Ухвала

іменем україни

20 березня 2015 рокум. Київ

Суддя Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ Кузнєцов В.О., розглянувши касаційну скаргу публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» на рішення Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 03 липня 2014 року та ухвалу колегії суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області від 01 грудня 2014 року у справі за позовом публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

в с т а н о в и в:

У лютому 2013 року ПАТ КБ «ПриватБанк» звернулося до суду із вказаним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що відповідно до укладеного договору № DN1RRХ05660118 від 08 лютого 2007 року ОСОБА_2 отримала кредит у розмірі 6 056 грн 15 коп. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 12 % на рік на суму залишку заборгованості, з кінцевим терміном повернення 08 лютого 2008 року. У порушення умов договору, відповідач зобов'язання за вказаним кредитним договором належним чином не виконала, у зв'язку з чим станом на 21 лютого 2013 року заборгованість склала 79 624 грн 35 коп. У зв'язку з викладеним позивач просив стягнути з відповідача вказану заборгованість та судові витрати.

Рішенням Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 03 липня 2014 року, залишеним без змін ухвалою колегії суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області від 01 грудня 2014 року, у задоволені позову відмовлено у повному обсязі.

У касаційній скарзі ПАТ КБ «Приват Банк» просить ухвалені у справі судові рішення скасувати та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити в повному обсязі, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

Згідно із ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України суд касаційної інстанції не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про перевагу одних доказів над іншими.

Судами першої та апеляційної інстанцій, відповідно до ст. 212 ЦПК України, повно, всебічно досліджено і оцінено обставини у справі, надані сторонами докази, правильно визначено юридичну природу спірних правовідносин та закон, який їх регулює.

Суд першої інстанції, з висновками якого погодився й апеляційний суд, виходячи із положень ст. 267 ЦК України, дійшов обґрунтованого висновку про відмову у задоволені позову, оскільки, позивачем пропущено без поважних причин строк позовної давності для звернення до суду із зазначеним вище позовом, про застосування якого заявила сторона у спорі.

Доводи касаційної скарги зводяться до переоцінки доказів, на правильність висновків судів вони не впливають та їх не спростовують.

Відповідно до п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК України у разі, якщо касаційна скарга є необґрунтованою і викладені у ній доводи не викликають необхідності перевірки матеріалів справи, суддя-доповідач відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі.

Керуючись п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК України,

у х в а л и в:

Відмовити публічному акціонерному товариству комерційний банк «ПриватБанк» у відкритті касаційного провадження у справі за позовом публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Додані до скарги матеріали повернути заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Вищого спеціалізованого

суду України з розгляду цивільних В.О. Кузнєцов

і кримінальних справ