Справа № 209/6402/14-ц
Провадження № 2/209/427/15
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 квітня 2015 року Дніпровський районний суд м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді Байбара Г.А.,

при секретарі Вітязь Х.О.,

за участі відповідачів ОСОБА_1 і ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Дніпродзержинську цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства "Банк "Фінанси та кредит" до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором, ВСТАНОВИВ:

ПАТ "Банк "Фінанси та Кредит" звернулося до суду з позовом, в якому просить стягнути солідарно з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 заборгованість за кредитним договором від 15 червня 2007 року в сумі 11517,92 гривень та судові витрати на користь ПАТ "Банк "Фінанси та Кредит".

На обґрунтування позову зазначено, що 15 червня 2007 року Банк "Фінанси та Кредит", ТОВ, правонаступником якого є ПАТ "Банк "Фінанси та Кредит", та ОСОБА_1 уклали кредитний договір № 072/07-ДМК, відповідно до якого ОСОБА_1 отримала кредит в розмірі 20000,00 гривень, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 25,00 відсотків річних, і зобов'язалася повернути кредитні ресурси щомісячними платежами відповідно до графіку погашення кредиту, з кінцевим терміном повернення кредитних коштів до 14 грудня 2008 року. В забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором 15 червня 2007 року позивач та відповідач ОСОБА_2 уклали договір поруки №072/07/01 - ДМК, відповідно до умов якого ОСОБА_2 взяла на себе зобов'язання відповідати в повному обсязі за своєчасне і повне виконання відповідачем ОСОБА_1 своїх зобов'язань за кредитним договором. В порушення умов кредитного договору та законодавства України, ОСОБА_1 свої зобов'язання не виконувала, а саме не здійснювала погашення заборгованості за кредитом у встановленому договором порядку та строки, в результаті чого, станом на 25 вересня 2009 року, виникла кредитна заборгованість в сумі 37866,47 гривень. Рішенням Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська від 08 лютого 2010 року з відповідачів, як з солідарних боржників, на користь ПАТ "Банк "Фінанси та Кредит" була стягнута заборгованість за кредитним договором в розмірі 9930,20 грн. 08 грудня 2010 року. Баглійським відділом ДВС Дніпродзержинського міського управління юстиції винесена постанова про закінчення виконавчого провадження в зв'язку із стягненням суми боргу згідно рішення суду, але заборгованість по кредитному договору в повному обсязі не погашена і станом на 05 червня 2014 року, її розмір становить 11517,91 гривень, яка складається з наступного: 2476,97 гривень - заборгованість по відсоткам, 9040,94 гривень - пеня за прострочення кредиту та комісії.

Представник позивача ОСОБА_3 в судове засідання не з'явився, письмово просив суд провести розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує у повному обсязі та не заперечує проти ухвалення заочного рішення.

В письмових поясненнях представник позивача ОСОБА_3 зазначив, що наявність судового рішення від 09 лютого 2010 року про задоволення вимог кредитора не припиняє правовідносини сторін кредитного договору № 072/07/-ДМК, договору поруки 072/07-01-ДМК, не звільняє відповідачів від відповідальності за невиконання грошового зобов'язання, не позбавляє АТ "Банк "Фінанси та Кредит" на отримання сум, передбачених частиною другою статті 625 ЦК України, оскільки належним виконанням зобов'язання є його виконання. Вказує, що дострокове присудження до виконання основного зобов'язання в натурі не тягне його припинення з дня набрання законної сили рішенням суду і не виключає стягнення процентів, пені, збитків та інших штрафних санкцій, передбачених угодою. Позивач дізнався про наявність постанови Баглійського ВДВС Дніпродзержинського МУЮ про закінчення виконавчого провадження у зв'язку з фактичним виконанням рішення суду із листа Баглійського ВДВС 03 листопада 2014 року. За час слухання справи та виконання рішення суду продовжували діяти умови кредитного договору № 072/07-ДМК, договору поруки № 072/07/01-ДМК, нараховувалися проценти за користування кредитними коштами та пеня. Відповідно до п. 7.3 кредитного договору та п. 6.2 договору поруки умови діють до повного виконання сторонами взятих на себе зобов'язань за цим договором, тобто до повного розрахунку. За період з 26 вересня 2009 року по 09 вересня 2014 року, через невиконання ОСОБА_1 своїх зобов'язань за кредитним договором утворилася заборгованість в сумі 11517,91 грн., яка складається з наступного: 2476,97 гривень - прострочена заборгованість по відсоткам, 9040,94 гривень - пеня за прострочення заборгованості за період з 10 вересня 2013 року по 09 вересня 2014 року. Вважає, що всі вимоги позивача про стягнення солідарно з відповідачів на користь ПАТ "Банк "Фінанси та Кредит" заборгованості за кредитним договором за період з 26 вересня 2009 року до 09 вересня 2014 року є законними і відповідають умовам вищезазначених договорів.

Відповідно до ч.2 ст. 158 ЦПК України, суд ухвалив розглядати справу за відсутності представника позивача.

Відповідач ОСОБА_1 в судовому засіданні позов не визнала, просить застосувати строк позовної давності, та пояснила, що в 2010 році вона повністю погасила заборгованість за кредитним договором, що була стягнута з неї рішенням суду. Заборгованості по тілу кредиту в неї немає, але позивач продовжує нараховувати відсотки на неіснуючу заборгованість. Свого часу вона захворіла і тому не мала можливості своєчасно сплачувати кредит, всі гроші пішли на лікування та операцію. А потім син допоміг їй погасити кредит. Вона не працює, чоловіка в неї немає, виживати допомагають діти.

Відповідач ОСОБА_2 в судовому засіданні позов не визнала, просить застосувати строк позовної давності, та суду пояснила, що з неї були стягнуті кошти через ДВС на користь банку, позивач не пред'являв до неї ніяких вимог після ухвалення рішення, тобто протягом чотирьох років, і в 2012 році вона, дізнавшись, про існуючу заборгованість в розмірі 167,13 гривень, заплатила банку цю грошову суму. Вона знаходиться у складному матеріальному становище, її щомісячний дохід становить 1900 грн., чоловік та син не працюють, бо нема роботи, просить зменшити пеню.

Вислухавши відповідачів, вивчивши матеріали справи та дослідивши письмові докази у справі, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню.

Судом встановлено, що 15 червня 2007 року Банк "Фінанси та Кредит", ТОВ, правонаступником якого є ПАТ "Банк "Фінанси та Кредит", та відповідач ОСОБА_1 уклали кредитний договір № 072/07-ДМК, відповідно до якого ОСОБА_1 отримала кредит в розмірі 20000,00 гривень, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 25,00 відсотків річних, і зобов'язалася повернути кредитні ресурси щомісячними платежами відповідно до графіку погашення кредиту, з кінцевим терміном повернення кредитних коштів до 14 грудня 2008 року.

В забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором 15 червня 2007 року позивач та відповідач ОСОБА_2 уклали договір поруки №072/07/01 - ДМК, відповідно до умов якого ОСОБА_2, з власної волі, взяла на себе зобов'язання відповідати в повному обсязі за своєчасне і повне виконання відповідачем ОСОБА_1 своїх зобов'язань за кредитним договором.

В порушення умов кредитного договору та законодавства України, ОСОБА_1 свої зобов'язання не виконувала, а саме не здійснювала погашення заборгованості за кредитом у встановленому договором порядку та строки, в результаті чого, станом на 25 вересня 2009 року, виникла кредитна заборгованість в сумі 37866,47 гривень. Рішенням Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська від 08 лютого 2010 року з відповідачів, як з солідарних боржників, на користь ПАТ Банк "Фінанси та Кредит" була стягнута заборгованість за кредитним договором, що утворилася станом на 25.09.2009 року в розмірі 9930,20 грн., яка складалася з заборгованості за кредитом 8133,69 грн., заборгованості по сплаті відсотків - 1269,51 грн., пені - 500 грн. (а.с.18-19).

08 грудня 2010 року Баглійським відділом ДВС Дніпродзержинського міського управління юстиції винесена постанова про закінчення виконавчого провадження в зв'язку із стягненням суми боргу згідно рішення суду (а.с. 20).

На підставі зазначеного, суд дійшов до висновку, що відповідачами 08 грудня 2010 року в повному обсязі була сплачена позивачу заборгованість за тілом кредиту, відсотками та пенею, що була стягнута з них рішенням суду від 08 лютого 2010 року, а тому незрозуміло, чому в долученому до позову розрахунку за позичальником на 8.12.2010 року залишалася числитися заборгованість за тілом кредиту в розмірі 167,13 грн., на яку, згідно розрахунку, продовжували нараховуватися проценти до 01.06.2012 року, та яка була погашена ОСОБА_2 26.06.2012 року після того, як їй стало відомо про наявність цієї заборгованості.

За період починаючи з вересня 2009 року, коли була нарахована заборгованість за кредитним договором, яка була стягнута зазначеним вище рішенням суду від 08.02.2010 року, до 01.06.2012 року, позивачем нарахована заборгованість позичальника по відсоткам за користування кредитом в сумі 2718 грн., а також пеня в сумі 9040,94 грн.

Згідно зі ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства.

Згідно ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк ... зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно ст. 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 ЦК України.

Згідно ст. 553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником.

Згідно ст. 554 ЦК України у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник та поручитель відповідають перед кредитором, як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки.

Згідно ч.4 ст. 559 ЦК України порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя. Якщо строк основного зобов'язання не встановлений або встановлений моментом пред'явлення вимоги, порука припиняється, якщо кредитор не пред'явить позову до поручителя протягом одного року від дня укладення договору поруки.

Пунктом 5.1 договору поруки від 15.06.2007 року передбачено, що порука також припиняється, якщо кредитор протягом 6 місяців від дня настання строку виконання зобов'язання за Кредитним договором не заявив вимог до поручителя.

Згідно п.3.2 Кредитного договору №072/07-ДМК від 15.06.2007 року позичальник зобов'язувався повністю повернути кредитні ресурси до 14.12.2008 року.

До матеріалів справи додано повідомлення від 19.08.2008 року з вимогою повернення заборгованості за кредитом, яка адресоване відповідачу ОСОБА_2 Але суду не надано доказів, що ця вимога про повернення кредитних коштів в дійсності була направлене на адресу відповідача, тому така вимога не може бути прийнята судом до уваги при вирішенні справи.

Протягом 6 місяців з часу ухвалення рішення Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська від 08.02.2010 року про стягнення суми боргу за кредитним договором №072/07-ДМК від 15.06.2007 року, позивач, якому було відомо про залишок заборгованості за відсотками нарахованими з 25.09.2009 року по день ухвалення рішення, і про заборгованість за відсотками, що будуть нараховуватися по день фактичного виконання рішення суду, не заявляв вимог до поручителя ОСОБА_2 про сплату боргу за кредитним договором, а заявив таку вимогу тільки 30.09.2014 р., що підтверджується копією листом-вимоги, доданої до письмових пояснень представника позивача.

Оскільки позивач не надав суду доказів про направлення у встановлені законом та договором поруки №072/07/01-ДМК від 15.06.2007 року строки вимог до поручителя ОСОБА_2 про повернення кредитних коштів за кредитним договором №072/07-ДМК від 15.06.2007 року, суд вважає, що порука ОСОБА_2 є припиненою, а в задоволенні позову до неї необхідно відмовити.

В судовому засіданні обидва відповідачі заявили про застосування позовної давності.

Статтею 257 ЦК України передбачено, що загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Частиною 4 ст. 267 передбачено, що сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у справі, є підставою для відмови у позові.

Суд вважає, що перебіг позовної давності за вимогами позивача у справі, розпочався ще на момент ухвалення рішення Дніпровським районним судом м. Дніпродзержинська від 08.02.2010 року про солідарне стягнення з відповідачів заборгованості за кредитним договором №072/07-ДМК від 15.06.2007 року, оскільки позивач розумів, що судовим рішенням не стягнуто суму нарахованих відсотків за користування кредитом за період з 25.09.2009 року по день ухвалення рішення, і що відсотки будуть нараховуватися по день фактичного виконання рішення суду.

Позивач знав про порушення свого права на повне погашення кредиту і після закінчення 08.12.2010 року виконавчого провадження по виконанню рішення Дніпровським районним судом м. Дніпродзержинська від 08.02.2010 року, у зв'язку з фактичним виконанням рішення (а.с.20).

Перебіг позовної давності за заявленими у цій справі вимогами до ОСОБА_1 вимогами про стягнення заборгованості за кредитним договором не зупинявся і не переривався (статті 263, 264 ЦК України).

Оскільки нарахування заборгованості за відсотками здійснюється помісячно, то в межах позовної давності є сума заборгованості по відсоткам за користування кредитом за період протягом трьох років до дати звернення позивача з позовом до суду, тобто з 13.11.2011 року по 13.11.2014 року, яка згідно доданого до позову розрахунку (а.с.10), перевіреного судом, складає 27,18 грн.

Отже з відповідача на користь позивача підлягає стягненню заборгованість по сплаті відсотків за користування кредитом в суму - 27,18 грн.

Частиною 3 ст. 551 ЦК України передбачено, що розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та наявність інших обставин, які мають істотне значення.

Позивачу добровільно та на виконання рішення Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська від 08.02.2010 року було сплачено відповідачами у справі тіло кредиту, нараховані відсотки за користування кредитом та пеня, а тому суд вважає, що не належним виконанням кредитного договору позивачу не було завдано якоїсь матеріальної шкоди.

Крім того відповідач ОСОБА_1 перебуває у складному матеріальному стані і просить зменшити нараховану позивачем пеню за кредитним договором.

З урахуванням викладеного, суд вважає за необхідне зменшити розмір нарахованої за кредитним договором №072/07-ДМК від 15.06.2007 року неустойки до 100 грн.

Всього з відповідача ОСОБА_1 має бути стягнуто на користь позивача заборгованість за кредитним договором №072/07-ДМК від 15.06.2007 року в сумі 127,18 грн.

Відповідно ст. 88 ЦПК України з відповідача ОСОБА_1 підлягає стягненню на користь позивача судові витрати у справі пропорційно задоволеним позовним вимогам в сумі 2,69 грн.

Керуючись ст. ст. 8, 10, 11, 60, 88, 209, 212-215 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Задовольнити частково позов Публічного акціонерного товариства Банк "Фінанси та кредит" до ОСОБА_1, ОСОБА_2, про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Стягнути з ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, на користь Публічного акціонерного товариства Банк "Фінанси та кредит", в особі філії "Дніпропетровське регіональне управління" (49070, м.Дніпропетровськ, вул.Плеханова, 9, , МФО 307231, рахунок № 290970003) заборгованість за кредитним договором №072/07-ДМК від 15.06.2007 року в розмірі 127,18 гривень, в тому числі: заборгованість за відсотками - 27,18 гривень, пеня за прострочення сплати процентів - 100 гривень і 2,69 гривень сплаченого судового збору, а всього 129,87 гривень (сто двадцять дев'ять гривень вісімдесят сім копійок).

В іншій частині позову відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Апеляційного суду Дніпропетровської області шляхом подачі протягом десяти днів з дня його проголошення апеляційної скарги через суд першої інстанції, що його ухвалив.

Суддя Байбара Г.А.