Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"24" березня 2015 р. м.Житомир

Корольовський районний суд м. Житомира в складі:

головуючого судді - Адамовича О.Й.,

за участю: секретаря судового засідання Світко Т.І.,

представника позивача ОСОБА_1

розглянувши y відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Житомирі цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» про зобов'язання перерахувати кошти , -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до ПАТ «УкрСиббанк», в якому просив зобов'язати відповідача відповідно до платіжного доручення в іноземній валюті №1 від 26.09.2014р., перерахувати з поточного рахунку НОМЕР_2, що належить позивачу, відкритому в уповноваженому банку ПАТ «УкрСиббанк», на банківський поточний рахунок позивача НОМЕР_1, відкритому в уповноваженому банку ПАТ «Укрексімбанк», грошові кошти в сумі 4 373 доларів 00 центів США.

В обґрунтування позову вказав, що на його ім'я в ПАТ «УкрСиббанк» відкрито банківський рахунок НОМЕР_2, на який в період з 31.05.2007 по 01.10.2008 ним вносилися кошти в доларах США на загальну суму 4373, 00 доларів США.

25.09.2014р. платіжним дорученням №1 позивач ініціював переказ грошових коштів в сумі 4373,00 доларів США на свій поточний рахунок НОМЕР_1, відкритий в ПАТ «Укрексімбанк». Однак, відповідач не здійснив перерахування вказаних коштів, чим порушив права позивача як споживача фінансових послуг.

В судовому засіданні представник позивача позов підтримав з підстав вказаних в позовній заяві.

Представник відповідача в судове засідання не з'явився, в надісланому запереченні проти позову просив розглядати справу без його участі. Також в цьому запереченні просив повністю відмовити в задоволенні позову, оскільки банком не могло бути прийнято до виконання платіжне доручення №1 від 25.09.2014р. через відсутність грошових коштів на рахунку позивача ОСОБА_2.(а.с. 35-37).

Суд, заслухавши пояснення позивача та його представника, дослідивши матеріали справи в межах заявлених позовних вимог, встановив наступне.

З матеріалів справи вбачається, що позивачем ОСОБА_2 в ПАТ «УкрСиббанк» відкрито банківський рахунок № НОМЕР_3, на який в період з 31.05.2007р. по 01.10.2008р. ним вносилися кошти в доларах США на загальну суму 4373, 00 доларів США (а.с. 7-15).

25.09.2014р. платіжним дорученням в іноземній валюті №1 позивач ініціював переказ грошових коштів в сумі 4373,00 доларів США з поточного рахунку № НОМЕР_3, відкритому у ПАТ «УкрСиббанк», на свій поточний рахунок НОМЕР_1, відкритий в ПАТ «Укрексімбанк» (а.с. 5-6).

Вказана банківська операція з переказу коштів проведена не була у зв'язку з відсутністю коштів на поточному рахунку № НОМЕР_3.

В підтвердження відсутності коштів на рахунку банк надав суду копію виписки за особовим рахунком НОМЕР_2 з 03.05.2007р. по 17.01.2015р. з якої вбачається, що по рахунку здійснювалися операції з зарахування коштів на рахунок та операції з перерахування коштів на покупку валюти на МВРУ згідно заяв клієнта, однак копії цих заяв надано не було. При цьому, сума зарахованих коштів на рахунок відповідала перерахованій сумі з цього рахунку для купівлі валюти, в результаті чого станом на 02.10.2008р. (остання дата операції) залишок на рахунку склав нуль доларів США (а.с. 38-42).

Також, в підтвердження відсутності коштів на рахунку № НОМЕР_3 відповідачем було надано копію виписки про рух коштів по рахунку НОМЕР_2 за період з 03.05.2007р. по 20.01.2015р. (а.с. 43).

Разом з тим, на підставі ч.2 ст. 185 ЦПК України, позивач в заяві від 05.03.2015р. просив визнати фальшивим доказом копію виписки за особовим рахунком НОМЕР_2 з 03.05.2007р. по 17.01.2015р. та копію виписки про рух коштів по рахунку НОМЕР_2 за період з 03.05.2007р. по 20.01.2015р., у зв'язку з чим просив виключити їх з числа доказів матеріалів справи (а.с. 57-61).

Так, згідно ч.2 ст. 185 ЦПК України, у разі подання заяви про те, що доданий до справи або поданий до суду особою, яка бере участь у справі, для ознайомлення документ викликає сумнів з приводу його достовірності або є фальшивим, особа, яка подала цей документ, може просити суд виключити його з числа доказів і розглядати справу на підставі інших доказів.

Відповідно до п. 28 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції" від 12.06.2009 р. № 2 у разі подання заяви про те, що доданий до справи або поданий до суду особою, яка бере участь у справі, для ознайомлення документ викликає сумнів з приводу його достовірності або є фальшивим, особа, яка подала цей документ, може просити суд виключити його з числа доказів і розглядати справу на підставі інших доказів.

При відсутності з її боку таких процесуальних дій, особа, яка подала заяву, має згідно із загальними правилами доказування (ст. 60 ЦПК) подати відповідні докази, що спростовують значення відомостей оспорюваного документа і могли бути підставою неприйняття його до уваги під час оцінки доказів. У разі необхідності за клопотанням особи, яка зробила таку заяву, суд відповідно до правил частини четвертої статті 10 ЦПК сприяє їй у збиранні цих доказів (призначає експертизу, витребовує інформацію від особи, за іменем якої видано документ, оголошує перерву або відкладає розгляд справи, якщо це потрібно, тощо).

Отже, просити суд виключити наданий документ з числа доказів може особа, яка подала цей документ, в даному випадку відповідач. Оскільки, таких дій відповідач не вчинив, позивач, як заявник про фальсифікацію доказів, має згідно із загальними правилами доказування (ст. 60 ЦПК) подати відповідні докази, що спростовують значення відомостей оспорюваного документа (копії виписки за особовим рахунком № НОМЕР_3 з 03.05.2007р. по 17.01.2015р. та виписку про рух коштів по рахунку НОМЕР_2 за період з 03.05.2007р. по 20.01.2015р.) і могли бути підставою неприйняття його до уваги під час оцінки доказів.

На виконання вимог ст. 10 ЦПК України, судом було роз'яснено представнику позивача можливість призначення у справі судово-економічної експертизи, проте від проведення такої експертизи представник позивача відмовився.

Отже, суд при оцінці доказів у справі виходить з правил належності та допустимості доказів.

Згідно ст. 1066 ЦК України за договором банківського рахунка банк зобов'язується приймати і зараховувати на рахунок, відкритий клієнтові (володільцеві рахунка), грошові кошти, що йому надходять, виконувати розпорядження клієнта про перерахування і видачу відповідних сум з рахунка та проведення інших операцій за рахунком.

Банк має право використовувати грошові кошти на рахунку клієнта, гарантуючи його право безперешкодно розпоряджатися цими коштами.

Банк не має права визначати та контролювати напрями використання грошових коштів клієнта та встановлювати інші, не передбачені договором або законом, обмеження його права розпоряджатися грошовими коштами на власний розсуд.

Згідно ч.1 ст. 1067 ЦК України договір банківського рахунка укладається для відкриття клієнтові або визначеній ним особі рахунка у банку на умовах, погоджених сторонами.

Згідно ч.3 ст. 1068 ЦК України Банк зобов'язаний за розпорядженням клієнта видати або перерахувати з його рахунка грошові кошти в день надходження до банку відповідного розрахункового документа, якщо інший строк не передбачений договором банківського рахунка або законом.

Відповідно до ч.1 ст. 1088 ЦК України, при здійсненні безготівкових розрахунків допускаються розрахунки із застосуванням платіжних доручень, акредитивів, розрахункових чеків (чеків), розрахунки за інкасо, а також інші розрахунки, передбачені законом, банківськими правилами та звичаями ділового обороту.

Згідно ст. 21.1. Закону України "Про платіжні системи та переказ коштів в Україні" (далі за текстом - Закон) ініціювання переказу проводиться шляхом подання ініціатором до банку, в якому відкрито його рахунок, розрахункового документа, яким згідно ст. 22.1 Закону є, зокрема, платіжне доручення.

Відповідно до ч.1 ст. 1089 ЦК України з платіжним дорученням банк зобов'язується за дорученням платника за рахунок грошових коштів, що розміщені на його рахунку у цьому банку, переказати певну грошову суму на рахунок визначеної платником особи (одержувача) у цьому чи в іншому банку у строк, встановлений законом або банківськими правилами, якщо інший строк не передбачений договором або звичаями ділового обороту.

Частиною 3 статті 1090 ЦК України визначено, що платіжне доручення платника приймається банком до виконання за умови, що сума платіжного доручення не перевищує суми грошових коштів на рахунку платника, якщо інше не встановлено договором між платником і банком.

Аналогічна норма вказана в ст. 22.9. Закону, згідно якої банки виконують розрахункові документи відповідно до черговості їх надходження та виключно в межах залишку коштів на рахунках платників, крім випадків надання платнику обслуговуючим його банком кредиту. У разі недостатності на рахунку платника коштів для виконання у повному обсязі розрахункового документа стягувача на момент його надходження до банку платника цей банк здійснює часткове виконання цього розрахункового документа шляхом переказу суми коштів, що знаходиться на рахунку платника, на рахунок отримувача.

Як вказувалося вище, позивачем ОСОБА_2 в ПАТ «УкрСиббанк» було відкрито банківський рахунок № НОМЕР_3, на який в період з 31.05.2007р. по 01.10.2008р. ним вносилися кошти в доларах США. При цьому, договору банківського рахунку оформленого в письмовій формі, сторонами до матеріалів справи не надано.

25.09.2014р. платіжним дорученням в іноземній валюті №1 позивач ініціював переказ грошових коштів в сумі 4373,00 доларів США з поточного рахунку № НОМЕР_3, відкритому у ПАТ «УкрСиббанк», на свій поточний рахунок № НОМЕР_4, відкритий в ПАТ «Укрексімбанк», проте таке доручення не було прийняте відповідачем з підстав відсутності коштів на рахунку.

Виходячи із зібраних в матеріалах справи документальних доказів, суд вважає встановленою обставину відсутність коштів на поточну рахунку № НОМЕР_3 позивача на момент подання платіжного доручення. При цьому, суд бере до уваги надану відповідачем копію виписки за особовим рахунком № НОМЕР_3 з 03.05.2007р. по 17.01.2015р., незважаючи на наведені позивачем доводи щодо неналежного оформлення такої копії, зокрема її невідповідність вимогам ДСТУ 4163-2003 п. 5.23, оскільки при завірянні копії не було вказано прізвища та ініціали посадової особи банку, яка поставила підпис на ній. Однак, копія містить "мокру печатку" ПАТ "УкрСиббанк", підпис та відтиск штампу "згідно оригіналу".

Разом з тим, суд погоджується з доводами позивача, що відповідачем не доведено здійснення перерахунку коштів в доларах США з поточного рахунку НОМЕР_2 для покупки валюти на МВРУ (міжбанківському валютному ринку України) згідно заявок клієнта (ОСОБА_2.), про що вказується у виписках за особовим рахунком, оскільки оригіналів або завірених копій таких заявок надано не було. Надана відповідачем виписка про рух коштів по рахунку НОМЕР_2 за період з 03.05.2007р. по 20.01.2015р. судом не береться до уваги, оскільки не містить підпису уповноваженої особи, а саме контролера (а.с. 43).

Звертаючись з даним позовом позивач просить суд захистити його порушені цивільні права шляхом прийняття рішення про виконання обов'язку в натурі, а саме зобов'язати відповідача виконати вимоги договору банківського рахунку та перерахувати кошти згідно розпорядчого документу - платіжного доручення в іноземній валюті №1 від 29.09.2014р. на суму 4373 доларів США.

Проте, виходячи з наведених вище вимог чинного законодавства, такий обов'язок щодо перерахунку виникає в банка у разі наявності достатніх коштів на рахунку клієнта. Оскільки, сума платіжного доручення №1 від 29.09.2014р. перевищувала суми грошових коштів на рахунку платника, обов'язку прийняти до виконання вказаний розрахунковий документ та перерахувати на підставі нього грошові кошти, у відповідача не виникло.

Згідно ч.1 ст.509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Отже, вимога про примусове виконання обов'язку в натурі підлягає задоволенню у разі доведення в суді наявності такого зобов'язання у відповідача, згідно умов договору або вимог чинного законодавства.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає позовні вимоги недоведеними, а тому в задоволенні позові слід відмовити.

Керуючись ст.ст. 3, 10, 11, 57 - 60, 88, 208, 209, 212 - 215, 218 Цивільного процесуального кодексу України, суд -

В И Р І Ш И В :

В задоволенні позову ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» про зобов'язання перерахувати кошти - відмовити.

Рішення суду може бути оскаржене до апеляційного суду Житомирської області через Корольовський районний суд м.Житомира шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення, а особами, які брали участь у справі, але не були присутні при оголошенні рішення суду, протягом того ж строку з дня отримання копії рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя О. Й. Адамович