Апеляційний суд Кіровоградської області
№ провадження 22-ц/781/993/15 Головуючий у суді І-ї інстанції Панфілова А. В.
Доповідач Карпенко О. Л.
УХВАЛА

Іменем України

06.05.2015 року колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Кіровоградської області в складі:

головуючого - Карпенка О.Л.,

суддів - Гайсюка О.В., Голованя А.М.,

за участю секретаря - Кечкіні А.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кіровограді цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» про захист прав споживачів, відшкодування моральної шкоди, за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Кіровського районного суду м. Кіровограда від 11 березня 2015 року,

ВСТАНОВИЛА:

18 вересня 2014 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до ПАТ «Укрсоцбанк», (далі ПАТ «Укрсоцбанк»), про захист прав споживачів. В обґрунтування позовних вимог посилався на те, що умови укладеного 18 липня 2011 року між ним та відповідачем кредитного договору № 420МІ1, щодо односторонньої зміни банком розміру процентної ставки, є нікчемними відповідно до ч.3 ст.1056-1 ЦК України, в редакції чинній на час укладання договору, тому надмірно і безпідставно списані банком з його поточного рахунку на погашення чергових платежів за кредитом за серпень 2014 року кошти у сумі 825 грн. 85 коп. необхідно стягнути з відповідача на його користь. Вимоги відшкодування завданої йому моральної шкоди обґрунтовано нормами ч. 2 ст. 216 ЦК України та ст. 22 Закону України «Про захист прав споживачів» та посиланням на порушення його прав, як споживача на отримання необхідної, доступної і достовірної інформації., застосуванням з боку відповідача відносно нього агресивної підприємницької практики, що призвело до його переживань, порушення звичайного ритму життя та інших особистих негативних наслідків. Просив визнати неправомірними дії відповідача щодо збільшення в односторонньому порядку щомісячних платежів за договором кредиту від 18 липня 2011 року № 420МІ1, який укладений між ним та банком, стягнути з банку безпідставно списані кошти в сумі 825 грн. 85 коп. та 5000 грн. на відшкодування заподіяної моральної шкоди, заборонити відповідачу збільшувати в односторонньому порядку щомісячні платежі за договором кредиту.

Рішенням Кіровського районного суду м. Кіровограда від 11 березня 2015 року у задоволенні позову відмовлено.

Ухвалою того ж суду від 13 березня 2015 року у рішенні виправлено описку.

В апеляційній скарзі позивач просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення позову, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права. Вважає, що рішення суд є необґрунтованим. Посилається на те, що він сплачував кредит відповідно до детального розпису сукупної вартості кредиту, але відповідач безпідставно списав з його карткового рахунку на свою користь 825 грн. 85 коп. При цьому не повідомив його про дату, підстави та умови зміни розміру стягуваної суми, з яких складових складається збільшена сума, тобто в односторонньому порядку збільшив розмір платежу за користування кредитом. Вважає дії відповідача щодо збільшення розміру коштів за користування кредитом неправомірними та такими, що грубо порушують його права, як споживача. Вказує, що суд не взяв до уваги норми діючого законодавства, на які він посилався у позові та під час розгляду справи. Крім того зазначає, що відповідач відмовляється від надання йому детального розпису сукупної вартості кредиту і навіть відмовляється повідомляти суму щомісячного платежу та розмір процентної ставки.

Позивач, повідомлений належним чином про час та місце розгляду справи, особисто в судове засідання не з'явився.

Представник позивача ОСОБА_3 підтримав апеляційну скаргу, дав усні та письмові пояснення суть яких зводиться до нікчемності умов кредитного договору, якими передбачено встановлення плаваючої процентної ставки, на підставі ст. 1056-1 ЦК України. Крім того він наголосив на тому, що суд не з'ясував причину з якої банк стягнув з позивача суму за користування кредитом у серпні 2014 року, яка перевищує розмір щомісячного платежу, передбаченого договором.

Відповідач був повідомлений належним чином про час та місце розгляду справи про що свідчать рекомендовані повідомлення про вручення поштового відправлення (судових повісток - а.с. 138, 147), але його представник в судове засідання не з'явився, про причини неявки суд не повідомив

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах, визначених ст. 303 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Кіровоградської області дійшла висновку, що скарга підлягає відхиленню з наступих підстав.

Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що 18 липня 2011 року між ОСОБА_2 та ПАТ «Укрсоцбанк», було укладено договір кредиту № 420MI1 на придбання житла на вторинному ринку.

Відповідно до п.1.1 договору кредитор надає позичальнику грошові кошти на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності та цільового характеру використання в сумі 144 000 грн., зі сплатою за користування кредитом протягом перших трьох років від дати укладення цього договору фіксованої процентної ставки за кредитом в розмірі 16% річних, а починаючи з четвертого року від дати укладення цього договору, плаваючої процентної ставки за кредитом, загальний розмір якої на кожний річний період встановлюється в порядку, визначеному п. 2.8 цього договору.

Детальний розпис сукупної вартості кредиту, значення реальної процентної ставки та абсолютне подорожчання кредиту наведено в додатку № 4 до цього договору, що є його невід'ємною частиною. При зміні процентної ставки за кредитом, кредитор за вимогою позичальника надає оновлений детальний розпис сукупної вартості кредиту, значення реальної процентної ставки та абсолютне подорожчання кредиту.

Відповідно до п. 1.1.1 договору, погашення кредиту буде здійснюватися у наступному порядку: до 10 числа кожного місяця, починаючи з серпня 2011 року та з кінцевим терміном повернення заборгованості по кредиту до 17 липня 2031 року на умовах визначених цим договором.

Згідно з п. 2.8 договору починаючи з четвертого року від дати укладення цього договору, процентна ставка за кредитом є плаваючою, тобто, змінною, її загальний розмір переглядається кредитором щорічно 01 липня, починаючи з липня 2014 року.

Згідно з абзацом 1 п. 2.8.1 договору новий розмір плаваючої процентної ставки за кредитом встановлюється кредитором 1 липня кожного річного періоду, починаючи з 4-го року від дати укладення цього договору, без укладення відповідного договору про внесення змін до цього договору між сторонами.

Крім того, як встановлено рішенням Кіровського районного суду м. Кіровограда від 10 грудня 2014 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ПАТ «Укрсоцбанк» про захист прав споживачів, яке набрало законної сили 3 лютого 2015 року (а.с. 77-81, 148-150) 14 червня 2014 року ПАТ «Укрсоцбанк» направив ОСОБА_2 повідомлення про те, що відповідно до умов договору діюча процентна ставка за кредитом є плаваючою і починаючи з 1 липня 2014 року буде переглянута та встановлена у розмірі згідно договору кредиту. Факт отримання цього повідомлення позивач підтверджено у тій справі.

Ухвалюючи рішення, суд першої інстанції виходив із того, що в позові належить відмовити повністю так, як відповідачем неправомірних дій відносно позивача не вчинялося, дії відповідача відповідають умовам укладеного договору.

Колегія суддів вважає, що покладені в основу рішення висновки узгоджуються з нормами матеріального права, якими регулюються спірні правовідносини, ґрунтуються на доказах та відповідають обставинам справи.

Згідно ст. 3 ЦК України однією із засад цивільного законодавства є свобода договору.

Статтею 627 ЦК України визначено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Статтею 47 Закону України «Про банки і банківську діяльність» передбачено право комерційних банків самостійно визначати процентні ставки, як складову частини кредитної політики банку.

Відповідно до п. 4 ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів», (в редакції яка діяла на час укладення кредитного договору), у договорі про надання споживчого кредиту може зазначатися, що відсоткова ставка за кредитом може змінюватися залежно від зміни облікової ставки Національного банку України або в інших випадках. Про зміну відсоткової ставки за споживчим кредитом споживач повідомляється кредитодавцем письмово протягом семи календарних днів з дати її зміни. Без такого повідомлення будь-яка зміна відсоткової ставки є недійсною.

Відповідно до ст. 1056-1 ЦК України, (в редакції яка діяла на час укладення кредитного договору), розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів.

Встановлений договором розмір процентів не може бути збільшений банком, іншою фінансовою установою в односторонньому порядку.

Умова договору щодо права банку, іншої фінансової установи змінювати розмір процентів в односторонньому порядку є нікчемною.

У п. 28 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 30 березня 2012 року «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» зазначено, що при вирішенні питання щодо правомірності підвищення банком чи іншою фінансовою установою процентної ставки суди також повинні розрізняти умови кредитного договору, які встановлюють односторонню зміну умов договору, від умов договору, що встановлюють погоджену сторонами процедуру зміни договору шляхом прийняття позичальником пропозиції кредитора про зміну умов договору відповідно до вимог статей 641 - 642 ЦК або в порядку, визначеному частиною шостою статті 1056-1 ЦК. Наприклад, не є односторонньою зміною умов договору та не суперечить статті 1056-1 ЦК зміна розміру фіксованої процентної ставки залежно від зміни обставин кредитного ризику (неукладення договору страхування, припинення договору застави/іпотеки тощо), якщо в кредитному договорі визначено обставини, за якими застосовується інша фіксована процентна ставка, та її розмір.

При підвищенні процентної ставки з'ясуванню підлягають визначена договором процедура підвищення процентної ставки (лише повідомлення позичальника чи підписання додаткової угоди тощо); дії позичальника щодо прийняття пропозиції кредитора тощо.

Як убачається з тексту кредитного договору, сторони даного договору погодили змінний тип процентної ставки (плаваюча процентна ставка), а також порядок її визначення, що не суперечить ст. 1056-1 ЦК України, (в редакції яка діяла на час укладення кредитного договору), та ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів», (в редакції яка діяла на час укладення кредитного договору).

Про зміну відсоткової ставки відповідно до умов договору позивач повідомлений листом, що раніше було встановлено рішенням та не підлягає доказуванню згідно ч. 3 ст. 61 ЦПК України, тому суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про відмову в задоволенні позову про визнання неправомірними дій банку щодо збільшення в односторонньому порядку щомісячних платежів за договором кредиту від 18 липня 2011 року № 420MI1, а саме платежу за серпень 2014 року, з тих підстав, що банк в односторонньому порядку не збільшував розмір відсоткової ставки за кредитом. Про зміну процентної ставки з фіксованої на плаваючу та мінімальний і максимальний її розміри позичальник був повідомлений при укладенні кредитного договору і з цим погодився, засвідчивши договір особистим підписом.

В задоволенні інших позовних вимог суд відмовив, так як вони є похідними від визнання неправомірними дій банку, зазначивши, що вони є недоведеними.

Колегія суддів вважає такі висновки суду правильними, виходячи з того, що ОСОБА_2 в позовній заяві хоч і вказує на те, що норми договору щодо односторонньої зміни процентної ставки є нікчемними, в резолютивній частині позову не ставить питання про визнання нікчемним чи недійсним договору кредиту в частині, якою передбачено встановлення фіксованої процентної ставки протягом перших трьох років дії кредиту, а починаючи з четвертого року, змінної процентної ставки та з того, що за умовами договору передбачено зміну відсоткової ставки і тому її зміна банком не є односторонньою.

При укладенні договору сторони узгодили, що, починаючи з четвертого року від дати укладення договору, процентна ставка за кредитом є плаваючою, тобто змінною, її загальний розмір переглядається кредитором щорічно 01 липня, починаючи з липня 2014 року. Тобто, сторони дійшли домовленості про встановлення терміну перегляду розміру процентної ставки у визначену календарну дату, а саме «01 липня» починаючи з липня 2014 року, узгодивши у такий спосіб строк закінчення річного періоду у цю дату. Крім того п. п. 2.8.2., 2.8.3. договору передбачено, що мінімальний розмір процентної ставки за Кредитом встановлюється в розмірі не менше ніж 12% річних, а максимальний - 27% річних.

З огляду на наведене, є помилковими та відхиляються колегією суддів доводи апеляційної скарги, що всупереч ст. 1056-1 ЦК України договором передбачено право банку в односторонньому порядку змінювати розмір процентів.

Безпідставними є посилання позивача в апеляційній скарзі на те, що рішення суду є незаконним та необґрунтованим, оскільки суд не з'ясував підстави зміни банком розміру місячного платежу за кредитним договором за серпень 2014 року а твердження суду про збільшення процентної ставки за кредитним договором є припущенням так, як підставою пред'явленого позову позивач зазначав саме неправомірне, на його думку, одностороннє збільшення банком процентної ставки, що свідчить про нікчемність правочину та наявність підстав для стягнення безпідставно списаних коштів у сумі 825 грн. 85 коп.

Те, що збільшення щомісячного платежу за серпень 2014 року сталося в наслідок зміни процентної ставки з фіксованої на плаваючу відповідач не заперечував.

Отже спір між сторонами щодо причин збільшення платежу за кредитним договором за серпень 2014 року під час розгляду справи в суді першої інстанції був відсутній, а тому суд правильно встановив цю обставину (ч. 3 ст. 60 ЦПК України).

Факти, як передбачені ч. 2 ст. 216 ЦК України та п. 5 ч. 1 ст. 4 Закону України «Про захист прав споживачів» в якості підстави для відшкодування моральної шкоди позивачем не доведені, а тому суд правильно відмовив у задоволенні вимог про її відшкодування.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції та на їх правильність не впливають, у зв'язку з цим підстав для задоволення апеляційної скарги колегією суддів не вбачається.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 313, 314, 315 ЦПК України, колегія суддів

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити, а рішення Кіровського районного суду м. Кіровограда від 11 березня 2015 року - залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий:

Судді: