Справа № 500/1799/15-ц
Провадження № 2/500/1537/15
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 липня 2015 року Ізмаїльській міськрайонний суд Одеської області

головуючий суддя Грубіян Л.І.,

при секретарі Матвійчук Н.Ф.,

за участю: представника позивачки ОСОБА_1,

представника відповідача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Ізмаїлі цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про розподіл майна подружжя та за зустрічним позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3 про розподіл майна подружжя,

ВСТАНОВИВ:

Позивачка ОСОБА_3, звернулася до суду з позовом до ОСОБА_4, про розподіл майна подружжя, мотивуючи тим, що 24 червня 1984 року між ними був укладений шлюб, спільне життя з відповідачем не склалося, 02 квітня 2012 року шлюб розірвано. На підставі Реєстраційного посвідчення на домоволодіння, які належать державним, кооперативним та міським органам, підприємствам та організаціям КП «Ізмаїльське МБТІ» за №73 від 09 жовтня 1996 року, яке видане на підставі рішення виконкому Ізмаїльської міської ради народних депутатів №100 від 06 лютого 1996 року, власником квартири №20, корпус 1 по вул.Нахімова, 284 в м.Ізмаїлі значиться ОСОБА_3 Зазначає, що вказана квартира є спільним майном подружжя. Вказує на те, що шлюбні відносини між подружжям припинені, спільне господарства не ведеться, вони проживають окремо, внаслідок чого просить визнати за нею право власності на ? частину вказаної квартири.

04.06.2015 року відповідач ОСОБА_4 звернувся із зустрічною позовною заявою, в якій просить визнати за ним право власності на ? частину квартири №20, корпус 1 по вул.Нахімова, 284 в м.Ізмаїлі.

В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_1 позовні вимоги підтримала в повному обсязі, не заперечувала проти задоволення зустрічного позову.

Представник відповідача ОСОБА_2 наполягав на задоволенні зустрічної позовної заяви, позовні вимоги позивачки за первісним позовом визнав у повному обсязі.

Вислухавши пояснення представників сторін, та розглянувши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

Частиною 1 ст.61 ЦПК України передбачено, що обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню.

Згідно ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

В судовому засіданні встановлено, що сторони знаходились в зареєстрованому шлюбі з 24.06.1984 року, на підставі рішення Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 02.04.2012 року шлюб між сторонами розірвано.

На підставі Реєстраційного посвідчення на домоволодіння, які належать державним, кооперативним та міським органам, підприємствам та організаціям КП «Ізмаїльське МБТІ» за №73 від 09 жовтня 1996 року, яке видане на підставі рішення виконкому Ізмаїльської міської ради народних депутатів №100 від 06 лютого 1996 року, власником квартири №20, корпус 1 по вул.Нахімова, 284 в м.Ізмаїлі значиться ОСОБА_3

Згідно ст. 60 Сімейного Кодексу України, майно набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності.

Відповідно до ч.2 ст.364 ЦК України, якщо виділ у натурі частки із спільного майна не допускається згідно із законом або є неможливим, співвласник, який бажає виділу має право на одержання від інших співвласників грошової або іншої матеріальної компенсації вартості його частки.

Передбачено, що спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу, відповідно до ч.ч.1, 3 ст.13 Закону України «Про власність», ч.ч.2, 3 ст.325 ЦК України та ч.1 ст.61 СК України можуть бути будь-які види майна, за винятком тих, які згідно із законом не можуть їм належати (виключені з цивільного обороту), незалежно від того, на імя кого з подружжя вони були придбані.

Аналогічна розяснення містяться в п.23 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» за №11 від 21.12.2007 року.

Таким чином, суд робить висновок, що квартира №20, корпус 1 по вул.Нахімова, 284 в м.Ізмаїлі Одеської області є обєктом права спільної сумісної власності сторін.

Оскільки відносини права власності є триваючими, шлюб між сторонами розірвано, суд вважає необхідним застосувати до цих правовідносин положення ст.ст.69, 70 СК України, якими передбачено, що дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. Поділ здійснюється за взаємною згодою подружжя, а разі недосягнення згоди судом. У разі поділу майна, що є обєктом праваспільної сумісної власності подружжя, частка майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

Приймаючи до уваги, що спірна квартира придбана сторонами під час знаходження у шлюбі, між сторонами відсутній шлюбний договір та будь-яка домовленість про розподіл майна, а також враховуючи, що сторони безумовно визнали позовні вимоги і їх визнання не суперечить закону й не порушує права свободи чи інтереси інших осіб, суд дійшов до висновку про те, що позовні вимоги за первісним та зустрічним позовом підлягають задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.10,60,212-215 ЦПК України, ст.ст. 60, 79, 70, 71 СК України, ст.ст. 364, 365, 372 ЦК України, суд,-

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про розподіл майна подружжя, - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_3 право власності на 1/2 частину квартири АДРЕСА_1.

Зустрічний позов ОСОБА_4 до ОСОБА_3 про розподіл майна подружжя, - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_4 право власності на 1/2 частину квартири АДРЕСА_1.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Одеської області через Ізмаїльський міськрайонний суд Одеської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом 10 днів з дня його проголошення.

Суддя: ОСОБА_5