АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/7977/15 Справа № 208/2805/15-ц Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - Бараннік О.П.
Категорія
17 вересня 2015 року
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

2015 рік вересень 17 дня Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Дніпропетровської області в складі :

головуючого - Бараннік О.П.,

суддів - Колодяжної Н.Є., Лисичної Н.М.,

при секретарі - Самокиша О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на заочне рішення Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 13 травня 2009 року по справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4, ОСОБА_2 про визнання права власності на нерухоме майно, -

В С Т А Н О В И Л А :

У липні 2008 року ОСОБА_3 звернувся до суду з позовною заявою до ОСОБА_4 та ОСОБА_5 про визнання права власності на нерухоме майно, посилаючись на те, що рішенням Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 11 травня 2002 року, яке набрало чинності 12.06.2002 року, з ОСОБА_4 на його користь стягнуто 7 631 гривню 15 копійок і у звязку з чим 14 червня 2002 року Заводським районним судом м. Дніпродзержинська йому видано виконавчий лист для виконання вказаного рішення суду.

Позивач зазначає, що оскільки ОСОБА_4 добровільно не виконав рішення суду, виконавчий лист ним передано до відділу державної виконавчої служби Заводського районного управління юстиції м. Дніпродзержинська, яким 05.07.2002 року було відкрито виконавче провадження.

Під час виконавчого провадження ТОВ «Мультимедія Софт», відповідно до укладеного з державною виконавчою службою договору, проводились прилюдні торги з реалізації нерухомого майна, а саме 1/2 частини трьохкімнатної квартири № 28, розташованої в будинку № 16 по вулиці Димитрова в м. Дніпродзержинську, яка належить боржнику ОСОБА_4 на праві спільної власності з ОСОБА_2.

З тих причин, що призначені на 02.06.2005 року та на 13.07.2005 року прилюдні торги не відбулися державним виконавцем запропоновано позивачеві ОСОБА_3 вирішити питання щодо залишення за собою непроданого майна в рахунок погашення боргу.

Посилаючись таким чином на зазначені обставини, а також на те, що про передачу майна стягувачеві в рахунок погашення боргу державний виконавець виносить відповідну постанову, а за фактом такої передачі - складає акт, які і є підставою для подальшого оформлення стягувачем права власності на це майно, і відповідно до положень статті 392 ЦК України власник майна може предявити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, позивач ОСОБА_3 з вказаних підстав звернувся з даним позовом до суду.

Заочним рішенням Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 13 травня 2009 року за ОСОБА_3 визнано право власності на 1/2 частину квартири № 28, яка розташована за адресою : м. Дніпродзержинськ, вулиця Димитрова, будинок № 16, загальною площею 52,7 кв.м..

В апеляційній скарзі ОСОБА_2, посилаючись на незаконність та необґрунтованість заочного рішення суду, просила його скасувати.

Перевіривши законність та обґрунтованість заочного рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги і заявлених вимог, колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області вважає, що апеляційна скарга ОСОБА_2 підлягає задоволенню частково, а заочне рішення суду першої інстанції скасуванню з послідуючим ухваленням по справі нового рішення про відмову у задоволенні позовних вимог ОСОБА_3, виходячи з наступного.

Визнаючи за ОСОБА_3 право власності на 1/2 частину квартири № 28, яка розташована за адресою : м. Дніпродзержинськ, вулиця Димитрова, будинок № 16, загальною площею 52.7 кв.м., суд першої інстанції виходив з загальних положень статей 316, 317, 319, 328 ЦК України, положень статей 331, 392 ЦК України та положень статті 61 Закону України «Про виконавче провадження», діючої на момент ухвалення рішення суду першої інстанції.

З таким висновком суду погодитись не можливо, оскільки він зроблений поверхово, без належного зясування дійсних обставин по справі та в порушення норм матеріального права, виходячи з наступного.

Так, із змісту статті 331 ЦК України випливає, що вона вирішує питання права власності на річ (нову річ), створену шляхом переробки чужої речі (чужих матеріалів).

За статтею 392 ЦК України власник майна може предявити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності, що значить, що за правилами даної норми позов про визнання права власності може бути предявлено, по - перше, якщо особа є власником майна, але її право оспорюється або не визнається іншою особою, і по друге, якщо особа втратила документ, який засвідчує його право власності.

В той же час, як вбачається з матеріалів справи, позивач не являючись власником вищезазначеного житлового приміщення, як на підставу набуття права власності на 1/2 його частину при зверненні до суду посилався на статті 316, 319, 328 ЦК України які є загальними нормами, статтю 392 ЦК України, за якою позов може бути предявлено лише власником та, передбачений законом «Про виконавче провадження» порядок звернення стягнення на майно боржника під час виконавчого провадження, за яким передача майна стягувачеві в рахунок погашення боргу відбувається шляхом винесення державним виконавцем відповідної постанови та акту.

Однак, з огляду на те, що наявність зазначеної постанови та акту є лише підставами для подальшого оформлення стягувачем права власності, але не для визнання права власності на це майно у випадках, передбачених вищенаведеними нормами, заочне рішення суду за викладених обставин, на думку судової колегії, залишатися в силі не може і підлягає скасуванню з ухваленням по справі нового рішення про відмову у задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 щодо визнання за ним права власності на 1/2 частину трьохкімнатної квартири АДРЕСА_1.

З цих підстав і апеляційна скарга ОСОБА_2 підлягає задоволенню частково.

Керуючись ст.ст. 209, 303, 304, 307, п.п. 1.3,4 ст. 309, ст.ст. 313 314, 316, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів

В И Р І Ш И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Заочне рішення Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 13 травня 2009 року скасувати.

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 до ОСОБА_4, ОСОБА_2 про визнання права власності на нерухоме майно відмовити.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту його проголошення, але на нього може бути принесена касаційна скарга до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Головуючий :

Судді :