У Х В А Л А

20 липня 2015 року

Суддя Рівненського міського суду Рівненської області Бучко Т.М.

розглянувши в місті Рівне заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, в якому просить визнати недійсним договір купівлі-продажу кредитного портфелю від 29 квітня 2010 року, укладений між АТ «ОТП Банк» та ТОВ «ОТП Факторинг Україна», та визнати недійсним договір про відступлення права вимоги від 29 квітня 2010 року, укладений між АТ «ОТП Банк» та ТОВ «ОТП Факторинг Україна».

Одночасно позивач звернувся до суду із заявою про забезпечення позову шляхом накладення арешту на нежитлові приміщення.

В обгрунтування заяви покликається на те, що станом на 15 липня 2015 року нерухоме майно було реалізоване на прилюдних торгах в межах виконавчого провадження без законних на те підстав поза процедурою реалізації іпотечного майна без дотримання вимог Закону України «Про іпотеку», чим порушені його права та інтереси як позичальника за кредитним договором. Вважає, що дії відповідача свідчать про намір відчужити майно, що надалі змусить його предявляти нові позови щодо цього майна.

Заява про забезпечення позову відповідно до ч.1 ст.153 ЦПК України розглядається судом без повідомлення відповідача та інших осіб, які беруть участь у справі.

Згідно ст.151 ЦПК України суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, може вжити заходи забезпечення позову.

У відповідності до п.4 постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 26 грудня 2006 р. «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд ( суддя ) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Як вбачається із заяви про забезпечення позову та зі змісту позовних вимог, позивач просить накласти арешт на предмет іпотеки згідно договору іпотеки від 18 лютого 2008 року, укладеного між ЗАТ «ОТП Банк» та ППФ «Бондекс». Однак, предметом позову є визнання недійсними договорів купівлі-продажу кредитного портфеля та відступлення права вимоги, а не договору іпотеки.

Згідно п.1 ч.1 ст.152 ЦПК України дозволяється забезпечувати шляхом накладення арешту на майно або грошові кошти, що належать відповідачеві і знаходяться у нього або в інших осіб, позов майнового характеру. Позивачем таких вимог до відповідачів предявлено не було. Доказів належності майна саме відповідачам, а не третій особі у справі, суду також не надано.

Крім того, вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у звязку із застосуванням відповідних заходів. Види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Позивачем не зазначено доказів, що реалізація майна на прилюдних торгах в межах виконавчого провадження проведена незаконно, і вимога про визнання недійними прилюдних торгів не є предметом позову у даній справі.

Згідно ч.3 ст.151 ЦПК України забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Позивачем у заяві про забезпечення позову не зазначено жодних доказів щодо вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання можливого рішення суду про визнання договорів недійсними.

Таким чином, суд дійшов висновку, що заява про забезпечення позову не підлягає до задоволення.

На підставі наведеного та керуючись ст.151-153 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В :

Відмовити в задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову.

Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Рівненської області через Рівненський міський суд шляхом подання апеляційної скарги протягом пяти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя :