АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22-ц/793/761/15Головуючий по 1 інстанції
Категорія : на ухвалу Романенко В. А.
Доповідач в апеляційній інстанції
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 березня 2015 року Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Черкаської області в складі:

головуючогоГончар Н. І.
суддівКорнієнко Н. В. , Пономаренка В. В.
при секретаріНаконечній М.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Черкаси апеляційну скаргу ОСОБА_6 на ухвалу Соснівського районного суду м. Черкаси від 04 лютого 2015 року по справі за позовом ОСОБА_6 до Черкаської міської ради про визнання недійсним рішення та зобов'язання вчинити дії, -

в с т а н о в и л а :

В лютому 2015 року ОСОБА_6 звернулася в суд з позовом до Черкаської міської ради про визнання недійсним рішення та зобов'язання вчинити дії.

Просила визнати недійсним рішення Черкаської міської ради від 14.11.2014 року № 2-430 «Про відмову у наданні дозволу на розроблення технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) по АДРЕСА_1 громадянці ОСОБА_6 Зобов'язати Черкаську міську раду розглянути на найближчому пленарному засіданні чергової сесії заяву ОСОБА_6 про надання дозволу на розроблення технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельних ділянок площею 0,10 га та 0,06 га в натурі (на місцевості), розташованих за адресою АДРЕСА_1.

Ухвалою Соснівського районного суду м. Черкаси від 04 лютого 2015 року ОСОБА_6 відмовлено у відкритті провадження у справі та рекомендовано позивачу звернутися з адміністративним позовом до суду в порядку адміністративного судочинства.

В апеляційній скарзі ОСОБА_6 посилаючись на те, що судом першої інстанції при постановленні ухвали були порушені норми матеріального та процесуального права, а висновки суду не відповідають обставинам справи, просила ухвалу скасувати і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Перевіривши законність оскаржуваної ухвали, перевіривши матеріали справи колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає до задоволення виходячи із наступних підстав.

Звертаючись з позовом ОСОБА_6 просила :

- визнати недійсним рішення Черкаської міської ради від 14.11.2014 року № 2-430 «Про відмову у наданні дозволу на розроблення технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) по АДРЕСА_1 громадянці ОСОБА_6;

- зобов'язати Черкаську міську раду розглянути на найближчому пленарному засіданні чергової сесії заяву ОСОБА_6 про надання дозволу на розроблення технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельних ділянок площею 0,10 га та 0,06 га в натурі (на місцевості), розташованих за адресою АДРЕСА_1.

Постановляючи оскаржувану ухвалу та відмовляючи у відкритті провадження у справі, суд першої інстанції виходив з того, що позовна заява не підлягає розгляду у порядку цивільного судочинства.

Однак, з таким висновком суду колегія суддів погодитися не може.

Відповідно до ст. 55, 124 Конституції України та ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 122 ЦПК суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо заява не підлягає розгляду в судах у порядку цивільного судочинства.

За частинами 1, 2 ст. 15 ЦПК у порядку цивільного судочинства суди розглядають справи щодо захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин; інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства. Законом може бути передбачено розгляд інших справ за правилами цивільного судочинства.

Суддя вправі відмовити у відкритті провадження у справі лише з тих підстав, які передбачені законом. Такі підстави визначено у ч. 2 ст. 122 ЦПК. Не допускається відмова у відкритті провадження у справі з мотивів недоведеності заявленої вимоги, відсутності доказів, пропуску строку позовної давності та інших не передбачених законом підстав.

Відповідно до пункту 3 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з цивільних і кримінальних справ від 01 березня 2013 року № 3 «Про деякі питання юрисдикції загальних судів та визначення підсудності цивільних справ», суди мають керуватися тим, що критеріями відмежування справ цивільної юрисдикції від інших є, по-перше, наявність у них спору про право цивільне (справи за позовами, що виникають із будь-яких правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства), по-друге, суб'єктний склад такого спору (однією зі сторін у спорі є, як правило, фізична особа).

П. 6 вказаної Постанови передбачено, що при вирішенні питань, пов'язаних із компетенцією судів у спорах, що виникають із земельних відносин, судам слід ураховувати роз'яснення, викладені в пунктах 2 і 3 постанови Пленуму Верховного Суду України від 16 квітня 2004 року N 7 "Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ" (із змінами і доповненнями, внесеними згідно з постановою Пленуму Верховного Суду України від 19 березня 2010 року N 2), а також Рішення Конституційного Суду України від 1 квітня 2010 року N 10-рп/2010 у справі за конституційним поданням Вищого адміністративного суду України щодо офіційного тлумачення положень частини першої статті 143 Конституції України, пунктів "а", "б", "в", "г" статті 12 Земельного кодексу України, пункту 1 частини першої статті 17 Кодексу адміністративного судочинства України.

При цьому суди мають виходити з того, що згідно зі статтями 13 і 14 Конституції України, статтями 177, 181, 324 і главою 30 ЦК земля та земельні ділянки є об'єктами цивільних прав, а держава і територіальні громади через свої органи беруть участь у земельних відносинах із метою реалізації цивільних та інших прав у приватноправових відносинах, тобто прав власників земельних ділянок. Отже, суд має з'ясувати, є спір приватноправовим або публічно-правовим; чи виник спір із відносин, урегульованих нормами цивільного права, чи пов'язані ці відносини зі здійсненням сторонами цивільних або інших майнових прав на земельні ділянки на засадах рівності; чи виник спір щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень при реалізації ним управлінських функцій у сфері земельних правовідносин.

П. 7 даної постанови визначено, що земельні відносини, суб'єктами яких є фізичні чи юридичні особи, органи місцевого самоврядування, органи державної влади, а об'єктами - землі у межах території України, земельні ділянки та права на них, у тому числі на земельні частки (паї), регулюються земельним і цивільним законодавством на принципах забезпечення юридичної рівності прав їх учасників, забезпечення гарантій прав на землю (стаття 1 ЦК, статті 2, 5 Земельного кодексу України; далі - ЗК). Захист судом прав на землю у цих відносинах здійснюється способами, визначеними статтями 16, 21, 393 ЦК, статтею 152 ЗК, у тому числі шляхом визнання недійсними рішень органів виконавчої влади, органів місцевого самоврядування.

Відповідно до цього спори, що виникають із земельних відносин, у яких хоча б однією зі сторін є фізична особа, незважаючи на участь у них суб'єкта владних повноважень, згідно зі статтею 15 ЦПК розглядаються в порядку цивільного судочинства. Це стосується, наприклад, позовів про визнання недійсними рішень органів виконавчої влади, органів місцевого самоврядування щодо видання дозволу на виготовлення (розроблення) проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, вирішення інших питань, що відповідно до закону необхідні для набуття і реалізації права на землю, про надання чи передачу земельної ділянки у власність або користування чи невирішення цих питань, припинення права власності чи користування землею (статті 116, 118, 123, 128, 131, 144, 146, 147, 149, 151 ЗК та інші), крім спорів, передбачених частиною першою статті 16 Закону України від 17 листопада 2009 року N 1559-VI "Про відчуження земельних ділянок, інших об'єктів нерухомого майна, що на них розміщені, які перебувають у приватній власності, для суспільних потреб чи з мотивів суспільної необхідності", про цивільну відповідальність за порушення земельного законодавства (статті 210, 211 ЗК), про повернення самовільно зайнятих земельних ділянок (стаття 212 ЗК).

Відповідно до ст. 312 ЦПК України, розглянувши скаргу на ухвалу суду першої інстанції, апеляційний суд скасовує ухвалу і передає питання на новий розгляд до суду першої інстанції, якщо останній порушив порядок, встановлений для його вирішення.

Оскільки при постановленні оскаржуваної ухвали суд першої інстанції порушив порядок встановлений для вирішення даного питання, ухвала відповідно до положень ч. 3 ст.. 312 ЦПК України підлягає скасуванню з направленням питання про відкриття провадження у справі на новий розгляд до суду першої інстанції.

Враховуючи викладене та керуючись ст. ст. 303 , 304, 307 , 312 , 313 , 314, 315 , 318, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_6 - задовольнити частково. .

Ухвалу Соснівського районного суду м. Черкаси від 04 лютого 2015 року по справі за позовом ОСОБА_6 до Черкаської міської ради про визнання недійсним рішення та зобов'язання вчинити дії - скасувати та передати питання про відкриття провадження у справі на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий :

Судді :