Апеляційний суд Житомирської області
Справа №283/3350/14-ц Головуючий у 1-й інст. Міхненко С. Д.
Категорія 48 Доповідач Микитюк О. Ю.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 березня 2015 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Житомирської області в складі:

головуючого Микитюк О.Ю.

суддів Товянської О.В.

Кочетова Л.Г.

за участю секретаря Кравчук Л.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Житомирі справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 (за участю органу опіки та піклування - виконавчого комітету Малинської міської ради Житомирської області) про визначення місця проживання дітей і стягнення аліментів

за апеляційною скаргою ОСОБА_2

на рішення Малинського районного суду Житомирської області від 28 січня 2015 року,

встановила:

28 листопада 2014 року ОСОБА_2 звернувся до суду із позовом про визначення місця проживання дітей: сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, і сина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, із ним. Також просив стягнути з відповідача на його користь аліменти на утримання дітей. В обґрунтування позову зазначив, що рішенням суду про розірвання шлюбу від 15.08.2013 року діти залишені проживати із матір'ю, але після розірвання шлюбу діти фактично проживають із ним у м.Малині, відповідач проживає окремо і вихованням дітей не займається, отримує за рішенням суду аліменти на дітей, які витрачає на власні потреби.

Рішенням Малинського районного суду Житомирської області від 28 січня 2015 року у позові відмовлено за безпідставністю.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить скасувати рішення і ухвалити нове рішення про задоволення позову. Апелянт посилається на неповноту з'ясування судом обставин справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм матеріального та процесуального права. Вважає, що судом не враховані інтереси дітей, бажання старшого сина проживати з ним. Вказує на те, що відповідач не надала доказів на підтвердження належних матеріальних та житлових умов для виховання дітей.

Апеляційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ч.1 ст.161 СК України, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними вирішується судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов'язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров'я та інші обставини, що мають істотне значення.

З урахуванням положень ч.1 ст.3 Конвенції про права дитини та виходячи із системного аналізу глави 13 СК України, суд при розв'язанні спору щодо місця проживання малолітніх дітей повинен виходити з якнайкращого забезпечення їх інтересів, при цьому брати до уваги ставлення дітей до кожного з батьків, прихильність дітей до батька чи матері.

Встановлено, що сторони є батьками ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, і ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2. Рішенням Малинського районного суду від 15.08.2013 року шлюб між ними розірвано, місце проживання дітей визначено із матір'ю ОСОБА_3 Рішенням Малинського районного суду від 11.06.2014 року з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 стягнуті аліменти на утримання дітей в розмірі 1/3 частини його доходів.

З жовтня 2014 року за домовленістю між сторонами діти фактично проживали разом із батьком, перебували на його утриманні і вихованні. Мати з того часу проживала і працювала у м.Києв, періодично відвідувала дітей. У серпні 2014 року придбала їм речей на 508 грн., у вересні 2014 року - на 1075 грн., у жовтні 2014 року - на 362грн., у грудні 2014 року - на 450 грн.

Орган опіки та піклування - виконавчий комітет Малинської міської ради Житомирської області надав висновок №12 від 12.01.2015 року про доцільність залишення дітей на виховання батька ОСОБА_2 (а.с.89).

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_2 створив середовище, яке є сприятливим для виховання дітей. Він працює на фабриці банкнотного паперу, у нього стабільний дохід. За місцем роботи характеризується позитивно (а.с.76). Має на праві власності частину житлового будинку по АДРЕСА_1 м.Малині (а.с.29, 30), де створив умови для навчання і відпочинку дітей - у них є окрема кімната, що відображено в акті обстеження умов проживання (а.с.106). Діти відвідують Малинську ЗОШ І -ІІІ ступенів №3, син ОСОБА_4 навчається у школі мистецтв по класу скрипки. Згідно наданих закладом освіти характеристик на дітей, їх батько цікавиться поведінкою і успіхами, приділяє належну увагу вихованню, відвідує класні збори (а.с.74,75,50). Доказів, які б свідчили що ОСОБА_2 неналежно виконує свої обов'язки по відношенню до дітей, не приділяє їм достатньо уваги, налаштовує проти матері, перешкоджає матері у спілкуванні з дітьми, що його поведінка може зашкодити розвитку дітей, відповідачем не надано ні суду першої інстанції, ні апеляційному суду.

В судовому засіданні в суді першої інстанції ОСОБА_3 пояснила, що хоче забрати дітей до м.Києв, але не надала жодних письмових доказів на підтвердження того, що вона забезпечена у м.Києві житлом, придатним для проживання у ньому дітей, що вона працює і має дохід для їх належного утримання і забезпечення потреб, що вона має гарантії влаштування дітей у освітні заклади. У м.Малині ОСОБА_3 власного житла не має, за місцем проживання її батьків умови для проживання дітей не створені (а.с.105). Крім того, пояснила, що діти самі не дуже хочуть, щоб вона їх забрала.

В судовому засіданні суд першої інстанції в присутності представника служби у справах дітей заслухав думку малолітніх дітей. ОСОБА_4, який старший десяти років, висловив бажання проживати з батьком. Восьмирічний ОСОБА_5 виявив однакову прихильність як до батька, так і до матері.

Відмовляючи у позові, суд першої інстанції не врахував матеріально-побутові умови проживання обох батьків, а також інші умови, які необхідні для правильного виховання та розвитку дітей. Висновок суду про те, що бажання дітей проживати із батьком сформоване під психологічним впливом батька, і саме мати здатна забезпечити виховання дітей в умовах любові і моральної та матеріальної забезпеченості, є припущенням і не ґрунтується на доказах. Колегія суддів вважає, що якнайкраще забезпечити інтереси обох дітей може батько, розлучати дітей недоцільно.

Передача дітей на виховання батька не порушує принципу 6 Декларації про права дитини, оскільки ОСОБА_3, місце проживання дітей з якою визначив суд у 2013 році, з власної волі залишила їх у жовтні 2014 року проживати з батьком.

За таких обставин рішення належить скасувати і ухвалити нове рішення про задоволення позову.

Згідно вимог ст.ст.180-184 СК України ОСОБА_3 зобов'язана сплачувати аліменти на утримання дітей. З урахування того, що вона є інвалідом другої групи і отримує відповідну пенсію, колегія суду визначає аліменти в розмірі 1/6 частини її доходу до досягнення повноліття старшим сином, після чого в розмірі 1/8 частини до досягнення повноліття молодшим сином.

Керуючись ст.ст. 209, 218, 303, 307, 309, 314, 316, 319, 324, 325 ЦПК України, колегія суддів

вирішила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити.

Скасувати рішення Малинського районного суду Житомирської області від 28 січня 2015 року і ухвалити нове рішення.

Позов задовольнити. Визначити місце проживання малолітніх дітей: ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, із батьком ОСОБА_2.

Стягувати з ОСОБА_3, починаючи з 10 березня 2015 року, на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання дітей ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, в розмірі 1/6 частинами всіх її доходів щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до ІНФОРМАЦІЯ_3 року, після чого в розмірі 1/8 частини всіх її доходів щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до ІНФОРМАЦІЯ_4 року.

Починаючи з 10 березня 2015 року припинити стягнення аліментів з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 за рішенням Малинського районного суду Житомирської області від 11 червня 2014 року.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржено в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили

Головуюча: Судді: