Номер провадження: 22-ц/785/4575/15
Головуючий у першій інстанції Прохоров П. А.
Доповідач Сегеда С. М.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26.05.2015 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області в складі:

головуючого Сегеди С.М.,

суддів: Гайворонського С.П.,

Кононенко Н.А.,

за участю секретаря Феленко В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_3 на рішення Київського районного суду м. Одеси від 13 березня 2015 року у цивільній справі за заявою ОСОБА_3 про встановлення факту, що має юридичне значення, заінтересована особа - Приватне підприємство "Солітон",

встановила:

В січні 2015 року заявник звернувся до суду із заявою про встановлення факту, що має юридичне значення, а саме - про встановлення факту приналежності нерухомого майна Приватного підприємства "Солітон" (далі - ПП "Солітон", за переліком згідно заяви.

Свої вимоги заявник обґрунтував тим, що він є єдиним учасником ПП "Солітон" та володіє корпоративними правами щодо вказаного ПП, у зв'язку з чим він зацікавлений у визнанні за ПП "Солітон" права власності на об'єкти нерухомого майна, що фактично були придбані підприємством у ВАТ "Кагарлицький", однак права власності на які не були своєчасно зареєстровані у встановленому законом порядку.

Також заявник за текстом заяви зазначав, що на теперішній час ВАТ "Кагарлицький", ліквідовано, а тому врегулювати вказане питання щодо переходу права власності у позасудовому порядку, не вбачається можливим.

В судове засідання особи, які беруть участь у справі, не з'явилися та звернулися до суду з заявами про розгляд справи за їх відсутності. Відповідно до поданих заяв, заявник заявлені вимоги підтримав, просив суд їх задовольнити, представник заінтересованої особи проти задоволення вимог заявника не заперечував.

Рішенням Київського районного суду м. Одеси від 13 березня 2015 року у задоволенні заяви ОСОБА_3 про встановлення факту, що має юридичне значення, було відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3 просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення - про задоволення його заяви, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Перевіривши законність і обґрунтованість оскаржуваного судового рішення, заслухавши доповідача, доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про необхідність відмови в задоволенні апеляційної скарги, виходячи з наступних підстав.

Так, із заяви ОСОБА_3 вбачається, що він звернувся до суду з заявою про встановлення юридичного факту правомірного володіння ПП "Солітон" нерухомим майном, розташованим за адресою: 4 км дороги Кам'янка-Кагарлик, с/ради Кагарлицької, Біляївського району, Одеської області.

Відмовляючи в задоволенні вказаної заяви, суд першої інстанції виходив із того, що відповідно до ч.2 ст. 256 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Враховуючи, що ОСОБА_3 звернувся до суду не в своїх інтересах, а в інтересах юридичної особи - ПП "Солітон", то суд обґрунтовано зазначив, що у нього відсутні правові підстави для вирішення питання щодо вказаного ПП, яке у відповідності до положень ст. 28 ЦПК України наділено самостійною цивільною та цивільно-процесуальною дієздатністю щодо здійснення своїх процесуальних прав та обов'язків через представників, що діють у передбачених законом підставах.

З таким висновком суду повністю погоджується колегія суддів, з огляду на наступні обставини.

Так, звертаючись до суду із вказаною заявою, як на підстави свого звернення позивач посилався на те, що він є засновником ПП "Солітон" та відповідно власником корпоративних прав щодо такого підприємства, а отже, відповідно до ч.1 ст. 167 Господарського кодексу України, має право на отримання певної частки прибутку даного підприємства та активів у разі його ліквідації.

Із матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_3 вчиняв юридично-значущі дії від імені ПП "Солітон", а саме: виступав його представником при укладенні попереднього договору купівлі-продажу від 06 березня 2013 року (а.с.8-9), а також при укладенні договору купівлі-продажу майна від 15.04.2013 року у ВАТ "Кагарлицький", згідно переліку (а.с.10-13), а також при складані Акту приймання-передачі майна до договору купівлі-продажу від 15.05.2013 року (а.с.16-17).

Таким чином, стороною у вказаних договорах в якості покупця виступає не заявник ОСОБА_3, а ПП "Солітон", яке і мало звернутись до суду за захистом своїх прав.

Разом з тим, як слідує із пояснень ОСОБА_3, даним ним в суді апеляційної інстанції, ПП "Солітон" звертався до Господарського суду Одеської області з позовом про визнання дійсним договору купівлі-продажу нерухомого майна від 15.04.2013 року, згідно переліку, укладеного між ПП "Солітон" і ВАТ "Кагарлицький".

Однак, судовими рішеннями, укладеними за результатами розгляду даного спору, у задоволенні позовних вимог було відмовлено. В подальшому ухвалою Господарського суду Одеської області від 20.11.2013 року ВАТ "Кагарлицький" було ліквідовано (а.с.32-39), що в свою чергу перешкоджає ПП "Солітон" захистити свої права.

Саме ці обставини змусили ОСОБА_3 звернутись до суду з даною заявою, оскільки ПП "Солітон" не наділений правами звернення до суду в порядку окремого провадження.

Ухвалюючи оскаржуване судове рішення, суд першої інстанції обґрунтовано виходив із того, що між ПП "Солітон" та заявником ОСОБА_3, як утримувачем корпоративних прав щодо такого підприємства, юридичного зв'язку на теперішній час не вбачається, так як будь-які витяги про державну реєстрацію таких прав відсутні, також відсутні відомості установчих документів підприємства, та не надані будь-які інші докази, що б підтверджували наявність у заявника ОСОБА_3 корпоративних прав щодо ПП "Солітон".

При цьому суд також правомірно вказав, що зі змісту заяви вбачається, що у випадку її задоволення - у першу чергу мав би місце захист майнових прав ПП "Солітон", однак відповідно до положень ст. 28 ЦПК України юридичні особи мають самостійну цивільну та цивільно-процесуальну дієздатність та здійснюють свої процесуальні права та обов'язки через представників, що діють у передбачених законом підставах.

Таким чином, враховуючи, що вказана юридична особа має право самостійно відстоювати свої інтереси у органах державної влади і судах, то вимоги заявника є безпідставними, оскільки він звернувся до суду як фізична особа, в інтересах юридичної особи, в прядку окремого провадження.

Крім викладеного, колегія суддів вважає за необхідне вказати, що звертаючись до суду із заявою про встановлення юридичного факту правомірного володіння майном, згідно з переліком, заява ОСОБА_3 фактично містить вимоги щодо визнання за ПП "Солітон" права власності на нерухоме майно, яке належало ВАТ "Кагарлицький", згідно з переліком, що не передбачено діючим цивільним законодавством України.

Колегія судів зазначає, що перехід права власності на нерухоме майно від однієї юридичної особи до іншої здійснюється у встановленому законом порядку, у тому числі в судовому, однак ні в якому разі не в порядку окремого провадження, за заявою про визнання юридичного факту володіння цим майном.

Відповідно до положень ст.ст. 10, 11, 58, 60 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін та в межах і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, при цьому сторони мають право обґрунтовувати належність конкретно доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень та зобов'язані довести перед судом ті обставини, на які вони посилаються як на підставу своїх вимог та заперечень.

Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір.

Колегія суддів зазначає, що заявник апеляційної скарги не надав суду достатніх, належних і допустимих доказів існування обставин, на які він посилається як на підставу своїх вимог та доводів апеляційної скарги.

У відповідності до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

З огляду на викладене, колегія судів дійшла висновку про законність і обґрунтованість оскаржуваного рішення суду, доводи апеляційної скарги його не спростовують, рішення ухвалено у відповідності до вимог матеріального і процесуального права, у зв'язку з чим апеляційну скаргу слід відхилити, оскаржуване рішення суду залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 303, 304, п.1 ч.1 ст. 307, ст.ст. 308, 313 - 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів

ухвалила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Київського районного суду м. Одеси від 13 березня 2015 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, однак може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Судді апеляційного суду Одеської області: С.М. Сегеда

С.П. Гайворонський

Н.А. Кононенко