Справа№592/2922/15-ц
Провадження №2/592/1196/15
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 квітня 2015 року м.Суми

Ковпаківський районний суд м. Суми у складі:

головуючого судді: Зорік М.В.,

при секретарі Білоконь І.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Суми цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 акціонерного товариства «Сумське НВО ім. М.В. Фрунзе», ОСОБА_3 підприємство «Завод обважених бурильних та ведучих труб» про стягнення моральної шкоди, спричиненої ушкодженням здоровя -

встановив:

Позивач свої вимоги мотивує тим, що з 21.02.1990 року по 01.06.2000 рік перебував у трудових відносинах з відповідачем ОСОБА_2 акціонерним товариством «Сумське НВО ім. М.В. Фрунзе», а з 01.06.2000 року по 14.06.2012 рік перебував у трудових відносинах з відповідачем ОСОБА_3 підприємство «Завод обважених бурильних та ведучих труб». 14.02.2012 року його було звільнено за власним бажанням з ДП «Завод обважених бурильних та ведучих труб». Згідно акту розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання № 3 від 17.02.2015 року йому були встановлені такі професійні захворювання: ХОЗЛ токсико-пилової етіології II ст., в фазі нестійкої ремісії. Емфізема легень II ст., Легенева недостатність II ст. Захворювання професійне. Хронічна двостороння сенсоневральна приглухуватість з помірним ступенем зниження слуху 3 ст. Захворювання професійне від тривалого впливу виробничого шуму. (Основний діагноз). Гіпертонічна хвороба II стадії, 2 ст., ризик помірний. Хронічний фарингіт в стадії нестійкої ремісії. Гіпертонічна ангіопатія сітківки. (Супутній діагноз). Позивач посилається на те, що у п. 16 акту розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання № 3 зазначено, професійне захворювання виникло через недосконалість технологій, неефективне використання засобів індивідуального захисту, тривала робота у шкідливих умовах праці. У п. 17 ОСОБА_4 зазначено, що позивач в обох відповідачів здійснював проведення робіт в умовах підвищеного рівня виробничого шуму, загазованості, що на його думку свідчить про те, що роботодавці не забезпечили виконання вимог щодо здорових та безпечних умов праці, як того вимагала ст. 6, 7, 13 Закону України «Про охорону праці», та підтверджує наявність вини відповідачів у настанні шкідливих наслідків для здоров'я позивача.

Відповідно до довідки виданої Спеціалізованю МСЕК м. Суми від 18.03.2015 року про результати визначення ступеня втрати професійної працездатності, ступінь втрати працездатності склала 35 % первинно. Отриманні ним професійні захворювання потягли за собою спричинення як фізичних так і моральних страждань. Тому позивач просить стягнути з ОСОБА_2 акціонерного товариства «Сумське машинобудівне науково-виробниче об'єднання ім. М.В. Фрунзе» 17 500 грн. в рахунок відшкодування моральної шкоди спричиненої ушкодженням здоров'я, та стягнути з Дочірнього підприємства «Завод обважених бурильних та ведучих труб» 17 500 грн. в рахунок відшкодування моральної шкоди спричиненої ушкодженням здоров'я на свою користь.

Представник позивача ОСОБА_4 в судовому засіданні позовні вимоги підтримала у повному обсязі та дала пояснення зазначені в позові.

Представник відповідача ПАТ «Сумське НВО ім. М.В. Фрунзе» - ОСОБА_5 в судовому засіданні заперечувала проти позову та пояснила, що доказів спричинення позивачеві товариством моральної шкоди, розміру, порядку її оцінки не надано. Тому у задоволенні позову просить відмовити у повному обсязі.

Представник відповідача ДП «Завод обважених бурильних та ведучих труб»-ОСОБА_6 в судовому засіданні заперечувала проти позову та просила відмовити у його задоволенні у повному обсязі.

Судом встановлені наступні факти, та відповідні їм правовідносини.

Судом встановлено, що позивач з 21.02.1990 року по 01.06.2000 рік перебував у трудових відносинах з відповідачем ОСОБА_2 акціонерним товариством «Сумське НВО ім. М.В. Фрунзе», а з 01.06.2000 року по 14.06.2012 рік перебував у трудових відносинах з відповідачем ОСОБА_3 підприємство «Завод обважених бурильних та ведучих труб». 14.02.2012 року його було звільнено за власним бажанням з ДП «Завод обважених бурильних та ведучих труб».(а.с.5-6)

Внаслідок неналежних умов праці на робочому місці позивач отримав професійне захворювання, що підтверджується актом розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання № 3 від 17.02.2015 р. (а.с. 7).

Відповідно до довідки спеціалізованої МСЕК м. Суми від 18.03.2015 року про результати визначення ступеня втрати професійної працездатності, ступінь втрати працездатності склала 35% первинно (а. с. 9).

Виходячи з акту розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання № № 3 від 17.02.2015 року в якому позивачу були встановлені наступні професійні захворювання: ХОЗЛ токсико-пилової етіології II ст., в фазі нестійкої ремісії, емфізема легень II ст., легенева недостатність II ст. захворювання професійне, хронічна двостороння сенсоневральна приглухуватість з помірним ступенем зниження слуху 3 ст., захворювання професійне від тривалого впливу виробничого шуму, (основний діагноз), гіпертонічна хвороба II стадії, 2 ст., ризик помірний, хронічний фарингіт в стадії нестійкої ремісії, гіпертонічна ангіопатія сітківки, (супутній діагноз), (а.с.7), суд вважає, що ПАТ «Сумське НВО ім. М.В. Фрунзе» та ДП «Завод обважених бурильних та ведучих труб» не створили належних умов праці на робочому місці позивача, внаслідок чого позивач отримав вказані професійні захворювання.

З матеріалів справи вбачається, що позивачем надано достатньо доказів, які свідчать про те, що небезпечні і шкідливі умови праці призвели до моральної втрати потерпілого, порушення його нормальних життєвих звязків, вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя.

Згідно ст. 173 КЗпП України передбачено, що шкода, заподіяна працівникам каліцтвом або іншим ушкодженням здоровя, повязаним з виконанням трудових обовязків, відшкодовується у встановленому законом порядку. Відповідно до ст.237-1 КЗпП України передбачається відшкодування власником або уповноваженим ним органом працівникові моральної шкоди. Відшкодування такої шкоди проводиться тоді, коли порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих звязків, вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Моральна шкода відшкодовується працівникові безпосередньо роботодавцем за таких умов: наявності факту порушення роботодавцем законних прав працівника; у разі виникнення у працівника моральних страждань, втрати нормальних життєвих звязків або виникнення необхідності для працівника додаткових зусиль для організації свого життя, за наявності причинного звязку.

В звязку з професійними захворюваннями ОСОБА_1 зазнає фізичних і моральних страждань, які полягають у погіршенні стану його здоровя, і як наслідок необхідність тривалого лікування. Позивач має значні обмеження в життєдіяльності, звичках, бажаннях. Позивач змушений докладати додаткових зусиль для організації свого життя.

Згідно з ч.1, п.1 ч.2 ст.23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у звязку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоровя.

Таким чином, суд приходить до висновку, що позивачу внаслідок професійного захворювання було заподіяно моральну шкоду, яка не відшкодована, тобто право позивача є порушеним і підлягає захисту.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 268 ЦК України, - на вимогу про відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоровя або смертю, позовна давність не поширюється. Саме з позовними вимогами про відшкодування моральної шкоди у звязку з ушкодженням здоровя звернувся позивач до суду, тому суд вважає, що до цих вимог позовна давність не застосовується.

При визначенні розміру відшкодування моральної шкоди суд враховує обсяг заподіяних позивачеві моральних страждань, а також фізичних страждань, характер і тривалість цих страждань; стан здоровя потерпілого та те, що йому встановлено 35% втрати професійної працездатності, вік, наслідки професійного захворювання, істотність вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках.

З урахуванням цих обставин суд визначає моральну шкоду, яка підлягає відшкодуванню позивачеві, в розмірі 5 000 грн. Враховуючи, що позивач працював: з 21.02.1990 року по 01.06.2000 рік на ПАТ «Сумське НВО ім. Фрунзе», а з 01.06.2000 року по 14.06.2012 рік на Дочірньму підприємстві «Завод обважених бурильних та ведучих труб», суд визначає, що моральна шкода завдана ПАТ «Сумське НВО ім. Фрунзе» складає 2 500 грн., та моральна шкода завдана ДП «Завод обважених бурильних та ведучих труб» складає 2 500 грн.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідачів ПАТ «СМНВО ім. М.В. Фрунзе», ДП «Завод обважених бурильних та ведучих труб» необхідно стягнути 243,60 грн. судового збору в дохід держави в дольовому порядку, тобто по 121, 80 грн. з кожного.

Керуючись ст.173, ст. 237-1 КЗпП України, ст.ст. 23, 268 ЦК України, ст.ст. 10, 11, 57-60, 88, 209, 213-215 ЦПК України суд, -

вирішив:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 акціонерного товариства «Сумське НВО ім. М.В. Фрунзе», Дочірнього підприємства «Завод обважених бурильних та ведучих труб» про стягнення моральної шкоди, спричиненої ушкодженням здоровя задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 акціонерного товариства «Сумське НВО ім. М.В. Фрунзе» на користь ОСОБА_1 в рахунок відшкодування моральної шкоди 2 500 /дві тисячі пятсот/ гривень.

Стягнути з Дочірнього підприємства «Завод обважених бурильних та ведучих труб» на користь ОСОБА_1 в рахунок відшкодування моральної шкоди 2 500 /дві тисячі пятсот/ гривень.

Стягнути з ОСОБА_2 акціонерного товариства «Сумське НВО ім. М.В. Фрунзе», Дочірнього підприємства «Завод обважених бурильних та ведучих труб» 243,60 грн. судового збору в дохід держави в дольовому порядку, тобто по 121, 80 грн. з кожного.

Рішення суду може бути оскаржено до апеляційного суду Сумської області через Ковпаківський районний суд м. Суми протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Повний текст рішення викладено 05 травня 2015 року.

Суддя М.В. Зорік