Справа № 569/3187/15-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27.03.2015 м. Рівне

Рiвненський мiський суд Рівненської області в особi суддi Куцоконя Ю.П.,

з участю: секретаря судового засідання Ющук О.С.,

заявника ОСОБА_2,

розглянувши у вiдкритому судовому засiданнi в мiстi Рiвному

справу за заявою ОСОБА_2 про встановлення факту, що має юридичне значення, -

В С Т А Н О В И В :

Заявник ОСОБА_2 в судовому засiданнi заяву пiдтримав i просить суд встановити факт наявності у нього права на земельні ділянки згідно архівної довідки від 22 червня 2001 року № 2836/1-35, виданої державним архівом Волинської області.

В обґрунтування своїх вимог ОСОБА_2 суду пояснив, що його сім'я у складі матері ОСОБА_3, сестри ОСОБА_4 та його, ОСОБА_2, у 1948 році була виселена на спецпоселення до Сибіру з конфіскацією майна у зв'язку з тим, що його батько ОСОБА_5 був учасником УПА. Відповідно до Закону України «Про реабілітацію жертв політичних репресій на Україні» всі вони були реабілітовані. Оскільки земельні ділянки, якими володіла сім'я на час виселення, не були вилучені у встановленому порядку, просить суд встановити факт наявності у нього права на ці земельні ділянки згідно архівної довідки.

Заслухавши пояснення заявника, дослiдивши письмовi докази по справi, суд прийшов до висновку, що заява пiдлягає задоволенню повністю.

Судом встановлено, що на основі постанови Особливої Наради при МДБ СРСР від 10 лютого 1948 року (протокол № 5-Б) з села Миловиця Ківерцівського району Волинської області була виселена на спецпоселення в Кемеровську область з конфіскацією майна сім'я у складі: ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1, та її діти - ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_2 (заявника) та ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_3. Виселення було проведено у зв'язку з тим, що чоловік ОСОБА_3 - ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_4, був учасником УПА.

В 1948 році ОСОБА_3 із спецпоселення здійснила втечу, а в 1950 році з'явилась з повинною в Оликський РВ МДБ. На основі постанови Особливої Наради при МДБ СРСР від 02 квітня 1952 року (протокол № 24) ОСОБА_3 від подальшого спецпоселення звільнили та зняли з обліку.

Вказані обставини підтверджуються архівною довідкою інформаційного центру УВС Волинської області № 13/162-К від 01 вересня 1993 року.

Як зазначено у цій же архівній довідці, в архівній справі відсутній акт опису конфіскованого майна, однак у довідці, виданій Оликською сільрадою вказано, що у господарстві ОСОБА_3 було пахотної землі 2 га та 1 корова.

Крім того, у довідці вказано, що згідно статті 3 Закону України «Про реабілітацію жертв політичних репресій на Україні» всі по справі виселення реабілітовані.

Згідно архівної довідки державного архіву Волинської області від 22 червня 2001 року № 2836/1-35, в документах Луцької окружної біржі праці, яка діяла в період окупації області німецько-фашистськими загарбниками в 1941-1944 роках, є відомості про господарство ОСОБА_9 (по-батькові немає), який проживав в селі Миловиця тодішнього Олицького району Волинської області разом з сестрою ОСОБА_3 і сином ОСОБА_2. Мали землі 6,00 га.

В погосподарських книгах Миловицької сільської ради за 1950-1952 роки значиться ОСОБА_3 разом з братом ОСОБА_9 та його сином ОСОБА_2. Мали землі 0,30 га станом на 01 грудня 1949 року. Вступили в колгосп у 1948 році.

В архівній довідці від 22 червня 2001 року № 2836/1-35 також вказано, що в погосподарських книгах села Миловиця за 1953-1955 роки сім'я ОСОБА_3 не значиться, а за 1953-1960 роки книги відсутні.

Відповідно до інформації Ківерцівської районної державної адміністрації Волинської області від 29 липня 2008 року № К-303, наданої на запит ОСОБА_2, по документах архівного відділу райдержадміністрації фонду колгоспу імені Леніна смт.Олика в протоколі № 2 засідання правління колгоспу імені Леніна Ківерцівського району від 17 лютого 1993 року вилучення земельної ділянки у ОСОБА_3 не значиться.

Як слідує з повідомлення державного архіву Волинської області від 03 липня 2008 року № 2036/1-21, наданого на запит ОСОБА_2, в перевірених протоколах засідань правління та загальних зборів членів колгоспу імені ХХІІ з'їзду КПРС (імені Леніна) села Олика Ківерцівського району та Олицької селищної ради за 1962, 1973, 1991 роки відомостей про вилучення земельної ділянки або її частини у ОСОБА_3 не виявлено.

Статтею 1 Закону України «Про реабілітацію жертв політичних репресій на Україні» від 17 квітня 1991 року № 962-ХІІ (далі - Закон № 962-ХІІ) встановлено вважати реабілітованими осіб, які з політичних мотивів були необгрунтовано засуджені судами або піддані репресіям позасудовими органами, в тому числі «двійками», «трійками», особливими нарадами і в будь-якому іншому позасудовому порядку, за вчинення на території України діянь, кваліфікованих як контрреволюційні злочини за кримінальним законодавством України до набрання чинності Законом СРСР «Про кримінальну відповідальність за державні злочини» від 25 грудня 1958 року, за винятком осіб, зазначених у статті 2 цього Закону. Дія цієї статті поширюється на осіб, громадян України, які постійно проживали в Україні і яких з різних причин було переміщено за межі колишнього Радянського Союзу, необгрунтовано засуджено військовими трибуналами, Верховним Судом Союзу РСР чи піддано репресіям позасудовими органами.

Згідно статті 3 Закону № 962-ХІІ реабілітовано всіх громадян, засланих і висланих з постійного місця проживання та позбавлених майна за рішенням органів державної влади і управління з політичних, соціальних, національних, релігійних та інших мотивів під приводом боротьби з куркульством, противниками колективізації, так званими бандпособниками та їх сім'ями.

Відповідно до статті 4 Закону № 962-ХІІ реабілітованих поновлено в усіх громадянських правах, у тому числі в праві проживання в населених пунктах і місцевостях, в яких вони постійно проживали до репресій, поширивши це право на членів їх сімей. Також визнано недійсними пов'язані з застосуванням репресій рішення про позбавлення державних нагород, учених ступенів, військових, спеціальних і почесних звань, пенсій та інших прав.

Як встановлено частинами другою та третьою статті 5 Закону № 962-ХІІ вилучені будівлі та інше майно по можливості (якщо будинок незайнятий, а майно збереглося) повертаються реабілітованому або його спадкоємцям натурою. При відсутності такої можливості заявнику відшкодовується вартість будівель та майна. Не підлягають поверненню (компенсації) будівлі та інше майно, що було націоналізовано (муніципалізовано) на підставі відповідних нормативних актів.

Оцінюючи досліджені по справі докази в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що заявлені ОСОБА_2 вимоги є обґрунтованими та доведеними, а тому його заява підлягає задоволенню повністю.

Керуючись ст.ст.10,11,60,212,214,215,223,256,292,294 ЦПК України, суд, -

В И Р I Ш И В :

Заяву ОСОБА_2 задовольнити повнiстю.

Встановити факт наявності у ОСОБА_2 права на земельні ділянки згідно архівної довідки від 22 червня 2001 року № 2836/1-35, виданої державним архівом Волинської області.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення до апеляцiйного суду Рівненської області через Рiвненський мiський суд. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Рівненського міського суду Куцоконь Ю.П.