АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 квітня 2015 року м. Дніпропетровськ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого - Городничої В.С.,

суддів - Варенко О.П., Лаченкової О.В.,

при секретарі - Білаш І.Л.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 04 березня 2015 року по справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на неповнолітніх дітей та на утримання дружини,-

ВСТАНОВИЛА:

У грудні 2014 року позивач звернулася до суду з зазначеним позовом, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що вона з відповідачем перебуває у зареєстрованому шлюбі з 22.12.2001 року. Від сумісного проживання мають трьох неповнолітніх дітей - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_3, які проживають з матір'ю і знаходяться на її утриманні. Відповідач матеріальної допомоги не надає.

На підставі викладеного позивач просила суд стягувати з відповідача кошти на її утримання у розмірі 500 грн. щомісячно до досягнення дитиною трьох років та аліменти у розмірі 500 грн. щомісячно на утримання кожної дитини до їх повноліття.

Рішенням Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 04 березня 2015 року позовні вимоги задоволені частково. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 аліменти у розмірі 500 грн. щомісячно на утримання кожної дитини: ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_3, починаючи з 08 грудня 2014 року до досягнення ними повноліття. Стягувати з ОСОБА_2 на користь і на утримання ОСОБА_3 аліменти у розмірі 200 грн. щомісячно, починаючи з 08 грудня 2014 року до досягнення неповнолітньою дитиною - ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_3, трьох років, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_4. Вирішено питання щодо судових витрат. В задоволенні іншої частини позовних вимог - відмовлено.

Не погодившись з рішенням суду, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Розглянувши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість судового рішення в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга відповідача підлягає відхиленню, а рішення суду - залишенню без змін, з наступних підстав.

Судом встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 22 грудня 2001 року. Від сумісного подружнього життя мають трьох неповнолітніх дітей - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_3, які проживають з матір'ю і знаходяться на її утриманні.

Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_3 щодо стягнення аліментів на неповнолітніх дітей, суд першої інстанції керувався положеннями ст. 75, ст. 180, ч. 3 ст. 181, ч. 2 ст. 182, ч. 1 ст. 183, ч. 1 ст. 191 СК України, а також посилався на те, що відповідач, будучи батьком дітей, зобов'язаний їх матеріально утримувати.

Задовольняючи частково позовні вимоги щодо стягнення аліментів на утримання дружини, суд першої інстанції керувався положеннями ч. 2 ст. 84 СК України та враховував матеріальний стан сторін, а також те, що позивачка не працює, доглядає за дитиною і потребує допомоги з боку відповідача, а він таку допомогу може надавати.

З'ясувавши в достатньо повному обсязі права та обов'язки сторін, обставини по справі, перевіривши доводи сторін та давши їм правову оцінку, суд постановив рішення, що відповідає вимогам закону. Висновки суду достатньо обґрунтовані і підтверджені наявними в матеріалах справи письмовими доказами.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 посилається на те, що він не був повідомлений про розгляд даної справи, а тому не мав змоги надати свої заперечення щодо позову. Крім того, апелянт також зазначає, що він не має постійної роботи, має нерегулярний мінливий дохід, у нього немає можливості сплачувати аліменти в сумі, яка вказана у позові. А тому, виходячи з його доходів, він може щомісячно сплачувати по 400 грн. на кожну дитину, що відповідає вимогам ч. 2 ст. 182 СК України, та не має можливості надавати матеріальну допомогу на утримання позивача.

Однак, з такими доводами апелянта погодитися не можна, з огляду на наступне.

Відповідно до ст.ст.10, 60 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Однак, в матеріалах справи відсутні докази щодо наявності обставин, що мають істотне значення для вирішення даного спору та є підставою для зменшення розміру стягнутих аліментів, апелянт є працездатною особою та жодних доказів того, що він не має змоги надавати матеріальну допомогу дітям та дружині ним до суду не надано.

З огляду на викладене колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про часткове задоволення позовних вимог в силу вимог ст.ст. 75, ч.2 ст. 84, 180, ч.3 ст. 181, ч.2 ст. 182, ч.1 ст. 183 СК України.

Також, безпідставними є доводи апелянта щодо неповідомлення його про дату та час розгляду заяви, оскільки не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань, що визначено ч.2 ст. 308 ЦПК України.

Таким чином, доводи апелянта у скарзі не спростовують правильність висновків суду щодо його зобов'язання сплачувати аліменти у зазначеному розмірі на користь позивачки на утримання їх дітей та утримання самої позивачки.

Інші доводи апеляційних скарг є безпідставними та необґрунтованими. Крім того, зводяться до переоцінки доказів і незгоди з висновками суду по їх оцінці та особистого тлумачення апелянтом норм матеріального та процесуального права.

Порушень матеріального чи процесуального закону, які могли б призвести до скасування рішення суду судом апеляційної інстанції не встановлено.

Вирішуючи спір між сторонами, суд першої інстанції в достатньо повному об'ємі з'ясував права та обов'язки учасників спору, обставини справи, перевірив доводи сторін та давши їм належну правову оцінку, ухвалив рішення, яке відповідає вимогам закону.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308 ЦПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - відхилити.

Рішення Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 04 березня 2015 року - залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий: В.С. Городнича

Судді: О.П. Варенко

О.В. Лаченкова