АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22-ц/793/1778/15Головуючий по 1 інстанції
Категорія : 57 Марцішевська О. М.
Доповідач в апеляційній інстанції
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 липня 2015 року Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Черкаської області в складі:

головуючогоМагди Л. Ф.
суддівМіщенка С. В. , Трюхана Г. М.
при секретаріРибасюк О. С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Черкаси апеляційну скаргу ОСОБА_6 на рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 27 травня 2015 року по справі за позовом ОСОБА_6 до Публічного акціонерного товариства «Черкасигаз» про зобов'язання відновити газопостачання за виміром об'єму споживання газу та відшкодування моральної шкоди, вивчивши матеріали справи,

в с т а н о в и л а :

ОСОБА_6 27 лютого 2015 р. звернувся до суду з позовом до Публічного акціонерного товариства «Черкасигаз» про зобов'язання відновити газопостачання за виміром об'єму споживання газу та відшкодування моральної шкоди.

В позові зазначав, що проживає у квартирі АДРЕСА_1 та є споживачем послуг з газопостачання, які надаються ПАТ «Черкасигаз», відповідно до договорів про надання послуг від 20 грудня 2007 р. та 12 лютого 2015 р.

Вказував, що нарахування ПАТ «Черкасигаз» оплати за спожитий газ за нормою споживання порушує його права, фактично позивач не споживає встановленої норми газу, також, на думку позивача, він має право на вимір продукції, що споживається. Вважає, що на його вимогу, як споживача, відповідач зобов'язаний надати йому контрольно-вимірювальний прилад.

Поскільки в будинку, в якому мешкає позивач, встановлювались лічильники, він 21 серпня 2014 р. звернувся з заявою до відповідача з проханням встановити йому лічильник для визначення реального розміру постачання природного газу і правильної оплати за надану послугу. На дане звернення відповідач надав відповідь, що лічильник буде встановлено до 2018 року.

10 вересня 2014 р. позивач звернувся з заявою до ПАТ «Черкасигаз» та просив виміряти контрольно-вимірювальним пристроєм об'єм газопостачання і надати можливість сплачувати реальну вартість послуги.

Відповідно до акту від 22 вересня 2014 р., відповідач припинив газопостачання, чим порушив його права як споживача та завдав матеріальну і моральну шкоду.

Тому позивач просив суд зобов'язати відповідача відновити надання послуги по газопостачанню за виміром об'єму спожитого газу.

Уточнивши позовні вимоги, позивач просив суд зобов'язати відповідача відновити надання послуги по газопостачанню за виміром об'єму спожитого газу і стягнути з відповідача на його користь матеріальну шкоду в сумі 393,65 грн. та моральну шкоду в сумі 15 000 грн.

Рішенням Соснівського районного суду м. Черкаси від 27 травня 2015 року в задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду ОСОБА_6, подав апеляційну скаргу в якій просить скасувати та ухвалити по справі нове рішення по суті позовних вимог, посилаючись на те, що рішення суду незаконне та необґрунтоване, ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права, висновки суду не відповідають обставинам справи.

Заслухавши суддю-доповідача, апелянта, який підтримав апеляційну скаргу, заперечення проти доводів апеляційної скарги представника ПАТ «Черкасигаз», перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів приходить до висновку про те, що апеляційна скарга підлягає до відхилення, а рішення суду повинно бути залишено без змін виходячи з наступного.

Відповідно до п. 5 ч. З ст. 20 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" споживач таких послуг зобов'язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

Згідно із вимогами ст. 32 вказаного Закону плата за житлово-комунальні послуги нараховується щомісячно відповідно до умов договору.

Розмір плати за комунальні послуги розраховується виходячи з розміру затверджених цін/тарифів та показань засобів обліку або за нормами, затвердженими в установленому порядку.

Свобода договору, закріплена у ст.ст. 6, 627 ЦК України, яка полягає у праві сторін вільно вирішувати питання при укладенні договору, при виборі контрагентів та при погодженні умов договору, не є безмежною. У тих випадках, коли актом цивільного законодавства передбачена обов'язковість положень цього акту для сторін договору, сторони не вправі відступити від їх положень (ч. 3 ст. 6 ЦК України).

Так, ст. ст. 19, 20 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" передбачають обов'язок споживача житлово-комунальних послуг укласти письмовий договір з виконавцем послуг на основі типового договору (правова позиція ВСУ від 10.10.2012 року, № 6-110цс12).

У п. 19 Правил надання населенню послуг з газопостачання, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 2246 від 9 грудня 1999 р., в редакції на час розгляду справи, встановлено, що якщо споживач не оплатив надані послуги з газопостачання протягом 10 днів після строку, зазначеного в договорі чи платіжному документі, споживачеві надсилається письмове попередження про припинення газопостачання.

У разі неоплати наданих послуг з газопостачання протягом 10 днів після отримання споживачем письмового попередження (з позначкою про його вручення) газопостачальне/газорозподільне підприємство має право відключити споживача від газопостачання (крім випадку, коли споживач на момент відключення пред'явив представникам газопостачального/газорозподільного підприємства платіжний документ, який свідчить про погашення заборгованості в повному обсязі).

Припинення газопостачання не звільняє споживача від обов'язку сплатити заборгованість за фактично отримані послуги з газопостачання.

У п. 22 вказаних Правил передбачено, що установлення лічильників газу здійснюється газорозподільним підприємством або підприємствами і організаціями, які мають необхідні ліцензії та дозвіл на виконання таких робіт. Виконавець після встановлення лічильників газу зобов'язаний видати споживачеві акт та розрахунковий документ, що засвідчують факт виконання робіт. Гарантійне та післягарантійне обслуговування лічильників газу здійснюється відповідно до законодавства. У разі встановлення лічильника газу у квартирі, приватному будинку або іншому об'єкті споживача газорозподільне підприємство складає та підписує із споживачем акт про збереження пломб у двох примірниках, один з яких залишається у споживача.

Вартість лічильника газу та послуг з його встановлення оплачуються:

у новозбудованому будинку - забудовником (замовником);

у разі реконструкції, капітального ремонту житла - замовником;

у разі встановлення лічильника газу в газифікованому будинку - споживачем.

Лічильники газу можуть встановлюватися також за кошти газорозподільного підприємства та за рахунок інших джерел.

Особливості встановлення лічильників газу споживачам визначаються Законом України "Про забезпечення комерційного обліку природного газу".

Відповідно до вимог ст. 11 Закону України «Про засади функціонування ринку природного газу», в редакції на час розгляду справи, облік природного газу, у тому числі комерційний (приладовий) здійснюється з метою отримання та реєстрації достовірної інформації про обсяги і якість природного газу під час його видобування, транспортування, розподілу, постачання, зберігання та споживання.

Комерційний (приладовий облік природного газу здійснюється з метою визначення за допомогою вузла обліку природного газу обсягів його споживання та/або реалізації, на підставі яких проводяться взаєморозрахунки.

Відпуск природного газу споживачам здійснюється за умови наявності вузла обліку природного газу.

Населення у разі відсутності приладів обліку природного газу споживає газ за нормами, встановленими законодавством, до строків, передбачених у частині першій статті 2 Закону України «Про забезпечення комерційного обліку природного газу».

Згідно із ч. 1 ст. 6 Закону України «Про забезпечення комерційного обліку природного газу» від 16 червня 2011 р. суб'єкти господарювання, що здійснюють розподіл природного газу на відповідній території, зобов'язані: забезпечити встановлення лічильників газу: для населення, що проживає у квартирах та приватних будинках, в яких газ використовується:

комплексно, у тому числі для опалення, - до 1 січня 2012 року;

для підігріву води та приготування їжі - до 1 січня 2016 року;

тільки для приготування їжі - до 1 січня 2018 року.

Судом в ході розгляду справи було встановлено, що ОСОБА_6 проживає в квартирі АДРЕСА_1 та є споживачем житлово-комунальних послуг, зокрема послуг із газопостачання для приготування їжі. В квартирі відсутній прилад обліку об'ємів використання газу.

Між ним та ПАТ «Черкасигаз» укладалися відповідні договори від 20 грудня 2007 р. та від 12 лютого 2015 р.

Судом, також, було встановлено, що нарахування плати за послуги з газопостачання здійснювалося відповідачу за встановленими нормами, проте позивач оплату послуг в необхідному розмірі не здійснював, має значну заборгованість з оплати послуг з газопостачання в сумі 543 грн. 26 коп., у зв'язку з чим відповідно до акту від 22 вересня 2014 р. відповідач припинив постачання газу в його квартиру.

У позовній заяві ОСОБА_6 посилався на те, що відповідач проводив нарахування йому сум оплати за спожитий газ без будь-яких вимірів, беручи до обчислення загально встановлену норму споживання газу населенням України, що він вважає порушенням його прав споживача. Він встановленої норми газу не споживає, тому звертався до відповідача із заявами про встановлення йому приладу обліку газу та нарахування плати за використаний газ відповідно до приладів обліку, на що отримав відмову. Просив суд зобов'язати ПАТ «Черкасигаз» відновити йому надання послуги з газопостачання за виміром об'єму споживання газу та відшкодувати йому завдану матеріальну та моральну шкоду.

На підставі наведених норм чинного законодавства та обставин справи, колегія суддів приходить до висновку про те, що вирішуючи спір сторін, суд першої інстанції правильно застосував норми матеріального права та виходив з того, що відмова відповідача ОСОБА_6 у встановленні в його квартирі приладу обліку природного газу позачергово, не суперечить наведеним вище вимогам, що містяться у із ч. 1 ст. 6 Закону України «Про забезпечення комерційного обліку природного газу», тобто щодо забезпечення встановлення лічильників газу: для населення, що проживає у квартирах та приватних будинках, в яких газ використовується тільки для приготування їжі - до 1 січня 2018 року.

Про відновлення постачання природного газу в квартиру за встановленими нормами споживання газу позивач суд не просив, жодних доказів, які б спростовували наявність у нього боргу за газопостачання, чи про погашення цього боргу, позивач ні в суді першої інстанції, ні в апеляційному суді, не надав.

За наведених обставин суд обґрунтовано відмовив ОСОБА_7 у задоволенні його позову.

Виходячи з того, що в діях відповідача ПАТ «Черкасигаз» судом не встановлено неправомірності та порушення прав ОСОБА_7., суд обґрунтовано відмовив і в задоволенні його вимог про відшкодування матеріальної та моральної шкоди.

В апеляційній скарзі позивач наводить ті ж доводи, що і в ході розгляду справи, які перевірялись судом і їм була надана належна оцінка.

Посилання в апеляційній скарзі на те, що суд безпідставно не застосував до правовідносин сторін вимоги Закону України «Про захист прав споживачів», колегія суддів не може прийняти до уваги, оскільки суд в рішенні обговорив це питання і прийшов до висновку про застосування до правовідносин сторін по справі законів, які регулюють надання житлово-комунальних послуг, зокрема надання послуг з газопостачання.

Не можуть бути прийняті до уваги колегією суддів і доводи апеляційної скарги про те, що в будинку, де він мешкає, в окремих квартирах відповідачем вже були безоплатно встановлені лічильники газу, тому відмова у встановленні приладів обліку в його квартирі порушує його права, оскільки ним не надано суду доказів про наявність у нього пільг з житлово-комунальних послуг, зокрема на безоплатне позачергове встановлення приладів обліку.

Відповідно до вимог ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Виходячи з наведеного, колегія суддів не знаходить підстав для скасування рішення суду, що відповідає вимогам матеріального та процесуального права. Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують.

Керуючись ст. ст. 307, 308, 314, 315 ЦПК України, колегія суддів,

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_6 відхилити, рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 27 травня 2015 року по справі за позовом ОСОБА_6 до Публічного акціонерного товариства «Черкасигаз» про зобов'язання відновити газопостачання за виміром об'єму споживання газу та відшкодування моральної шкоди залишити без змін.

Ухвала набирає чинності з моменту проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку до суду касаційної інстанції протягом двадцяти днів.

Головуючий :

Судді :