Справа № 509/1331/15-ц
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 березня 2015 року Овідіопольський районний суд Одеської області у складі:

головуючого судді Гандзій Д.М.

при секретарі Демеденко Ю.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду, подання державного виконавця відділу державної виконавчої служби Овідіопольського районного управління юстиції Одеської області про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України громадянину ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, який мешкає за адресою: Одеська область, Овідіопольський район, с. Новоградківка, вул. Радісна, 19,-

ВСТАНОВИВ:

27 березня 2015 р., до Овідіопольського районного суду Одеської області надійшло вищевказане подання, в якому зазначено, що у відділі ДВС Овідіопольського РУЮ знаходиться виконавчий лист № 2-442 виданий Овідіопольським р/с від 24.03.2003 р. про стягнення аліментів з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 на утримання дитини у розмірі ? частини всіх видів його заробітку, але не менше ніж 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісяця, починаючи з 19.03.2003 року і до повноліття дитини.

У звязку з тим що рішення суду боржником не виконується, державний виконавець просить встановити тимчасове обмеження у праві виїзду за кордон боржнику ОСОБА_1

В судове засідання представниця ВДВС Овідіопольського РУЮ не зявилась, про час та місце розгляду подання була повідомлена належним чином особисто під підпис про що мається відмітка в журналі вихідної розносної кореспонденції Овідіопольського районного суду Одеської області, клопотань про розгляд подання без її участі суду не надавала.(а.с. 25).

Суд вважає, що в задоволенні подання слід відмовити з наступних підстав.

Статтею 17 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено жодне з положень цієї Конвенції не може тлумачитись як таке, що надає будь-якій державі, групі чи особі право займатися будь-якою діяльністю або вчиняти будь-яку дію спрямовану на скасування будь-яких прав і свобод, визнаних цією Конвенцією, або на їх обмеження в більшому обсязі, ніж це передбачено в Конвенції.

Відповідно до ст. 33 Конституції України кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Відповідно до ст. 11 ч. 3 п. 18 Закону України «Про виконавче провадження» у разі ухилення боржника від виконання зобовязань, покладених на нього рішенням суду державний виконавець має право звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника-фізичної особи, або керівника юридичної особи за межі України, до виконання зобовязань покладених на нього рішенням.

Згідно із ст. 377-1 ЦПК України питання про тимчасове обмеження боржника фізичної особи або керівника боржника - юридичної особи у праві виїзду за межі України при виконанні судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) вирішується судом за місцезнаходженням органу державної виконавчої служби за поданням державного виконавця, погодженим з начальником відділу державної виконавчої служби.

Дослідивши матеріали подання суд вважає, що державний виконавець не довів суду, що боржник ОСОБА_1, дійсно, умисно ухиляється від покладених на нього зобовязань та не виконує рішення суду, враховуючи, що в матеріалах подання маються докази того, що боржник ОСОБА_1 зявлявся до відділу Державної виконавчої служби Овідіопольського РУЮ та був ознайомлений з розрахунком своєї заборгованості та зобовязався сплатити заборгованість по мірі надходження коштів, що підтверджується його розпискою яка знаходиться в матеріалах цивільної справи, враховуючи відсутність у боржника будь-якого рухомого, на яке за законом можливо було б звернути стягнення, що підтверджується відповідними довідками та актами державного виконавця, однак зареєстроване право власності за ОСОБА_1 згідно договору дарування (реєстр. № 212) від 06.04.2009 р. на житловий будинок та земельну ділянку № 19 по вул. Радісна в с. Новоградківка, Овідіопольського району Одеської області, за рахунок якого - можливо звернути стягнення в рахунок погашення заборгованості, чого державним виконавцем не було зроблено (а.с. 9,13-19).

Також суд звертає увагу на те що державним виконавцем не однократно були винесені попередження відносно боржника, в яких він повинен був прибути до відділу Державної виконавчої служби Овідіопольського РУЮ, але в матеріалах подання відсутні будь які підтвердження про те що боржник їх отримував поштою чи під підпис.

Крім того, державний виконавець не надав суду документальних підтверджень чи відомостей щодо належного повідомлення державним виконавцем боржника ОСОБА_1 з приводу направлення до суду даного подання про обмеження його у праві виїзду за кордон, у звязку з чим суд вважає подання не обґрунтованим та таким, що не підлягає задоволенню.

Керуючись Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод, Конституцією України, СК України, ст. 377-1 ЦПК України,-

УХВАЛИВ:

В задоволенні подання державного виконавця відділу державної виконавчої служби Овідіопольського районного управління юстиції Одеської області про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України громадянину ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду шляхом подачі апеляції через Овідіопольський районний суд на протязі 5 днів, з дня її проголошення.

Суддя Гандзій Д.М.