Справа № 201/328/12 Провадження № 22-ц/772/896/2015Головуючий в суді першої інстанції Переверзєв С. В.
Категорія 47 Доповідач Оніщук В. В.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 березня 2015 року м. Вінниця

Колегія суддів судової палати з цивільних справ Апеляційного суду Вінницької області у складі:

головуючого: Оніщука В.В.

суддів: Чуприни В.О., Медвецького С.К.,

при секретарях: Богацькій О.М., Кирилюк Л.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на рішення Барського районного суду Вінницької області від 26.01.2015 року у справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5, ОСОБА_2, ОСОБА_3, за участю третьої особи без самостійних вимог на стороні відповідачів - Івановецької сільської ради Барського району про усунення перешкод в користуванні, -

в с т а н о в и л а :

В січні 2012 року позивач звернувся в суд з вказаним позовом, посилаючись на те, що на підставі свідоцтва про право власності від 05.05.1988 року він є власником житлового будинку, розташованого по АДРЕСА_1. Вказаний будинок знаходиться на земельній ділянці площею 0,2500 га з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, яка передана йому у приватну власність згідно державного акту на право власності на земельну ділянку серії НОМЕР_1 від 29.12.2010 року, а також йому надано у власність земельну ділянку площею 0,1146 га з цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства, що підтверджується державним актом серії НОМЕР_2 від 29.12.2010 року. Позивачем зазначено, що після отримання ним державних актів на право власності на земельні ділянки, виявилось, що відповідачі порушили межові знаки і самовільно використовують частину належних йому земельних ділянок, тому він звернувся до ПМП «Квантрон» з заявою про винесення в натурі на місцевості меж належної йому земельної ділянки. 24.10.2011 року представником ПМП «Квантрон» у присутності сільського голови, за участю сторін по справі, проводились роботи з відновлення та закріплення на місцевості меж належних позивачу земельних ділянок і під час проведення цих робіт відповідачі стали заперечувати проти встановлення меж, хоча знаки по межі були встановлені, але їх витягнула ОСОБА_3 і між сторонами виник спір, про що було складено акт від 24.10.2011 року і ОСОБА_4 було рекомендовано згідно ст. 158 ЗК України звернутись з позовом до суду. Позивач вказує, що відповідачі безпідставно використовують частину належних йому земельних ділянок площею 207,9 кв.м, що підтверджується висновком спеціаліста, а тому з урахуванням уточнених позовних вимог, просив: зобов'язати ОСОБА_5, ОСОБА_2, ОСОБА_3 не перешкоджати представнику ПМП «Кватрон» винести в натурі на місцевості межі земельних ділянок ОСОБА_4, належних йому на праві особистої власності відповідно до висновку судової земельно-технічної експертизи №5/13 від 22.10.2013 року; зобов'язати ОСОБА_5, ОСОБА_2, ОСОБА_3 не чинити ОСОБА_4 перешкод у користуванні його земельними ділянками з урахуванням висновку судової земельно-технічної експертизи №5/13 від 22.10.2013 року, надати ОСОБА_4 вільний доступ до самовільно зайнятих земельних ділянок; зобов'язати повернути ОСОБА_4 належні йому земельні ділянки відповідно до висновку № 5/13 судової земельно-технічної експертизи, а саме:

S8=0, 0011 га - самозахват ОСОБА_3 за рахунок земель ОСОБА_4 - точки на плані тт. 8,9,11,13,14,12,10,6,7,8;

S9=0, 0048 га - самозахват ОСОБА_3 за рахунок земель ОСОБА_4 - точки на плані тт. 13,17,20,21,19,18,16,15,14,13;

S11=0, 0050 га - самозахват ОСОБА_2 за рахунок земель ОСОБА_4 - точки на плані тт. 20,22,23,24,21,20;

S14=0,0070га - самозахват ОСОБА_5 за рахунок земель ОСОБА_4 - точки на плані тт. 65,66,25,24,23,65, які вони самовільно захопили з земельних ділянок ОСОБА_4, які розташовані по АДРЕСА_1 та стягнути судові витрати.

Рішенням Барського районного суду Вінницької області від 26.01.2015 року позов задоволено.

Зобов'язано ОСОБА_5, ОСОБА_2, ОСОБА_3 не перешкоджати представнику ПМП «Кватрон» винести в натурі на місцевості межі земельних ділянок ОСОБА_4, які належать йому на праві особистої власності на підставі Державних актів НОМЕР_1 та НОМЕР_2, виданих 29.12.2010 року Івановецькою сільською радою Барського району Вінницької області і розташовані по АДРЕСА_1 відповідно висновку судової земельно-технічної експертизи №5/13 від 22.10.2013 року, яка є невід'ємною частиною даного рішення суду.

Зобов'язано ОСОБА_5, ОСОБА_2, ОСОБА_3 не чинити ОСОБА_4 перешкод у користуванні його земельними ділянками з врахуванням висновку судової земельно-технічної експертизи №5/13 від 22.10.2013 року, надати ОСОБА_4 вільний доступ до самозахвачених земельних ділянок.

Зобов'язано повернути ОСОБА_4 його земельні ділянки відповідно до висновку № 5/13 судової земельно-технічної експертизи, а саме:

S8=0, 0011 га - самозахват ОСОБА_3 за рахунок земель ОСОБА_4 - точки на плані тт. 8,9,11,13,14,12,10,6,7,8;

S9=0, 0048 га - самозахват ОСОБА_3 за рахунок земель ОСОБА_4 - точки на плані тт. 13,17,20,21,19,18,16,15,14,13;

S11=0, 0050 га - самозахват ОСОБА_2 за рахунок земель ОСОБА_4 - точки на плані тт. 20,22,23,24,21,20;

S14=0, 0070 га - самозахват ОСОБА_5 за рахунок земель ОСОБА_4 - точки на плані тт. 65,66,25,24,23,65. Невідповідності відображені в додатку 2,3 до висновку експертизи трактуються самовільним захопленням відповідачами земельних ділянок ОСОБА_4, які розташовані по АДРЕСА_1.

Вирішено питання про судові витрати.

Не погодившись із вказаним рішенням суду, ОСОБА_2 та ОСОБА_3 подали апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким в задоволенні позову відмовити, при цьому робиться посилання на неповноту з`ясування судом обставин, що мають значення для справи та неправильне застосування норм матеріального і процесуального права.

В судовому засіданні ОСОБА_2 та ОСОБА_3 апеляційну скаргу підтримали з посиланням на викладені в ній обставини, а також апеляційну скаргу підтримала представник ОСОБА_5.

Представники ОСОБА_4 та Івановецької сільської ради в судовому засіданні заперечували проти задоволення апеляційної скарги, вказавши на її безпідставність та законність і обґрунтованість рішення суду.

Судова колегія, заслухавши суддю-доповідача, пояснення сторін, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим; законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом; обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були дослідженні в судовому засіданні.

Задовольняючи позов, районний суд виходив з того, що відповідачами самовільно було здійснено захоплення належних ОСОБА_4 земельних ділянок, чим порушено його право власності.

Однак погодитись з таким висновком районного суду не можна, оскільки висновки суду не відповідають обставинам справи, суд допустив порушення норм матеріального і процесуального права.

Судова колегія вважає, що вказані порушення призвели до неправильного вирішення справи, тому суд апеляційної інстанції на підставі п. п. 3,4 ст.309 ЦПК України рішення суду першої інстанції скасовує та ухвалює нове рішення з наступних підстав.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що ОСОБА_4 на підставі свідоцтва про право власності на житловий будинок, виданого 05.05.1988 року Івановецької сільською радою, є власником житлового будинку, розташованого по АДРЕСА_1.

Рішенням Івановецької сільської ради Барського району Вінницької області від 18.09.2009 року ОСОБА_4 передано у власність земельну ділянку площею 0,2500 га - для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, а також надано у власність земельну ділянку площею 0,1146 га - для ведення особистого селянського господарства, які розташовані по АДРЕСА_1, що підтверджується державними актами на право власності на земельні ділянки серії НОМЕР_1 та серії НОМЕР_2 від 29.12.2010 року.

З матеріалів справи видно, що належні позивачу земельні ділянки, крім інших, межують і з земельними ділянками, що належать відповідачам у справі.

Звернувшись в суд з позовом, ОСОБА_4 з посиланням на висновок судової земельно-технічної експертизи №5/13 від 22.10.2013 року, зазначено про здійснений відповідачами самовільний захват частини належних йому земельних ділянок та заявлено вимогу про усунення перешкод в користуванні земельними ділянками.

Положеннями ст. 158 Земельного Кодексу України, зокрема частинами 1, 3 та 5 передбачено, що земельні спори вирішуються судами, органами місцевого самоврядування та центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин.

Органи місцевого самоврядування вирішують земельні спори у межах населених пунктів щодо меж земельних ділянок, що перебувають у власності і користуванні громадян, та додержання громадянами правил добросусідства, а також спори щодо розмежування меж районів у містах.

У разі незгоди власників землі або землекористувачів з рішенням органів місцевого самоврядування, центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин, спір вирішується судом.

Судом встановлено, що позивач з відповідною заявою про вирішення земельного спору до органу місцевого самоврядування не звертався і останнім не було створено відповідну узгоджувальну комісію по розгляду спорів з приводу суміжного землекористування та встановлення межових знаків між вказаними земельними ділянками.

Крім того, позивачем не надано належних доказів, які б беззаперечно свідчили про здійснення відповідачами самовільного захвату частини належних йому земельних ділянок, а також даний факт не зафіксовано органом місцевого самоврядування, при цьому наявні в матеріалах справи докази свідчать лише про невідповідність меж земельних ділянок виданим державним актам і про наявність вказаної невідповідності зазначено і у висновку судової земельно-технічної експертизи №5/13 від 22.10.2013 року, складеному ТОВ «Подільська судова експертиза», яким позивач обґрунтовує заявлені вимоги, однак даний висновок не містить обґрунтування виникнення вказаної невідповідності.

Згідно ч.6 ст. 147 ЦПК України висновок експерта для суду не є обов'язковим і оцінюється судом за правилами, встановленими статтею 212 цього Кодексу.

Також, матеріалами справи підтверджено, що існуючі на даний час межі між спірними земельними ділянками, відповідають фактичному землекористуванню, який склався протягом тривалого часу, будь-які рішення про вилучення частини даних земельних ділянок не приймалось і позивачем та представником органу місцевого самоврядування не зазначено коли саме і яким чином відповідачі здійснили самовільний захват частини належних позивачу земельних ділянок, тобто заявлені вимоги є недоведеними, тоді як згідно вимог ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, при цьому доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.

Щодо тверджень представника позивача про те, що відповідачем ОСОБА_5 рішення суду першої інстанції не оскаржене, то в даному випадку судова колегія звертає увагу на те, що згідно ч.3 ст. 303 ЦПК України апеляційний суд не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права, які є обов'язковою підставою для скасування рішення, до того ж висновок суду першої інстанції про необхідність задоволення позову є ідентичним щодо всіх відповідачів і подана апеляційна скарга підтримана представником відповідача ОСОБА_5.

Таким чином, судова колегія вважає, що позивачем не дотримано порядок, встановлений для вирішення земельних спорів і заявлені ним вимоги є недоведеними, а тому рішеннясуду першої інстанції, яке не ґрунтується на вимогах закону, підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову в задоволенні позову, при цьому згідно вимог ст. 88 ЦПК України, на користь ОСОБА_2 та ОСОБА_3 з ОСОБА_4 мають бути стягнуті понесені ними і документально підтверджені судові витрати в розмірі по 121,80 грн. кожному.

Керуючись ст. ст. 303, 304, 307, 309, 313, 314, 316, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 та ОСОБА_3 - задовольнити.

Рішення Барського районного суду Вінницької області від 26.01.2015 року - скасувати.

В задоволенні позову ОСОБА_4 до ОСОБА_5, ОСОБА_2, ОСОБА_3, за участю третьої особи без самостійних вимог на стороні відповідачів - Івановецької сільської ради Барського району про усунення перешкод в користуванні - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_2 та ОСОБА_3 судовий збір в розмірі по 121,80 грн. кожному.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту його проголошення, однак може бути оскаржене шляхом подачі касаційної скарги протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий: /підпис/ В.В. Оніщук

Судді: /підпис/ В.О. Чуприна

/підпис/ С.К. Медвецький

З оригіналом вірно: