У х в а л а

іменем україни

09 квітня 2015 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і

кримінальних справ у складі:

Касьяна О.П., Карпенко С.О., Остапчука Д.О.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Інвестиційна компанія «ІФГ Капітал» до ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, Товариства з обмеженою відповідальністю «Оситнянське» про стягнення заборгованості за кредитними договорами та договорами поруки, за касаційними скаргами Товариства з обмеженою відповідальністю «Інвестиційна компанія «ІФГ Капітал» та Товариства з обмеженою відповідальністю «Оситнянське» на рішення Новомиргородського районного суду Кіровоградської області від 29 жовтня 2014 року та рішення апеляційного суду Кіровоградської області від 24 грудня 2014 року,

в с т а н о в и л а:

У березні 2014 року ТОВ «Інвестиційна компанія «ІФГ Капітал» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ТОВ «Оситнянське» про стягнення заборгованості за кредитними договорами та договорами поруки.

29 жовтня 2014 року рішенням Новомирівського районного суду Кіровоградської області та додатковим рішенням цього суду від 12 листопада 2014 року позов задоволено частково.

Стягнуто з ТОВ «Оситнянське» на користь ТОВ «Інвестиційна компанія «ІФГ Капітал» 120 862 грн 26 коп. заборгованості за кредитним договором від 16 липня 2008 року, яка складається з простроченої заборгованості за кредитом - 66 810 грн 30 коп, прострочених відсотків - 54 051 грн 96 коп. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

24 грудня 2014 року рішенням апеляційного суду Кіровоградської області рішення суду першої інстанції в частині стягнення з ТОВ «Оситнянське» боргу за кредитним договором та у частині розподілу судових витрат скасовано та ухвалено в цій частині нове рішення, яким стягнуто з товариства на користь позивача 117 009 грн 15 коп. заборгованості за кредитним договором, яка складається з 66 810 грн 30 коп. - прострочена заборгованість за кредитом, та 50 199 грн 05 коп. - прострочені відсотки. Вирішено питання про судові витрати.

У решті рішення суду першої інстанції залишено без змін.

У касаційних скаргах позивач просить скасувати рішення апеляційного суду та змінити рішення суду першої інстанції, задовольнивши позов у повному обсязі, а відповідач - скасувати рішення судів першої та апеляційної інстанції і ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позову.

Свої вимоги мотивують порушенням судами норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційних скарг, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційні скарги підлягають відхиленню з огляду на наступне.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Ухвалюючи рішення про відмову у задоволенні позовних вимог про стягнення заборгованості з поручителів та частково задовольняючи позов про стягнення боргу з позичальника, суди першої та апеляційної інстанції, надавши належну оцінку обставинам справи, повно та всебічно з'ясувавши та встановивши їх, правильно виходили з того, що договори поруки, укладені з відповідачами припинили свою дію, оскільки кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явив відповідної вимоги до поручителів, як передбачено ч.4 ст. 559 ЦК України, тому підстави для стягнення боргу з поручителів відсутні.

Крім того, позивач пропустив трирічний строк на звернення до суду з вимогами про стягнення боргу з позичальника по платежам, які повинні були здійснюватись до 25 грудня 2010 року відповідно до умов договору кредиту, що є підставою для відмови у задоволенні цих позовних вимог у зв'язку із поданням відповідачем відповідної заяви, та стягнення заборгованості в межах позовної давності по кожному платежу окремо.

При цьому судами правильно застосовані норми матеріального права, які регулюють відносини, що виникли між сторонами, оскаржувані судові рішення ухвалені з дотриманням норм процесуального права.

Доводи касаційних скарг не спростовують висновків судів, обґрунтовано викладених у мотивувальних частинах оскаржуваних судових рішень.

За таких обставин касаційні скарги потрібно відхилити, рішення Новомиргородського районного суду Кіровоградської області від 29 жовтня 2014 року в частині, що залишена без змін рішенням апеляційного суду, та рішення апеляційного суду Кіровоградської області від 24 грудня 2014 року залишити без змін.

Керуючись ч. 3 ст. 332, ст. 337 ЦПК України, колегія суддів,

у х в а л и л а:

Касаційні скарги Товариства з обмеженою відповідальністю «Інвестиційна компанія «ІФГ Капітал» та Товариства з обмеженою відповідальністю «Оситнянське» відхилити.

Рішення Новомиргородського районного суду Кіровоградської області від 29 жовтня 2014 року в частині, що залишена без змін рішенням апеляційного суду, та рішення апеляційного суду Кіровоградської області від 24 грудня 2014 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Колегія суддів: О.П. Касьян

С.О. Карпенко

Д.О. Остапчук