Справа № 480/2115/14-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Миколаївський районний суд Миколаївської області в складі:

головуючого - судді Карікової Л.В.,

при секретарі Кописєвої О.Л.,

розглянувши 17 березня 2015 року у відкритому судовому засіданні в м. Миколаєві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління Держземагенства України у Миколаївської області про визнання права власності на земельну ділянку,

В с т а н о в и в :

В вересні 2014 року позивачка ОСОБА_1 звернулась з позовом в Миколаївський районний суд Миколаївської області до Управління Держземагенства України у Миколаївської області про визнання права власності на земельну ділянку.

Свої вимоги позивачка мотивувала тим, що 14.10.2008 року між нею і ОСОБА_2 укладено договір дарування земельної ділянки НОМЕР_1, розміром 0,0749 гектара для ведення садівництва, що знаходиться в с. Весняному Миколаївського району Миколаївської області у садово - виноградному товаристві «Лазурне». Після укладення вказаного договору вона не звернулась до відповідних органів для отриманні державного акту на землю. 20.02.2014 року їй було відмовлено в державній реєстрації права власності на земельну ділянку, оскільки нею не подано державний акт, що підтверджує виникнення права власності. Посилаючись на вищезазначене позивачка просила задовольнити позов.

Позивачка ОСОБА_3 в судове засідання не з`явилась, однак подала заяву про підтримання позову та розгляд справи у її відсутності.

Представник відповідача в судове засідання не з`явився. Про час та місце розгляду справи був повідомлений вчасно, причини неявки суду не повідомив.

Суд розглянув справу у відсутності сторін на підставі наявних у справі доказів.

Дослідивши докази по справі, суд приходить до наступного.

В судовому засіданні встановлено, що 14.10.2008 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 укладено договір дарування земельної ділянки НОМЕР_1, розміром 0,0749 гектара для ведення садівництва, що знаходиться в с. Весняному Миколаївського району Миколаївської області у садово - виноградному товаристві «Лазурне».

Вказаний договір посвідчено приватним нотаріусом Миколаївського районного нотаріального округу Миколаївської області ОСОБА_4

Згідно ст. 126 Земельного Кодексу України, в редакції , яка діяла на час виникнення даних правовідносин, право власності на земельну ділянку і право постійного користування земельною ділянкою посвідчується державними актами.

Відповідно до вимог статті 182 Цивільного Кодексу України, в редакції, який діяв на час виникнення даних правовідносин, право власності та інші речові права на нерухомі речі, обмеження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації.

Отже, з системного аналізу вищезазначених вимог Закону, які діяли на час виникнення вказаних правовідносин, вбачається, що позивачці необхідно було своє право власності на земельну ділянку зареєструвати належним чином та отримати Державний акт на право власності на землю.

Згідно п. 27 Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України №703 від 22 червня 2011 року документами, що підтверджують виникнення, перехід та припинення права власності та інших речових прав на нерухоме майно, є свідоцтво про право на спадщину, видане нотаріусом, державний акт на право власності на земельну ділянку, рішення суду , що набрало законної сили, щодо права власності та інших речових прав на нерухоме майно.

Відповідно до рішення державного реєстратора прав на нерухоме майно Реєстраційної служби Миколаївського районного управління юстиції Миколаївської області від 20.02.2014 року позивачці було обґрунтовано відмовлено у державній реєстрації права власності на земельну ділянку НОМЕР_1, розміром 0,0749 гектара для ведення садівництва, що знаходиться в с. Весняному Миколаївського району Миколаївської області у садово - виноградному товаристві «Лазурне».

Разом з цим, згідно вимог ст. 328 Цивільного Кодексу України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів.

Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Згідно статті 15 Цивільного Кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Відповідно до вимог статті 16 Цивільного Кодексу України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Способами захисту цивільних прав та інтересів може бути також і визнання права.

З врахуванням вищезазначеного, суд приходить до висновку, що позивачка ОСОБА_1 правомірно набула право власності на земельну ділянку на підставі договору дарування 14 жовтня 2008 року, а тому позов є обґрунтованим та підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 10, 11,60,209,213,215, 218 ЦПК України, суд, -

В и р і ш и в:

Позов задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на земельну ділянку НОМЕР_1, розміром 0,0749 гектара для ведення садівництва, що знаходиться в садово - виноградному товаристві «Лазурне», Веснянської сільської сільської ради Миколаївського району Миколаївської області кадастровий номер земельної ділянки НОМЕР_2

На рішення може бути подана апеляційна скарга до Апеляційного суду Миколаївської області через Миколаївський районний суд Миколаївської області протягом 10 днів з моменту його проголошення.

Суддя Л. В. Карікова

17.03.2015