Ухвала

іменем україни

26 березня 2015 рокум. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

Ступак О.В., Парінової І.К., Штелик С.П.,

розглянувши в попередньому судовому засіданні справу за позовом Публічного акціонерного товариства «Ідея Банк» до ОСОБА_4 про стягнення коштів, отриманих без достатньої правової підстави, за касаційною скаргою Публічного акціонерного товариства «Ідея Банк» на рішення Городоцького районного суду Львівської області від 01 грудня 2014 року та ухвалу апеляційного суду Львівської області від 05 лютого 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У липні 2014 року Публічне акціонерне товариство «Ідея Банк» (далі - ПАТ «Ідея Банк») звернулося до суду з указаним позовом, у якому просило стягнути на свою користь із ОСОБА_4 грошові кошти у сумі 75 766 грн 11 коп. у вигляді середнього заробітку за час вимушеного прогулу за період із 10 січня 2012 року до 04 липня 2014 року, які отримані ним без достатньої правової підстави, та судовий збір. Свої вимоги обґрунтовувало тим, що рішенням Галицького районного суду м. Львова від 14 жовтня 2013 року в задоволенні позову ОСОБА_4 до ПАТ «Ідея Банк» про поновлення на роботі та стягнення середньої заробітної плати за час вимушеного прогулу у розмірі 161 082 грн 57 коп. відмовлено. Рішенням апеляційного суду Львівської області від 23 грудня 2013 року вказане рішення суду скасовано та ухвалено нове рішення, яким позов ОСОБА_4 задоволено частково, стягнуто на його користь 75 766 грн 11 коп. На підставі цього рішення 21 січня 2014 року видано виконавчий лист № 1304/1200/12; рішення суду боржником виконано та стягнуто з ПАТ «Ідея Банк» на користь ОСОБА_4 середню заробітну плату за час вимушеного прогулу за період із 10 січня 2012 року до 04 липня 2012 року у розмірі 75 766 грн 11 коп. Проте у подальшому ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 квітня 2014 року рішення апеляційного суду Львівської області від 23 грудня 2013 року скасовано, а рішення Галицького районного суду м. Львова від 14 жовтня 2013 року залишено в силі. Таким чином, у відповідача були відсутні правові підстави отримання вказаних грошових коштів, тому ці кошти мають правовий статус безпідставно набутого майна та повинні бути повернуті позивачу.

Рішенням Городоцького районного суду Львівської області від 01 грудня 2014 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Львівської області від 05 лютого 2015 року, в задоволенні позову відмовлено.

У касаційній скарзі позивач просить скасувати судові рішення судів першої й апеляційної інстанцій, ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити в повному обсязі, обґрунтовуючи свою вимогу порушенням судами норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга підлягає відхиленню з огляду на наступне.

Відмовляючи в задоволенні указаного позову, суд першої інстанції, з висновками якого погодився й апеляційний суд, дослідивши докази у справі і надавши їм належну оцінку в силу вимог ст. ст. 10, 60, 212 ЦПК України, а також врахувавши обставини справи, обґрунтовано виходив з безпідставності заявлених позовних вимог відповідно до ст. 1212 ЦК України, якою позивач обґрунтовував свій позов, оскільки фактично вимоги зводяться до повороту виконання рішення суду.

Розглядаючи спір, який виник між сторонами у справі, суд правильно визначився з характером спірних правовідносин та нормами матеріального права, які підлягають застосуванню, повно та всебічно дослідив наявні у справі докази і надав їм належну оцінку, правильно встановив обставини справи, в результаті чого ухвалив законне й обґрунтоване рішення, яке відповідає вимогам матеріального та процесуального права.

Наведені в касаційній скарзі доводи висновків судів не спростовують, зводяться до переоцінки доказів, отже, судові рішення ухвалено з додержанням норм процесуального та матеріального права.

Керуючись ч. 3 ст. 332 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Ідея Банк» відхилити.

Рішення Городоцького районного суду Львівської області від 01 грудня 2014 року та ухвалу апеляційного суду Львівської області від 05 лютого 2015 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: О.В. Ступак

І.К. Парінова

С.П. Штелик