Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23.03.2015 року місто Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області в складі:

головуючого: Івашковича І.І.

при секретарі: Гайданка Г.В.

з участю представника: ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за заявою ОСОБА_2, зацікавлені особи -Малодобронська сільська рада Ужгородського району, Ужгородська районна державна нотаріальна контора про встановлення фактів, що мають юридичне значення,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 звернувся до суду із даною заявою, посилаючись на те, що він прийняв спадщину та є єдиним фактичним власником житлового будинку та земельної ділянки, розташованих в АДРЕСА_1, що стверджується відповідним державним актом на право власності на землю серії НОМЕР_1, зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за №483 від 23.02.2000 року, свідоцтвом про право на спадщину від 27.09.1982 року, виданого Ужгородською районною державною нотаріальною конторою на підставі заповіту, посвідченого виконкомом Малодоброньської сільської Ради.

На даний час він оформив право власності на земельну ділянку за вищевказаною адресою, однак в ході проведення реєстрації спадкового майна згідно свідоцтва про право на спадщину від 27.09.1982 року, була виявлена описка в правовстановлюючому документі, а саме: в свідоцтві про право на спадщину від 27.09.1982 року, в графі прізвище, ім'я по батькові спадкоємців помилково зазначено «ОСОБА_2», замість «ОСОБА_2».

Вказана описка стверджується листом Малодоброньської сільської Ради від 11.12.2014 року, а також документами, що посвідчують особу - свідоцтвом про народження, паспортом тощо.

Наявність технічної помилки у правовстановлюючому документі щодо написання прізвище, ім'я по батькові спадкоємців створює перешкоди в подальшій реєстрації прийнятої спадщини, оформлення права власності, її виправлення в судовому порядку необхідне для подальшого належного оформлення реєстраційних документів.

Наявність в свідоцтві про право на спадщину від 27.09.1982 року описки в графі прізвище, ім'я по батькові спадкоємців, стверджується документами, що посвідчують особу - документами виданими державними установами на його ім'я, зокрема свідоцтвом про народження., паспортом, тощо.

Відповідно до Постанови Верховного Суду України №5 від 31.03.1995 року "Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення" в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов'язується з наступним вирішенням спору про право.

Згідно ст.256 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім'я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі не збігаються з ім'ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або паспорті.

Відповідно до листа Верховного суду України від 01.01.2012 року «Про Судову практику розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення», заяви про встановлення факту належності правовстановлюючого документа можуть подавати: особа - власник правовстановлюючого документа, якій необхідно довести належність цього документа їй; спадкоємці померлої особи - власника цього документа для оформлення спадкових прав; утриманці померлого для одержання пенсії; прокурор у порядку ст.ст.45,46 ЦПК; інші особи, які заінтересовані у встановленні факту.

Заінтересованими особами залежно від мети встановлення факту можуть бути: військкомати, органи внутрішніх справ, управління соціального захисту населення, управління Пенсійного фонду України, територіальна громада, фінансові органи, органи виконавчої влади з питань житлово-комунального господарства, навчальні заклади, ощадкаси, органи страхування тощо.

Посилаючись на вказане просить встановити факт належності йому - ОСОБА_2, правовстановлюючих документів - свідоцтва про право на спадщину за заповітом, видане державним нотаріусом Ужгородської районної державної нотаріальної контори Ердиш Б.Ф. від 27.09.1982 року, зареєстрованого в реєстрі №3846, спадкова справа 86, в якому в графі прізвище, ім'я по батькові спадкоємців помилково зазначено «ОСОБА_2», замість «ОСОБА_2».

У судовому засіданні заяву підтримано.

Представники Малодобронської сільської ради Ужгородського району та Ужгородської районної державної нотаріальної контори в судове засідання не з»явилися, подали заяви про розгляд справи у відсутності представника.

Заслухавши пояснення представника заявника, дослідивши матеріали справи, суд констатує наступне.

Із матеріалів справи слідує, що ОСОБА_2 прийняв спадщину та являють власником житлового будинку та земельної ділянки, розташованих в с.Тисаагтелек, вул.Польова, 3 Ужгородського району, що стверджується державним актом на право власності на землю серії НОМЕР_1, зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за №483 від 23.02.2000 року, свідоцтвом про право на спадщину від 27.09.1982 року, виданого Ужгородською районною державною нотаріальною конторою на підставі заповіту, посвідченого виконкомом Малодоброньської сільської Ради.

Однак, у свідоцтві про право на спадщину за заповітом, посвідченого державним нотаріусом Ужгородської районної державної нотаріальної контори Ердиш Е.Ф., зареєстрованого в реєстрі №3846, спадкова справа №86 від 27.09.1982 року у графі прізвище, ім'я по батькові спадкоємців помилково зазначено ОСОБА_2, замість ОСОБА_2.

У паспорті громадянина України серії НОМЕР_2, виданого Ужгородським РВ УМВС України в Закарпатській області 14.12.1998 року зазначено прізвище, ім»я та по-батькові заявника - ОСОБА_2.

У свідоцтві про народження серії НОМЕР_3 від 24.04.1963 року заявник записаний як - ОСОБА_2.

Згідно військового квитка серії НОМЕР_4 від 06.05.1981 року прізвище, ім»я та по-батькові заявника - ОСОБА_2.

Відповідно до Постанови Верховного Суду України №5 від 31.03.1995 року "Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення" в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов'язується з наступним вирішенням спору про право.

Згідно ст.256 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім'я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі не збігаються з ім'ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або паспорті.

Відповідно до листа Верховного суду України від 01.01.2012 року «Про Судову практику розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення», заяви про встановлення факту належності правовстановлюючого документа можуть подавати: особа - власник правовстановлюючого документа, якій необхідно довести належність цього документа їй; спадкоємці померлої особи - власника цього документа для оформлення спадкових прав; утриманці померлого для одержання пенсії; прокурор у порядку ст.ст.45,46 ЦПК; інші особи, які заінтересовані у встановленні факту.

Згідно ст.256 ЦПК України, у судовому порядку можуть бути встановленні також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Встановлення факту належності заявнику свідоцтві про право на спадщину за заповітом є необхідним для оформлення права власності.

Керуючись ст.ст.10,11,214,215,256 ЦПК України, суд,-

РІШИВ:

Заяву задовольнити.

Встановити факт належності належності ОСОБА_2, правовстановлюючих документів - свідоцтва про право на спадщину за заповітом, видане державним нотаріусом Ужгородської районної державної нотаріальної контори Ердиш Б.Ф. від 27.09.1982 року, зареєстрованого в реєстрі №3846, спадкова справа 86, в якому в графі прізвище, ім'я по батькові спадкоємців помилково зазначено «ОСОБА_2», замість «ОСОБА_2».

Апеляційна скарга на рішення суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: Івашкович І.І.