Справа №442/5607/14-ц
Провадження №2/442/127/2015
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 січня 2015 року Дрогобицький міськрайонний суд Львівської області в складі:

головуючого судді Коваль Р.Г.

при секретарі Далявській Л.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Дрогобичі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, МПП «Західтранс» про витребування майна з чужого незаконного володіння,

встановив:

Позивач ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до відповідачів та просив поставити рішення, яким витребувати у відповідачів ОСОБА_2, МПП «Західтранс» належний йому на праві приватної власності транспортний засіб марки «Богдан» моделі А 09202, рік випуску 2006, жовтого кольору, тип автобус D, кузов № Y7ВА09202В002032, державний реєстраційний номер НОМЕР_1, та передати його йому.

В обґрунтування позовної заяви посилається на те, що він є власником транспортного засобу марки «Богдан» моделі А 09202, рік випуску 2006, жовтого кольору, тип автобус D, кузов № Y7ВА09202В002032, державний реєстраційний номер НОМЕР_1. Вказаний транспортний засіб був наданий ним оренду МПП «Західтранс», директором якого є ОСОБА_2 Договір оренди, згідно якого передано його транспортний засіб був усний, однак фактично така угода виразилась в оформленні генерального доручення на зазначений автомобіль. ОСОБА_3 на 14.07.2014 року, генеральне доручення ним скасовано та відповідно посвідчено нотаріусом. На час дії договору, транспортний засіб знаходився на території МПП «Західтранс», водій, який здійснював регулярні перевезення пасажирів по маршруту № 10 Коновальня в м. Дрогобичі був ОСОБА_4 Зі слів останнього, йому стало відомо, що до транспортного засобу його не допускають, керівництвом МПП «Західтранс» вчиняються дії щодо отримання оригіналів документів на даний транспортний засіб, а тому у нього є підстави вважати, що вказаний транспортний засіб станом на 14.07.2014 року, керівництвом МПП «Західтранс» реалізовано. Так як в позасудовому порядку він не може з відповідачами вирішити даний спір, а тому змушений звернутись до суду з даним позовом.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 та його представник ОСОБА_5 позовні вимоги підтримали повністю з підстав, які викладенні в позовній заяві, просили позов задоволити. Одночасно позивач ОСОБА_1 вказав, що спірний автобус він придбав у 2008 році та надав його у розпорядження МПП «Західтранс». Його автобус здійснював перевезення громадян по маршруту № 10 в м. Дрогобичі. Перевезенням пасажирів займався водій ОСОБА_4 12.07.2014 року, йому стало відомо, що належний йому автобус керівник МПП «Західтранс» не випускає на рейс. 14.07.2014 року він в нотаріуса скасував довіреність, якою надавав відповідачу у розпорядження належний йому автобус, і цього ж числа повідомив керівника МПП «Західтранс» про прийняте ним рішення, та просив повернути автобус. Керівник МПП «Західтранс» належний автобус йому не повернув, і з цього приводу він звернувся в правоохоронні органи, та на даний час триває досудове розслідування. 28.07.2014 року його автобус виїхав з території МПП «Західтранс» і де він на даний час йому невідомо. Представник позивача ОСОБА_5 повністю підтримав пояснення свого довірителя та вказав, що керівник МПП «Західтранс» ОСОБА_2 незаконно заволодів майном ОСОБА_1, позбавляє його можливості розпоряджатися належним йому майном, а тому позовні вимоги є підставними і підлягають задоволенні.

В судовому засіданні відповідач ОСОБА_2 позовні вимоги позивача заперечив, вказав, що дійсно ОСОБА_1 передав у користування МПП «Західтранс» належний йому автобус, однак жодних угод вони не укладали щодо зберігання на території МПП «Західтранс» вказаного транспортного засобу. Даний автобус виїжджав на різні маршрути та перевозив пасажирів в м. Дрогобичі. Про те, що ОСОБА_1 скасував довіреність на розпорядження автобусом йому стало відому коли він отримав позовну заяву та додатки до неї із суду. Йому відомо, що триває досудове розслідування кримінального провадження за заявою ОСОБА_1, коли приїжджали на підприємство працівники міліції то автобуса на території МПП «Західтранс» не було. Зазначив, що він відмовлявся давати пояснення працівникам міліції де знаходиться на даний час автобус. Вважає позовні вимоги позивача безпідставними та просив відмовити в позові.

Представник відповідача ОСОБА_2 та МПП «Західтранс» ОСОБА_6 в судовому засіданні позовні вимоги позивача не визнала, заперечила проти їх задоволення з підстав, які викладені нею в письмовому заперечені, що долучене до матеріалів даної цивільної справи.

Допитаний в судовому засіданні в якості свідка ОСОБА_7 показав, що спірний автобус, який є власністю ОСОБА_1 дійсно використовувався МПП «Західтранс» та здійснював маршрути по м. Дрогобичу та перевозив пасажирів. Даним автобусом керував водій ОСОБА_4 Йому відомо, що приблизно з 12-14 липня 2014 року даний транспортний засіб не виїжджав на маршрути, та перебував на території МПП «Західтранс» до 28.07.2014 року.

Свідок ОСОБА_4 в судовому засіданні показав, що власником спірного автобуса є ОСОБА_3 Транспортний засіб був у використанні МПП «Західтранс» та він керував ним так як перевозив пасажирів по маршруту в м. Дрогобичі. З невідомих йому причин 12.07.2014 року його не випустили на маршрут і ОСОБА_2 сказав, що цей автобус їздити вже не буде. 21.07.2014 року він звільнився з роботи МПП «Західтранс» за власним бажанням, документи та ключі від автобуса він залишив в середині транспортного засобу, однак забрав техпаспорт на нього.

Допитаний в судовому засіданні в якості свідка ОСОБА_8 суду показав, що він як слідчий СВ Дрогобицького МВ ГУМВСУ у Львівській області здійснює досудове розслідування кримінального провадження за заявою ОСОБА_1 та на даний час правова кваліфікація кримінального провадження за ст. 190 ч.3 КК України. Судом було постановлено ухвалу про тимчасовий доступ до речей і документів МПП «Західтранс», і метою було виявити та вилучити автобус, який належить ОСОБА_1 Під час проведення даного заходу на території МПП «Західтранс», ОСОБА_2 повидив себе агресивно, не дав можливості здійснити доступ та огляд спірного автобуса.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення осіб, які брали участь у справі, пояснення свідків, дослідивши подані сторонами документи, всебічно і повно зясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення сторін, обєктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку, що даний позов слід задоволити з наступних підстав.

Відповідно до положень ст. ст. 11, 59, 60 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, в межах заявлених ними позовних вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб які беруть участь у справі. При цьому, кожна із сторін зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, а обставини справи які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Згідно із положеннями ст. 3 ЦПК України, кожна особа має право в порядку встановленому цим Кодексом звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Захист цивільних прав це передбачені законом способи охорони цивільних прав у разі їх порушення чи реальної небезпеки такого порушення. Тому власник порушеного права може скористатися не будь-яким, а лише конкретно визначеним законом способом захисту свого права. Загальний перелік таких способів захисту цивільних прав та інтересів передбачений гл. 3 зокрема ст. 16 ЦК України, а інші способи визначаються спеціальними законами, які регулюють конкретні цивільні правовідносини.

Матеріалами цивільної справи встановлено, що позивач ОСОБА_1 є власником транспортного засобу марки «Богдан» моделі А 09202, рік випуску 2006, жовтого кольору, тип автобус D, кузов № Y7ВА09202В002032, державний реєстраційний номер НОМЕР_1.

Вказаний транспортний засіб був наданий позивачем ОСОБА_1 в оренду МПП «Західтранс», директором якого є ОСОБА_2, чого сторони в судовому засіданні не заперечили, а від така дана обставина доказуванню не підлягає.

Із представлених позивачем в судовому засіданні маршрутних листів, вбачається, що транспортний засіб марки «Богдан», державний реєстраційний номер НОМЕР_1, під керуванням водія ОСОБА_4 здійснював рейсові перевезення пасажирів в м. Дрогобичі.

Як вбачається із наявної в матеріалах справи копії заяви, яка посвідчена приватним нотаріусом Дрогобицького районного нотаріального округу ОСОБА_9 від 14.07.2014 року, ОСОБА_1 скасував довіреність від 01.03.2013 року про розпорядження транспортним засобом марки «Богдан» моделі А 09202, рік випуску 2006, жовтого кольору, тип автобус D, кузов № Y7ВА09202В002032, державний реєстраційний номер НОМЕР_1, яка видана на імя МПП «Західтранс».

Нормами частини 4 ст. 41 Конституції України та ст. 321 ЦК України гарантовано непорушність права власності, протиправність позбавлення цього права чи обмеження у його здійсненні.

Крім цього, в ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" від 23.02.2006 року №3477-ІV закріплено обовязок судів застосовувати при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 р. і протоколів до неї, згоду на обовязковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Відповідно до ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 р., ратифікованих Законом України від 17.07.1997 року, кожна фізична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності (права власності) інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Статтею 387 ЦК України передбачено право власника витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним.

Враховуючи вимоги ст. 10 ЦПК України та виходячи зі змісту п. 3 ч. 1 ст. 388 ЦК України, власник зобовязаний довести, що майно вибуло з його володіння чи володіння особи, якій він передав майно, не з його волі. Якщо майно вибуло з володіння власника за його волею (передано за договором іншій особі, яка його відчужила), він не має право вимагати повернення майна від добросовісного набувача.

Судом беззаперечно встановлено той факт, що спірний транспортний засіб марки «Богдан» моделі А 09202, рік випуску 2006, жовтого кольору, тип автобус D, кузов № Y7ВА09202В002032, державний реєстраційний номер НОМЕР_1, власником якого є позивач ОСОБА_1 перебував у розпорядженні МПП «Західтранс» та використовувався для перевезення пасажирів.

Частинами 1, 2 статті 57 ЦПК України встановлено, що доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів.

Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу (ч.1 ст.60 ЦПК України).

Суд не приймає до уваги доводи представника відповідачів, які викладені нею в письмовому запереченні оскільки з огляду на викладені обставини та факти, які здобуті в судовому засіданні, представник відповідачів не надала суду необхідних належних та допустимих доказів на підтвердження своїх заперечень щодо позову, не навела жодного факту, який би підтвердив безпідставність позовних вимог позивача.

Як встановлено судом ОСОБА_1 не передавав своє майно відповідачу МПП «Західтранс», керівником якого є ОСОБА_2 на відповідальне збереження, доказів про те, що вони наділені у встановленому законом порядку правом надавати послуги з охорони майна суду не представлено, натомість беззаперечно встановлено факт користування відповідачем МПП «Західтранс» спірним автобусом, який тривалий час перебував на території вказаного підприємства.

Під час розгляду даної справи встановлено що між позивачем ОСОБА_1 та керівником МПП «Західтранс» ОСОБА_2 склались неприязні відносини, а тому дії відповідача суд розцінює як такі, що спрямовані на незаконне позбавлення користування його майном.

Таким чином суд вважає, що позов ОСОБА_1 підлягає задоволенню, позаяк останній, як власник транспортного засобу марки Богдан» моделі А 09202, рік випуску 2006, жовтого кольору, тип автобус D, кузов № Y7ВА09202В002032, державний реєстраційний номер НОМЕР_1, має право на його витребування з чужого незаконного володіння відповідачів оскільки таке майно незаконно, поза його волею, вибуло з його ОСОБА_1 володіння.

При цьому суд приходить до переконання, що прийняття таких мір судом буде сумісним із правами, гарантованими Конвенцією про захист прав людини й основних свобод і Протоколами до неї та буде реально спрямовано на ефективний захист порушеного права позивача ОСОБА_1 Винесене по справі рішення, на думку суду, є правильне і основне справедливе.

Керуючись ст. ст. 10, 11, 15, 57-60, 208, 209, 212- 215 ЦПК України, суд,

ВИРІШИВ:

Позов задоволити.

Витребувати у відповідачів ОСОБА_2, МПП «Західтранс» належний на праві приватної власності ОСОБА_1 транспортний засіб марки «Богдан» моделі А 09202, рік випуску 2006, жовтого кольору, тип автобус D, кузов № Y7ВА09202В002032, державний реєстраційний номер НОМЕР_1, та передати його останньому.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення або десяти днів з дня отримання копії цього рішення особами, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час його проголошення.

Суддя Коваль Р.Г.