АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Категорія 48
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 листопада 2015 року Апеляційний суд Дніпропетровської області в складі:

головуючого судді: Колодяжної Н. Є.

суддів Баранніка О.П., Лисичної Н.М.

при секретарі Назаренко А.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпропетровську цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про поділ майна подружжя,

В С Т А Н О В И В:

В апеляційній скарзі ОСОБА_3 просить скасувати ухвалу просить скасувати ухвалу Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 08 липня 2015 року, посилаючись на її незаконність, необґрунтованість, порушення судом норм процесуального права.

Апеляційний суд вважає ухвалу законною, такою, що повинна бути залишена без змін, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 151 ЦПК України суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, може вжити, передбачені ЦПК України, заходи забезпечення позову.

В силу ч. 3 ст. 151 ЦПК України забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Відповідно до розяснень п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України №9 від 22 грудня 2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір і існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову, зясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулась з такою заявою, позовним вимогам.

Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про задоволення заяви, оскільки виходив з того, що між сторонами дійсно існує матеріальний спір про поділ майна подружжя спірного автомобілю, та що невжиття заходів забезпечення позову може ускладнити або зробити неможливим виконання рішення суду, чим самим порушити законні права позивачки.

Відповідно до ч. 3 ст. 152 ЦПК України обраний вид забезпечення позову є співмірним із заявленими позивачкою вимогами, оскільки існує реальна загроза невиконання рішення суду в звязку з відчуженням автомобіля на користь третіх осіб, передання в заставу, його пошкодження, а в разі експлуатації зниження його вартості.

Посилання апелянта на те, що предметом позову є стягнення з відповідача ? вартості автомобіля, тобто не автомобіль вцілому чи в певній частині, а грошові кошти не заслуговують на увагу та є безпідставними, так як вимогою позивачки є саме поділ майна, яке є спільною власністю подружжя.

Твердження ОСОБА_3, що суд не перевірив факту належності йому спірного автомобіля, не заслуговують на увагу, оскільки відповідачем відповідно до ст.ст. 10, 60 ЦПК України вказані доводи не були спростовані у вастановленому законом порядку.

У разі, якщо спірний автомобіль вже відчужено, - новий власник не позбавлений права звернутись до суду за захистом свого порушеного права.

Інші доводи апелянта не впливають на законність оскаржуваної ухвали.

Виходячи з викладеного, апеляційний суд вважає, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд першої інстанції не допустив порушень встановленого для цього ст. 153 ЦПК України порядку, що підтверджується матеріалами справи і відповідає суті самого інституту забезпечення позову, як гарантії забезпечення прав позивачки в разі ухвалення судом рішення на її користь.

Керуючись ст. 307, п. 1 ч. 1 ст. 312 ЦПК України, апеляційний суд

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Ухвалу Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 08 липня 2015 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий Н.Є. Колодяжна

Судді: О.П. Бараннік

ОСОБА_4