АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД М. КИЄВА
Доповідач - Пікуль А.А.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 серпня 2015 року. Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду м. Києва в складі:

головуючого Пікуль А.А.

суддів Невідомої Т.О.

ПобірченкоТ.І.

при секретарі Троц В.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "Прософт Україна" на рішення Печерського районного суду м. Києва від 15 червня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_3 до Товариства з обмеженою відповідальністю "Прософт Україна", третя особа - директор Товариства з обмеженою відповідальністю "Прософт Україна" ОСОБА_4, про поновлення на роботі, визнання недійсним наказу про припинення трудового договору, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та затримки виплати компенсації за відпустку, зобов'язання вчинити дії та відшкодування моральної шкоди,-

в с т а н о в и л а:

Рішенням Печерського районного суду м. Києва від 15 червня 2015 року задоволено частково позовні вимоги ОСОБА_3 до Товариства з обмеженою відповідальністю "Прософт Україна", третя особа - директор Товариства з обмеженою відповідальністю "Прософт Україна" ОСОБА_4, про поновлення на роботі, визнання недійсним наказу про припинення трудового договору, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та затримки виплати компенсації за відпустку, зобов'язання вчинити дії та відшкодування моральної шкоди.

Суд стягнув з Товариства з обмеженою відповідальністю "Прософт Україна" на користь ОСОБА_3 грошову суму у розмірі 9300 грн. та грошову суму у розмірі 1000 грн. у рахунок відшкодування моральної шкоди.

Судом стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю "Прософт Україна" на користь держави судовий збір у розмірі 243 грн. 60 коп.

Суд відмовив в задоволенні позовних вимог частині про поновлення ОСОБА_3 на роботі, визнання недійсним наказу про припинення трудового договору від 22 жовтня 2014 року, зобов'язання ТОВ "Прософт Україна" видати новий наказ про поновлення ОСОБА_3 на роботі, працевлаштування ОСОБА_3 на роботі на посаді бухгалтера з окладом не менше ніж позивач отримувала в ТОВ "Прософт Україна", стягнення середньої заробітної плати за час вимушеного прогулу та за час затримки виплати компенсації за відпустку, а також стягнення моральної шкоди у розмірі 9 000 грн.

Не погодившись з рішенням суду, Товариство з обмеженою відповідальністю "Прософт Україна" подало апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення норм процесуального та матеріального права, що призвело до постановлення незаконного та необґрунтованого рішення, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог (а.с.213-217).

Рішення суду в частині відмови у задоволенні позовних вимог про поновлення ОСОБА_3 на роботі, визнання недійсним наказу про припинення трудового договору від 22 жовтня 2014 року, зобов'язання ТОВ "Прософт Україна" видати новий наказ про поновлення ОСОБА_3 на роботі, працевлаштування ОСОБА_3 на роботі на посаді бухгалтера з окладом не менше ніж позивач отримувала в ТОВ "Прософт Україна", стягнення середньої заробітної плати за час вимушеного прогулу та за час затримки виплати компенсації за відпустку, а також стягнення моральної шкоди у розмірі 9 000 грн. позивачем не оскаржується, а тому у апеляційному порядку в цій частині не перевіряється.

В суд апеляційної інстанції третя особа - ОСОБА_4 не з'явився, про місце та час апеляційного розгляду повідомлений належним чином, про що свідчить завірене штемпелем поштового відділення та підписом начальника відділення зв'язку зворотнє повідомлення про вручення судової повістки йому особисто 25 липня 2015 року (а.с.233).

Суд ухвалив розглядати справу у відсутність третьої особи за участю її представника - ОСОБА_5 (а.с.163).

Заслухавши доповідь судді Пікуль А.А., пояснення учасників судового розгляду: представника відповідача та третьої особи - ОСОБА_5, який підтримав подану апеляційну скаргу та просив суд її задовольнити, ОСОБА_3 та її представника - ОСОБА_6, які заперечували проти задоволення апеляційної скарги, з'ясувавши обставини справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія приходить до висновку про те, що апеляційну скаргу слід відхилити з таких підстав.

При ухваленні рішення суд першої інстанції вважав встановленими наступні обставини.

Відповідно до наказу №20-к від 22 липня 2013 року позивач була прийнята на посаду бухгалтера у ТОВ «Прософт Україна» на підставі трудового договору строком до 22 жовтня 2013 року з окладом 3 100 грн. на місяць.

22 жовтня 2013 року між позивачем та відповідачем був укладений трудовий договір, згідно умов якого позивача прийнято на роботу в ТОВ «Прософт Україна» на посаду бухгалтера з окладом відповідно до п.9 договору у розмірі 3100 грн. на місяць строком до 22 жовтня 2014 року.

Відповідно до умов трудового договору від 22 жовтня 2013 року, укладеного між позивачем та відповідачем, визначені підстави його припинення, зокрема закінчення строку дії трудового договору, що передбачено п.2 ч.1 ст.36 КЗпП України.

До закінчення дії строкового трудового договору, а саме з 7 квітня 2014 року позивач перебувала у статусі тимчасово непрацездатної особи у зв'язку з вагітністю та пологами.

ІНФОРМАЦІЯ_1 року у позивача народилася дитина - дочка ОСОБА_7, що підтверджується копією свідоцтва про народження (а.с. 24).

Наказом директора ТОВ «Прософт Україна» від 25 серпня 2014 року №24-К, на підставі заяви позивача, останній надано відпустку для догляду за дитиною до досягнення нею і трирічного віку з 25 серпня 2014 року, тобто до 21 червня 2017 року.

У зв'язку із закінченням строку дії трудового договору, згідно п.п. 13, 14, п. 17 договору та п.2 ч.1 ст.36 КЗпП України з позивачем було припинено з 22 жовтня 2014 року трудовий договір, про що відповідачем винесено наказ від 22 жовтня 2014 року №27-К (а.с. 52).

29 жовтня 2014 року на адресу позивача ТОВ «Прософт Україна» 22 жовтня 2014 року було направлено лист №632, яким їй повідомлено про припинення трудового договору та запропоновано з'явитися за своєю трудовою книжною за адресою місця розташування відповідача (а.с. 139), який позивач отримала особисто 23 жовтня 2014 року, що підтверджується копією зворотного поштового повідомлення (а.с. 141). Крім того, про факт припинення трудового договору позивача було повідомлено телеграмою 22 жовтня 2014 року.

Згідно з довідкою, наданою на запит суду представником відповідача, будь-які вакансії в ТОВ «Прософт Україна» починаючи з жовтня 2014 року по 15 червня 2015 року відсутні (а.с. 197).

За встановлених обставин, ураховуючи наявність порушення відповідачем вимог ч.3 ст. 184 КЗпП України щодо обов'язкового працевлаштування позивача, суд першої інстанції дійшов висновку про наявність правових підстав для задоволення позовних вимог про стягнення з відповідача на користь ОСОБА_3 середньої заробітної плати за три місяці з дня закінчення строкового трудового договору у загальному розмірі 9 300 грн. (із наведенням відповідного розрахунку у мотивувальній частині рішення). Ураховуючи наявність порушення відповідачем права позивача на обов'язкове працевлаштування районний суд також прийшов до висновку про наявність правових підстав для задоволення позовних вимог про відшкодування моральної шкоди на суму 1 000 грн.

Виходячи з наявних у матеріалах справи та досліджених судом першої інстанції письмових доказів суд апеляційної інстанції приходить до висновку про те, що висновки районного суду щодо наявності підстав для задоволення позовних вимог про стягнення з відповідача на користь ОСОБА_3 середньої заробітної плати за три місяці з дня закінчення строкового трудового договору у загальному розмірі 9 300 грн. та відшкодування моральної шкоди на суму 1 000 грн. відповідають обставинам справи та положенням матеріального закону.

Норми матеріального права відповідно до спірних правовідносин у цій частині застосовані правильно.

Доводи апеляційної скарги про те, що судом проведена неправильна оцінка доказів та безпідставно, з порушенням процесуальних норм, надана перевага одним доказам над іншими, що призвело до неправильного вирішення справи, не можуть бути прийняті судом апеляційної інстанції в якості підстав для скасування оскаржуваного рішення враховуючи наступне.

Всі висновки суду першої інстанції, мотиви, з яких суд вважав встановленою наявність правових підстав для задоволення заявленого позову, нормативно-правові акти, якими керувався суд при ухваленні рішення, повно та послідовно викладені у мотивувальні частині оскаржуваного рішення.

Обставин, які б дали суду апеляційної інстанції підстави для спростування указаних висновків суду, апеляційна скарга ТОВ "Прософт Україна" не містить, в ході апеляційного розгляду представник відповідача, також не навів таких обставин.

Посилання апеляційної скарги на те, що висновки районного суду про наявність порушення відповідачем права позивача на обов'язкове працевлаштування не відповідають обставинам справи, оскільки будь-які вакансії на підприємстві були відсутні, а на займану позивачем посаду повернувся постійний працівник, не можуть бути прийняті апеляційним судом у якості підстав для скасування оскаржуваного рішення, оскільки відповідно до змісту ч.3 ст. 184 КЗпП України обов'язкове працевлаштування не передбачає виключно працевлаштування на цьому ж підприємстві. Отже, за відсутності вакансій на підприємстві роботодавця, останній, звільняючи працівника, звільнення якого допускається лише з обов'язковим працевлаштуванням, повинен був вирішити питання працевлаштування цього працівника на іншому підприємстві.

Доводи апеляційної скарги про те, що у відповідача відсутній обов'язок по сплаті позивачу середньої заробітної плати за три місяці з дня закінчення строкового трудового договору у загальному розмірі 9 300 грн., оскільки ОСОБА_3 фактично не працювала, на час звільнення перебувала у соціальній відпустці по догляду за дитиною, також відхиляються апеляційним судом з огляду на наступне.

Указаний обов'язок був би відсутній для роботодавця, якби позивач не була звільнена після закінчення строку дії трудового договору, а залишилась на роботі на період її працевлаштування на цьому ж або іншому підприємстві.

У даному ж випадку позивач була звільнена з роботи з 22 жовтня 2014 року, а тому з цього часу вона втратила для роботодавця статус особи, яка перебуває у відпустці, і набула статусу звільненої особи, яка має право на отримання середньої заробітної плати на період працевлаштування, але не більше трьох місяців.

З огляду на викладене посилання апеляційної скарги на те, що відповідач не порушував право позивача на вільний пошук нової роботи, а також посилання на помилковість висновків районного суду про наявність правових підстав для відшкодування моральної шкоди також не можуть бути прийняті у якості підстав для скасування оскаржуваного рішення.

Доводи скарги щодо розподілу районним судом судових витрат не спростовують висновків суду в цій частині та базуються на припущеннях сторони, оскільки розмір відшкодування витрат в частині сплати судового збору визначений районним судом за мінімальною ставкою.

Інших доводів щодо неправильності оскаржуваного рішення апеляційна скарга відповідача не містить.

Враховуючи викладене, апеляційний суд приходить до висновку про те, що судом першої інстанції дана належна оцінка доводам сторін у сукупності з наданими сторонами доказами, висновки суду відповідають обставинам справи, доводи, викладені у апеляційній скарзі, не спростовують їх, тому підставдля скасування оскаржуваного рішення немає.

Керуючись ст.303, 307-308, 313-315 ЦПК України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Прософт Україна" відхилити.

Рішення Печерського районного суду м. Києва від 15 червня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий: А.А. Пікуль

Судді: Т.О. Невідома

Т.І. Побірченко