АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/3589/15 Справа № 205/2787/14-ц Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - Бараннік О.П.
Категорія
28 травня 2015 року
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
2015 рік травень 28 дня Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Дніпропетровської області в складі :
головуючого - Бараннік О.П.,
суддів - Колодяжної Н.Є., Лисичної Н.М.,
при секретарі - Самокиша О.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську цивільну справу за апеляційними скаргами Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк», ОСОБА_2, ОСОБА_3 на рішення Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 09 лютого 2015 року по справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про поділ спільного майна подружжя та за зустрічним позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2, ОСОБА_4, третя особа Публічне акціонерне товариство «Дельта Банк», про визнання договору дійсним та поділ спільного майна подружжя, -
В С Т А Н О В И Л А :
У квітні 2014 року ОСОБА_2 звернулася до суду з позовною заявою до ОСОБА_3 про поділ майна подружжя, посилаючись на те, що 06 грудня 2003 року між нею та відповідачем було зареєстровано шлюб, від якого 07 серпня 2007 року народився син ОСОБА_5 та 25 липня 2009 року донька ОСОБА_6.
За час проживання в зареєстрованому шлюбі за рахунок спільних коштів позивачкою разом з її чоловіком ОСОБА_3 було придбано наступне майно :
· квартира АДРЕСА_1 житловою площею 43,1 кв.м., загальною площею 63,5 кв.м.,
· автомобіль марки KIA CEED, рік випуску 2008, державний номер НОМЕР_1,
· автомобіль марки SUZUKI SX4, рік випуску 2011, державний номер НОМЕР_2,
· кухонний гарнітур, стіл, 4 стільці,
· холодильник ARISTON,
· духова шафа ARISTON,
· мікрохвильова піч GORENJE,
· мякий кутовий диван,
· телевізор PHILIPS, шафа,
· бойлер ELECTROLUX,
· спальний гарнітур ліжко, шафа, комод, стіл з дзеркалом,
· меблі дитячої кімнати,
Посилаючись на зазначені обставини, а також на те, що разом з нею проживають двоє малолітніх дітей, які потребують забезпечення житлом та матеріального утримання і для чого необхідні значні кошти, позивачка звернулася з даним позовом до суду в якому просила розділити спільно придбане майно з чоловіком в період сумісного проживання та визнати за нею право власності на 2/3 його частин.
Неодноразово, уточнюючи свої позовні вимоги, ОСОБА_2 остаточно просила ухвалити рішення, яким визнати майно, а саме :
· квартиру АДРЕСА_1, житловою площею 43,1 кв.м., загальною площею 63,5 кв.м. (Договір купівлі-продажу, посвідчений приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_8 05.02.2011 року за реєстровим номером 208, Витяг про державну реєстрацію 21.03.2011 року ), орієнтованою вартістю 1 200 000 гривень ;
· автомобіль марки KIA CEED, рік випуску 2008, державний знак НОМЕР_1, орієнтованою вартістю 180 000 гривень ;
· автомобіль марки SUZUKI Sх4, рік випуску 2011, державний знак НОМЕР_3, орієнтованою вартістю 240 000 гривень ;
· кухонний гарнітур, стіл, 4 стільці, орієнтованою вартістю 20 000 гривень ;
· холодильник ARISTON, орієнтованою вартістю 8 000 гривень ;
· духова шафа ARISTON, орієнтованою вартістю 6 000 гривень ;
· мікрохвильову піч GARENJE, орієнтованою вартістю 2 000 гривень ;
· мякий кутовий диван, орієнтованою вартістю 10 000 гривень ;
· телевізор PHILIPS, орієнтованою вартістю 24 000 гривень ;
· шафу, орієнтованою вартістю 7 000 ;
· бойлер ELECTROLUX, орієнтованою вартістю 8 000 гривень;
· пральну машину, орієнтованою вартістю 5 000 гривень ;
· спальний гарнітур ліжко, шафа, комод, стіл з дзеркалом, орієнтованою вартістю 36 000 гривень ;
· меблі дитячої кімнати, орієнтованою вартістю 8 000 гривень ;
· 3 кондиціонери, орієнтованою вартістю 25 000 гривень обєктами спільної сумісної власності її та її чоловіка ОСОБА_3, визнавши за нею, ОСОБА_2 право власності на 2/3 частки майна, що є обєктом спільної сумісної власності подружжя, а саме :
· квартири АДРЕСА_1, житловою площею 43,1 кв.м., загальною площею 63,5 кв.м. (Договір купівлі-продажу, посвідчений приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_8 05.02.2011 року за реєстровим номером 208, Витяг про державну реєстрацію 21.03.2011 року ), орієнтованою вартістю 1 200 000 гривень ;
· автомобіля марки KIA CEED, рік випуску 2008, державний знак НОМЕР_1, орієнтованою вартістю 180 000 гривень ;
· автомобіля марки SUZUKI Sх4, рік випуску 2011, державний знак НОМЕР_3, орієнтованою вартістю 240 000 гривень ;
· кухонного гарнітуру, стіл, 4 стільці, орієнтованою вартістю 20 000 гривень ;
· холодильника ARISTON, орієнтованою вартістю 8 000 гривень ;
· духової шафи ARISTON, орієнтованою вартістю 6 000 гривень ;
· мікрохвильової печі GARENJE, орієнтованою вартістю 2 000 гривень ;
· мякого кутового дивану, орієнтованою вартістю 10 000 гривень ;
· телевізору PHILIPS, орієнтованою вартістю 24 000 гривень ;
· шафи, орієнтованою вартістю 7 000 ;
· бойлеру ELECTROLUX, орієнтованою вартістю 8 000 гривень ;
· пральної машини, орієнтованою вартістю 5 000 гривень ;
· спального гарнітуру ліжко, шафа, комод, стіл з дзеркалом, орієнтованою вартістю 36 000 гривень ;
· меблів дитячої кімнати, орієнтованою вартістю 8 000 гривень ;
· та 3 кондиціонерів, орієнтованою вартістю 25 000 гривень, одночасно визнавши за ОСОБА_3 право власності на 1/3 частку вказаного майна.
Позивачка також просила стягнути з ОСОБА_3 на її користь грошову компенсацію в розмірі 2/3 частини вартості відчужених автомобілів марки KIA CEED випуску 2008 року, державний номер АЕ 4700СО в розмірі 89 333 гривень 34 копійок, відповідно до довідки-рахунку серії ВІА № 466691 ; марки SUZUKI рік випуску 2011, державний знак НОМЕР_3, в розмірі 96 915 гривень 38 копійок, відповідно до довідки-рахунку та судові витрати по справі по сплаті судового збору у розмірі 3 654 гривень.
Частково заперечуючи проти позову ОСОБА_2 і погоджуючись з вказаною ОСОБА_2 його вартістю, ОСОБА_3 звернувся до суду з зустрічною позовною заявою, в якій просив провести поділ майна, яке є спільною сумісною власністю, шляхом визнання за ним, ОСОБА_3 права власності на квартиру АДРЕСА_1, загальною площею 63,5 кв.м., житловою 43,1 кв.м., яка складається з 1-коридору, 2-ванної, 3-туалета, 4-кухні, 5-кладової, 6,7,8-життлових кімнат, I-лоджії, II- балкону в цілому ; визнання права власності за ним та ОСОБА_2 по 1/2 частці на нежитлове приміщення № 78, поз. 1-6 ; 13 ; 14 на 1 поверсі житлового будинку (літ.А-10) № 5 по вул. Моніторній в м. Дніпропетровську, загальною площею 62,8 кв.м.; визнання права власності за ним на 73/100, а за ОСОБА_2 на 27/100 часток нежитлового приміщення № 78, поз. 1-6; 13; 14 на 1 поверсі житлового будинку (літ.А-10) № 5, по вул. Моніторній в м. Дніпропетровську, загальною площею 62,8 кв.м. ; передати у власність ОСОБА_2 кухонний гарнітур : стіл та чотири стільці вартістю 20 000 грн., холодильник ARISTON, вартістю 8 000 гривень, духову шафу ARISTON, вартістю 6 000 гривень, мікрохвильову піч, вартістю 2 000 гривень, мякий кутовий диван, вартістю 10 000 гривень, телевізор PHILIPS, вартістю 24 000 гривень, шафу вартістю 7 000 гривень, водонагрівач ELECTROLUX, вартістю 8 000 гривень, пральну машину вартістю 5 000 гривень, спальний гарнітур : ліжко, шафа, комод, стіл з дзеркалом, вартістю 36 000 гривень, меблі дитячої кімнати вартістю 8 000 гривень та 3 кондиціонера вартістю 25 гривень, стягнувши з ОСОБА_9 судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 3 654 гривні.
В уточнюючому позові, предявленому ОСОБА_3, як до ОСОБА_2, так і до ОСОБА_4, ОСОБА_3, посилаючись на те, що грошові кошти на придбання спірної квартири йому були надані його матірю ОСОБА_4 просив, визнати дійсним договір дарування грошових коштів на суму 50 000 доларів США, укладений між ОСОБА_4 та ним, ОСОБА_3 01.02.2011 року ; визнати за ним право власності на квартиру АДРЕСА_1 ; визнати право власності за ним на нежитлове приміщення № 78, поз. 1-6, 13, 14 на 1 поверсі житлового будинку (літ. А-10) № 5 по вул. Моніторній в м. Дніпропетровську, а на нежитлове приміщення № 78, поз. 7-12; 15 на 1 поверсі житлового будинку (літ. А-10) № 5 по вул. Моніторній в м. Дніпропетровську, загальною площею 67,3 кв.м. по 1/2 частці кожному, стягнувши з ОСОБА_2 судові витрати по справі по сплаті судового збору у розмірі 3 654 гривень та передавши їй у власність кухонний гарнітур : стіл та чотири стільці вартістю 20 000 грн., холодильник ARISTON, вартістю 8 000 гривень, духову шафу ARISTON, вартістю 6 000 гривень, мікрохвильову піч, вартістю 2 000 гривень, мякий кутовий диван, вартістю 10 000 гривень, телевізор PHILIPS, вартістю 24 000 гривень, шафу вартістю 7 000 гривень, водонагрівач ELECTROLUX, вартістю 8 000 гривень, пральну машину вартістю 5 000 гривень, спальний гарнітур : ліжко, шафа, комод, стіл з дзеркалом, вартістю 36 000 гривень, меблі дитячої кімнати вартістю 8 000 гривень та 3 кондиціонера вартістю 25 гривень.
За ОСОБА_3 визнано право особистої приватної власності на квартиру АДРЕСА_1, житловою площею 43,1 кв.м., загальною площею 63,5 кв.м..
Рухоме майно, яке належить ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на праві спільної сумісної власності поділено наступним чином :
За ОСОБА_2 визнано право особистої власності на рухоме майно загальною вартістю 79 000 гривень, а саме : мікрохвильова піч GARENJE, вартістю 2 000 гривень ; ARISTON, вартістю 8 000 гривень ; мякий кутовий диван вартістю 10 000 гривень ; телевізор PHILIPS, вартістю 24 000 гривень ; шафа вартістю 7 000 гривень ; меблі дитячої кімнати вартістю 8 000 гривень ; кухонний гарнітур, що складається із столу та 4 стільців вартістю 20 000 гривень .
За ОСОБА_3 визнано право власності на рухоме майно загальною вартістю 80 000 гривень, а саме : духова шафа ARISTON, вартістю 6 000 гривень ; бойлер ELECTROLUX, вартістю 8 000 гривень ; спальний гарнітур ліжко, шафа, комод, стіл з дзеркалом вартістю 36 000 гривень ; пральну машина вартістю 5 000 гривень, а також стягнуто грошову компенсацію у розмірі 500 гривень за різницю вартості вказаного рухомого майна, згідно проведеного розрахунку.
Крім того, за ОСОБА_2 та ОСОБА_3 визнано право власності по 1/2 частині нежитлового приміщення № 78, поз. 1-6, 13, 14, I на першому поверсі житлового будинку (літ. А-10), що знаходиться за адресою : м. Дніпропетровськ, вул. Моніторна, буд. № 5, загальною площею 62,8, кв.м., у тому числі приміщення 1 13.8 кв.м., приміщення 2-17.5 кв.м., коридор 3 3.3. кв.м., приміщення 4-10.2 кв.м., приміщення 5-5.2. кв.м., с/вузол 6-2.7 кв.м., коридор 13-4.9 кв.м., тамбур 14-3.4 кв.м., лоджія I 1.9 кв.м..
Непогашена сума тіла кредиту за кредитним договором № 39/4/07-Склн від 20 листопада 2007 року, укладеного між ВАТ «Кредитпромбанк», правонаступником якого є ПАТ «Дельта Банк», та ОСОБА_3, у розмірі 132 817 гривень 41 копійки, поділена між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 порівну, з кожного по 66 408 гривень 70 копійок, зі сплатою відповідних відсотків за користування кредитом та зобовязанням ОСОБА_2 також здійснювати погашення залишку суми тіла кредиту у розмірі 66 408 гривень 70 копійок з відповідними відсотками.
В апеляційній скарзі Публічне акціонерне товариство «Дельта Банк», посилаючись на незаконність та необґрунтованість рішення суду першої інстанції в частині визнання за ОСОБА_3 права власності на 1/2 частину нежитлового приміщення № 78 поз. 1-6, 134; 14 1 поверсі, що знаходиться за адресою м. Дніпропетровськ, вул. Моніторна, будинок № 5 та складається з 2 приміщень (кімнат), коридору, с/вузлу, коридору, тамбуру, лоджії, загальної площею 62,8 кв.м. та належить іпотекодавцю ОСОБА_3 на праві власності на підставі свідоцтва про придбання нерухомого майна з прилюдних торгів ; в частині визнання за ОСОБА_2 права власності на 1/2 частину нежитлового приміщення № 78 поз. 1-6, 13; 14 на 1 поверсі, що знаходиться за адресою : м. Дніпропетровськ, вул. Моніторна, будинок № 5 та складається з 2 приміщень (кімнат), коридору, с/вузлу, коридору, тамбуру, лоджії, загальною площею 62, 8 кв.м. та належить іпотекодавцю ОСОБА_3 на праві власності на підставі свідоцтва про придбання нерухомого майна з прилюдних торгів та в частині непогашеної суми тіла кредиту за кредитним договором № 39/4/07-Склн від 20 листопада 2007 року, укладеного між ВАТ «Кредит промбанк», правонаступником якого є ПАТ «Дельта Банк», та ОСОБА_3, у розмірі 132 817 гривень 41 копійки, яка поділена між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 порівну, просило його скасувати і ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про поділ майна подружжя та за зустрічним позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2, третя особа Публічне акціонерне товариство «Дельта Банк» про поділ майна подружжя в вищевказаних частинах відмовити у повному обсязі.
В апеляційній скарзі ОСОБА_2, посилаючись на те, що зазначене рішення суду ухвалене без врахування необхідності забезпечення її дітей житлом та їх матеріального утримання, а також того, що квартира АДРЕСА_1, житловою площею 43,1 кв.м. і загальною 63,5 кв.м. придбавалась в період шлюбу за рахунок спільних коштів подружжя, а саме накопичених коштів в період з 2003 року по 2011 рік, просила його скасувати і ухвалити нове рішення про суті уточнених нею позовних вимог. В задоволенні зустрічних позовних вимог ОСОБА_3, ОСОБА_2 просила відмовити в повному обсязі.
Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційних скарг і заявлених вимог, колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Дніпропетровської області вважає, що апеляційні скарги Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк», ОСОБА_2 та ОСОБА_3 підлягають задоволенню частково, а рішення суду першої інстанції частковому скасуванню з ухваленням у скасованій частині нового рішення, виходячи з наступного.
Визнаючи за ОСОБА_3 право особистої приватної власності на квартиру АДРЕСА_1, загальної площею 63,5 кв.м. та житловою 43,1 кв.м., суд першої інстанції виходив з того, що зазначене житлове приміщення не є обєктом права спільної сумісної власності подружжя, оскільки воно було придбано ОСОБА_3 за грошові кошти передані йому в дар його матірю ОСОБА_4 та тіткою ОСОБА_10 в присутності свідка ОСОБА_11.
З таким висновком суду погодитись не можливо, оскільки він зроблений поверхово та без врахування того, що відповідно до абзацу 2 частини 1 статті 218 ЦК України, пункту 12 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» № 9 від 06.11.2009 року не може доводитися свідченням свідків не лише заперечення факту вчинення правочину або оспорювання окремих його частин, а й факт його вчинення, а також виконання зобовязань, що виникли з правочину.
Крім того, відповідно до пункту 13 цієї ж постанови, з підстав недодержання вимог закону про нотаріальне посвідчення правочину нікчемними є тільки правочини, які відповідно до чинного законодавства підлягають обовязковому нотаріальному посвідченню, що судом першої інстанції не було належним чином прийнято до уваги і у звязку з чим рішення суду першої інстанції в цій частині не може залишатися в силі і підлягає скасуванню з ухваленням у скасованій частині нового рішення про визнання за ОСОБА_2 та ОСОБА_3 права власності по 1/2 частині за кожним на квартиру АДРЕСА_1, загальною площею 63,5 кв.м. та житловою площею 43,1 кв.м., як придбаної в період шлюбу за власний кошт.
Не може бути залишено в силі рішення суду першої інстанції і в частині розподілу між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 непогашеної суми тіла кредиту за кредитним договором № 39/4/07- Склн від 20 листопада 2007 року, укладеного між ВАТ «Кредитпромбанк», правонаступником якого є ПАТ «Дельта Банк», оскільки такі вимоги ніким із сторін не заявлялись.
В той же час, оскільки відповідно до положень статті 60 СК України та пункту 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 11 від 21.12.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку, і спільною сумісною власністю подружжя, зокрема можуть бути : квартира, жилі й садові будинки ; земельні ділянки та насадження на них, продуктивна і робоча худоба, засоби виробництва, транспортні засоби ; грошові кошти, акції та інші цінні папери, паєнакопичення в житлово-будівельному , дачно-будівельному, гаражно-будівельному кооперативі ; грошові суми та майно, належні подружжю за іншими зобовязальними правовідносинами, доводи Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» про існуючі кредитні зобовязання у ОСОБА_3, за якими нежитлове приміщення № 78 поз. 1-6, 13, 14, I на першому поверсі житлового будинку (літ. А-10), що знаходиться за адресою : м. Дніпропетровськ, вул. Моніторна, 5 є предметом іпотеки, не можуть бути підставою для скасування рішення суду в частині визнання за сторонами права власності за кожним на 1/2 частину зазначеного нежитлового приміщення.
Що стосується розміру часток сторін у спільному майні, то з врахуванням того, що за положеннями частини 3 статті 70 СК України суд може збільшити частку в праві на майно того з подружжя, із яким проживають діти до 18 років або повнолітні непрацездатні діти за умови, що розмір аліментів, які вони одержують, недостатній для забезпечення їхнього фізичного, духовного розвитку та лікування, і обєктивних доказів про що позивачкою ОСОБА_2 до суду надано не було, судове рішення, в зазначеній частині також скасоване бути не може.
З огляду на викладене, керуючись ст.ст. 209, 303, 304, 307, п.п. 1,3,4 ст. 309, ст.ст. 313 314, 316, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів
Апеляційні скарги Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк», ОСОБА_2, ОСОБА_3 задовольнити частково.
Рішення Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 09 лютого 2015 року в частині визнання за ОСОБА_3 права особистої приватної власності на квартиру та в частині розподілу між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 непогашеної суми тіла кредиту за кредитним договором № 39/4/07-Склн від 20 листопада 2007 року скасувати.
Визнати за ОСОБА_2 та ОСОБА_3 право власності по 1/2 частині за кожним на квартиру АДРЕСА_1, загальною площею 63,5 кв.м. та житловою площею 43,1 кв.м..
В іншій частині рішення Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 09 лютого 2015 року залишити без змін.
Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту його проголошення, але на нього може бути принесена касаційна скарга до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.
Головуючий :
Судді :