Єдиний унікальний номер 448/279/14-ц
Провадження № 6/448/10/15
У Х В А Л А

І м е н е м У к р а ї н и

01.04.2015 року Мостиський районний суд Львівської області в складі:

головуючого судді Стецика Я.Є.

при секретарі Рушеляк Г.С.

з участю представника ВДВС ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Мостиська подання державного виконавця відділу державної виконавчої служби Мостиського районного управління юстиції Львівської області ОСОБА_1, погоджене з начальником відділу ДВС Мостиського РУЮ ОСОБА_2, про тимчасове обмеження ОСОБА_3 у праві виїзду за межі України, -

В С Т А Н О В И В:

01.04.2015р. державний виконавець відділу державної виконавчої служби Мостиського районного управління юстиції ОСОБА_1 звернулася до суду із вказаним поданням, покликаючись на те, що на виконанні у відділі ДВС Мостиського районного управління юстиції перебуває виконавчий лист №448/279/14-ц від 14.03.2014р., виданий Мостиським районним судом Львівської області, про стягнення з ОСОБА_3 в користь ОСОБА_4 аліментів на утримання дітей: дочки ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, та дочки ОСОБА_6, 15.10.2004р.н., в розмірі по 700 грн. на кожну дитину щомісячно, починаючи з 17.02.2014р. і до досягнення дітьми повноліття.

Стверджує, що боржник ОСОБА_3 не виконує у повному обсязі зазначеного рішення суду, станом на 25.03.2015р. його заборгованість перед стягувачем становить 17 350 грн.

Вважає, що наявність в боржника ОСОБА_3 невиконаних зобовязань є підставою для обмеження його у праві виїзду за межі України.

З огляду на наведене просить тимчасово обмежити ОСОБА_3 у праві виїзду за межі України без вилучення в останнього паспортного документа, поклавши виконання обмеження на Державну прикордонну службу України.

Державний виконавець ВДВС Мостиського районного управління юстиції ОСОБА_1 в судовому засіданні подання підтримала. Просить суд тимчасово обмежити вищевказаного боржника у праві виїзду за межі України.

Сторони виконавчого провадження у відповідності до положень ч.2 ст.377-1 ЦПК України в судове засідання не викликались.

Заслухавши пояснення державного виконавця Ціжман О.С. та проаналізувавши матеріали подання, суд вважає, що таке не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Встановлено, що рішенням Мостиського районного суду Львівської області від 03.03.2014р. ухвалено стягувати з ОСОБА_3 в користь ОСОБА_4 аліменти на утримання дітей: дочки ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, та дочки ОСОБА_6, 15.10.2004р.н., в розмірі по 700 грн. на кожну дитину щомісячно, починаючи з 17.02.2014р. і до досягнення дітьми повноліття.

На підставі вказаного судового рішення видано виконавчий лист №448/27914-ц від 14.03.2014р. Державним виконавцем 02.06.2014р. відкрито виконавче провадження для примусового виконання згаданого документу боржником ОСОБА_3, останньому надіслано повідомлення про добровільне виконання рішення суду та проведено ряд заходів по розшуку майна, які не дали бажаного результату.

Відповідно до ст.33 Конституції України кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Згідно з п.5 ч.1 ст.6 Закону України «Про порядок виїзду з України і вїзду в Україну громадян України» громадянинові України може бути тимчасово відмовлено у видачі паспорта для виїзду за кордон, якщо він ухиляється від виконання зобов'язань, покладених на нього судовим рішенням, рішенням іншого органу (посадової особи) - до виконання зобовязань. Відповідно до ч.2 ст.6 вищевказаного закону громадянинові, який має паспорт, може бути тимчасово відмовлено у виїзді за кордон з цих же підстав.

Слід також зазначити, що у відповідності до вимог п.18 ч.3 ст.11 Закону України «Про виконавче провадження» право державного виконавця на звернення з поданням до суду про тимчасове обмеження боржника у праві виїзду за кордон виникає лише у разі ухилення боржника від виконання покладених на нього зобовязань.

Таким чином, тимчасове обмеження боржника у праві виїзду за межі України є винятковим заходом обмеження особистої свободи фізичної особи, який застосовується лише при наявності достатніх на це підстав. Наявність перелічених вище норм дає підстави стверджувати, що наявність лише самого зобовязання не наділяє ВДВС правом звернення до суду з таким поданням. Саме умисне ухилення боржника від виконання зобовязань є обовязковою передумовою звернення державного виконавця до суду. Органи державної виконавчої служби повинні покликатись на обставини про те, що боржник ухиляється від виконання зобовязань та підтвердити їх відповідними доказами. Дійсний факт умисного ухилення має підтверджуватися сукупністю доказів.

Так, в поданні державний виконавець покликається на те, що боржник ОСОБА_3 ухиляється від виконання зобовязань, покладених на нього судовим рішенням, однак суд розцінює такі покликання як «голослівні», бо не підтверджені відповідними і належними доказами. Зокрема, в матеріалах подання відсутні докази (їх сукупність) того, що боржником було вчинено дії щодо ухилення від виконання рішення суду та що дане ухилення зумовлене саме субєктивними причинами (що боржник має змогу виконати зобовязання в повному обсязі чи частково, але свідомо та без поважних причин не робить цього), а не обєктивними (внаслідок відсутності майна, роботи, незадовільного фінансового стану боржника і т.і.)., тобто з матеріалів подання не вбачається факт свідомого умисного ухилення боржника ОСОБА_3 від виконання зобовязань, покладених на нього судовим рішенням.

В поданні відсутні і докази, які б свідчили про реальне існування загрози невиконання чи утруднення виконання судового рішення.

Також відсутні будь-які дані щодо складу сімї, конкретного місця праці чи тимчасових робіт боржника ОСОБА_3, характеру цих робіт та інше, а тому суд позбавлений можливості зясувати ті обставини, чи не призведе заборона у виїзді за кордон до позбавлення боржника єдиних засобів для існування, тощо. Так, в матеріалах подання наявна довідка з Берегівської сільської ради Мостиського району, що боржник на даний час перебуває «на заробітках», однак не вказано чи на території України чи за її межами, з якого саме часу боржник перебуває на таких роботах, відсутня і вказівка щодо характеру робіт.

Державним виконавцем не наведено і не додано доказів в підтвердження того, що боржник ОСОБА_3 за час виконання судового рішення виїжджав за межі України, що призвело до виникнення заборгованості і саме з метою ухилення від виконання згаданого судового рішення.

Подання державного виконавця ґрунтується лише на повідомленнях реєструючих органів про відсутність у боржника майна, а будь-які письмові докази того, що боржник ухиляється від виконання судового рішення в матеріалах справи відсутні. Таке не містить і достатньої мотивації, так як у ньому не зазначено причин та доцільності відповідного обмеження, а також обставин, які обумовлюють прийняття такого рішення. А сама по собі наявність заборгованості, як вважає суд, не може вважатися такою, що підтверджує вину боржника в несплаті сум та ухиленні від виконання виконавчого документу.

Отже, державним. виконавцем не підтверджено доказами та не обґрунтовано необхідності для застосування до боржника ОСОБА_3 такого заходу як тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України та відповідно не встановлено правових підстав для обмеження його конституційного права вільно залишати територію України.

З огляду на наведені обставини, як вважає суд, подання не підлягає задоволенню.

При цьому суд враховує, що заявник не позбавлений можливості в подальшому заявити аналогічні вимоги із наведенням обґрунтувань необхідності вжиття такого заходу та поданням в підтвердження цього відповідних доказів.

На підставі викладеного та керуючись ст.33 Конституції України, ст.6 Закону України «Про порядок виїзду з України і вїзду в Україну громадян України», ст.377-1 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

У задоволенні подання державного виконавця відділу державної виконавчої служби Мостиського районного управління юстиції Львівської області ОСОБА_1, погодженого з начальником відділу ДВС Мостиського РУЮ ОСОБА_2, про тимчасове обмеження ОСОБА_3 у праві виїзду за межі України, відмовити.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до апеляційного суду Львівської області через Мостиський районний суд протягом 5 (пяти) днів з дня її проголошення та іншими заінтересованими особами протягом пяти днів з дня отримання копії ухвали.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

СуддяОСОБА_7

З оригіналом згідно:

Суддя Я.Є. Стецик

Ухвала набрала законної сили:

«___» ______________ 20___ р.

Суддя Я.Є. Стецик