АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Справа № 22-ц/796/8029/2015 Головуючий у І інстанції - Юзькова О.Л.
Доповідач - Андрієнко А.М.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 липня 2015 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду м. Києва в складі:

Головуючого судді Андрієнко А.М.

Суддів: Заришняк Г.М.

МараєвоїН.Є.

При секретарі Осмолович В.С.

Розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційними скаргами ОСОБА_2 та представника Товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» - Мілімка Артема Аркадійовича на рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 16 березня 2015 року у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» до ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_2, ОСОБА_6 про стягнення заборгованості за кредитним договором та звернення стягнення на предмет іпотеки та за зустрічним позовом ОСОБА_2 до Товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна», треті особи - ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, про припинення договору поруки,

В С Т А Н О В И Л А :

Позивач ТОВ «ОТП Факторинг Україна» в особі свого представника звернувся до суду з вказаним позовом та просив стягнути солідарно з ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_2 на користь «ОТП Факторинг України» суму заборгованості за кредитним договором у розмірі 8 750 075,67 грн., звернути стягнення на предмет іпотеки -АДРЕСА_1 шляхом проведення прилюдних торгів в межах процедури виконавчого провадження за початковою ціною, встановленою на рівні не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, на підставі оцінки, проведеної суб'єктом оціночної діяльності/незалежним експертом на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій,до реалізації предмета іпотеки, в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором для задоволення вимог ТОВ «ОТП Факторинг Україна»; на період до реалізації предмета іпотеки передати його ТОВ «ОТП Факторинг Україна».

Не погоджуючись з первісними позовними вимогами, ОСОБА_2 пред'явила зустрічний позов про припинення договору поруки № SR-006/1960/2008/2 від 20.03.2008 року, мотивуючи тим, що в березні 2010 року позивач вже звертався до Шевченківського районного суду м. Києва з позовом про стягнення заборгованості за кредитним договором, який в березні 2011 року було залишено без розгляду. Крім того, як стало відомо до кредитного договору в 2009 році укладено додатковий договір, яким сторони визначили збільшення розміру щомісячного платежу, який має вносити позичальник, з 1 866,09 доларів США до 1977,45 доларів США та змінили дату остаточного повернення кредиту - до 24.03.2023 року. Вищенаведене свідчить про наявність підстав для припинення договору поруки відповідно до положень ст.559 ЦК України.

Рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 16 березня 2015 року в задоволенні первісного та зустрічного позовів відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду, позивач за зустрічним позовом ОСОБА_2 подала на нього апеляційну скаргу, в якій просила рішення суду в частині відмови в задоволенні зустрічних позовних вимог скасувати та ухвалити нове рішення, яким зустрічний позов задовольнити, мотивуючи тим, що рішення ухвалено з порушенням норм матеріального та процесуального права, зазначає, що суд фактично не розглянув зустрічний позов.

Представник ТОВ «ОТП Факторинг Україна» також подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати рішення суду в частині відмови у задоволенні первісних позовних вимог та ухвалити нове, яким позов ТОВ «ОТП Факторинг Україна» задовольнити в повному обсязі, обґрунтовуючи тим, що в цій частині рішення ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права, зазначив, що суд дійшов помилкового висновку про неналежність наданих представником ТОВ «ОТП Факторинг Україна» доказів.

Представники апелянтів підтримали свої апеляційні скарги , просили рішення суду першої інстанції скасувати, в задоволенні позовних вимог відмовити.

Позивач просила відхилити апеляційну скаргу , а рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність і обгрунтованість постановленого рішення в цій частині, колегія суддів прийшла до висновку, що апеляційна скарга ОСОБА_2 підлягає задоволенню, а апеляційна скарга представника Товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» - частковому задоволенню із наступних підстав.

Судом встановлено, що 20.03.2008 року між Закритим акціонерним товариством «ОТП Банк», правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство «ОТП Банк», та ОСОБА_4 було укладено кредитний договір № ML-006/1960/2008, за умовами якого банк надав відповідачу на споживчі цілі суму у розмірі 142 000,00 доларів США строком до 20.03.2023 року зі сплатою за користування кредитом процентної ставки, визначеної п.3 договору.

Позичальник взяв на себе зобов'язання повертати кредит та сплачувати нараховані проценти щомісяця шляхом сплати ануїтетних платежів, визначених графіком , що є додатком №1 до кредитного договору та його невід'ємною частиною.

В якості забезпечення виконання зобов'язань за вказаним кредитним договором 20.03.2008 року між банком та ОСОБА_5 було укладено договір поруки № SR-006/1960/2008/1, між банком та ОСОБА_2 - договір поруки за № SR-006/1960/2008/2.

За умовами договорів поруки відповідачі взяли на себе зобов'язання відповідати перед кредитодавцем за виконання позичальником умов кредитного договору як солідарні боржники.

Крім того, з метою забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором 20.03.2008 року між ЗАТ «ОТП Банк» та ОСОБА_6 було укладено договір іпотеки № PML-006/1960/2008 (майнової поруки), відповідно до якого остання передала банку в іпотеку належну їй на праві власності квартиру АДРЕСА_1.

Відмовляючи в задоволенні основного позову, суд першої інстанції прийшов до висновку про те, що представник ТОВ «ОТП Факторинг Україна» надав витяги з додатку № 1 до договору купівлі-продажу кредитного портфелю від 5.11.2010 року ( а.с.45, 77), який не може бути покладений судом в основу рішення, так як не завірений належним чином , а тому не є належним доказом по справі.

Однак, з такими висновками суду першої інстанції погодитися не можна, так як суд неповно з'ясував обставини справи, зібраним доказам не дав належної оцінки та допустив порушення норм матеріального і процесуального закону , що на підставі ст.309 ЦПК України є підставою для скасування рішення суду та постановлення нового рішення.

Судом встановлено, що між Товариством з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг України» та Публічним акціонерним товариством «ОТП Банк» було укладено договір купівлі-продажу кредитного портфелю, за умовами якого у відповідності до вимог ст.ст. 512,514,1077,1078,1079,1082,1084 ЦК України ПАТ «ОТП Факторинг» відступило, а ТОВ «ОТП Факторинг України» прийняло право вимоги, зокрема, за кредитними договорами. Предметом даного договору є продаж (переуступка прав) на кредитний портфель, який включає в себе кредитні договори (перелік яких міститься в додатку 1 до договору).

Крім того, як свідчить п. 3.5. договору купівлі-продажу кредитного портфелю продавець зобов'язаний передати права за окремими договорами застави та/або договорами іпотеки, укладеними між продавцем та боржниками для забезпечення виконання зобов'язань за кредитними договорами. Передача таких договорів має бути оформлена відповідним договором про передачу прав на заставлене майно.

Як зазначив представник позивача, до Товариства перейшло право вимоги за кредитним договором № ML-006/1960/2008 від 20.03.2008 року та договорами поруки, укладеними з ОСОБА_5, ОСОБА_2, договором іпотеки № PML-006/1960/2008 (майнової поруки) від 20.03.2008 року, укладеним з ОСОБА_6

Відповідно до ст.. 1082 ч.2 ЦК України боржник має право вимагати від фактора надання йому в розумний строк доказів того, що відступлення права вимоги факторові справді мало місце. Якщо фактор не виконає цього обов'язку, боржник має право здійснити платіж клієнтові на виконання свого обов'язку перед ним.

На підтвердження своїх вимог представник ТОВ «ОТП Факторинг Україна» надав Договір купівлі-продажу кредитного портфелю ( а.с.38-44), витяги з додатку №1 до договору купівлі-продажу кредитного портфелю від 05.11.2010 року (а.с. 45,77), а тому підстав для відмови у задоволенні позовних вимог в частині стягнення заборгованості за кредитним договором на користь ТОВ «ОТП Факторинг Україна» колегія суддів не вбачає .

Представник позивача зазначив, що станом на 04.06.2014 року у зв'язку із невиконанням взятих на себе зобов'язань за кредитним договором у ОСОБА_4 виникла заборгованість перед позивачем у розмірі 8 750 075,67 грн., яку просив стягнути солідарно з позичальника та поручителів, звернути стягнення на предмет іпотеки в рахунок погашення заборгованості.

Зазначена сума заборгованості складається із 159 020, 36 доларів США, що за офіційним курсом НБУ станом на дату проведення розрахунку заборгованості, а саме 4.06.2014 року, становить 1 881 736, 74 гривень, а також 6 868 338, 93 грн пені, що разом складає 8 750 075,67 грн, що складається із: залишку заборгованості за тілом кредиту в розмірі 140 085, 34 долари США, що еквівалентно 1 657 672, 83 грн, суми несплачених відсотків за кредитом за період з 23.12.2008 року по 1.01.2010 року - 18 935, 02 долари США, що еквівалентно 224 063, 91 грн, пені за прострочення виконання зобов'язань за період з 6.02.2013 року по 6.02.2014 року в розмірі 6 868 338, 93 грн .

Відповідач ОСОБА_4 просила зменшити суму пені, оскільки вона перевищує суму завданого збитку , а також з урахуванням матеріального стану її сім'ї та її особисто, станом здоров'я її матері, яка є іпотекодавцем.

Відповідно до ст.. 551 ч.3 ЦК України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

Проаналізувавши та оцінивши всі вищевикладені обставини у їх сукупності, колегія суддів прийшла до висновку про зменшення суми нарахованої пені до загальної суми боргу за кредитом та відсотками за кредит, а саме до зменшення пені з 6 868 338, 93 грн до

1 800 000 грн.

В решті суму заборгованості за кредитним договором відповідач не спростувала, а тому вона підлягає стягненню на користь позивача.

Відповідно до ст.. 1054 ЦК України позичальник за кредитним договором зобов'язаний повернути кредит та сплатити відсотки в розмірі та на умовах встановлених договором.

Відповідно до ст.. 554 ЦК України у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники.

Відповідно до ст.. 33 Закону України «Про іпотеку» у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Право іпотекодержателя на звернення стягнення на предмет іпотеки також виникає з підстав, встановлених ст.. 12 цього Закону.

Відмовляючи в задоволенні зустрічного позову про визнання поруки припиненою, суд першої інстанції прийшов до висновку про те, що оскільки відсутні докази переходу прав за кредитним договором до позивача, то відсутнє і порушення прав поручителя з боку даної особи.

Однак, колегія суддів не погоджується із такими висновками суду першої інстанції, так як докази переходу права вимоги позивачем суду надані. Крім того, позивач за зустрічним позовом ОСОБА_2 надала суду докази припинення поруки.

Відповідно до ст.. 559 ч.4 ЦК України порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя. Якщо строк основного зобов'язання не встановлений або встановлений моментом пред'явлення вимоги, порука припиняється, якщо кредитор не пред'явить позову до поручителя протягом одного року від дня укладання договору поруки.

Як вбачається із договору кредиту позичальник взяв на себе зобов'язання повертати кредит та сплачувати нараховані проценти щомісяця шляхом сплати ануїтетних платежів, визначених графіком , що є додатком №1 до кредитного договору та його невід'ємною частиною.

Кожен платіж за встановленим графіком погашення кредиту є окремим зобов'язанням перед банком, а після зміни кредитора - перед ПАТ «ОТП «Факторин Україна». Відповідач не виконує зобов'язання з 2009 року, а тому право вимоги виникло у позивачів з 2009 року.

В 2010 році банк звертався з вимогою до поручителя, пред'явивши позовні вимоги до суду, однак, у зв'язку із заявою позивача зазначені позовні вимоги були залишені без розгляду.

Крім того, судом встановлено, що банк та боржник неодноразово змінювали умови договору, що потягло за собою зміну дати виконання основного зобов'язання та розміру ануїтетних платежів в сторону збільшення без згоди на те поручителя.

За таких обставин колегія суддів вважає, що після спливу шестимісячного строку з моменту виникнення права вимоги порука поручителів ОСОБА_2 та ОСОБА_5 є припиненою.

Щодо звернення стягнення на предмет іпотеки на підставі договору іпотеки, укладеного між позивачем за основним позовом та ОСОБА_6

Судом встановлено, що ОСОБА_6 взяла на себе зобов'язання відповідати перед позивачем за борги ОСОБА_4 своїм майном, а саме квартирою АДРЕСА_1.

Відповідно до ст.. 11 Закону України «Про іпотеку» майновий поручитель несе відповідальність перед іпотекодержателем за невиконання боржником основного зобов'язання виключно в межах вартості предмета іпотеки.

За таких обставин колегія суддів прийшла до висновку про звернення стягнення на предмет іпотеки, а саме квартири АДРЕСА_1, що належить ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, на праві власності на підставі Свідоцтва про право власності на квартиру, виданого 10.12.2001 року Головним управлінням житлового забезпечення Київської міської державної адміністрації шляхом проведення прилюдних торгів в межах процедури виконавчого провадження за початковою ціною, встановленою на рівні, не нижчому за звичайні ціни, проведеної суб'єктом оціночної діяльності на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій, в рахунок погашення заборгованості за Кредитним договором від 20.03.2008 року № ML-006/1960/2008, укладеним між Закритим акціонерним товариством «ОТП Банк», правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство «ОТП Банк», та ОСОБА_4 для задоволення вимог ТОВ «ОТП Факторин Україна» в загальному розмірі 1 881 736, 74 гривень ( борг по тілу та процентам) + 1 800 000 пені = 3 681 736 грн 74 коп.

Однак, відповідно до Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України , наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» не може бути примусово стягнуте нерухоме житлове майно, яке є предметом іпотеки, якщо таке майно виступає як забезпечення зобов'язань громадянина України за споживчими кредитами в іноземній валюті, та за умови, що таке нерухоме житлове майно використовується як місце постійного проживання позичальника/майнового поручителя або є об'єктом незавершеного будівництва нерухомого житлового майна, яке перебуває в іпотеці, за умови, що у позичальника або майнового поручителя у власності не знаходиться інше нерухоме житлове майно. Загальна площа нерухомості не перевищує 140 кв.м. для квартири та 250 кв.м. для житлового будинку.

Судом встановлено, що Договір кредиту укладений у валюті США, загальна площа квартири, що перебуває у іпотеці , становить 82,2 кв.м. та є постійним місцем проживання іпотекодавця та боржника.

За таких умов колегія суддів прийшла до висновку, що виконання рішення суду в частині звернення стягнення на предмет іпотеки повинно бути відстрочено на період дії Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України , наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті»

Керуючись ст..ст. 303, 307, 313-316 ЦПК України, колегія суддів,

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити, а представника Товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» - Мілімка АртемаАркадійовича задовольнити частково.

Рішення Шевченківського районного суду м.Києва від 16 березня 2015 року скасувати та постановити нове рішення, яким позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» до ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_2, ОСОБА_6 про стягнення заборгованості за кредитним договором та звернення стягнення на предмет іпотеки задовольнити частково, зустрічний позов ОСОБА_2 до Товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна», треті особи - ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, про припинення договору поруки задовольнити.

Припинити поруку ОСОБА_5, ОСОБА_2 за кредитним договором № ML-006/1960/2008 від 20.03.2008 року, встановлену на підставі договорів поруки № SR-006/1960/2008/1 та № SR-006/1960/2008/2.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ТОВ «ОТП Факторинг Україна» заборгованість за договором кредиту № № ML-006/1960/2008 від 20.03.2008 року в розмірі 159 020, 36 доларів США, що за офіційним курсом НБУ станом на дату проведення розрахунку заборгованості, а саме 4.06.2014 року, становить 1 881 736, 74 гривень, що складається із: залишку заборгованості за тілом кредиту в розмірі 140 085, 34 долари США, що еквівалентно 1 657 672, 83 грн, суми несплачених відсотків за кредитом за період з 23.12.2008 року по 1.01.2010 року - 18 935, 02 долари США, що еквівалентно 224 063, 91 грн.

Пеню за прострочення виконання зобов'язань за період з 6.02.2013 року по 6.02.2014 року в розмірі 6 868 338, 93 грн зменшити і стягнути в розмірі 1 800 000 грн.

Звернути стягнення на предмет іпотеки, а саме квартиру АДРЕСА_1, що належить ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, на праві власності на підставі Свідоцтва про право власності на квартиру, виданого 10.12.2001 року Головним управлінням житлового забезпечення Київської міської державної адміністрації шляхом проведення прилюдних торгів в межах процедури виконавчого провадження за початковою ціною, встановленою на рівні, не нижчому за звичайні ціни, проведеної суб'єктом оціночної діяльності на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій, в рахунок погашення заборгованості за Кредитним договором від 20.03.2008 року № ML-006/1960/2008, укладеним між Закритим акціонерним товариством «ОТП Банк», правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство «ОТП Банк», та ОСОБА_4 для задоволення вимог ТОВ «ОТП Факторин Україна» в загальному розмірі 5 681 736, 70 грн.

В частині звернення стягнення на предмет іпотеки рішення суду відстрочити на період дії Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України , наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті».

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення, але може бути оскаржене в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили шляхом подання до цього суду касаційної скарги.

Головуючий:

Судді: