Апеляційний суд Кіровоградської області
№ провадження 22-ц/781/1309/15 Головуючий у суді І-ї інстанції ОСОБА_1
Доповідач Потапенко В. І.
УХВАЛА

Іменем України

22.07.2015 Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Кіровоградської області в складі:

Головуючого-судді Потапенка В.І.

суддів Черненко В.В., Чорнобривець О.С.

секретар Гончар В.В.

розглянувши у відкритому судовому засідання в м. Кіровограді цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Добровеличківського районного суду Кіровоградської області від 08.04.2015 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2, третя особа орган опіки та піклування виконкому Дрогобицької міської ради Львівської області, третя особа без самостійних вимог орган опіки та піклування Новоукраїнської райдержадміністрації Кіровоградської області про встановлення місця проживання дитини, відібрання дитини і повернення її за попереднім місцем проживання та зустрічний позов ОСОБА_2 до ОСОБА_3, третя особа орган опіки та піклування виконкому Дрогобицької міської ради Львівської області, третя особа без самостійних вимог орган опіки та піклування Новоукраїнської райдержадміністрації Кіровоградської області про визначення місця проживання дітей, зміну розміру стягуваних аліментів, -

ВСТАНОВИЛА:

11.09.2014 року ОСОБА_3 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2, третя особа: Орган опіки і піклування виконкому Дрогобицької міської ради Львівської області про встановлення місця проживання дитини, відібрання дитини і повернення її за попереднім місцем проживання.

18.12.2014 року ОСОБА_2 звернувся із зустрічним позовом до ОСОБА_3, треті особи: Орган опіки і піклування виконкому Дрогобицького міської ради, орган опіки і піклування Новоукраїнської районної державної адміністрації, про визначення місця проживання дитини, зміну розміру стягуваних аліментів.

Рішенням Добровеличківського районного суду Кіровоградської області від 08.04.2015 року позов ОСОБА_3 до ОСОБА_2, третя особа орган опіки та піклування виконкому Дрогобицької міської ради Львівської області, третя особа без самостійних вимог Орган опіки та піклування Новоукраїнської районної державної адміністрації Кіровоградської області про встановлення місця проживання дитини, відібрання дитини і повернення її за попереднім місцем проживання задоволено частково. Визначено місце проживання малолітніх дітей: ОСОБА_4 31.12.2009 року та ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 разом із матірю - ОСОБА_3 за адресою АДРЕСА_1. Відібрано малолітню дитину ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, від батька ОСОБА_2, який проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_3 і повернуто дитину матері ОСОБА_3, яка проживає за адресою ІНФОРМАЦІЯ_4. Рішення в частині відібрання дитини від ОСОБА_2, і повернення її ОСОБА_3, з якою дитина проживала, допущено до негайного виконання. В іншій частині позову ОСОБА_3 відмовлено. У задоволенні зустрічного позову ОСОБА_2 до ОСОБА_3, третя особа орган опіки та піклування виконкому Дрогобицької міської ради Львівської області, третя особа без самостійних вимог орган опіки та піклування Новоукраїнської райдержадміністрації Кіровоградської області про визначення місця проживання дітей, зміну розміру стягуваних аліментів відмовлено повністю.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 судові витрати в розмірі 243, 60 грн.

У апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить скасувати рішення Добровеличківського районного суду Кіровоградської області від 08.04.2015 року, яким частково задовольнити його позов, встановивши місце проживання сина з ним, а доньки з матірю та змінити розмір стягуваних аліментів на користь позивачки до розміру, зазначеному у зустрічний позовній заяві, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Заслухавши доповідача, учасників судового розгляду, обговоривши доводи апеляційної скарги та дослідивши матеріали справи , колегія суддів вважає , що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Згідно п.1 ч.1 ст.307 ЦПК України за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції апеляційний суд має право постановити ухвалу про відхилення апеляційної скарги і залишення рішення без змін, з підстав передбачених ст. 308 ЦПК України.

Відповідно до ч.1 ст. 303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції. Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_3 та ОСОБА_2 перебували в шлюбі з 10.12.2004 року по 28.05.2013 року. Під час перебування у шлюбі в них народилося двоє дітей : ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_5 та ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_2, які після розірвання шлюбу залишилися проживати разом зі своєю матір'ю. На утримання дітей, рішенням Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 28.05.2013 року з ОСОБА_2 стягнуто аліменти на користь ОСОБА_3 в твердій грошовій сумі в розмірі по 450,00 грн. щомісячно на кожну дитину, починаючи з 18.04.2013 року і до досягнення дітьми повноліття (а.с.185-186, 241-242 т.1). Рішенням Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 18.04.2014 року, змінено розмір стягуваних аліментів з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 на утримання дітей: ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_5 та ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_2 в розмірі 1/3 частки зі всіх видів заробітку щомісячно, але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня набрання рішенням законної сили і до досягнення дітьми повноліття, яке вступило в законну силу 10.07.2014 року (а.с.133-135 т.1). Ухвалою Апеляційного суду Львівської області від 10.07.2014 року апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилено, рішення Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 18.03.2014 року залишено без змін. Указом Президента України від 07.11.2013 року № 620 / 2013 ОСОБА_2 призначено на посаду судді Новоукраїнського районного суду Кіровоградської області, згідно наказу Новоукраїнського районного суду Кіровоградської області від 25.11.2013 року № 35/к ОСОБА_2 приступив до роботи з 25.11.2013 року (а.с.63-69 т.1). Зі звіту ТУ ДСА України в Кіровоградській області про здійснення відрахування та виплати, вбачається, що з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 стягнуті аліменти за період з 01.07.2014 року по 30.09. 2014 року по 450.00 грн. щомісячно на кожну дитину та з 01.10.2014 року по 31.12.2014 року 33,33%. (а.с.237-238 т.1). ТУ ДСА України в Кіровоградській області надано довідку від 23.02.2015 року, з якої вбачається, що станом на 30.04.2014 року існувала заборгованість по сплаті аліментів на утримання дітей ОСОБА_5 та ОСОБА_4 у сумі 6890,00 грн., проте, у серпні та вересні 2014 року стягнуто із судді Новоукраїнського районного суду Кіровоградської області Шепетько В.І. Згідно довідки Дрогобицького МРЦЗ від 02.09.2014 року ОСОБА_3, яка проживає Львівська область, Дрогобич, Старицького 24, кв.7 перебуває на обліку, як безробітна з 20 лютого 2014 року (а.с.5 т.1) Рішенням Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 05.12.2013 року визначено за ОСОБА_2 та ОСОБА_3 право на 1/2 ідеальну частку у праві власності на квартиру № 7 у будинку № 24 на вул. М.Старицького у м. Дрогобич Львівської області. Рішенням Апеляційного суду Львівської області від 20.02.2014 року апеляційну скаргу ОСОБА_3 задоволено частково, рішення Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 05.12.2013 року в частині визначення часток у праві спільної сумісної власності сторін змінено, визначено за ОСОБА_3 право на 2/3 ідеальних частки у квартирі №7 у будинку №24 на вулиці М.Старицького у м. Дрогобичі Львівської області, визначено за ОСОБА_6 право на 1/3 ідеальну частку у квартирі №7 у будинку № 24 на вулиці М.Старицького у м. Дрогобичі Львівської області. (а.с.173-175 т.1). Рішенням виконавчого комітету Дрогобицької міської ради від 22.05.2014 року встановлено порядок зустрічей ОСОБА_2 з його малолітніми дітьми, матір дітей ОСОБА_3 зобовязано не чинити перешкоди зустрічам із дітьми за адресою їхнього проживання в ІНФОРМАЦІЯ_6 (а.с.3 т.1). 05.07.2014 року ОСОБА_2 забрав сина ОСОБА_7 у матері з місця його проживання та перевіз його по місцю свого проживання до ІНФОРМАЦІЯ_7. Розпорядженням голови Новоукраїнської РДА Кіровоградської області № 275-р від 16.09.2014 року визначено місце проживання малолітнього ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2 за місцем проживання батька ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_8 по вул. Одеській , 4, м. Новоукраїнка Кіровоградської області (а.с.28 т.1). За висновком Новоукраїнської РДА Кіровоградської області від 05.02.2015 року, відповідно ч. 4 ст. 19 та ч. 1 ст. 161 СК України, ст. 11 Закону України "Про охорону дитинства", враховуючи рішення районної комісії з питань захисту прав дитини (протокол № 1 від 04.02.2015 року) та матеріально-побутових умов ОСОБА_2, визнано можливим проживання малолітніх дітей ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_5, біля батька ОСОБА_2, за адресою: вул. Одеська, 4, м. Новоукраїнка Кіровоградської області (а.с.183 т.1). Згідно висновку органу опіки та піклування Дрогобицької міської ради від 19.03.2015 року про можливість проживання малолітніх дітей: ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_5, біля матері ОСОБА_3, орган опіки та піклування Дрогобицької міської ради вважає можливим проживання дітей біля матері дітей ОСОБА_3 за адресою: АДРЕСА_2, який зроблено на підставі протоколу засідання Комісії з питань захисту прав дитини від 05.03.2015 року №3 та затверджено рішенням виконкому Дрогобицької міської ради від 19.03.2015 року № 51. 09.02.2015 року КЗ «Центр соціально-психологічної реабілітації дітей» склав Психолого-педагогічну характеристику малолітньому ОСОБА_4 (а.с.246 т.1). В судовому засіданні психолог ОСОБА_8, в присутності якої судом було проведено спілкування з дитиною, зазначила, що дитина всебічно розвинута, не вирізняла прихильності до когось із батьків, проте в дитини є прояви емоційної замкнутості, виснаженості, ситуативної тривожності, дитина відповідала автоматично, була підготовлена до судового засідання і говорила те, що йому сказав батько. Сторони по справі характеризуються з позитивної сторони, до адміністративної та кримінальної відповідальності не притягувалися, на обліку у лікарів психіатра та лікаря нарколога не перебувають, ОСОБА_2 має постійне місце роботи та стабільний дохід, сторони є співвласником квартири № 7 у будинку № 24 на вулиці М.Старицького у м. Дрогобичі Львівської області. З матеріалів справи встановлено, що між сторонами склались вкрай неприязні стосунки (а.с.108, 109, 132, 137,143). З врахуванням встановлених обставин справи, суд першої інстанції з посиланням на ст. 51 Конституції України, Конвенцію ООН від 20.11.1989 року (ратифікована Україною 27.02.1991 року) «Про права дитини», Декларацію прав дитини, прийняту Генеральною Асамблеєю ООН від 20.11.1959 року, Декларацію про загальні засади державної політики України стосовно сімї та жінок, схваленої Постановою Верховної Ради України № 475-ХFV від 05.03.1999 року, ст.4 Конвенції «Про контакт з дітьми», яка ратифікована Україною 20.09.2006 року, Закон України «Про охорону дитинства» від 26.04.2001 року № 2402-ІІІ (зі змінами і доповненнями), ст.ст. 3, 7 14, 15, ч.ч. 4, 5, 6 ст.19, 24, ч.3 ст.105, ст.ст.112, 141, 155,ч.ч. 1-3 ст.157, 158, 159, 160, ст. 161, ч.1 ст. 162, ст. 171 Сімейного Кодексу України, Порядок провадження органами опіки та піклування діяльності, повязаної із захистом прав дитини, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 24.09.2008 року № 866 дійшов висновку про наявність правових підстав для часткового задоволення первісного позову , та відсутність правових підстав для задоволення зустрічного позову.

При цьому , суд зазначив, що виходячи з віку та статі дітей, принципу 6 Декларацією прав дитини, проживання малолітніх дітей: 2006 та ІНФОРМАЦІЯ_9 з матірю забезпечить їм більш повний нормальний фізичний і духовний розвиток, а також проживання дітей з матірю не розлучає дітей із батьком, не позбавляє батька можливості проявляти турботу та любов до дітей.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, а апеляційну скаргу вважає необґрунтованою враховуючи наступне. Доводи апеляційної скарги щодо дискримінаційного підходу до скаржника не грунтуються на нормах матеріального права. Заявлені позови взагалі не пов'язані із захистом певних прав і свобод людини і громадянина, закріплених у Розділі 2 Конституції України чи передбачених іншими нормативно-правовими актами, адже по суті спір спрямований на захист власних прав та інтересів батьків щодо визначення місця проживання малолітніх дітей. Є необгрунтованими і доводи скарги щодо неправильності висновку суду першої інстанції про те, що відповідач за первісним позовом самовільно змінив місце проживання сина ОСОБА_7. Як встановлено судом першої інстанції та підтверджено матеріалами справи , після розлучення сторін діти залишилися проживати разом із матірю. Спору між сторонами з цього приводу не було , рішенням виконавчого комітету Дрогобицької міської ради від 22.05.2014 року встановлено порядок зустрічей ОСОБА_2 з його малолітніми дітьми, за адресою проживання матері : АДРЕСА_3. Таким чином батько дітей ОСОБА_2 повинен був дотримуватися порядку , який визначив орган опіки і піклування і не вправі був змінювати місце проживання сина ОСОБА_7 без рішення суду з цього питання , а тому висновок суду щодо самовільної зміни відповідачем місця проживання сина ОСОБА_7 є правильним. Посилання ОСОБА_2І на те, що син виявив категоричне бажання на проживання з ним, не може бути підставою для зміни місця його проживання. Не спростовують висновок суду першої інстанції і доводи скарги щодо відсутності в ОСОБА_3 самостійного доходу. У судовому засіданні позивач по первісному позову підтвердила той факт , що на даний час офіційно не працює , але як перукар надає послуги громадянам і у місяць отримує приблизно 1500 грн. Таким чином мати дітей також заробляє кошти на утримання дітей , а отримувані від батька дітей аліменти витрачає на потреби дітей. ( т.1 ас. 145)

Є необгрунтованими і доводи скарги щодо неналежного виконання позивачем материнських обовязків у період , коли син ОСОБА_7 проживав з ним. Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_2 05.07.2014 року, без дозволу матері ОСОБА_3 забрав сина ОСОБА_7 з собою до м. Новоукраїнка Кіровоградської області, чим порушив визначений рішенням виконавчого комітету Дрогобицької міської ради від 22.05.2014 року порядок зустрічей ОСОБА_2 з його малолітніми дітьми. За вказаних обставин , ОСОБА_3 виконувала материнські обовязки за місцем свого проживання та погодженим сторонами місцем проживання дітей. Про наявність перешкод з боку відповідача у спілкуванні матірю з сином ОСОБА_7 свідчить лист Новоукраїнської РДА. ( т.2 ас. 62) Про спілкування ОСОБА_3 з сином ОСОБА_7 свідчать довідки дошкільних навчальних закладів № 1 та № 5 ( т.2 ас.54-55) Не спростовують висновок суду першої інстанції і доводи скарги щодо особистої прихильності сина ОСОБА_7 до відповідача. З змісту психолого педагогічної характеристики ОСОБА_4, 31.12.2009 року вбачається, що хлопець емоційно прихильний як до матері, так і до батька .( т.1 ас.246) З змісту оскаржуваного рішення суду також вбачається, що у судовому засіданні психолог ОСОБА_8, в присутності якої судом було проведено спілкування з дитиною, зазначила, що дитина всебічно розвинута, не вирізняла прихильності до когось із батьків, проте в дитини є прояви емоційної замкнутості, виснаженості, ситуативної тривожності, дитина відповідала автоматично, була підготовлена до судового засідання і говорила те, що йому сказав батько. ( т.2 ас.70) Крім цього слід зазначити, що відповідно до ч.3 ст. 171 СК України суд має право постановити рішення всупереч думці дитини, якщо цього вимагають її інтереси і висновок суду першої інстанції у цій частині є законним та обгрунтованим.

Є безпідставними і доводи скарги у частині незаконної відмови у зменшенні розміру стягуваних аліментів. Відмовляючи у зменшенні розміру стягуваних аліментів , суд першої інстанції зазначив, що ці вимоги не доведено належними та допустимими доказами. Такий висновок відповідає обставинам справи. Як вбачається із змісту позовної заяви, позивач, як на підставу зменшення розміру стягуваних аліментів посилався на те, що він здійснює грошові виплати на придбання будинку, 12.09.2014 року уклав шлюб, а також надає добровільну матеріальну допомогу непрацездатним батькам інваліду та хворій матері. При цьому позивач не надав доказів того, що його дружина є непрацездатною і він зобовязаний її утримувати. Не надано доказів непрацездатності батьків , їх матеріального стану та потребу у матеріальній допомозі. Є необгрунтованими і доводи скарги щодо неврахування судом найвищих інтересів ОСОБА_4. Приймаючи рішення про визначення місця проживання малолітніх дітей з матірю , суд саме і виходив з інтересів дитини , більш тісного кровного споріднення з матірю , більш тісного звязку дитини з матірю , який виникає вже у момент її зачаття , а також неможливості розлучення сестри та брата . Виходячи з вище наведеного, колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, його висновки відповідають фактичним обставинам справи, а тому підстави для його скасування в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції відсутні. Керуючись ст. 303, п.1 ч. 1 ст. 307, ст. ст. 308, 313-315, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити. Рішення Добровеличківського районного суду Кіровоградської області від 08.04.2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Вищого Спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий-суддя:

Судді: