АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Справа № 22-ц/796/3434/2015 Головуючий у 1-й інстанції - Мельник А.В.
Доповідач Рубан С.М.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 квітня 2015 року Колегія суддів судової палати з цивільних справ Апеляційного суду м. Києва в складі :

головуючого судді Рубан С.М.

суддів Кабанченко О.А., Желепа О.В.

при секретарі Осмолович В.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Печерського районного суду м. Києва від 14 січня 2015 року у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Рада 7» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,-

В С Т А Н О В И Л А :

Рішенням Печерського районного суду м. Києва від 14 січня 2015 року позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Рада 7» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості - задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ТОВ «Рада 7» заборгованість в розмірі 25 239 грн. 51 коп., інфляційну складову боргу в розмірі 2040 грн. 74 коп., 3% річних в розмірі 525 грн. 72 коп. та 278 грн. 05 коп. у відшкодування судових витрат.

Не погоджуючись з рішенням суду, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції, ухвалити нове рішення, яким відмовити в задоволенні позову ТОВ «Рада 7», посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права.

В судовому засіданні представник відповідача підтримав апеляційну скаргу.

Представник позивача проти апеляційної скарги заперечив.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення осіб, які з'явились в судове засідання, доводи апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду та матеріали справи в межах апеляційного оскарження, дійшла наступного висновку.

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача в якому просить стягнути з ОСОБА_2 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Рада 7» заборгованість за надані послуги передбачені договором «Про надання послуг з управління та утримання будинку, споруд та прибудинкових територій» № 159/07/УЖ від 31.07.2013 року в розмірі 27969, 08 грн. - основного боргу, 2094, 92 грн. - інфляційної складової боргу, 594, 60 грн. - 3% річних та судового збору в розмірі 306, 59 грн.

В обґрунтування позовних вимог зазначив, що ОСОБА_2 є власником квартири АДРЕСА_1.

Житлово-експлуатаційною організацією, яка обслуговує даний будинок є ТОВ «Рада 7».

Законом України «Про житлово-комунальні послуги» передбачено, що споживач зобов'язується оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законодавством.

На виконання вимог законодавства між позивачем та відповідачем було укладено договір «Про надання послуг з управління та утримання будинку, споруд та прибудинкових територій» № 159/07/УЖ від 31.07.2013 року.

Відповідно до п. 2.2 Договору сторони домовились про застосування авансової системи оплати послуг, окрім оплати послуг, передбачених п.1.4, 2.10 Договору. Платежі за авансовою системою вносяться за один місяць. Зобов'язання, передбачене зазначеним положенням Договору, не виконується відповідачем належним чином.

Станом на 01.06.2014 р. в результаті не сплати послуг передбачених Договором у відповідача виникла заборгованість перед ТОВ «Рада 7» за житлово-комунальні послуги в розмірі 27969 грн. 08 коп., інфляційна складова боргу 2094 грн. 94 коп., розмір трьох процентів річних з простроченої суми 594 грн. 90 коп.

Задовольняючи позов частково, суд першої інстанції вірно виходив з наступного.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 є власником квартири АДРЕСА_1.

Житлово-експлуатаційною організацією, яка обслуговує даний будинок є ТОВ «Рада 7».

Законом України «Про житлово-комунальні послуги» передбачено, що споживач зобов'язується оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законодавством.

На виконання вимог законодавства між позивачем та відповідачем було укладено договір «Про надання послуг з управління та утримання будинку, споруд та прибудинкових територій» № 159/07/УЖ від 31.07.2013 року.

Відповідно до п. 2.2 Договору сторони домовились про застосування авансової системи оплати послуг, окрім оплати послуг, передбачених п.1.4, 2.10 Договору. Платежі за авансовою системою вносяться за один місяць. Зобов'язання, передбачене зазначеним положенням Договору, не виконується відповідачем належним чином.

Пункт 7 Правил користування будинками та прибудинковими територіями, які затверджені постановою Кабінету Міністрів України за № 572 від 08.10.1992 р. (із змінами та доповненнями затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 24.01.2006 р. за № 45) зобов'язує власників, наймачів жилих приміщень оплачувати надані житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

Відповідно ст. ст. 10, 156, 160, 162 ЖК України громадяни зобов'язані дбайливо ставитись до будинку, в якому вони проживають, додержуватись правил користування жилими приміщеннями, вчасно і в повному обсязі оплачувати житлово-комунальні послуги.

Згідно ст. 24 ЖК України житлово-експлуатаційні організації забезпечують схоронність житлового фонду і належне його використання, а також: контролюють додержання громадянами правил користування жилими приміщеннями, утримання житлового фонду і прибудинкової території.

Стаття 526 ЦК України передбачає, що зобов'язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання.

Відповідно до вимог ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахування індексу за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Внаслідок не виконання зобов'язань станом на 01.06.2014 року у відповідача виникла заборгованість перед ТОВ «Рада 7» за надані ним послуги передбачені договором «Про надання послуг з управління та утримання будинку, споруд та прибудинкових територій» № 159/07/УЖ від 31.07.2013 року в розмірі 27969, 08 грн. - основного боргу, 2094, 92 грн. - інфляційної складової боргу, 594, 60 грн. - 3% річних, що підтверджується розрахунком заборгованості, що складає 30658 грн. 60 коп.

Колегія суддів погоджується з висновком суду про застосування позовної давності, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 265 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Згідно вимог ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Відповідно до ч.3, 4 ст. 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Згідно розрахунку заборгованості позивачем нараховано суму боргу за оплату житлово-комунальних послуг з жовтня 2008 року по травень 2014 року та не надано суду доказів поважності пропущення строку позовної давності з жовтня 2008 року по червень 2011 року.

Таким чином, судом першої інстанції вірно задоволено позовні вимоги позивача у межах строку позовної давності, а саме за період з червня 2011 року по травень 2014 року в розмірі 25 239 грн. 51 коп., інфляційну складову боргу в розмірі 2040 грн.74 коп., 3% річних в розмірі 525 грн. 72 коп.

Судом апеляційної інстанції, виходячи з вимог апеляційної скарги, було зобов'язано сторони провести звірку розрахунків оплати відповідачем житлово-комунальних послуг. Звіркою розрахунків встановлено, що суми платежів сплачених відповідачем зараховані позивачем, що не оспорюється відповідачем. Однак, доводи відповідачів про те, що стягненню підлягає сума заборгованості в розмірі 14 882 грн. 85 коп., оскільки сума 12 418 грн. 53 коп. поза межами строку позовної давності, колегія суддів не приймає до уваги, оскільки з квитанцій про сплату житлово-комунальних послуг вбачається проплата відповідачем за житлово-комунальні послуги з урахуванням сум попередньої заборгованості, що призвело до переривання перебігу позовної давності тому судом першої інстанції вірно розраховано строк позовної давності виходячи з оплати позивачем заборгованості за житлово-комунальні послуги.

Таким чином, доводи апеляційної скарги щодо періоду стягнення заборгованості не знайшли свого підтвердження та не спростовують правильність ухваленого у справі рішення.

Оскільки рішення суду ухвалено з дотриманням норм матеріального та процесуального права, висновки суду обґрунтовані, відповідають обставинам справи, колегія суддів не вбачає підстав для його скасування.

Керуючись ст.ст.303,304,307,308,313-315 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - відхилити.

Рішення Печерського районного суду м. Києва від 14 січня 2015 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом 20 днів.

Головуючий

Судді