АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Категорія
10 грудня 2015 року
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

2015 рік грудень 10 дня Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Дніпропетровської області в складі :

головуючого - Бараннік О.П.,

суддів - Колодяжної Н.Є., Лисичної Н.М.,

при секретарі - Самокиша О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на заочне рішення Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 29 квітня 2015 року по справі за позовом ОСОБА_2 до Дніпропетровської міської ради, третя особа Комунальне підприємство «Бюро обліку майнових прав та діяльності з нерухомістю» Дніпропетровської міської ради, про визнання права власності на земельну ділянку в порядку спадкування за заповітом, -

В С Т А Н О В И Л А :

У листопаді 2014 року ОСОБА_2 звернулася до суду з позовною заявою до Дніпропетровської міської ради про визнання права власності на земельну ділянку в порядку спадкування за заповітом, посилаючись на те, що після смерті її матері ОСОБА_3 23 вересня 2012 року, яка проживала за адресою : ІНФОРМАЦІЯ_1, відкрилась спадщина, що складається з земельної ділянки, розташованої за тією ж адресою.

При житті мати позивачки залишила заповіт, яким заповіла їй вказану земельну ділянку, право на яку у ОСОБА_3 підтверджено Державним актом на право приватної власності на землю № 007976 від 11 березня 1998 року.

Також при житті ОСОБА_3 був укладений і договір її утримання від 18 березня 2006 року, посвідчений приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу, зареєстрований в реєстрі № 1, за умовами якого ОСОБА_3 передала, а позивачка отримала у власність домоволодіння № 45 по вулиці Араратській в м. Дніпропетровську, взамін надання матері довічного матеріального утримання та здійснення за нею догляду.

Посилаючись таким чином на зазначені обставини, а також на те, що заочним рішенням Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 12 червня 2014 року у задоволенні її позовних вимог до Дніпропетровської міської ради про надання додаткового строку на прийняття спадщини було відмовлено і постановою державного нотаріуса Першої дніпропетровської державної нотаріальної контори від 25 березня 2015 року відмовлено у вчинені нотаріальної дії, а саме у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на вищевказану земельну ділянку, яка залишилася після померлої 23 вересня 2012 року ОСОБА_3, позивачка вимушена була звернутись з даним позовом до суду.

Заочним рішенням Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 29 квітня 2015 року у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 до Дніпропетровської міської ради, третя особа Комунальне підприємство «Бюро обліку майнових прав та діяльності з нерухомістю» Дніпропетровської міської ради, про визнання права власності на земельну ділянку в порядку спадкування за заповітом відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2, посилаючись на незаконність та необґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги і заявлених вимог, колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Дніпропетровської області вважає, що апеляційна скарга ОСОБА_2 підлягає задоволенню, а заочне рішення суду скасуванню з послідуючим ухваленням по справі нового рішення про задоволення позовних вимог ОСОБА_2, виходячи з наступного.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2, суд першої інстанції виходив з того, що діючим законодавством не передбачено прийняття спадщини шляхом фактичного вступу в управління або володіння спадковим майном.

Однак, з таким висновком суду погодитись не можливо, оскільки він зроблений поверхово та без належного зясування дійсних обставин по справі з матеріалів якої вбачається, що позивачка звернулася до суду з позовом про визнання права власності на земельну ділянку в порядку спадкування за заповітом з підстав, передбачених частиною 3 статті 1268 ЦК України за якою спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 ЦК України, не заявив про відмову від неї.

Таким чином, з огляду на викладене, а також на те, що відповідно до довідки № 335 Голови квартального комітету № 2 від 02.10.2014 року ОСОБА_2 з червня 2006 року і до смерті своєї матері ОСОБА_3 проживала разом з нею по вулиці Араратській, 45 в м. Дніпропетровську, надаючи їй повне забезпечення, що також підтверджується і укладеним між ними договором довічного утримання /а.с. 5 7/, але що судом першої інстанції при постановці рішення по суті належним чином не було прийнято до уваги, заочне рішення суду не може залишатися в силі і підлягає скасуванню з ухваленням по справі нового рішення про задоволенню позовних вимог ОСОБА_2.

Керуючись ст.ст. 209, 303, 304, 307, п.п.1,3 ст. 309 ЦПК України, ст.ст. 313 314, 316, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів

В И Р І Ш И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити.

Рішення Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 29 квітня 2015 року скасувати.

Встановити факт постійного проживання ОСОБА_2 зі своєю матірю спадкодавцем ОСОБА_3 на час відкриття спадщини 23 вересня 2012 року.

Визнати за ОСОБА_2 право власності в порядку спадкування за заповітом на земельну ділянку, розташованої по вулиці Араратській, 45 в м. Дніпропетровську, після смерті її матері ОСОБА_3, померлої 23 вересня 2012 року.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту його проголошення, але на нього може бути принесена касаційна скарга протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Головуючий :

Судді :