АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/5924/15 Справа № 200/5260/15-ц Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - Колодяжна Н.Є.
Категорія 48
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 серпня 2015 року Апеляційний суд Дніпропетровської області в складі:

головуючого судді: Колодяжної Н. Є.

суддів Баранніка О.П., Лисичної Н.М.

при секретарі Самокиші О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпропетровську цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення аліментів на час навчання,

В С Т А Н О В И В:

В апеляційній скарзі ОСОБА_3 просить скасувати рішення Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 29 квітня 2015 року, посилаючись на його незаконність та необґрунтованість, порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Апеляційний суд, вивчивши матеріали справи, доводи скарги, вважає рішення таким, що повинне бути залишене без змін виходячи з наступного.

Матеріалами справи та судом першої інстанції встановлено, що сторони з березня 1996 року знаходились в фактичних шлюбних відносинах, від шлюбу мають доньку ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1.

До досягнення донькою 18 років, відповідач сплачував аліменти на її утримання.

Згідно Довідки № 8 від 05 березня 2015 року, ОСОБА_4 навчається в Державному вищому навчальному закладі «Український державний хіміко-технологічний університет».

Згідно наданої позивачкою Довідки, її середньомісячний дохід складає 1500 грн.

Відповідно до наданих відповідачем доказів, останній не працює в звязку із доглядом матері інваліда І групи, отримує компенсаційні виплати від органу соціального захисту населення.

Згідно його пояснень проживає у селі зі співмешканкою, яка працює, її дитиною, розводить птицю, худобу для потреб сімї.

Згідно ст. 199 СК України визначено, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у звязку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобовязані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу.

Відповідно до п. 20 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» обовязок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обовязкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у звязку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу.

При вирішенні питання щодо можливості стягнення з ОСОБА_3 аліментів та їх розміру, районний суд дійшов вірного висновку про часткове задоволення позовних вимог позивачки, стягнувши на її користь аліменти в розмірі 500 грн., врахувавши при цьому спроможність відповідача брати участь у витратах на його дитину, оскільки він є працездатним, відсутність у нього малолітніх дітей, наявність на утриманні матері, яка є інвалідом І групи і потребує постійного нагляду, а також те, що утримання дитини віком до 23 років у навчанні є обовязком батьків.

Посилання ОСОБА_3 на те, що донька має хронічні захворювання, потребує постійного лікування - жодним із доказів не підтверджено, оскільки у висновках лікарів зазначено лише рекомендації по лікуванню, а також те, що на даний час він проживає з іншою жінкою та її сином, - не впливають на законність оскаржуваного рішення, оскільки відповідно до ст.. 199 СК України батьки зобовязані утримувати своїх дітей до 23 років.

Доводи апелянта про те, що донька отримує стипендію, працює стюартом на виставках та в квітковому магазині відповідно до ст.ст. 10, 60 ЦПК України належними доказами не підтверджені. Позивачкою таке заперечувалось. Разом з тим, вона стверджувала, що відповідачеві залишилась їх спільна квартира, яку він здає квартирантам. Відповідач такі твердження заперечував, однак відсутність у нього квартири не спростував.

Посилання в скарзі на відсутність інформації про доходи позивачки підтверджені Довідкою з її місця роботи, наданою апеляційному суду.

Посилання відповідача в скарзі, що судом при ухвалені рішення проігноровано висновок медико-соціальної (експертної) комісії з якого вбачається, що його мати є інвалідом та потребує постійного нагляду, є безпідставними, оскільки при ухваленні рішення, судом першої інстанції було надано належну оцінку вказаному Висновку.

Інші доводи апеляційної скарги не спростовують висновки суду першої інстанції.

Рішення відповідає вимогам матеріального та процесуального законів, підстав для його скасування або зміни не встановлено.

Керуючись ст.ст. 307, 308 ЦПК України, апеляційний суд,

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 29 квітня 2015 року - залишити без змін.

Ухвала чинна з моменту проголошення, може бути оскаржена у 20-денний строк у касаційному порядку.

Головуючий Н.Є. Колодяжна

Судді: О.П. Бараннік

ОСОБА_5