Справа № 446/2671/14-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20.03.2015 року Кам'янка-Бузький районний суд Львівської області в складі:

головуючого - судді Бакай І. А.

секретаря Новосад І.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кам'янка-Бузька справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, треті особи: служба у справах дітей Кам»янка-Бузької районної державної адміністрації, Кам»янка-Бузький районний сектор ДМС України у Львівській області про надання дозволу на тимчасовий виїзд за кордон неповнолітньої дитини без згоди батька та виготовлення проїзних документів,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернулася до суду з вище вказаним позовом, посилаючись при цьому на те, що вона перебувала в зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_2 Від шлюбу в них народилася дочка - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1. Зазначає, що м. Кам"янка-Бузька, Львівської області, являється найбільш забрудненим в Західній Україні, де розташований завод з виробництва будівельних матеріалів компанії «Кроно - Україна», а тому дитина часто хворіє і потребує щорічного оздоровлення. Через напружену ситуацію в країні, позивачка не може собі дозволити повести дитину на оздоровлення на море в Україні. З огляду на ці обставини, вона має намір влітку 2015 року, разом з дочкою, поїхати на відпочинок за кордон. Окрім того, за кордоном, а саме в Республіці Польщі працюють та проживають батьки позивачки, до яких в майбутньому вона також має намір поїхати разом із дитиною, ОСОБА_3 в гості. На її думку такі подорожі матимуть не аби яке значення для духовного та фізичного розвитку моєї дитини, відпочинок з метою розширення кругозору дитини, ознайомлення з культурою інших народів, стимулювання вивчення іноземних мов та підготовкою до самостійного життя, вона матиме можливість оздоровити дочку в морській кліматичній зоні, яка є надзвичайно сприятливою для дітей такого віку, але незважаючи на це, відповідач безпідставно не дає згоди на виїзд дитини за межі України, оскільки часто перебуває на заробітках в країнах колишнього СНД. При цьому жодних вагомих аргументів, які б пояснювали та обґрунтовували його відмову, він не наводить.

Позивачка в судове засідання не з'явилася, але подала до суду заяву в якій просить проводити розгляд справи у її відсутності, позов підтримує в повному обсязі.

Відповідач в судове засідання не з'явився, але подав до суду нотаріально-завірену заяву, згідно якої він надає дозвіл позивачці на оформлення документа для малолітньої ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, для тимчасового виїзду малолітньої ОСОБА_3, за кордон у період з 01.06.2015 року по 31.08.2015 року в супроводі її матері ОСОБА_1 в Республіку Польща, в Болгарію та інші країни Шенгенської угоди.

Представник відповідача в судове засідання не з'явилася, але подала до суду заяву про надання дозволу позивачці на виїзд з малолітньою ОСОБА_3 в Туреччину у період з 01.06.2015 року по 31.08.2015 року

Представник служби у справах дітей Кам»янка-Бузької райдержадміністрації, в телефонограмі просить проводити розгляд справи у її відсутності, у винесенні рішення покладається на розсуд суду.

Від Кам'янка-Бузького РС ТУДМС України у Львівській області надійшла телефонограма, в якій вони просять проводити розгляд справи у відсутності їхнього представника, у винесенні рішення покладаються на розсуд суду.

Враховуючи, що особи, які беруть участь у справі, в судове засідання не з'явились, суд розглядає справу в порядку, встановленому ч.2 ст.197 ЦПК України без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд вважає позов обґрунтований і такий, що підлягає до задоволення.

Відповідно до ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Згідно ч. 2 ст. 154 СК України батьки мають право звертатися до суду за захистом прав та інтересів дитини.

Згідно ч.2 ст.150 СК України батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Статті 141, 157 Сімейного кодексу України визначають рівність прав і обов'язків батьків відносно виховання дитини.

Ст. 313 ЦК України визначено, що фізична особа, яка не досягла шістнадцяти років, має право на виїзд за межі України лише за згодою батьків (усиновлювачів), піклувальників та в їхньому супроводі або в супроводі осіб, які уповноважені ними.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 перебували у зареєстрованому шлюбі, який рішенням Кам»янка-Бузького районного суду Львівської області від 19.08.2013 р. було розірвано.

Від шлюбу в них народилася донька - ОСОБА_3, 28.02.2011 р., яка по домовленості між сторонами проживає з матір'ю.

Позивачка зазначає, що ОСОБА_3 постійно хворіє і потребує щорічного оздоровлення, що також підтверджується випискою № 2 із медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого.

В судове засідання відповідач подав нотаріально-завірену заяву, згідно якої він надає дозвіл позивачці на оформлення документа для малолітньої ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, для тимчасового виїзду малолітньої ОСОБА_3, за кордон у період з 01.06.2015 року по 31.08.2015 року в супроводі її матері ОСОБА_1 в Республіку Польща, в Болгарію та інші країни Шенгенської угоди. Дану заяву уточнила представник відповідача та надала також дозвіл позивачці на виїзд з малолітньою ОСОБА_3 в Туреччину у період з 01.06.2015 року по 31.08.2015 року.

У відповідності до положень ч. 2 ст. 4 Закону України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України» оформлення проїзного документа дитини проводиться на підставі нотаріально засвідченого клопотання батьків або законних представників. За відсутності згоди одного з батьків, виїзд неповнолітнього громадянина України за кордон може бути дозволений на підставі рішення суду.

Згідно до п.18 Правил оформлення і видачі паспортів громадянам України для виїзду за кордон і проїзних документів дитини, їх тимчасового затримання та вилучення, затверджених постановою КМ України № 231 від 31 березня 1995 року, з наступними змінами і доповненнями, за відсутністю згоди одного з батьків виїзд неповнолітнього за кордон може бути дозволений за рішенням суду.

Правила перетинання державного кордону громадянами України, затверджені Постановою Кабінету Міністрів України від 27.01.1995 року №57 із змінами і доповненнями, передбачають, що перетинання державного кордону для виїзду за межі України громадянами, які не досягли 16-річного віку, здійснюються лише за згодою обох батьків (усиновлювачів) та в їх супроводі або в супроводі осіб, уповноважених ними, які на момент виїзду з України досягли 18-річного віку. Виїзд за межі України громадян, які не досягли 16-річного віку, в супроводі одного з батьків або інших осіб, уповноважених одним з батьків за нотаріально посвідченою згодою, згода другого з батьків не вимагається у разі пред'явлення рішення суду про надання дозволу на виїзд з України громадянину, який не досяг 16-річного віку, без згоди та супроводу другого з батьків.

Правилами оформлення і видачі паспорта громадянина України для виїзду за кордон і проїзного документа дитини, їх тимчасового затримання та вилучення, затверджених постановою КМУ від 31 березня 1995 року № 231 (із змінами) визначено зокрема, що виїзд неповнолітніх громадян України за межі території України здійснюється за одним із таких документів: паспорт громадянина України для виїзду за кордон, виданий дітям громадянам України згідно з цими правилами; проїзний документ дитини, виданий відповідно до Правил; паспорт громадянина України для виїзду за кордон одного з батьків, у який, відповідно до Правил, записано дитину, яка прямує у його супроводі через державний кордон.

Пунктом 18 цих Правил передбачено, що оформлення паспорта/ проїзного документа здійснюється на підставі заяви батьків (законних представників батьків чи дітей), а у разі, коли батьки не перебувають у шлюбі між собою, - того з них, з ким проживає дитина, справжність підпису яких засвідчено нотаріально. За наявності заперечень одного з батьків документ може бути оформлено на підставі рішення суду.

З огляду на викладене, діючим законодавством не встановлено обмеження щодо виїзду неповнолітньої дитини за кордон, а лише встановлено певний порядок її виїзду за кордон за згодою батьків або дозволу суду при відсутності згоди одного з батьків.

Згідно зі ст.3 Конвенції ООН «Про права дитини» від 20 листопада 1989 року, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27.02.91 р. №789-ХІІ, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Із матеріалів справи можливо зробити висновок, що бажання позивача отримати дозвіл на виїзд дитини за кордон повністю узгоджується з правами та обов'язками, покладеними на неї Сімейним кодексом України, відсутні обставини, які обмежують згідно із законодавством право виїзду дитини за кордон, відповідно надання дозволу на виготовлення проїзного документа дитині для виїзду за кордон, а також враховуючи те, що відповідач надав дозвіл позивачці на виїзд з їхньою малолітньою дочкою за кордон, що підтверджується нотаріально завіреною заявою та клопотанням представника відповідача про уточнення вище вказаної заяви, а тому суд приходить до висновку, що позов слід задовольнити.

Керуючись ст. ст. 10, 60, 174, 197, 212-215 ЦПК України, ст. 313 ЦК України, ст.ст. 150-55 СК України, ст. 4 Закону України «Про порядок виїзду з України і в'їзду громадян в Україну», суд, -

в и р і ш и в:

Позов задовольнити.

Надати дозвіл на виїзд ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, за кордон, а саме в республіку Польщу, Болгарію, Туреччину та інші країни Шенгенської угоди, з 01 червня 2015 року по 31 серпня 2015 року в супроводі її матері - ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3 (паспорт серії НОМЕР_1) та на оформлення і видачу проїзного документа на право виїзду ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, з України та в'їзду в Україну разом з матір'ю.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Львівської області через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги в 10-денний строк з дня проголошення рішення.

Головуючий:

Оригінал рішення.