Справа № 524/2297/15-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07.05.2015 року, Автозаводський районний суд м. Кременчука Полтавської області в складі:

головуючого судді - Предоляк О.С.

при секретарі - Коваль Т.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кременчуці цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства Банк "Фінанси та кредит" про стягнення коштів за договором банківського вкладу,

В С Т А Н О В И В:

До суду звернулась ОСОБА_1 з вказаним позовом, в якому зазначала, що між нею та банком 27.12.2013 року укладено договір банківського строкового вкладу (депозиту) №300131/54856/370-13. Крім того, 19.01.2015 року між нею та банком укладено договір № 300131/159448/1-15. Загальна сума вкладу за договорами становить 4100 доларів США на строк до 19 березня 2015 року з виплатою відсотків на суму депозитного вкладу з розрахунку 10 % річних.

По закінченню строку, незважаючи на неодноразові звернення, банк кошти та проценти за користування коштами не повертає.

Після зменшення позовних вимог, з урахуванням сплачених банком 06.05.2015 року сум, просить стягнути з відповідача кошти в сумі 3 641,44 доларів США.

Позивач ОСОБА_1 позов підтримує, просить задовольнити, проти заочного розгляду справи не заперечує.

Представник відповідача ПАТ Банк "Фінанси та кредит" у судове засідання не прибув.

Суд, ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України.

Суд, вивчивши матеріали справи, оцінивши зібрані та надані докази у їх сукупності, встановив наступне.

Згідно ст. 1058 ЦК України за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов'язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором. Договір банківського вкладу, в якому вкладником є фізична особа, є публічним договором (стаття 633 цього Кодексу). До відносин банку та вкладника за рахунком, на який внесений вклад, застосовуються положення про договір банківського рахунка (глава 72цього Кодексу), якщо інше не встановлено цією главою або не випливає із суті договору банківського вкладу.

У відповідності до ст. 536 цього Кодексу, за користування чужими коштами, боржник зобов'язується виплачувати відсотки, якщо інше не встановлено договором.

Статтею 625 цього Кодексу передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням установленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також не звільняється від відповідальності за неможливість виконання їм грошового зобов'язання, якщо інший розмір відсотків не установлений договором.

Згідно ст. 525 цього Кодексу одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно ст. 526 цього Кодексу зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Судом встановлено, що 27.12.2013 року між ОСОБА_1 та ПАТ "Банк Фінанси та Кредит" укладено договір банківського строкового вкладу (депозиту) №300131/54856/370-13.

19.01.2015 року між ОСОБА_1 та Банком укладено договір банківського строкового вкладу (депозиту) № 300131/159448/1-15.

Загальна сума вкладу становить 4100 доларів США.

Сторонами визначені істотні умови, зокрема: предмет договору, строки дії договору, права, обов'язки та відповідальність сторін. Зокрема, строк дії вкладу встановлено до : 01.01.2015 року за договором №300131/54856/370-13 та 19.03. 2015 року за договором № 300131/159448/1-15 з визначенням процентної ставки в 10 процентів річних. .Відповідно до умов договору відповідач взяв на себе зобов'язання щодо своєчасного повернення банківського вкладу, сплати відсотків за користування у встановлені строки.

Після закінчення строку депозитні кошти не повністю виплачені відповідачем позивачеві, незважаючи на її неодноразові вимоги.

Таким чином, взяті на себе зобов'язання відповідач не виконує належним чином, що підтверджується випискою з особового рахунку.

Спір між сторонами у справі щодо розмірів неповернутих коштів за депозитним вкладом фактично відсутній.

Відповідач - публічне акціонерне товариство Банк "Фінанси та кредит" не надав суду належних і допустимих доказів на спростування встановлених судом обставин, зокрема власного розрахунку заборгованості.

Виходячи з принципу процесуального рівноправ'я сторін та враховуючи обов'язок кожної сторони довести ті обставини, на які вона посилається, необхідно в судовому засіданні дослідити кожний доказ, наданий сторонами на підтвердження своїх вимог або заперечень, який відповідає вимогам належності та допустимості доказів (пункт 27 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції" від 12 червня 2009 року №2).

На підставі встановлених обставин, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню. Необхідно стягнути з відповідача на користь позивача грошові кошти в сумі: 3641,44 доларів США, що в еквіваленті по курсу НБУ станом на 07 травня 2015 року становить 75 543, 06 грн. ( 3641,44* 21,02 = 75 543,06).

Судові витрати підлягають розподілу відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України.

Керуючись ст.ст. 525, 526, 536, 625, 626, 633, 1058 ЦК України, ст.ст. 14, 57 -59, 208, 209, 212-215, 218, 223, 224-228, 233 ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 - задовольнити .

Стягнути з Публічного акціонерного товариства Банк "Фінанси та кредит" на користь ОСОБА_1 грошові кошти в сумі 3641,44 ( три тисячі шістсот сорок один,44) доларів США, що в еквіваленті по курсу НБУ станом на 07 травня 2015 року становить 75 543, 06 грн.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства Банк "Фінанси та кредит" на користь держави судовий збір у розмірі 755 ( сімсот п'ятдесят п'ять ) грн. 43 коп.

Заочне рішення суду може бути переглянуте судом після подання заяви про перегляд рішення протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Рішення може бути оскаржено до Апеляційного Суду Полтавської області через Автозаводський районний суд м. Кременчука Полтавської області шляхом подання апеляційної скарги на рішення суду протягом десяти днів.

Рішення набирає законної сили після закінчення строків подання апеляційної скарги або розгляду справи Апеляційним судом, якщо рішення не скасовано.

Суддя