Справа № 454/414/15-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 квітня 2015 року Сокальський районний суд Львівської області у складі:

головуючого - судді Веремчук О. А. ,

при секретарі Баран О.Я.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Сокалі, цивільну справу

за позовом ОСОБА_1 до ДП «Львіввугілля» про стягнення моральної шкоди заподіяної набуттям професійного захворювання при виконанні трудових обов»язків , -,

в с т а н о в и в:

-іі

Позивач звернувся до суду з даним позовом до ДП «Львіввугілля» про стягнення моральної шкоди заподіяної набуттям професійного захворювання при виконанні трудових обов»язків, з наступних підстав: згідно відомостей трудової книжки виданої на моє позивача, в ній наявні наступні відомості стосовно його працевлаштування: 18 жовтня 1974 року зачислений підземним прохідником з повним робочим днем під землею - шахта № 2 «Великомостівська» «Укрзахідвугілля»; 01 грудня 1974 року переведений підземним прохідником п'ятого розряду з повним

робочим днем під землею; 06 березня 1984 року звільнений по п. 5 ст. 36 КЗОТ УССР по переводу: 12 березня 1984 року прийнятий по переводу на гірничу дільницю № 2 підземним

прохідником п'ятого розряду з повним робочим днем під землею - «ІІІахтобудівельне управління № 2» «Укрзахідвугілля»; 15 листопада 1989 року звільнений в зв'язку з переводом на роботу на шахту ім. XXV з'їзду КПСС; 27 листопада 1989 року прийнятий прохідником 5 - го розряду з повним робочим днем під землею; 04 січня 1991 року відкомандирований на роботу в Венгерську республіку: 11 травня 1992 року прийнятий підземним прохідником 5-го розряду з повним робочим днем під землею;

У

21 червня 1995 року на підставі заключення ЛКК переведений поверхневим учнем гірника; 01 вересня 1995 року переведений поверхневим гірником 3-го розряду; 01 жовтня 1995 року переведений поверхневим станочником 5 - го розряду: 18 квітня 2001 року звільнений по ст. 38 КЗПП України. Згідно довідки Міністерства Охорони Здоров'я України міжрайонної спеціалізованої профпаталогічної МСЕК № 48 від 02.12.2014 року ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 вперше був оглянутий Сокальською районною МСЕК: акт № 1597 від 29.08.1995 року. Встановлено III група профзахворювання 45 % втрати працездатності. акт № 1570 від 13.08.1996 року. Встановлено III групу профзахворювання 55% втрати працездатності. акт № 1974 від 17.09.1998 року. Встановлено НІ групу профзахворювання 55 % втрати працездатності. акт № 1863 від 26.10.2000 року. Встановлено НІ групу профзахворювання 55% втрати працездатності. акт № 1874 від 28.10.2002 року. Встановлено III групу профзахворювання 55% втрати працездатності. акт № 301 від 19.02.2003 року. Встановлено III групу профзахворювання 60% втрати працездатності. Внаслідок отримання професійного захворювання, позивачу було завдано великої моральної шкоди, що полягала у значному фізичному болі та стражданнях. Фізичні страждання виражаються у фізичному болю, які я зазнаю на даний час.

Моральні страждання, що він отримав в результаті професійного захворювання полягають у фізичному болю та стражданнях, достроковій втраті працездатності. Що призвело до погіршення матеріального становища, втраті . соціальних зв'язків, неспроможності ведення домашнього господарства та виконання домашніх обов'язків. Все це змушує позивача докладати додаткових фізичних та моральних зусиль для організації повноцінного способу житія.

На підставі наведеного ОСОБА_1 просить суд стягнути з відповідача на йог користь 30000 тисяч грн.

Представник позивача ОСОБА_2 в судовому засіданні позов підтримав та просить задоволити позовні вимоги в повному обсязі, в обґрунтування навів обставини вказані в позовні заяві.

Представник відповідача ОСОБА_3 проти позову заперечив в повному обсязі в обґрунтування надав письмове заперечення мотивуючи тим, що

Відповідно до пункту 38 Правил відшкодування власником підприємства, установи і організації або уповноваженим ним органом шкоди, заподіяної працівникові ушкодженням здоров'я, пов'язаним з виконанням ним трудових обов'язків, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 23 червня 1993 року № 472, що діяли на час спірних правовідносин, право на отримання потерпілим виплат на відшкодування шкоди настає з дня встановлення йому МСЕК стійкої втрати професійної працездатності.

29.08.1995року ОСОБА_4 Сокальською районною МСЕК вперше встановлено 45% втрати професійної працездатності та III групу інвалідності.

Тобто, право на відшкодування моральної шкоди у ОСОБА_1 у зв'язку з професійним захворюванням виникає з 29.08.1995року.

позовом про відшкодування моральної шкоди ОСОБА_1 звернувся до Сокальського районного суду лише 10.02.2015року.

За загальним правилом про дію нормативно-правового акту в часі до кожної події, факту чи відносин застосовується той нормативно-правовий акт, який був чинним на момент, коли вказана подія, факт чи відносини мали місце.

Відповідно до ст. 9 ЦК України положення цього Кодексу застосовуються до трудових відносин, якщо вони не врегульовані іншими актами законодавства.

Згідно з п. З ст. 268 ЦК України позовна давність не поширюється на вимогу про відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю. Проте за п. б Прикінцевих та перехідних положень правила ЦК України про позовну давність застосовуються до позовів, строк пред'явлення яких, встановлений законодавством, що діяло раніше, не сплив до набрання чинності цим Кодексом.

З позовної заяви вбачається, що ОСОБА_1 просить стягнути моральну шкоду, спричинену професійним захворюванням, яке вперше встановлено 29.08.1995року, тобто позовна давність у відповідності до ст. 71 ЦК України 1963 року для даних правовідносин сплила до 01 січня 2004 року.

За положеннями ст. 80 ЦК України 1963 року закінчення строку позовної давності до пред'явлення позову є підставою для відмови в позові.

Крім, цього Шахтою «Відродження» ДП «Львіввугілля» було встановлено розмір відшкодування втраченого потерпілим заробітку відповідно до ступеня втрати професійної працездатності середньомісячного заробітку, який він мав до ушкодження здоров'я на підставі діючих на той час нормативно-правових актів, зокрема постанови КМ України від 23 червня 1993 р. N 472 «Про затвердження Правил відшкодування власником підприємства, установи і організації або уповноваженим ним органом шкоди, заподіяної працівникові ушкодженням здоров'я, пов'язаним з виконанням ним трудових обов'язків».

Відповідно до п.4 Правил відшкодування власником підприємства, установи і організації або уповноваженим ним органом шкоди, заподіяної працівникові ушкодженням здоров'я, пов'язаним з виконанням ним трудових обов'язків за наявності факту моральної шкоди потерпілому відшкодовується моральна шкода.

Відповідно до п.1.1, підпункту д) наказу Міністерства охорони здоров'я України N 212 від 22.11.95 «Про затвердження Порядку встановлення медико-соціальними експертними комісіями ступеня втрати професійної працездатності у відсотках працівникам, яким заподіяно ушкодження здоров'я, пов'язане з виконанням трудових обов'язків» на медико-соціальні експертні комісії (МСЕК) покладено обов'язок по встановлення факту спричинення моральної шкоди.

Відповідно до п. 3.8 наказу МОЗ №212 від 22.11. 1995року під моральною шкодою розуміють фізичні і моральні страждання, спричинені потерпілому в результаті трудового каліцтва чи іншого ушкодження здоров'я. При встановленні факту моральної шкоди МСЕК враховує як характер каліцтва чи іншого ушкодження здоров'я, так і залишкову працездатність потерпілого.

Висновком медичних органів як підставою для відшкодування моральної шкоди може бути висновок лікаря-психіатра лікувально-профілактичного закладу, або лікарсько-консультаційної чи медико-соціальної експертної комісії про стрес, якого зазнав потерпілий у результаті трудового каліцтва чи професійного захворювання, чи їх наслідків, про депресію чи інші негативні вияви стану потерпілого.

Такі висновки слід розглядати в комплексі з іншими документами і наявними відомостями про потерпілого.

Відповідно до листа Міністерства юстиції України від 13.05.2004року №35-13/797 при вирішенні спору про відшкодування моральної шкоди підлягає також з'ясування підтвердження факту заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немаинового характеру, у якій грошовій сумі позивач оцінює заподіяну йому шкоду і з чого він при цьому виходить.

Звертаємо увагу, що висновку МСЕК про підтвердження наявності факту моральної шкоди потерпілому ОСОБА_1 до матеріалів справи не надано.

Позивач стверджує, що внаслідок отримання професійного захворювання йому було завдано великої моральної шкоди у вигляді фізичних та душевних страждань, які виражаються у тому, що він втратив працездатність; став інвалідом; в нього з'явився кашель; почали труситись руки, він змушений постійно звертатись за медичною допомогою; стан його здоров'я став незадовільним з чим погоджується і суд.

ОСОБА_1 не надано належних доказів, які б підтверджували нанесення моральної шкоди, завданої професійним захворюванням.

Відповідно до ст. 60 Цивільного процесуального кодексу кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень.

Позивач просить стягнути з ДП "Львіввугілля" на свою користь

ЗО ООО (тридцять тисяч) гривень 00 копійок відшкодування моральної шкоди, спричиненої ушкодженням здоров'я при виконанні трудових обов'язків, внаслідок професійного захворювання.

Відповідно до п.9 постанови Пленуму Верховного суду України від 31.03. 1995року N'4 «Про судову практику відшкодування моральної (немайнової) шкоди» розмір відшкодування моральної (немайнової] шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров'я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, добровільне - за власною ініціативою чи за зверненням потерпілого - спростування інформації редакцією засобу масової інформації. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

У випадках, коли межі відшкодування моральної шкоди визначаються у кратному співвідношенні з мінімальним розміром заробітної плати чи неоподатковуваним мінімумом доходів громадян, суд при вирішенні цього питання має виходити з такого розміру мінімальної заробітної плати чи неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, що діють на час розгляду справи.

Заслухавши пояснення сторін та дослідивши письмові матеріали справи суд приходить до висновку, що позов підлягає до часткового задоволення з наступних підстав:

Рішенням Конституційного Суду України від 8 жовтня 2008 року № 20-рп/2008, Конституційний Суд України зазначає, шо положеннями пункту 1, абзацу третього пункту 5, пункту 9, абзацу третього пункту 10, пункту 11 розділу І Закону N 717-У (717-16) скасовано право застрахованих громадян, шо потерпіли на виробництві від нещасного випадку або професійного захворювання, на відшкодування моральної шкоди за рахунок Фонду, яке вони мали відповідно до приписів первинної редакції Закону N 1105-ХІV (1105-14). Проте Конституційний Суд України вважає, що саме право цих громадян на відшкодування моральної шкоди не порушено, оскільки статтею 1167 Цивільного кодексу України ( 435-15 ) та статтею 237-1 Кодексу законів про працю України (322-08) їм надано право відшкодовувані моральну шкоду за рахунок власника або уповноваженого ним органу (роботодавця). Встановлений законодавцем розподіл обов'язків щодо відшкодування моральної шкоди потерпілим на виробництві від нещасного випадку та професійного захворювання не суперечить вимогам статті 22 Конституції України.

Згідно ч. 1 ст. 1168 ЦК України, моральна шкода, завдана каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я, може бути відшкодована одноразово або шляхом здійснення щомісячних платежів.

Відповідно до п.11 Правил відшкодування власником підприємства, установи і організації або уповноваженим ним органом шкоди, заподіяної працівникові ушкодженням здоров'я, пов'язаним з виконанням ним трудових обов'язків розмір відшкодування моральної шкоди не може перевищувати 200 мінімальних розмірів заробітної плати незалежно від інших будь-яких виплат. (3000,00грн.).

Відповідно до п.11 Правил відшкодування власником підприємства, установи і організації або уповноваженим ним органом шкоди, заподіяної працівникові ушкодженням здоров'я, пов'язаним з виконанням ним трудових обов'язків розмір відшкодування моральної шкоди не може перевищувати 200 мінімальних розмірів заробітної плати незалежно від інших будь-яких виплат. (3000,00грн.).

Крім цього, відповідно до листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 27.09.2012року №10-1392/0/4-12, де згідно п. З розділу «Зобов'язання, що виникають внаслідок заподіяння шкоди» встановлено обмеження розміру відшкодування моральної шкоди, у відповідності з Правилами відшкодування власником підприємства, установи і організації або уповноваженим ним органом шкоди, заподіяної працівникові ушкодженням здоров'я, пов'язаним з виконанням ним трудових обов'язків, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 23 червня 1993 року № 4 72, що діяли на час спірних правовідносин.

Суд не приймає до уваги позицію представника відповідача про недоведеність заподіяння моральної шкоди, оскільки відповідно до Рішення Конституційного суду України № 1-рп/2004 від 27.01.2004 року, ушкодження здоров'я, заподіяні потерпілому під час виконання трудових обов'язків, незалежно від ступеня втрати працездатності спричиняють йому моральні та фізичні страждання.

Суд також не приймає до уваги позицію представника відповідача про необхідність застосування тримісячного строку позовної давності, відповідно до ст. 233 КЗпП України, оскільки відповідно до ст. 268 ЦК України позовна давність не поширюється на вимоги про відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю.

З досліджених матеріалів справи вбачається, що знайшли підтвердження обставини заподіяння позивачеві моральної шкоди, яка обумовлена моральним та фізичним стражданням з приводу ушкодження здоров'я, погіршення життєвих умов, що потребує від нього додаткових зусиль для організації свого життя.

В іншій частині позову слід відмовити за необґрунтованістю.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України судові витрати покладаються на відповідача, тому з Відповідача підлягає стягненню на користь держави судовий збір у сумі 243 гривень 60 копійок.

Таким чином, враховуючи вищевикладене, повно і всебічно з'ясувавши обставини

Керуючись ст.ст. 10, 60, 212 ЦПК України та на підставі ст.ст. 1, 3, 21, 43, 46 Конституції України, ст.12 Закону України «Про охорону праці», абз.5 п.п.4 ,11,38 « Правил відшкодування власником підприємства, організації або уповноваженим ним органом шкоди, завданої ушкодженням здоров»я , пов»язаним з виконанням ним трудових обов»язків « № 472 від 23.06.1993 року , ст.ст. 23, 268, 1168 ЦК України , суд-

в и р і ш и в:

Позов задовольнити частково .

Стягнути з ДП «Львіввугілля» в користь ОСОБА_1 1200 гривень відшкодування моральної шкоди , спричиненої ушкодженням здоров»я при виконанні трудових обов»язків , внаслідок професійного захворювання.

Стягнути з ДП «Львіввугілля» 243 гривні 60 копійок судового збору.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подано до Апеляційного суду Львівської області через Сокальський районний суд протягом десяти днів з дня проголошення рішення.

Головуючий: О. А. Веремчук