Номер провадження: 22-ц/785/1517/15
Головуючий у першій інстанції
Доповідач Варикаша О. Д.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23.03.2015 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області в складі:

головуючого - судді - Варикаші О.Д.

суддів - Ступакова О.А.

- Станкевича В.А.

при секретарі - Стадніченко А.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Приморського районного суду м. Одеси від 08.12.2014 року по справі за позовом ОСОБА_3 до ПАТ "Дельта Банк" в особі Одеського відділення, ТОВ "Український промисловий банк" в особі Одеської філії, ОСОБА_4 про припинення договору поруки,-

встановила:

Позивачка звернулася з вказаним позовом до суду (а. с. 2-3), в якому просила визнати припиненою поруку за договором поруки № 41/Zпор-07-01 від 20.11.2007 року, укладеним між ТОВ "Український промисловий банк" в особі Одеської філії та ОСОБА_3 та стягнути з ПАТ "Дельта Банк" на користь ОСОБА_3 витрати по сплаті судового збору в сумі 243 грн. 60 коп.

Свої позовні вимоги позивачка, як зазначено в рішенні суду обґрунтовувала тим, що 20 листопада 2007 між нею та ТОВ "Український промисловий банк" в особі Одеської філії був укладений договір поруки № 41/Zпор-07-01, відповідно до якого вона зобов'язалась відповідати за невиконання ОСОБА_4 зобов'язань перед Банком за кредитним договором № 41/КВ-07 від 19 листопада 2007 року. ОСОБА_4 в 2010 році повністю погасив кредит, однак всупереч цьому ПАТ "Дельта Банк" в особі Одеського відділення, який купив право вимоги в ТОВ "Український промисловий банк" за вищевказаним кредитним договором, звертається до позивачки з вимогами погашення заборгованості за цим договором.

ОСОБА_3 також вказувала, що вона не була повідомлена про заміну кредитора у зобов'язанні. Крім того, оскільки зобов'язання за кредитним договором було повністю виконано, порука вважається припиненою.

В судовому засіданні в суді першої інстанції, як зазначено в рішенні суду представник позивачки ОСОБА_3 позовні вимоги підтримала у повному обсязі та просила суд їх задовольнити. Представник відповідача ПАТ "Дельта Банк" в особі Одеського відділення заперечувала проти задоволення позовних вимог ОСОБА_3 та вказала, що станом на 18 листопада 2014 року зобов'язання за кредитним договором № 41/КВ-07 від 19 листопада 2007 року не виконано, у зв'язку з чим заборгованість ОСОБА_4 перед ПАТ "Дельта Банк" складає 3 047 195, 95 грн., що підтверджується відповідним розрахунком заборгованості. Крім того, довідка ТОВ "Український промисловий банк" № 2137 від 17 березня 2010 року про відсутність заборгованості ОСОБА_4 за вищевказаним кредитним договором є неправомірною, оскільки з 28 січня 2010 року ТОВ "Український промисловий банк" знаходився в стані припинення згідно постанови Правління НБУ № 291 від 13 травня 2009 року.

Представник ТОВ "Український промисловий банк" в особі Одеської філії та відповідач ОСОБА_4 у судове засідання не з'явилися, про час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином.

Рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 08.12.2014 року в задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 відмовлено.

Не погодившись з рішенням суду, ОСОБА_3 подала апеляційну скаргу на рішення Приморського районного суду м. Одеси від 08.12.2014 року, в якій просить рішення суду від 08.12.2014 року скасувати та ухвалити нове рішення, яким її позов про визнання поруки за договором № 41/Zпор-07-01 від 20.11.2007 року припиненою задовольнити, стягнути з ПАТ "Дельта Банк", ТОВ "Український промисловий банк", ОСОБА_4 судові витрати по 285 грн. 13 коп. з кожного, посилаючись на неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм матеріального та процесуального права.

Іншими учасниками процесу рішення суду не оскаржується.

В судовому засіданні представник позивачки підтримала апеляційну скаргу, представник ПАТ "Дельта Банк" заперечував проти задоволення апеляційної скарги. Інші учасники процесу в судове засідання не з'явилися, про час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином, причини неявки суду не повідомили, клопотання про відкладення розгляду справи від них на адресу суду не надходили.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення осіб, які з'явилися в судове засідання, дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах позовних вимог, наданих доказів і доводів апеляційної скарги, судова колегія приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог ОСОБА_3, суд першої інстанції виходив з наступного.

Судом встановлено, що 19 листопада 2007 року між ТОВ "Український промисловий банк" в особі Одеської філії та ОСОБА_4 був укладений кредитний договір № 41/КВ-07, згідно з яким Банк надав позичальнику грошову суму у розмірі 180 000, 00 дол. США з остаточним строком повернення кредиту 18 листопада 2017 року для придбання нерухомості.

В забезпечення виконання основного зобов'язання за вищевказаним кредитним договором 20 листопада 2007 року між ТОВ "Український промисловий банк" в особі Одеської філії та ОСОБА_3 був укладений договір поруки № 41/Zпор-07-01, відповідно до якого позивачка зобов'язалась відповідати за невиконання ОСОБА_4 зобов'язань перед Банком за вищевказаним кредитним договором.

Згідно п. 2 даного договору поруки відповідальність поручителя настає у разі невиконання боржником зобов'язань за кредитним договором.

Відповідно до п. 10 договору поруки він діє до повного виконання зобов'язань по кредитному договору боржником або поручителем.

30 червня 2010 року між ТОВ "Український промисловий банк", ПАТ "Дельта Банк" та Національним Банком України був укладений договір про передачу активів та кредитних зобов'язань, згідно з яким ПАТ "Дельта Банк" набув право вимоги за кредитним договором № 41/КВ-07 від 19 листопада 2007 року з усіма договорами забезпечення, що підтверджується відповідним витягом з Додатку № 1 до договору про передачу активів.

Твердження позивачки про те, що правовідношення, які виникли у неї з ТОВ "Український промисловий банк" в особі Одеської філії на підставі укладеного 20 листопада 2007 року договору поруки мають бути визнані припиненими згідно вимог ч. 1 ст. 599 ЦК України, спростовуються наступним.

У судовому засіданні доведено, що станом на 18 листопада 2014 року зобов'язання за кредитним договором № 41/КВ-07 від 19 листопада 2007 року не виконано, у зв'язку з чим заборгованість ОСОБА_4 перед ПАТ "Дельта Банк" складає 3 047 195, 95 грн., що підтверджується відповідним розрахунком заборгованості, наданим представником відповідача до суду.

Суд не взяв до уваги надану позивачкою до суду копію довідки ТОВ "Український промисловий банк" № 2137 від 17 березня 2010 року, підписану заступником керуючого Одеської філії Маркіним Д.В. про відсутність заборгованості ОСОБА_4 за вищевказаним кредитним договором, оскільки з 28 січня 2010 року ТОВ "Український промисловий банк" знаходився в стані припинення згідно постанови Правління НБУ № 291 від 13 травня 2009 року, що підтверджується відповідним витягом з ЄДР.

Тимчасовий адміністратор - фізична особа або керівник тимчасової адміністрації, який відповідає за ефективність діяльності тимчасової адміністрації та виконує організаційно-розпорядчі та інші функції згідно з чинним законодавством. Керівник тимчасової адміністрації приймає рішення одноособово в межах своїх повноважень (п. 4 Розділу 3 Розпорядження Державної комісії з регулювання ринків фінансових послуг України № 416 від 27 березня 2008 року "Про затвердження Положення про особливості застосування заходів впливу у вигляді відстрочення керівництва від управління фінансовою установою та призначення тимчасової адміністрації").

З моменту призначення саме тимчасовий адміністратор виконує функції загальних зборів, ради банку, правління (ради директорів) щодо контролю та управління банком, а також організаційно-розпорядчі функції, пов'язані з виконанням обов'язків керівника банку, що закріплено в п. 3 Розділу 3 вищевказаного Розпорядження.

Таким чином, аналіз вищевказаних норм свідчить про те, що починаючи з 18 травня 2010 року та до моменту ліквідації ТОВ "Український промисловий банк", єдиною особою, яка мала право видавати й підписувати відповідні довідки згідно вимог ст. 80 Закону України "Про банки і банківську діяльність" є тимчасовий адміністратор Раєвський К.Є.

Тому, на думку суду першої інстанції довідка ТОВ "Український промисловий банк" № 2137 від 17 березня 2010 року видана неправомірно, а тому не може вважатись допустимим доказом в розумінні ст. 59 ЦПК України.

Крім того, договір поруки не є самостійним договором, а є способом забезпечення кредитного зобов'язання, строк виконання якого визначений датою 18 листопада 2017 року, відтак такий строк є і строком для договору поруки.

Тому, у даному випадку строк виконання основного зобов'язання за кредитним договором не настав, відповідно поруку не можна вважати припиненою.

За таких обставин, суд першої інстанції дійшов висновку про те, що позовні вимоги ОСОБА_3 є необґрунтованими і такими, що не знайшли свого підтвердження у судовому засіданні та, керуючись ст. 80 Закону України "Про банки і банківську діяльність", п. 4 Розділу 3 Розпорядження Державної комісії з регулювання ринків фінансових послуг України № 416 від 27 березня 2008 року "Про затвердження Положення про особливості застосування заходів впливу у вигляді відстрочення керівництва від управління фінансовою установою та призначення тимчасової адміністрації", ст. ст. 525, 526, 530, 553, 559, 599, 625, 1050, 1054 ЦК України, ст. ст. 3, 4, 5, 6, 10, 11, 57, 59, 60, 88, 169, 208-209, 212-215 ЦПК України, відмовив в задоволенні позову ОСОБА_3

Судова колегія вважає, що суд першої інстанції, в межах позовних вимог, повно, всебічно дослідив і оцінив обставини по справі, надані сторонами докази, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин та прийшов до правильного висновку на підставі наданих та досліджених доказів, відмовивши в задоволенні позовних вимог позивачки.

Тому судова колегія погоджується з висновками суду першої інстанції, оскільки вони відповідають фактичним обставинам справи, наданим доказам та відповідним нормам матеріального і процесуального права, а суд першої інстанції правомірно на підставі вимог закону та на підставі встановлених обставин справи дійшов висновку про відмову в задоволенні позовних вимог.

Оскільки, в судовому засіданні встановлено, підтверджується матеріалами справи та не заперечується сторонами, що 19.11.2007 року між ТОВ "Український промисловий банк" та ОСОБА_4 укладено кредитний договір, відповідно до якого банк надав ОСОБА_4 кредит в розмірі 180 000 дол. США терміном до 18.11.2017 року.

З метою забезпечення виконання зобов'язань за вказаним кредитним договором, між ТОВ "Український промисловий банк", боржником ОСОБА_4 та поручителем ОСОБА_3 було укладено договір поруки № 41/Zпор-07-01 від 20.11.2007 року, відповідно до якого поручитель поручається перед кредитором за виконання боржником зобов'язань за кредитним договором (а. с. 4).

Відповідно до договору про передачу активів та кредитних зобов'язань від 30.06.2010 року, ПАТ "Дельта Банк" набув права вимоги за кредитним договором, укладеним ТОВ "Український промисловий банк" з ОСОБА_4 № 41/КВ-07 та усіма договорами забезпечення, розмір невиконаного ОСОБА_4 грошового зобов'язання за кредитним договором на час укладення вказаного договору становив 211 893,99 дол. США (а. с. 55-58).

Позивачка звернулася з вказаним позовом до суду про припинення поруки, посилаючись на ч. 1 ст. 559, ч. 1 ст. 599 ЦК України та обґрунтовуючи свої позовні вимоги тим, що оскільки основне зобов'язання за кредитним договором припинено у зв'язку з його виконанням належним чином, то порука припинилася.

Однак, відповідно до ст. ст. 10, 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Проте, позивачкою не надані докази виконання ОСОБА_4 в повному обсязі зобов'язань за кредитним договором № 41/КВ-07 від 19.11.2007 року, в забезпечення зобов'язань за яким було укладено з нею договір поруки № 41/Zпор-07-01 від 20.11.2007 року (а. с. 4).

Надані та дослідженні в судовому засіданні в суді апеляційної інстанції представником позивачки квитанції про виконання ОСОБА_4 зобов'язань за кредитним договором, копії яких приєднані до матеріалів справи (а. с. 129, 133-162), не підтверджують виконання ОСОБА_4 зобов'язань за кредитним договором в повному обсязі. Представник позивачки пояснила в судовому засіданні, що загальна сума в наданих квитанціях складає лише 150 816,73 дол. США.

Відповідно до ст. 599 ЦК України, зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Згідно з ч. 1 ст. 599 ЦК України, порука припиняється з припиненням забезпеченого нею зобов'язання, а також у разі зміни зобов'язання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшується обсяг його відповідальності.

Посилання позивачки на довідку видану заступником керуючого Одеською філією ТОВ "Укрпромбанк" Маркіним Д.В. № 2137 від 17.03.2010 року про погашення ОСОБА_4 заборгованості за кредитним договором та закриття у зв'язку з цим кредитного договору (а. с. 29), судова колегія не приймає до уваги.

Оскільки, відповідно до матеріалів справи ТОВ "Укрпромбанк" з 28.01.2010 року знаходиться в стані припинення та постановою правління НБУ від 13.05.2009 року № 291 керівником - тимчасовим адміністратором з 18.05.2009 року призначено Раєвського К.Є. (а. с. 59-65), який вправі був видавати такі довідки, з чого правомірно виходив суд першої інстанції.

Крім того, як вказувалося вище, на час укладення договору про передачу активів та кредитних зобов'язань від 30.06.2010 року, за ОСОБА_4 по кредитному договору № 41/КВ-07 від 19.11.2007 року рахувалася кредитна заборгованість в розмірі 211 893,99 дол. США (а. с. 55-58).

Доводи апеляційної скарги стосовно суперечності розрахунку заборгованості, наданого банком, судова колегія не приймає до уваги, враховуючи предмет позову.

Оскільки, предметом позову є не стягнення суми кредитної заборгованості, а припинення поруки у зв'язку з виконанням забезпеченого нею зобов'язання.

Проте, позивачкою не надано доказів виконання зобов'язань за кредитним договором, забезпеченого її порукою, в повному обсязі, приймаючи до уваги, що надані позивачкою вище вказані докази, які досліджувалися в суді апеляційної інстанції, не підтверджують навіть погашення в повному обсязі тіла кредиту, розмір якого не оспорюється сторонами та позивачкою, що вбачається з її позовної заяви (а. с. 2).

Довідку про погашення кредиту, надану позивачкою, судова колегія не приймає до уваги з вище вказаних підстав.

Також судова колегія не приймає до уваги доводи апеляційної скарги стосовно виклику ОСОБА_4 в судове засідання для підтвердження погашення ним кредитної заборгованості.

Оскільки, ОСОБА_4, як відповідач у справі неодноразово викликався в судове засідання судом апеляційної інстанції (а. с. 119, 129), однак в судове засідання не з'явився, що є його правом. Клопотання про допит ОСОБА_4 в якості свідка не заявлялося.

Судова колегія також не приймає до уваги доводи апеляційної скарги стосовно того, що відсутність заборгованості за кредитом підтверджується також тим, що банком до теперішнього часу не пред'явлено будь-яких офіційних претензій чи позовних вимог до ОСОБА_3 та ОСОБА_4, оскільки, пред'являти претензії чи позовні вимоги це право банку, а не обов'язок.

Також судова колегія не приймає до уваги доводи апеляційної скарги стосовно не повідомлення ОСОБА_4 та ОСОБА_3 про зміну кредитора та, на думку позивачки, про неіснуючий борг, з посиланням на ч. 2 ст. 516 ЦК України, так як це не має в даному випадку правового значення, враховуючи, що позивачкою не надано доказів виконання зобов'язання за кредитним договором, забезпеченого її порукою, в повному обсязі, як вказано вище.

Таким чином, враховуючи викладене, надані докази, доводи апеляційної скарги, з урахуванням встановлених обставин справи, судова колегія вважає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, а доводи апеляційної скарги не можуть бути прийняті до уваги, оскільки вони не спростовують висновки суду.

За таких обставин судова колегія вважає, що апеляційну скаргу ОСОБА_3 необхідно відхилити, а рішення Приморського районного суду м. Одеси від 08.12.2014 року залишити без змін.

В зв'язку з відхиленням апеляційної скарги, не підлягають відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України задоволенню і вимоги позивачки щодо стягнення судових витрат.

Керуючись ст. ст. 304, 307, 308, 313, 314, 315, 319 ЦПК України, колегія суддів,-

ухвалила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Приморського районного суду м. Одеси від 08.12.2014 року по справі за позовом ОСОБА_3 до ПАТ "Дельта Банк" в особі Одеського відділення, ТОВ "Український промисловий банк" в особі Одеської філії, ОСОБА_4 про припинення договору поруки - залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, однак може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили до суду касаційної інстанції.

Судді апеляційного суду Одеської області О.Д. Варикаша

О.А. Ступаков

В.А. Станкевич