Справа № 361/9576/14-ц Головуючий у І інстанції Шинкар А. О.
Провадження № 22-ц/780/2163/15 Доповідач у 2 інстанції Ігнатченко
Категорія 43 07.04.2015
УХВАЛА

Іменем України

7 квітня 2015 року м. Київ

Колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Київської області в складі:

Головуючого судді : Ігнатченко Н.В.,

суддів : Фінагєєва В.О., Яворського М.А.,

при секретарі : Лопатюк В.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Апеляційного суду Київської області цивільну справу за апеляційною скаргою публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» на рішення Броварського міськрайонного суду Київської області від 26 січня 2015 року у справі за позовом публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» до ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, яка діє в своїх інтересах та в інтересах малолітнього ОСОБА_5, третя особа Броварський районний відділ управління міграційної служби України в Київській області про виселення та зняття з реєстраційного обліку, -

в с т а н о в и л а:

У листопаді 2014 року позивач звернувся до суду з вказаним позовом, обґрунтовуючи його тим, що 5 жовтня 2011 року між ПАТ «Державний ощадний банк України» та ОСОБА_6 було укладено кредитний договір № 1713. У цей же день, в забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором між банком та ОСОБА_6 було укладено іпотечний договір № 2896, за яким передано в іпотеку нерухоме майно, а саме: земельну ділянку площею 0,0145 га, кадастровий номер НОМЕР_1, та розташований на ній житловий будинок загальною площею 192,9 кв.м, житловою площею 98,1 кв.м, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1. ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_6 помер. Спадкоємцем майна померлого ОСОБА_6 є відповідач ОСОБА_1, яка прийняла спадщину, отримавши свідоцтва про право на спадщину за законом, у тому числі на вищезазначену земельну ділянку та житловий будинок, а тому до неї перейшли і зобов'язання спадкодавця за кредитним договором.

Рішенням Броварського міськрайонного суду Київської області від 18 жовтня 2013 року, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду Київської області від 13 лютого 2014 року, стягнуто з спадкоємця ОСОБА_1 на користь ПАТ «Державний ощадний банк України» заборгованість спадкодавця ОСОБА_6 в сумі 159 215,34 грн. в межах вартості майна, одержаного у спадщину. 18 березня 2014 року на виконання вказаного рішення судом видано виконавчий лист, а 26 березня 2014 року ВДВС Броварського МРУЮ Київської області відкрито виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа та здійснено заходи щодо реалізації предмета іпотеки. Посилаючись на те, що рішенням суду звернуто стягнення на предмет іпотеки, банк просить виселити відповідачів з житлового будинку по АДРЕСА_1 на підставі ст. 109 ЖК України та ст. 40 Закону України «Про іпотеку» та зняти їх з реєстраційного обліку.

Рішенням Броварського міськрайонного суду Київської області від 26 січня 2015 року в задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з вказаним рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить його скасувати, з мотивів порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, та ухвалити нове рішення про задоволення позову.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, пояснення сторін, що з'явилися, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід відхилити з таких підстав.

Відповідно до вимог ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає ухвалене з додержанням норм матеріального та процесуального права рішення суду без змін. Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Як вбачається з матеріалів справи, 5 жовтня 2011 року між ПАТ «Державний ощадний банк України» та ОСОБА_6 укладено кредитний договір № 1713, згідно якого останньому було надано у позику на споживчі цілі 250 000 грн. зі сплатою 18 % річних з кінцевим терміном повернення не пізніше 6 червня 2015 року.

В забезпечення виконання зобов'язань за вказаним кредитним договором, цього ж дня між банком та ОСОБА_6 було укладено іпотечний договір № 2896, згідно умов якого позичальник передав в іпотеку нерухоме майно, а саме: земельну ділянку площею 0,0145 га, кадастровий номер НОМЕР_1, та розташований на ній житловий будинок загальною площею 192,9 кв.м, житловою площею 98,1 кв.м, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1.

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_6 помер.

Судом встановлено, що спадкоємцем майна померлого ОСОБА_6 є відповідач ОСОБА_1, яка прийняла спадщину, отримавши свідоцтва про право на спадщину за законом, у тому числі на земельну ділянку площею 0,0145 га та житловий будинок, що розташовані по АДРЕСА_1.

Ухвалюючи рішення, суд першої інстанції виходив з відсутності підстав передбачених ст. 109 ЖК України та ст. 40 Закону України «Про іпотеку» для виселення відповідачів та зняття їх з реєстраційного обліку, оскільки питання про звернення стягнення на предмет іпотеки судом не вирішувалось, а іпотечний договір є припиненим.

Розглядаючи спір, судова колегія вважає, що місцевий суд повно і всебічно дослідив і оцінив обставини по справі, надані сторонами докази, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює.

З наявних в матеріалах справи рішень судів убачається, що у провадженні Броварського міськрайонного суду Київської області знаходилася цивільна справа за позовом ПАТ «Державний ощадний банк України» до ОСОБА_1 про стягнення грошових коштів за рахунок нерухомого майна, яке знаходиться в іпотеці і зустрічним позовом ОСОБА_1 до ПАТ «Державний ощадний банк України» про визнання договору іпотеки припиненим, зняття обтяження із об'єктів нерухомого майна й зобов'язання виплатити грошові кошти.

18 жовтня 2013 року по вказаній справі ухвалено рішення, в подальшому залишене без змін ухвалою Апеляційного суду Київської області від 13 лютого 2014 року, яким ПАТ первісний позов «Державний ощадний банк України» та зустрічний позов ОСОБА_1 задоволено частково. Стягнуто на користь ПАТ «Державний ощадний банк України» із спадкоємця ОСОБА_1 заборгованість спадкодавця ОСОБА_6 в сумі 159 215,34 грн. за кредитним договором № 1713 від 5 жовтня 2011 року в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Вирішено питання про розподіл судових витрат. У задоволенні решти позовних вимог ПАТ «Державний ощадний банк України» відмовлено. Визнано припиненим іпотечний договір № 2896 від 5 жовтня 2011 року, укладений між ПАТ «Державний ощадний банк України» й ОСОБА_6, посвідчений приватним нотаріусом Броварського міського нотаріального округу Київської області Кутовою Т.А. й зареєстрований в реєстрі за № 3148. У задоволенні решти позовних вимог ОСОБА_1 відмовлено.

26 березня 2014 року державним виконавцем ВДВС Броварського міськрайонного управління юстиції Київської області відкрито виконавче провадження з виконання виконавчого листа № 2/361/1632/13 виданого 18 березня 2014 року Броварським міськрайонним судом Київської області про стягнення із спадкоємця ОСОБА_1 боргу спадкодавця ОСОБА_6, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1, на користь ПАТ «Державний ощадний банк України» в розмірі 159 215,34 грн. в межах вартості майна, одержаного у спадщину, а також судових витрат в розмірі 1 592,15 грн.

10 квітня 2014 року здійснено державну реєстрацію припинення іпотеки на земельну ділянку та житловий будинок по АДРЕСА_1.

Статтями 60, 61 ЦПК України встановлені правила звільнення сторони від доказування та розподілу обов'язків по доказуванню між сторонами. За загальним правилом, установленим ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, установлених ст. 61 ЦПК України. Згідно ч. 3 ст. 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Згідно з ч. 4 ст. 9 ЖК України ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом.

За правилами ч. 3 ст. 109 ЖК України звернення стягнення на передане в іпотеку житлове приміщення є підставою для виселення всіх громадян, що мешкають у ньому, за винятками, встановленими законом. Після прийняття кредитором рішення про звернення стягнення на передане в іпотеку житлове приміщення всі громадяни, що мешкають у ньому, зобов'язані на письмову вимогу кредитора або нового власника цього жилого приміщення добровільно звільнити його протягом одного місяця з дня отримання цієї вимоги. Якщо громадяни не звільняють житлове приміщення у встановлений або інший погоджений сторонами строк добровільно, їх примусове виселення здійснюється на підставі рішення суду.

Статтею 40 Закону України «Про іпотеку» передбачено, що звернення стягнення на передані в іпотеку житловий будинок чи житлове приміщення є підставою для виселення всіх мешканців за винятком наймачів та членів їх сімей. Виселення проводиться у порядку, встановленому законом.

Отже, правовий аналіз зазначених положень закону дозволяє дійти висновку про те, що примусове виселення здійснюється на підставі рішення суду тільки за певних умов: якщо мешканці добровільно не звільнили житловий будинок чи житлове приміщення, на яке звернуто стягнення як на предмет іпотеки, протягом одного місяця з дня отримання письмової вимоги іпотекодержателя або нового власника або в інший погоджений сторонами строк.

Таким чином, оскільки рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки судом не ухвалювалось, а іпотечний договір є припиненим, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про те, що вимога ПАТ «Державний ощадний банк України» про виселення відповідачів з житлового будинку по АДРЕСА_1 не узгоджується з приписами чинного законодавства.

Доводи апеляційної скарги про те, що в рішенні Броварського міськрайонного суду Київської області від 18 жовтня 2013 року фактично вирішено питання про звернення стягнення на предмет іпотеки є надуманими та безпідставними з огляду на те, що позов ПАТ «Державний ощадний банк України» до ОСОБА_1 про стягнення грошових коштів за рахунок нерухомого майна, яке знаходиться в іпотеці було задоволено частково, шляхом стягнення лише кредитної заборгованості, і ніяким чином не порушено питання про звернення стягнення на предмет іпотеки у передбаченому ст.ст. 7, 33 Закону України «Про іпотеку» порядку.

Зважаючи на це, докази та обставини, на які посилається апелянт в апеляційній скарзі були предметом дослідження судом першої інстанції та додаткового правового аналізу не потребують, оскільки при їх дослідженні та встановленні судом були дотримані норми матеріального та процесуального права.

Відповідно до п. 1 ст. 307 ЦПК України за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції апеляційний суд має право постановити ухвалу про відхилення апеляційної скарги і залишення рішення без змін.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 303, 307-308, 313 - 315, 316, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» відхилити.

Рішення Броварського міськрайонного суду Київської області від 26 січня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий

Судді: