справа № 243/3508/15-ц
провадження № 2/243/1977/2015
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
Слов'янський міськрайонний суд Донецької області в складі:
головуючої - судді Ільяшевич О.В.,
при секретарі Дубановській А.Г.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Слов'янську справу за позовом ОСОБА_1 до Фонду державного майна України про стягнення заборгованості по заробітній платі, середнього заробітку за весь час затримки розрахунку при звільнення та компенсації за завдану моральну шкоду,
Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не з'явилася, про час, дату та місце розгляду справи була повідомлена належним чином, до суду надала заяву в якій просить розглянути справу без її участі, на задоволені позовних вимог наполягає, не заперечує проти винесення заочного рішення.
Представник відповідача в судове засідання не з'явився, причини неявки суду не повідомив, хоча був належним чином повідомлений про час та місце судового розгляду, заяву про розгляд справи за його відсутності суду не подавав.
З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що оскільки від відповідача не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи, як то передбачає ст. 169 ЦПК України, з причин, які б могли бути визнані судом поважними, у суду відсутні підстави для відкладення розгляду справи, а тому, суд зі згоди позивача вирішує справу на підставі наявних у справі доказів у відповідності до ст. 224-228 ЦПК України.
Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази, суд відмовляє у задоволенні позову, виходячи з наступних підстав.
За період праці позивача у ВАТ «Содовий завод» підприємство не виплачувало заробітну плату, за наслідками чого, колектив робітників ВАТ «Содовий завод» зверталися до Регіонального відділення фонду державного майна України в Донецькій області, до Апарату Верховної Ради України, до Прокуратури Донецької області зазначені звернення були адресовані Управлінню державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Донецькій області.(а.с.7-9)
Згідно листа начальника управління ДВС ГУ юстиції у Донецькій області від 18 жовтня 2013 року №К-326-3992 було повідомлено, що у них на виконанні знаходиться зведене виконавче провадження про стягнення заборгованості з ВАТ «Содовий завод», до якого входили виконавчі документи щодо стягнення заборгованості,яка виникла з трудових правовідносин на користь громадян. Постановою господарського суду Донецької області №5/174Б від 04 вересня 2003 року Ват «Содовий завод» було визнано банкрутом та призначено арбітражного керуючого, після чого всі виконавчі документи 21 жовтня 2003 року були передані арбітражному керуючому для вирішення питання про подальший порядок виконання рішень у встановленому законодавством порядку(а.с.10)
Згідно Статуту ВАТ "Сододий завод", підприємство засноване відповідно до рішення Фонду державного майна України від 20 грудня 1995 року № 50-АТ шляхом перетворення ДП ""Хімпром" у ВАТ "Содзавод" згідно із Указом Президента України від 26 листопада 1994 року № 699/94 "Про заходи щодо забезпечення прав громадян на використання приватизаційний майнових сертифікатів". ВАТ "Содзавод" є юридичною особою, здійснює свою діяльність відповідно до чинного законодавства та статуту, має самостійний баланс, розрахунковий, валютний та інші рахунки в банках, має право укладати угоди(контракти), набувати майнових та особистих прав, нести обов'язки, виступати в суді, арбітражному або третейському суді.
Нормами ст. 619 ЦК України, регулюються правовідносини зобов'язального характеру, за якими договором або законом може бути передбачена поряд із відповідальністю боржника додаткова(субсидіарна) відповідальність.
Частиною 1 ст. 176 ЦК України передбачається розмежування відповідальності за зобов'язаннями держави, АРК, територіальних громад та створених ними юридичних осіб, згідно якого Держава, АРК, територіальні громади не відповідають за зобов'язаннями створених ними юридичних осіб, крім випадків, встановлених законом.
Виходячи з аналізу норм чинного законодавства, ст. 176 ЦК України закріплює загальну норму про розмежування відповідальності публічно-правових утворень за своїми зобов'язаннями та створених ними юридичних осіб. ЦК передбачає загальне правило, згідно з яким держава, інші публічно-правові утворення (АРК, територіальні громади) не відповідають за зобов'язаннями створених ними юридичних осіб. Ця норма направлена на конкретизацію положень ч.3 ст. 96 ЦК України згідно з якою юридична особа самостійно відповідає за зобов'язаннями юридичної особи, учасник(засновник) юридичної особи не відповідає за зобов'язаннями юридичної особи, а юридична особа не відповідає за зобов'язаннями його учасника(засновника). Вказівка на субсидіарну відповідальність держави, АРК, територіальних громад, як засновників створених ними юридичних осіб публічного права, яку містить норма ст. 176 ЦК, - передбачає можливість встановлення такої відповідальності спеціальними законами.
Як достовірно встановлено у судовому засіданні, засновником ВАТ "Содзавод" є держава в особі Фонду Державного майна України(п.5.1 Статуту).
З врахуванням викладеного, можливо прийти висновку, що правовідносини, які склалися між ВАТ "Содовий завод" та Фондом державного майна, - є правовідносини засновника та створеного ним підприємства, за якими засновник не відповідає по боргах підприємства, а підприємство не відповідає по боргах засновника. Такі відносини відповідають нормам чинного цивільного законодавства, зокрема положенням ст. 176 ЦК України, підтверджується статутом ВАТ "Содовий завод", згідно якого підприємство є юридичною особою, створеною державою, яка за своєю юридичною природою не є казенним підприємством, а тому положення ст. 77 ГК України на правовідносини ВАТ "Содовий завод" та Фонду держмайна України не розповсюджуються.
З огляду на викладене, слід дійти висновку, що Фонд Держмайна України в силу ст. 176 ЦК України не несе субсидіарну відповідальність по боргах ВАТ "Содовий завод", до того ж не являється правонаступником ВАТ "Содовий завод".
У зв'язку з викладеним, підстав для задоволення позову в частині стягнення з відповідача заборгованості по заробітній платі, середнього заробітку за весь час затримки розрахунку при звільненні на користь позивача, у суду немає.
Щодо вимог позивача про стягнення моральної шкоди, суд виходить з наступного.
Згідно ст. 237-1 КЗпП України відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя.
У п. 13 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» роз'яснено, що судам необхідно враховувати, що відповідно до ст. 237-1 КЗпП України, за наявності порушення прав працівника у сфері трудових відносин (незаконного звільнення або переведення, невиплати належних йому грошових сум, виконання робіт у небезпечних для життя і здоров'я умовах тощо), яке призвело до його моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків чи вимагає від нього додаткових зусиль для організації свого життя, обов'язок по відшкодуванню моральної (немайнової) шкоди покладається на власника або уповноважений ним орган незалежно від форми власності, виду діяльності чи галузевої належності.
Оскільки трудові правовідносини у позивача виникли саме з ВАТ "Содовий завод", також враховуючи, що Фонд Держмайна України в силу ст. 176 ЦК України не несе субсидіарну відповідальність по боргах ВАТ "Содовий завод", до того ж не являється правонаступником ВАТ "Содовий завод", у зв'язку з викладеним, підстав для задоволення позову в частині стягнення з відповідача моральної шкоди на користь позивача, у суду немає.
Суд також зазначає, що у своїй позовній заяві позивач вказує на те, що оскільки боржником не сплачена відповідна йому сума заробітної плати, а також сума моральної шкоди, то відповідач у порядку субсидіарної відповідальності повинен нести відповідальність, передбачену ст. 625 ЦК України, однак вимог про стягнення трьох процентів річних та інфляційних позивач не заявляє, що згідно із ст.11 ЦПК України позбавляє суд можливості надати оцінку цим доводам позивача у межах заявлених ним вимог.
Отже, з урахуванням наведеного суд вважає, що позовні вимоги ОСОБА_1 не підлягають задоволенню.
На підставі наведеного, керуючись ст. ст.3, 10, 11, 60, 209, 212-215, 224-228 ЦПК України, ст. 21,116,117,237-1 КЗпП України, ст. 619, 625 ЦК України, ГК України, суд,-
У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Фонду державного майна України про стягнення заборгованості по заробітній платі, середнього заробітку за весь час затримки розрахунку при звільнення та компенсації за завдану моральну шкоду, - відмовити.
До суду відповідачем може бути подана заява про перегляд заочного рішення протягом десяти днів з дня отримання його копії.
На рішення суду позивачем може бути подано апеляційну скаргу до Апеляційного суду Запорізької області (Розпорядження ВССУ № 2710/38-14 від 02 вересня 2014 року "Про визначення територіальної підсудності справ") через Слов'янський міськрайонний суд Донецької області протягом десяти днів з дня його проголошення, а відповідачем, в такий же строк з дня залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні в судовому засіданні під час проголошення рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Рішення складено у нарадчій кімнаті у єдиному екземплярі.

Повний текст рішення виготовлений 08 травня 2015 року.

Суддя Слов'янського

міськрайонного суду: О.В. Ільяшевич