ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
справа № 753/3403/15-ц
провадження № 2/753/2931/15
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(ЗАОЧНЕ)

"27" квітня 2015 р. Дарницький районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді Сухомлінова С.М.

секретаря Палій Т.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства «Універсал Банк» до ОСОБА_2, ОСОБА_3, малолітніх ОСОБА_4 і ОСОБА_5 в особі законного представника ОСОБА_3, третя особа - Орган опіки і піклування виконавчого комітету Дарницької районної в місті Києві державної адміністрації про виселення без надання іншого житла, позбавлення права користування квартирою та усунення перешкод в користуванні майном,

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з позовом про виселення відповідачів з кв. НОМЕР_1, що знаходиться в АДРЕСА_1, позбавлення останніх права користування та зобов'язання не чинити перешкод позивачу у користуванні та розпоряджанні вказаною квартирою. Посилався на те, що 29.05.2008р. між позивачем та відповідачем ОСОБА_3 були укладені Генеральний договір про надання кредитних послуг та Договір іпотеки /нерухомого майна - квартири/. Зазначив, що в період дії Кредитного договору ОСОБА_3 були порушенні кредитні домовленості, у зв'язку з чим в судовому порядку було звернуто стягнення на предмет іпотеки та визнано право власності позивача на квартиру НОМЕР_1 в АДРЕСА_1, яке останнім було зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 07.10.2014р. Стверджував, що в добровільному порядку відповідачі квартиру не звільнили та перешкоджають позивачу в користуванні та розпоряджанні його власністю, чим порушують права останнього.

В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав, а відповідачі в судове засідання не з'явились та не надали суду своїх письмових пояснень, хоча про розгляд справи повідомлялись належним чином.

Представник третьої особи заперечував проти виселення малолітніх дітей з квартири.

За таких обставинах, згідно вимог ст.224 ЦПК України, суд вважає можливим ухвалити заочне рішення.

Вислухавши пояснення представників сторін та дослідивши матеріали справи суд вважає необхідним позов задовольнити частково, виходячи з наступного.

29 травня 2008 року між відкритим акціонерним товариством «Універсал Банк» (надалі - Позивач) та ОСОБА_3 (надалі - Відповідач 1) був укладений Генеральний договір про надання кредитних послуг № BL 4641 (надалі - Кредитний договір) (а.с. 7-10) та Договір Іпотеки /нерухомого майна - квартири/ (а.с. 11-12).

Згідно п. 1.1. Договору Іпотеки предметом іпотеки виступила квартира НОМЕР_1 в АДРЕСА_1.

Згідно п. 2.4.4. Договору Іпотеки Відповідач 1 зобов'язався перед Позивачем не надавати дозвіл на реєстрацію/прописку в житлових приміщеннях, що складають Предмет іпотеки, фізичних та/або юридичних осіб без згоди Іпотекодержателя.

Як вбачається з довідки (а.с.20), в період дії Іпотечного договору Відповдіач 1 порушив п. 2.4.4. Договору Іпотеки шляхом надання згоди на проведення реєстрації у спірній квартирі без згоди Іпотекодержателя (Позивача) у 2008 році відповідачів - ОСОБА_2 і ОСОБА_3, а у 2010 році - відповідача ОСОБА_3

Згідно рішення (а.с.13-17) та пояснень представника позивача, в період дії Кредитного договору Відповідач 1 не дотримувався умов договору у зв'язку з чим 25.06.2013р. судом було звернуто стягнення на квартиру НОМЕР_1 в АДРЕСА_1 шляхом визнання права власності ПАТ «Універсал Банк» на зазначену квартиру.

Як вбачається з витягу (а.с.18), 07.10.2014р. позивачем було зареєстровано право власності на вищевказану квартиру в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 40 Закону України «Про іпотеку», звернення стягнення на передані в іпотеку житловий будинок чи житлове приміщення є підставою для виселення всіх мешканців, за винятком наймачів та членів їх сімей. Виселення проводиться в порядку, встановленому законом. Після прийняття рішення про звернення стягнення на передані в іпотеку житловий будинок чи житлове приміщення всі мешканці зобов'язані на письмову вимогу іпотекодержателя або нового власника добровільно звільнити житловий будинок чи житлове приміщення протягом одного місяця з дня отримання цієї вимоги. Якщо мешканці не звільняють житловий будинок або житлове приміщення у встановлений або інший погоджений сторонами строк добровільно, їх примусове виселення здійснюється на підставі рішення суду.

Згідно з ч. 4 ст. 9, ст. 109 ЖК України, ст.ст. 39-40 Закону України «Про іпотеку» виселення мешканців із житлового будинку чи житлового приміщення, яке є предметом іпотеки, проводиться в порядку, встановленому законом. При цьому суд за заявою іпотекодержателя одночасно з рішенням про звернення стягнення на предмет іпотеки за наявності підстав, передбачених законом, ухвалює рішення про виселення мешканців цього житлового будинку чи житлового приміщення.

При цьому примусове виселення здійснюється на підставі рішення суду тільки за певних умов: якщо мешканці добровільно не звільнили житловий будинок чи житлове приміщення, на яке звернуто стягнення як на предмет іпотеки, протягом одного місяця з дня отримання письмової вимоги іпотекодержателя або нового власника або в інший погоджений сторонами строк.

25.11.2013р. та 11.11.2014р. позивачем на адресу відповідачів було направлено вимоги про добровільне виселення (а.с.21,22), які відповідачами не були виконані (а.с.23).

Згідно до ст. 319 Цивільного кодексу України власник майна володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Згідно до ст. 321 Цивільного кодексу України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Відповідно до ст. 391 Цивільного кодексу України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Враховуючи те, що відповідачі відмовляються добровільно звільнити квартиру, яка є власністю позивача та не дають доступу до неї, суд вважає необхідним виселити без надання іншого житла та позбавити відповідачів права користування квартирою НОМЕР_1 в АДРЕСА_1.

Виходячи зі змісту ст. 17 Закону України «Про охорону дитинства», яка регулює право дитини на майно, батьки або особи, які їх замінюють, не мають права без дозволу органів опіки і піклування, наданого відповідно до закону, укладати договори, які підлягають нотаріальному посвідченню та/або державній реєстрації, відмовлятися від належних дитині майнових прав, здійснювати поділ, обмін, відчуження житла, зобов'язуватися від імені дитини порукою, видавати письмові зобов'язання. Вимоги вказаної статті регулюють правовідносини щодо майна дитини й не можуть бути застосовані до правовідносин із відчуження жилого приміщення, стосовно якого в дитини є право користуватися.

При цьому, суд не вважає, що при виселенні із спірної квартири відповідачів будуть порушені права неповнолітніх, оскільки їх реєстрація в спірній квартирі відбулася пізніше за укладання між позивачем та відповідачем ОСОБА_3 Договору іпотеки.

Оскільки, виселення і позбавлення права користування квартирою є законними способами захисту порушеного права, то суд вважає позовні вимоги в частині зобов'язання не чинити перешкод у користуванні та розпоряджанні власністю зайвими і необґрунтованими, а тому не підлягаючими задоволенню.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України, суд вважає необхідним стягнути на користь позивача з відповідачів - ОСОБА_2 та ОСОБА_3 по 121,80 грн. судових витрат з кожного.

Враховуючи вищевикладене та керуючись ст.ст. 88,212-215,224 ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити частково.

Позбавити ОСОБА_2, ОСОБА_3, малолітню ОСОБА_4 і малолітнього ОСОБА_5 права користування квартирою НОМЕР_1 в будинку АДРЕСА_1.

Виселити ОСОБА_2, ОСОБА_3, малолітню ОСОБА_4 і малолітнього ОСОБА_5 з квартири НОМЕР_1, що знаходиться в будинку АДРЕСА_1 без надання іншого житла.

В решті позову - відмовити.

Стягнути на користь Публічного акціонерного товариства «Універсал Банк» з ОСОБА_2 і ОСОБА_3 по 121 (сто двадцять одна) грн. 80 коп. судових витрат.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня проголошення ухвали до Апеляційного суду м. Києва через Дарницький районний суд м. Києва.

СУДДЯ : С.М.Сухомлінов