Справа № 161/3727/15-ц
Провадження № 2/161/1812/15
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(заочне)

12 травня 2015 року м. Луцьк

Луцький міськрайонний суд Волинської області

в складі головуючого судді - Присяжнюк Л.М.,

при секретарі - Лукашевич І.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Луцьку цивільну справу за позовом Державного вищого навчального закладу "Тернопільський державний медичний університет ім. І.Я. Горбачевського Міністерства охорони здоров'я України" до ОСОБА_1 про стягнення коштів за навчання,-

ВСТАНОВИВ:

16.03.2015 року ДВНЗ "Тернопільський державний медичний університет ім. І.Я. Горбачевського Міністерства охорони здоров'я України" звернувся до суду із позовом до ОСОБА_1 про стягнення коштів за навчання. Вказує, що 31.07.2007 року на навчання до університету на контрактних умовах навчання було зараховано відповідача, а з 20.03.2012 року наказом ректора університету останню переведено з контрактної форми навчання на бюджетну та укладено з нею угоду про підготовку фахівця з вищою освітою згідно з навчальними планами та програмами і вимогами кваліфікаційних характеристик. Відповідач згідно умов угоди зобов'язалася прибути після закінчення вищого закладу освіти на місце направлення і відпрацювати не менше трьох років, а у разі відмови їхати за призначенням - відшкодувати до державного або місцевого бюджетів вартість навчання. Відповідно до протоколу засідання комісії з персонального розподілу спеціалістів, які закінчують університет в червні 2013 року від 09.11.2012 року ОСОБА_1 направлена у НДСЛ "Охмадит" МОЗ України на посаду лікаря-педіатра. Однак, після закінчення навчання в медунівеситеті остання у встановлений строк 01.08.2013 року без поважних причин не приступила до навчання в інтернатурі, що свідчить про її відмову приступити в подальшому до роботи за направленням. Просить стягнути із ОСОБА_1 кошти, затрачені ДВНЗ "Тернопільський державний медичний університет ім. І.Я. Горбачевського Міністерства охорони здоров'я України" на її навчання в розмірі 37374,44 грн., судові витрати покласти на відповідача.

Представник позивача ДВНЗ "Тернопільський державний медичний університет ім. І.Я. Горбачевського Міністерства охорони здоров'я України" - Сагайдак В.В. у судове засідання не з'явився, подав на адресу суду заяву, якою просив розгляд справи проводити за його відсутності, позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив їх задовольнити, не заперечив проти винесення заочного рішення по справі.

Відповідач ОСОБА_1 у судове засідання не з'явилася, про причини неявки суд не повідомила, заперечень чи пояснень по суті заявлених вимог не подала, хоча повідомлялася належним чином про дату, час та місце розгляду справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 224 ЦПК України суд ухвалює рішення в порядку заочного розгляду справи.

Дослідивши та оцінивши представлені у справі докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення повністю, з врахуванням наступного.

Судом встановлено, що 20.03.2012 року між Державним Вищим Начальним Закладом "Тернопільський державний медичний університет імені І.Я. Горбачевського МОЗ України" та відповідачем ОСОБА_1 було укладено угоду № 174 про підготовку фахівців з вищою освітою, відповідно до умов якого остання зобов'язалася прибути після закінчення університету на місце працевлаштування відповідно до направлення і відпрацювати не менше трьох років по закінченню навчання в інтернатурі, а в разі відмови їхати за призначенням зобов'язаний відшкодувати відповідно до державного або місцевого бюджету вартість навчання в установленому порядку (а.с.12).

Відповідно до ст.ст. 525, 526 Цивільного кодексу України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно із ст. 610 цього Кодексу порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Судом з'ясовано, що відповідно до п.3.2. Положення про спеціалізацію (інтернатуру) випускників вищих медичних і фармацевтичних закладів освіти III - IV рівня акредитації, медичних факультетів університетів, затвердженого наказом Міністерства охорони здоров'я України від 19 вересня 1996 року №291, відповідача ОСОБА_1 після закінчення навчання було направлено на роботу в НДСЛ "Охмадит" МОЗ України на посаду лікаря-педіатра, що підтверджується протоколом засідання комісії з персонального розподілу спеціалістів, які закінчують ДВНЗ "Тернопільський державний медичний університет імені І.Я. Горбачевського МОЗ України" у червні 2013 року, від 09 листопада 2012 року.

Як вбачається із списку працевлаштування, відповідачку було ознайомлено із умовами працевлаштування, що підтверджується її особистим підписом у цьому документі (а.с.19-21).

Відповідно до пунктів 8, 14 Порядку працевлаштування випускників вищих навчальних закладів, підготовка яких здійснювалась за державним замовленням, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 22 серпня 1996 року № 992 (далі - Порядок) випускники, які уклали угоду з вищим навчальним закладом після зарахування на навчання, повинні відпрацювати за місцем призначення не менше трьох років.

У разі неприбуття молодого фахівця за направленням або відмови без поважної причини приступити до роботи за призначенням, звільнення його з ініціативи адміністрації за порушення трудової дисципліни, звільнення за власним бажанням, звільнення із служби за контрактом військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу у зв'язку з набранням законної сили обвинувальним вироком суду або рішенням суду про притягнення до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного корупційного правопорушення, через службову невідповідність, у зв'язку з позбавленням військового звання в дисциплінарному порядку, за порушення дисципліни, систематичне невиконання умов контракту військовослужбовцем, особою рядового і начальницького складу протягом трьох років випускник зобов'язаний відшкодувати у встановленому порядку до державного бюджету вартість навчання та компенсувати замовникові всі витрати.

Аналізуючи вищевикладені положення, суд дійшов висновку, що відповідачка без поважних причин в установлений строк не повернула повідомлення до направлення на роботу. Таким чином, остання до навчання в інтернатурі вона не приступила, будь-яких доказів, які б вказували на поважність причин неприбуття відповідачки за місцем призначення, відсутні.

Відповідно до розрахунку фактичних затрат на навчання одного студента медичного факультету ДВНЗ "Тернопільський державний медичний університет імені І.Я. Горбачевського МОЗ України" вартість навчання відповідачки становить 26051,89 грн.

Згідно з довідкою про доходи, за період навчання відповідачка у вказаному навчальному закладі їй було виплачено 11322,55 грн. стипендії.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що із відповідача на користь позивача слід стягнути 37374,44 грн. у рахунок відшкодування витрат на навчання та виплату стипендії.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України із відповідача на користь позивача слід стягнути судовий збір у розмірі 373,74 грн.

Керуючись ст.ст. 10-11, 57-60, 88, 212-215, 224-226 ЦПК України, на підставі ст.ст. ст.ст. 526, 530, 901, 906 ЦК України, ст.44,52 Закону України "Про освіту", ст. 197 Кодексу законів про працю України, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Стягнути із ОСОБА_1 на користь Державного вищого навчального закладу "Тернопільський державний медичний університет ім. І.Я. Горбачевського Міністерства охорони здоров'я України" 37374 (тридцять сім тисяч триста сімдесят чотири) гривні 44 копійки в рахунок витрат на оплату навчання та виплати стипендії.

Стягнути із ОСОБА_1 на користь Державного вищого навчального закладу "Тернопільський державний медичний університет ім. І.Я. Горбачевського Міністерства охорони здоров'я України" судовий збір у розмірі 373 (триста сімдесят три) гривні 74 копійки.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до апеляційного суду Волинської області через Луцький міськрайонний суд Волинської області протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя Луцького міськрайонного суду Присяжнюк Л.М.