Справа № 161/3004/14-ц
Провадження № 2/161/1475/15
ЛУЦЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 березня 2015 року Луцький міськрайонний суд Волинської області в складі:

головуючої - судді Пушкарчук В.П.,

при секретарі - Акайомовій Т.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Луцьку цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Кредитні ініціативи" до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості,

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся в суд з позовом до відповідача про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Позов мотивує тим, що 17 квітня 2007 року між ПАТ "Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк" та ОСОБА_2 було укладено кредитний договір № 3-13, відповідно до якого останній отримав кредит на суму 15100,00 доларів США з кінцевим терміном повернення кредиту не пізніше 03.04.2014, зі сплатою 10,0% річних.

Однак, позичальник свої зобов'язання по договору не виконав, не погашаючи заборгованість за кредитом, станом на 01.10.2013 року у нього утворилась заборгованість перед банком в загальній сумі - 90 195,33 грн. (з них: по тілу кредиту - 65 785,74 грн., по відсоткам за кредитом - 19 542,89 грн., пеня - 4 866,70 грн.).

Згідно з умовами договору про відступлення прав вимоги від 17.12.2012 року ПАТ "АК Промінвестбанк" (первісний кредитор) передає (відступає), а ТзОВ "Кредитні ініціативи" (новий кредитор) приймає кредитний портфель та набуває усіх прав вимоги первісного кредитора за кредитними договорами та договорами забезпечення, включно з правом вимагати від позичальників належного виконання всіх грошових та інших зобов'язань, правом на звернення стягнення та зобов'язаннями позичальників на заставне майно, та іншими правами вимоги за кредитними договорами забезпечення.

А тому позивач просив, стягнути з відповідача суму заборгованості та витрати по сплаті судового збору.

Представник позивача подав суду заяву про розгляд справи у його відсутності, в якій позовні вимоги підтримав повністю з підстав наведених в позовній заяві. Просив позов задовольнити.

Ухвалою суду від 07 жовтня 2014 року явка представника позивача Товариства з обмеженою відповідальністю "Кредитні ініціативи" визнана обов'язковою. Проте, незважаючи на дану ухвалу та неодноразові виклики представник позивача в судове засідання не з'явився.

Представник відповідача ОСОБА_3 в судове засідання подав заяву про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги не визнав та просив відмовити в задоволенні позову.

Розгляд справи здійснювався за відсутності осіб, які беруть участь у справі, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, що відповідає вимогам ч. 2 ст. 197 ЦПК України.

Дослідивши письмові докази в справі, суд прийшов до висновку, що позов задоволенню не підлягає, оскільки позовні вимоги є недоведеними і безпідставними.

Між сторонами виникли правовідносини, що регулюються ст.ст. 526, 527, 530, 546, 549, 550, 556 ЦК України.

Відповідно до вимог ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього кодексу. Доказуванню підлягають ті обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виник спір. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.

Судом встановлено, що 17 квітня 2007 року між ПАТ "Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк" та ОСОБА_2 було укладено кредитний договір № 3-13, відповідно до якого останній отримав кредит на суму 15100,00 доларів США з кінцевим терміном повернення кредиту не пізніше 03.04.2014, зі сплатою 10,0% річних. Мета кредитування - придбання автомобіля (а.с. 20-23).

Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства.

Судом встановлено, що рішенням Луцького міськрайонного суду від 12 квітня 2011 року в справі за позовом ПАТ "Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк" до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості було стягнуто всю суму боргу в користь банку, що становила 105 063 грн. та включала суму кредиту та нараховані проценти (а.с. 50). Банком було отримано виконавчий лист (а.с. 51), згідно якого борг частково погашений. На даний час вказаний виконавчий лист перебуває на виконанні у ДВС Луцького району.

Відповідно до договору відступлення права вимоги від 17 грудня 2012 року ПАТ "АК Промінвестбанк" (первісний кредитор) передав (відступив), а ТзОВ "Кредитні ініціативи" (новий кредитор) прийняв кредитний портфель та набув усіх прав вимоги первісного кредитора за кредитними договорами та договорами забезпечення, включно з правом вимагати від позичальників належного виконання всіх грошових та інших зобов'язань, правом на звернення стягнення та зобов'язаннями позичальників на заставне майно, та іншими правами вимоги за кредитними договорами забезпечення (а.с. 8-19).

Згідно ст. 512 ЦК України кредитор у зобов'язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення прав вимоги).

Відповідно до ч. 2 ст. 516 ЦК України, якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов'язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків.

Крім того, частиною 2 ст. 517 ЦК України прямо передбачено, що боржник має право не виконувати свого обов'язку новому кредитору до надання боржнику доказів переходу до нового кредитора прав у зобов'язанні.

В п.6.1 договору про відступлення прав вимоги від 17.12.2012 року, на який посилається позивач, також передбачено вимогу чинного законодавства щодо повідомлення первісним кредитором позичальників про здійснення відступлення прав вимоги на користь іншої особи та необхідність новому кредитору повідомити позичальників про виконання грошових вимог шляхом перерахування коштів на нові банківські реквізити.

Повідомлення від первісного та нового кредиторів про зміну кредитора відповідачу не надходили по сьогоднішній день, як і не надано нових реквізитів для повернення коштів. Позивачем не надано суду жодного письмового доказу про повідомлення про зміну кредитора. До матеріалів справи долучено письмову вимогу ТзОВ "Кредитні ініціативи" про дострокове повернення кредиту без дати відправлення з відміткою від 25.10.2013 року (а.с. 29). Також вказана письма вимога не може бути доказом переходу прав у зобов'язанні до нового кредитора.

Згідно п. 9.4 договору відступлення прав вимоги від 17.12.2012 року встановлено, що новий кредитор зобов'язаний після дати передачі прав вимоги подати до судів загальної юрисдикції клопотання про процесуальне правонаступництво щодо усіх судових спорів. Щодо спорів, що перебувають на стадії виконавчого провадження, новий кредитор зобов'язаний подати до відповідних судів заяви про заміну первісного кредитора його правонаступником - новим кредитором. Цього також не було виконано, що свідчить про порушення договору та чинного законодавства.

У відповідності до п. 4.1 вищевказаного договору відступлення прав вимоги набуття новим кредитором прав вимоги та заміна кредитора за правами вимоги на нового кредитора набувають чинності у день укладання договору, за умови належного оформлення сторонами (підписання та скріплення відбитком печаток Сторін) реєстру позичальників. Вказаний пункт договору також не був виконаний. До матеріалів позовної заяви доданий аркуш додатку №1 до договору від 17.12.2012 року, що має назву перелік кредитних договорів на якому вказано № кредитного договору 3-13 від 17.04.2007 року та зазначено ПІБ позичалька - ОСОБА_2 (а.с. 19). Цей аркуш паперу не є документом тому, що не підписаний сторонами договору, не скріплений печатками, не визначено суму боргу права вимоги на який передано. Сам кредитний договір як і позичальник не може бути предметом відступлення прав вимоги. Предметом відступлення є сума боргу за зобов'язанням згідно кредитного договору на час передачі. В матеріалах позовної заяви відсутні докази, які б визначали суму боргу перед банком на момент укладення договору відступлення вимоги, а отже і суми вимоги відступленої ТзОВ "Кредитні ініціативи" на момент укладення договору відступлення прав вимоги.

Статею 512 ЦК України передбачено підстави зміни кредитора в зобов'язанні. Обсяг відступлених прав по договору повинен співпадати з обсягом зобов'язань відповідача перед банком на момент укладення договору відступлення прав. Яка сума боргу перед банком у ОСОБА_2 була на момент відступлення вимоги не встановлено.

Згідно ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права у зобов'язанні в обсязі і на умовах , що існували на момент переходу цих прав.

Згідно договору відступлення прав вимоги позивач не набув прав вимагати оплату процентів по кредитному договору, оскільки позивач не є правонаступником первісного кредитора. Позивач має право вимагати борг, який утворився перед банком на момент укладення договору відступлення прав вимоги .

Крім того, згідно ст. 19 Закону України "Про банки і банківську діяльність" № 2121-111 від 07.12.2000 року, Декрету КМ України "Про систему валютного регулювання і валютного контролю" № 15-95 від 19.02.1993 року статті 5-6, Положення НБУ України "Про кредитування" № 246 від 28.09.1995 року для отримання права на здійснення операцій з валютою і банківського кредитування та кредитних операцій потрібно отримати ліцензію Національного Банку України. В матеріалах справи відповідна ліцензія НБУ відсутня.

Крім цього, згідно вимог ч.ч. 1-2 ст. 34 Закону України "Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг" від 12.07.2001 року № 2664-111 національна комісія, що здійснює державне регулювання у сфері фінансових послуг, у межах своєї компетенції видає ліцензії для здійснення фінансовими установами: надання фінансових кредитів за рахунок залучених коштів; надання будь-яких фінансових послуг, що передбачають пряме або опосередковане залучення фінансових активів від фізичних осіб. Здійснення зазначеної діяльності дозволяється тільки після отримання відповідної ліцензії. В матеріалах справи відсутня вказана ліцензія.

Таким чином, дії ТзОВ "Кредитні ініціативи" щодо вимоги про стягнення коштів за кредитним договором № 3-13 від 12.04.2007 року є нелегітимними, оскільки набуття відступленого право грошової вимоги до боржника за договором, на якому базується таке відступлення є одним і видів фінансових послуг та підлягає ліцензуванню.

В матеріалах справи відсутні докази надання банком повноважень ТзОВ "Кредитні ініціативи" в порядку договору або доручення.

Оцінюючи досліджені по справі докази, суд прийшов до висновку, що позивачем належними, допустимими та достатніми доказами не доведено наявності права вимоги до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором № 3-13 від 12.04.2007 року в сумі 105 063,48 грн..

Керуючись ст.ст. 10, 11, 58, 60, 197, 213, 214, 215, 224-226 ЦПК України, ст.ст. 509, 510, 511, 512, 514, 516-517, 526, 1054, 1055 ЦК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

В задоволенні позовної заяви Товариства з обмеженою відповідальністю "Кредитні ініціативи" до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості відмовити за безпідставності.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду Волинської області через Луцький міськрайонний суд шляхом подання апеляційної скарги на рішення суду протягом десяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання скарги про апеляційне оскарження, якщо скаргу про апеляційне оскарження не було подано. У разі подання апеляційної скарги на рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя Луцького міськрайонного суду В.П. Пушкарчук