Справа № 667/2304/15-ц
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 квітня 2015 року Суддя Комсомольського районного суду м. Херсона Спічак О.Б., розглянувши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа органи опіки та піклування Комсомольської районної ради в м.Херсоні про встановлення фіксованої суми аліментів ,стягнення заборгованості по сплаті аліментів, стягнення пені та позбавлення батьківських прав,

ВСТАНОВИВ:

Позивач 30.03.2015 року звернулась до суду з вказаною позовною заявою.

Ознайомившись з матеріалами заяви, встановлено, що вона не відповідає вимогам ст.. 119 ЦПК України.

Згідно вимог ч.4 ст. 119 ЦПК України позовна заява повинна відповідати іншим вимогам, встановленим законом.

Так, при розгляді цивільної справи про позбавлення батьківських прав обов'язковим є наявність письмового висновку органу опіки та піклування щодо розв'язання спору, поданого на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також інших документів, які стосуються справи (ч.5ст.19 Сімейного кодексу України). Всупереч вищевказаним нормам позивачкою не додано висновок органу опіки та піклування про доцільність позбавлення відповідача батьківських прав.

Крім того, позивачка звернулася до суду з позовною заявою до ОСОБА_2 про стягнення аліментів у твердій грошовій сумі.

Як вбачається з доданого до позовної заяви рішення Комсомольського районного суду м.Херсона від 27.04.2010 року з ОСОБА_2 стягнуто аліменти на користь позивачки на утримання сина у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку щомісячно. Позивач же фактично просить стягнути з відповідача аліменти у твердій грошовій сумі - 598,00грн. Вказане свідчить про зміну розміру аліментів визначених за рішенням суду.

Так, відповідно до ч.1 ст.192 СК України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршенням або поліпшенням здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених кодексом.

Оскільки із тексту позовної заяви вбачається, що позивачка ставить за вимогу змінити розмір аліментів, які стягуються з відповідача на її користь на утримання дитини, їй необхідно звернутися до суду із позовною заявою про зміну розміру аліментів.

Вказані обставини є підставою для залишення позову без руху, для усунення недоліків, при цьому обравши належний спосіб захисту своїх прав .

Щодо вимог про сплату пені за прострочення виплати аліментів, в цій частині позовна заява також має недоліки. Так, позивач просить зобовязати органи виконавчої служби здійснити розрахунок пені у звязку з несплатою боржником аліментів. При цьому не зазначає, яким чином виконавчими органами порушено її право на обрахунок пені, що призвело до необхідності звернення до суду з такою вимогою. Адже , відповідно ч.1 ст.3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. З позову не вбачається, яким чином органи виконавчої служби порушили, не визнали чи оспорили право позивачки на визначення суми та стягнення пені з відповідача. Крім того, звертаючись з такою вимогою, позивач не зазначив органи виконавчої служби стороною у справі, що протирічить діючому законодавству.

З цього приводу, необхідно зазначити, що відповідно ч. 1 ст. 196 СК України при виникненні заборгованості з вини особи, яка зобов'язана сплачувати аліменти за рішенням суду, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення.

Водночас, із ч.ч. 1, 3 ст. 549 ЦК України слідує, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання, а пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Таким чином, позивачу необхідно надати суду розрахунок суми пені та сплатити судовий збір за вказані вимоги, оскільки стягнення пені за прострочення сплати аліментів є позовною вимогою майнового характеру, та не є стягненням аліментів, отже дана вимога не підпадає під п. 3 ч. 1 ст. 5 ЗУ «Про судовий збір», згідно з яким звільняються від сплати судового збору позивачі за подання позовних заяв про стягнення аліментів.

Крім того, з доданої квитанції №0.0.367616697.1 від 30.03.2015 року про сплату судового збору не вбачається, які саме вимоги позивачем оплачено, чи то вимоги про позбавлення відповідача батьківських прав, чи то про стягнення заборгованості по сплаті аліментів, адже кожна з цих вимог є самостійною, та є обєктом справляння судового збору.

При сплаті судового збору , необхідно звернути увагу на положення п. 12 та 13 Постанови №10 Пленуму ВСС України від 17 жовтня 2014 року «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах «, відповідно яких у випадках обєднання в одній заяві вимог як майнового, так і немайнового характеру судовий збір згідно з частиною третьою статті 6 Закону № 3674-VI підлягає сплаті як за ставками, встановленими для позовів майнового характеру, так і за ставками, встановленими для позовних заяв зі спорів немайнового характеру, наприклад, зняття арешту з майна та визнання права власності на це майно. При цьому судовий збір може бути сплачений окремо за кожною вимогою або загальною сумою за всіма позовними вимогами. Якщо в позовній заяві обєднано дві або більше самостійних вимог немайнового характеру, повязані між собою, судовий збір сплачується окремо з кожної із таких вимог або загальною сумою. Якщо в позовній заяві обєднано кілька самостійних вимог майнового характеру, повязаних між собою, то, враховуючи, що обєктом справляння судового збору є позовна заява, максимальний розмір судового збору має відповідати загальній сумі всіх вимог (пункт 10 частини першої статті 80 ЦПК). При цьому судовий збір може бути сплачено окремо за кожною вимогою або загальною сумою за всіма позовними вимогами.

Згідно ст. 121 ЦПК України, суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 119 і 120 цього Кодексу, або не сплачено судовий збір , постановляє ухвалу, в якій зазначаються підстави залишення заяви без руху, про що повідомляє позивача і надає йому строк для усунення недоліків

Керуючись ст.ст. 121 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа органи опіки та піклування Комсомольської районної ради в м.Херсоні, про встановлення фіксованої суми аліментів, стягнення заборгованості по сплаті аліментів, стягнення пені та позбавлення батьківських прав залишити без руху.

Надати строк для усунення викладених у мотивувальній частині недоліків, який не може перевищувати пяти днів з дня отримання позивачем ухвали суду.

У разі невиконання ухвали суду в зазначений строк позовна заява буде вважатись неподаною та повернута позивачеві зі всіма доданими до неї документами.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя О.Б.Спічак