяжкої хвороби та зайвої ваги, бабуся не могла фізично працювати (навіть одягнутись та взутись їй самій було досить важко), відповідно, всю роботу по квартирі виконували вони. З 2007 року по день її смерті вони проживали разом і опікувалися бабусею, яка більше 30 років хворіла на цукровий діабет, була мало рухомою, навіть гігієнічні процедури вона з чоловіком допомагали їй проводити.

Просить суд усунути ОСОБА_1 від права на спадкування майна спадкодавця ОСОБА_3 до якого входить двокімнатна квартира загальною площею 43,8 м. кв., яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1. Визнати за нею, ОСОБА_2 спадкоємцем п'ятої черги за законом, право на спадкування зазначеного майна спадкодавця ОСОБА_3 у першій черзі.

В судовому засіданні позивач та представник позивача за первісним позовом просили задовольнити первісний позов, проти задоволення зустрічного позову заперечувала.

Відповідач ОСОБА_2 та її представник в судовому засіданні первісні позовні вимоги не визнали та заперечували проти їх задоволення, зустрічний позов підтримали та просили суд його задовольнити.

Представник Черкаської міської ради в судове засідання не з'явився, скерував до суду клопотання про розгляд справи у відсутності представника, оскільки позовні вимоги не стосуються інтересів та прав Черкаської міської ради та Черкаською міською радою права сторін не порушувались. При вирішенні спору покладаються на думку суду.

Представник Першої Черкаської державної нотаріальної контори в судове засідання не з'явився, причини неявки суду не повідомив, про день та час розгляду справи був повідомлений належним чином, з заявами та клопотаннями до суду не звертався.

Заслухавши думку сторін, допитавши свідків, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного.

В судовому засіданні встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_2 року померла ОСОБА_3, про що свідчить копія свідоцтва про смерть, видана відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Черкаси реєстраційної служби Черкаського міського управління юстиції ІНФОРМАЦІЯ_2 року.

Померла ОСОБА_3, являється рідною матір'ю ОСОБА_1, та рідною бабусею ОСОБА_2.

Після смерті ОСОБА_3 відкрилася спадщина на належну їй двокімнатну квартиру загальною площею 43,8 м. кв., яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1.

В установлений законом строк 04.03.2015 року ОСОБА_1 звернувся до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини після смерті матері.

Однак, Першою Черкаською державною нотаріальною конторою було відмовлено ОСОБА_1 з приводу вирішення питання спадкування після померлої ОСОБА_3, оскільки у свідоцтві про право власності на квартиру АДРЕСА_1, виданого Черкаською міською радою 13 січня 1998 року відсутня печатка органу, який її видав (Черкаської міської ради) та підпис посадової особи. Крім того 26 березня 2014 року до нотаріальної контори звернулася ОСОБА_2 та подала заяву, в якій вказувала, що померла її баба та спадщину вона приймає.

Що стосується відсутності печатки органу та підпису посадової особи в свідоцтві про право власності на квартиру АДРЕСА_1, виданого Черкаською міською радою 13 січня 1998 року, суд вважає що воно є дійсним, оскільки на підставі вказаного свідоцтва була зареєстрована спірна квартира на праві приватної власності за ОСОБА_3 КП «Черкаське обласне об'єднане бюро технічної інвентаризації».

Статтею 1223 ЦК України визначено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Померла ОСОБА_3 за життя заповіту не складала, тому спадкоємство має здійснюватися за законом.

Статтею 1216 ЦК України передбачено, що спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

У разі відсутності заповіту, право на спадкування мають особи зазначені в ст. ст. 1261 - 1265 ЦК України.

Відповідно до ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Стаття 1265 ЦК України передбачає -у п'яту чергу право на спадкування за законом мають інші родичі спадкодавця до шостого ступеня споріднення включно, причому родичі ближчого ступеня споріднення усувають від права спадкування родичів подальшого ступеня споріднення.

Ступінь споріднення визначається за числом народжень, що віддаляють родича від спадкодавця. Народження самого спадкодавця не входить до цього числа.

За приписами ст. 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених ст. 1259 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 2 ст. 1259 ЦК України фізична особа, яка є спадкоємцем за законом наступних черг, може за рішенням суду одержати право на спадкування разом із спадкоємцями тієї черги, яка має право на спадкування, за умови, що вона протягом тривалого часу опікувалася, матеріально забезпечувала, надавала іншу допомогу спадкодавцеві, який через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво був у безпорадному стані.

За змістом вказаної норми, при вирішенні питання про зміну черговості спадкування позивач повинен довести факт опікування, матеріального забезпечення спадкодавця протягом тривалого часу та перебування спадкодавця в безпорадному стані, тобто стані, обумовленому похилим віком, тяжкою хворобою або каліцтвом, коли особа не може самостійно забезпечити умови свого життя, потребує стороннього догляду, допомоги та піклування.

Судовий порядок зміни черговості застосовується на підставі задоволення позову спадкоємця наступних черг до спадкоємців тієї черги, яка безпосередньо закликається до спадкування. Підставами для задоволення такого позову є сукупність наступних юридичних фактів, встановлених у судовому порядку: 1) здійснення опіки над спадкодавцем, тобто надання йому нематеріальних послуг (спілкування, поради та консультації, поздоровлення зі святами); 2) матеріальне забезпечення спадкодавця; 3) надання будь-якої іншої допомоги спадкодавцеві, тобто такої допомоги, яка матеріалізований вираз - прибирання приміщення, приготування їжі, ремонт квартири; 4) тривалий час здійснення дій, визначених у пунктах 1 - 3; 5) безпорадний стан спадкодавця, тобто такий стан, під час якого особа неспроможна самостійно забезпечувати свої потреби, викликаний похилим віком, тяжкою хворобою або каліцтвом.

Усі вищеперераховані юридичні факти встановлюються судом на власний розсуд з урахуванням усіх обставин справи.

Згідно п.6 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» правило частини п'ятої ст. 1224 ЦК України стосується всіх спадкоємців за законом, зокрема й тих, які відповідно до Сімейного Кодексу не були зобов'язані утримувати спадкодавця. Безпорадним слід розуміти стан особи, зумовлений похилим віком, тяжкою хворобою або каліцтвом, коли вона не може самостійно забезпечити умови свого життя, потребує стороннього догляду, допомоги та піклування. Вимога про усунення спадкоємця від права на спадкування може бути пред'явлена особою, для якої таке усунення породжує пов'язані зі спадкуванням права та обов'язки, одночасно з її позовом про одержання права на спадкування з підстав, визначених у частині другій ст. 1259 ЦК України.

Частиною 5 статті 1224 ЦК України передбачено, що за рішенням суду особа може бути усунена від права на спадкування за законом, якщо буде встановлено, що вона ухилялася від надання допомоги спадкодавцеві, який через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво був у безпорадному стані.

Ухилення особи від надання допомоги спадкодавцеві, який потребував допомоги, полягає у винній поведінці особи, яка, усвідомлюючи свій обов'язок, мала можливість його виконувати, але не вчинила необхідних дій.

В судовому засіданні як ОСОБА_1 так і ОСОБА_2 стверджували, що покійна ОСОБА_3 постійно знаходилася в тяжкому фізичному стані в зв'язку із проблемами зі здоров'ям і потребувала стороннього догляду, який вони їй надавали.

З довідки № 22 від 15 січня 2015 року, виданої КНП «Четверта Черкаська міська поліклініка Черкаської міської ради вбачається, що ОСОБА_1 протягом 2010-2013 р.р. отримував в ендокринологічному кабінеті поліклініки інсуліни для пацієнтки ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, яка проживала за адресою: АДРЕСА_1 та знаходилась на диспансерному обліку у лікаря ендокринолога з діагнозом: «Цукровий діабет, ІІ тип, ВІЗ, тяжка форма». Крім того, ОСОБА_1 забезпечував попередній запис на аналізи (забір крові на цукор та загальний аналіз крові на дому) та забирав результати аналізів ОСОБА_3

Довідкою Першої Черкаської міської лікарні Черкаської міської ради підтверджено, що ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, жителька АДРЕСА_1, знаходилась на стаціонарному лікуванні в ІІ терапевтичному відділенні КНП «Перша Черкаська міська лікарня» ЧМР з 04.02.2014 року по 06.02.2014 року.

Д-з: Цукровий діабет, тип 2, тяжкий перебіг в ст. субкомпенсації. Діабетична ангіополінейропатія. Діабетична нефропатія. Хронічний пієлонефрит в ст. загострення. ХХР V. ХХР ІV. Уремія. Хронічна анемія легкого ступеню. ІХС: стенокардія напруги ФК ІІ, кардіосклероз атеросклеротичний. СН ІІ Б. ГХ ІІ. Гіпертензивне серце, ризик ІV. Хронічна дисциркуляторна діабетична, гіпертонічна, атеросклеротична енцефалопатія Н ІІ декомпенсація.

У зв'язку з важким станом здоров'я хвора потребувала постійного догляду і як підтримка з нею разом був син ОСОБА_1.

Випискою по картковому рахунку/картці на ім'я ОСОБА_1 підтверджено факт забезпечення ОСОБА_3 ліками в період лікування з 04.02.2014 року по 06.02.2014 року.

20.09.2013 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_6 укладено договір № 001.013-271 на купівлю та установку метало пластикового вікна за адресою: АДРЕСА_1. Актом прийому-передачі продукції № 001.013-271 від 01.10.2013 року підтверджено виконання вказаного договору. Видатковою накладною № АО-001.013-271 від 01.10.2013 року підтверджено факт сплати коштів у розмірі 1480 грн. відповідно договору.

ОСОБА_1 надано квитанцію, відповідно до якої ним сплачені кошти у розмірі 134,13 грн. за судмедпослуги ОСОБА_3

Відповідно договору-замовлення № 95 на організацію та проведення поховання, договору-замовлення № 748 на організацію та проведення поховання від 07.02.2014 року, накладної на здійснення поминального обіду, ОСОБА_1 займався похованням та поминальним обідом після смерті ОСОБА_3

З акту опитування сусідів вбачається, що ОСОБА_1 регулярно, але не менше двічі на тиждень приїжджав до своєї мами ОСОБА_3. Спілкуючись з ОСОБА_3 неодноразово чули від неї, що її син ОСОБА_7 допомагав їй купуючи медикаменти, продукти, а також веденням господарських справ в квартирі. Що стосується ОСОБА_2 та її чоловіка то ОСОБА_8 постійно сперечалась про те, що вижене їх на квартиру, так як у них були не найкращі відносини.

Крім того в судовому засіданні, допитані свідки ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11 пояснили, що ОСОБА_1 опікувався та допомагав своїй матері ОСОБА_3, а саме купував їй ліки, продукти, отримував для неї інсулін, вставляв вікно та інше.

Свідок ОСОБА_5, що є дружиною ОСОБА_1 та матір'ю ОСОБА_2, в судовому засіданні пояснила, що ОСОБА_1 здійснював догляд за своєю покійною матір'ю, купував їй ліки, продукти та все необхідне для життя. Її дочка ОСОБА_2 проживала в одній квартирі з померлою ОСОБА_3, займалася прибиранням квартири, а також доглядала померлу.

В п.6 постанови Пленуму Верхового Суду України №7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» роз'яснено, що безпорадним слід розуміти стан особи, зумовлений похилим віком, тяжкою хворобою або каліцтвом, воли вона не може самостійно забезпечити умови життя, потребує стороннього догляду, допомоги та піклування.

Відповідно до положень Постанови Пленуму Верховного суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30 травня 2008 року № 7 правило ч. 5 ст. 1224 ЦК України стосується всіх спадкоємців за законом, зокрема й тих, які відповідно до Сімейного Кодексу України не були зобов'язані утримувати спадкодавця.

Зі змісту ч. 5 ст. 1224 ЦК України вбачається, що законодавець встановлює рівний обов'язок для всіх спадкоємців щодо необхідності надання допомоги спадкодавцеві, який знаходиться у безпорадному стані.

З аналізу змісту вказаної статті вбачається, що надання допомоги одним із спадкоємців не звільняє інших спадкоємців від надання допомоги спадкодавцеві, який перебуває у безпорадному стані внаслідок тяжкої хвороби, похилого віку або каліцтва.

Згідно положень Постанови № 7 Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» вимога про усунення спадкоємця від права на спадкування може бути пред'явлена особою, для якої таке усунення породжує пов'язані зі спадкуванням права та обов'язки, одночасно з її позовом про одержання права на спадкування з підстав, визначених у частині другій статті 1259 ЦК України.

16.05.2013 року Вищий Спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ листом № 4-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» роз'яснив наступне: Відповідно до ч. 5 ст. 1224 ЦК України за рішенням суду особа може бути усунена від права на спадкування за законом, якщо буде встановлено, що вона ухилялася від надання допомоги спадкодавцеві, який через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво був у безпорадному стані. Вимога про усунення від права на спадкування за законом особи може бути пред'явлена лише після смерті спадкодавця. Виходячи зі змісту зазначеної норми, суд при вирішенні такої справи згідно з вимогами ст. 214 ЦПК України повинен встановити як факт ухилення особи від надання спадкодавцеві допомоги, так і факт перебування спадкодавця у безпорадному стані через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво та потребу спадкодавця в допомозі цієї особи. Для постановлення рішення про усунення від спадкування у справі повинні бути надані належні та допустимі докази, які б свідчили про те, що спадкодавець потребував допомоги відповідача, останній мав можливість її надати, проте ухилявся від обов'язку щодо її надання. Ухилення особи від надання допомоги спадкодавцеві, який її потребував, полягає в умисних діях чи бездіяльності особи, спрямованих на уникнення від обов'язку забезпечити підтримку та допомогу спадкодавцю. Тобто ухилення, пов'язане з винною поведінкою особи, яка усвідомлювала свій обов'язок, мала можливість його виконувати, але не вчиняла необхідних дій. Крім цього, підлягає з'ясуванню судом питання, чи потребував спадкодавець допомоги від спадкоємця за умови отримання її від інших осіб, чи мав спадкоємець матеріальну та фізичну змогу надавати таку допомогу. Лише при одночасному настанні наведених обставин і доведеності зазначених фактів в їх сукупності спадкоємець може бути усунений від спадкування.

Таким чином, в судовому засіданні з достовірністю з'ясовано, що ОСОБА_3 перебувала у безпорадному стані та в останні місяці життя потребувала сторонньої допомоги, а також те, що саме позивач ОСОБА_1 протягом тривалого часу опікувався, матеріально забезпечував та надавав іншу допомогу спадкодавцю.

Позивач по зустрічному позову як в позовній заяві, так і в судовому засіданні стверджувала, що тільки вона доглядала покійну ОСОБА_3, утримувала квартиру, купувала продукти харчування, ліки, повністю сплачувала комунальні послуги, однак дані твердження суд оцінює критично, оскільки ні матеріалами справи ні в судовому засіданні дане твердження не знайшло свого підтвердження, а також ОСОБА_2 не надано жодного підтверджуючого документа щодо опікування та матеріального забезпечення покійної ОСОБА_3 Також свідчення ОСОБА_2 спростовуються документами які знаходяться в матеріалах даної справи.

Покази свідків ОСОБА_12, ОСОБА_13, ОСОБА_14, ОСОБА_15 суд не бере до уваги, оскільки ОСОБА_2 зі своєю сім'єю проживала в одній квартирі з померлою ОСОБА_3 і як вони вели господарство з свідків ніхто не зазначив.

Згідно із вимогами ч.1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу.

Отже, оскільки ОСОБА_2 у суді не довила обставин, на які посилалася як на обґрунтування позовних вимог, а саме: тривале опікування, матеріальне забезпечення спадкодавця та не надала належних доказів, а навпаки вони були спростовані дослідженими судом письмовими матеріалами справи та іншими доказами по справі, то підстав для застосування приписів ч. 2 ст. 1259 ЦК України та, відповідно, і задоволення позову про усунення від права на спадщину та заміну черговості спадкування суд не вбачає.

Враховуючи той факт, що ОСОБА_1 є спадкоємцем першої черги, відповідно його позовні вимоги підлягають до повного задоволення.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 328, 1216, 1217, 1261 ЦК України, ст. ст. 3, 10, 11, 60, 213-215, 218 ЦПК України, -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до Черкаської міської ради, ОСОБА_2 про визнання права власності задоволити.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на квартиру АДРЕСА_1

В позові ОСОБА_2 до ОСОБА_1, треті особи: Перша Черкаська державна нотаріальна контора про усунення від права на спадщину та заміну черговості спадкування - відмовити.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Черкаського апеляційного суду протягом десяти днів з моменту його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Головуючий: