Справа № 461/3666/15-ц
Провадження № 2/461/1117/15
Галицький районний суд м.Львова
У Х В А Л А

01.04.2015 року суддя Галицького районного суду м. Львова Фролова Л.Д., розглянувши клопотання ОСОБА_1 про забезпечення позову до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та стягнення аліментів, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернулася до суду з відповідним позовом. Свої вимоги мотивує тим, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 21 серпня 2010 року. Від шлюбу мають двох неповнолітніх дітей: ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2. Фактичні шлюбні відносини між подружжям припинені, вони проживають окремо. Серед причин розірвання шлюбу позивач назвала наступні. Між подружжям втрачене відчуття любові, поваги та взаєморозуміння. Позивач вважає неможливим подальше збереження сім'ї, як таке, що суперечить інтересам подружжя, та просить суд розірвати шлюб, змінивши її прізвище на дошлюбне - ОСОБА_1.

У зв'язку з тим, що відповідач не надає жодної допомоги на утримання двох неповнолітніх дітей, позивач також просить суд стягнути з ОСОБА_2 аліменти на утримання дітей у твердій грошовій сумі 2500 грн. щомісячно, починаючи з дня звернення до суду і до досягнення дітьми повноліття.

До суду надійшла заява, в якій позивач просить про забезпечення позову шляхом заборони відповідачеві виїзд за межі України. Свої вимоги ОСОБА_1 мотивує тим, що їй відомо про намір ОСОБА_2 виїхати за кордон.

Частиною 1 ст. 153 ЦПК України передбачено, що заява про забезпечення позову розглядається судом, у провадженні якого перебуває справа, в день її надходження без повідомлення відповідача та інших осіб, які беруть участь у справі.

Заява про забезпечення позову задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Відповідно до ст.151 ЦПК України суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, може вжити заходи забезпечення позову. Забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Згідно роз'яснень, які містяться у п. 4 постанови Пленуму Верховного суду України № 9 від 22 грудня 2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитись, зокрема в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову, з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулась з такою заявою, позовним вимогам.

Позивач у заяві про забезпечення позову не вказує на докази, якими підтверджується, що невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду, що дійсно існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову, а лише посилається на необхідність обмеження відповідача у реалізації його права на вільне пересування.

Крім цього, слід зазначити, що інститут тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України у цивільному процесі є процесуальним питанням, пов'язаним з виконанням судових рішень у цивільних справах, та може бути застосований виключно до фізичної особи - боржника в розумінні ст. 377-1 ЦПК України.

Враховуючи обсяг та характер позовних вимог, відповідність видів забезпечення позову, які просить застосувати позивач її позовним вимогам у задоволенні заяви про забезпечення позову ОСОБА_1 слід відмовити.

Керуючись ст. ст. 151-153 ЦПК України, -

УХВАЛИВ:

Відмовити у задоволенні клопотання ОСОБА_1 про забезпечення позову до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та стягнення аліментів.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подано протягом п'яти днів з дня оголошення ухвали. Якщо ухвалу було постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя Л.Д. Фролова