Справа № 629/2381/15-ц
Номер провадження 2/629/936/15
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
16 липня 2015 року Лозівський міськрайонний суд Харківської області в складі: головуючого-судді Смірнової Н.А., за участю секретаря Котовської А.А., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Лозова, Харківської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третіх осіб: ОСОБА_3, сектору громадянства, імміграції та реєстрації фізичних осіб Лозівського МРВ УМВС України в Харківській області про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, -
Позивач звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2, третіх осіб: ОСОБА_3, сектору громадянства, імміграції та реєстрації фізичних осіб Лозівського МРВ УМВС України в Харківській області про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, посилаючись на те, що є власником квартири, розташованої за адресою: м. Лозова, Харківської області, м-н 3, б. 21, кв. 12. Крім неї та її онуки ОСОБА_3 в квартирі зареєстрований відповідач по справі. Відповідач з 24.10.2008 року в спірній квартирі не проживає, комунальні послуги не сплачує, про що свідчать дані особистого рахунку, не несе інших витрат по утриманню квартири та не приймає участі у спільному побуті. В звязку з чим просить визнати відповідача по справі таким, що втратив право користування жилим приміщенням, а саме спірною квартирою.
Позивач в судове засідання не зявилася, але надала суду свою заяву в якій просить розглянути справу за її відсутності, на задоволенні позовних вимог наполягає в повному обсязі та просить їх задовольнити на підставі наявних доказів. Крім цього в свої заяві повідомила, що її син відповідач по справі тривалий час у вказаній квартирі не проживає, квартирою не цікавиться, стосунки не підтримує, участі в утриманні житла та оплаті комунальних послуг не приймає, їй відомо зі слів рідних, що він мешкає в м. Харкові, винаймає житло, а вона не має можливості отримати субсидію на оплату комунальних послуг, оскільки він зареєстрований в спірній квартирі. Також в своїй заяві просила в разі неявки відповідача по справі в судове засіданні ухвалити по справі заочне рішення, наслідки ухвалення заочного рішення їй відомі та зрозумілі.
Третя особа ОСОБА_3 в судове засідання не зявилася, про час та місце розгляду справи повідомлялася своєчасно та належним чином, про що свідчить зворотне поштове повідомлення, причину неявки суду не повідомила.
Представник третьої особи Лозівського районного відділу Головного управління Державної міграційної служби України в Харківській області в судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлявся своєчасно та належним чином, про що свідчить журнал реєстрації вихідної кореспонденції, причину неявки суду не повідомив.
Дослідивши матеріали справи, перевіривши докази, представлені сторонами на виконання вимог ст.ст. 10, 60 ЦПК України і які вони вважають достатніми для обґрунтування і заперечення заявлених вимог, зясувавши фактичні обставини справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.
Статтями 1, 2 ЦПК України передбачено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
Згідно зі ст.ст. 15, 16 ЦК України, ст. 3 ЦПК України кожна особа має право на захист своїх порушених, невизнаних або оспорюваних цивільних прав, свобод чи інтересів, у тому числі й у судовому порядку.
Способами захисту цивільних прав та інтересів, можуть зокрема бути: припинення дії, яка порушує право; відновлення становища, яке існувало до порушення та інші.
Судом встановлено, підтверджено наявними у справі доказами, що згідно свідоцтва про право власності на житло від 18.01.1994 року, виданого Лозівським ковальсько-механічним заводом ОСОБА_1 набула право власності на квартиру, розташовану за адресою: м. Лозова, Харківської області м-н 3, б. 21, кв. 12.
24 жовтня 2008 року позивач надала згоду та зареєструвала за своєю адресою відповідача по справі ОСОБА_2, що підтверджується особовим рахунком, виданим КП «Житлова управляюча компанія» Лозівської міської ради Харківської області від 08.06.2015 року.
Відповідач по справі з моменту його реєстрації в спірній квартирі не проживає, він забрав всі свої особисті речі та вибув на інше постійне місце проживання, де і мешкає по теперішній час.
Вибуваючи з постійного місця проживання, відповідач ніяких претензій на житло не мав.
Відповідач з моменту реєстрації в квартиру не зявлявся. Всі обовязки звязані з договором найма житлового майна виконує позивач та третя особа по справі.
Позивач, як власник квартири, ніяких договорів (оренди, найму чи піднайму) з відповідачем не укладала, ніяких обовязків перед ним не має.
Згідно зі ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійснені ним права користування та розпорядження своїм майном, хоча б ці порушення і не були поєднані з позбавленням володіння. Вказана стаття встановлює право власника житла на власний розсуд визначати, хто має право в ньому проживати.
Відповідно до ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. В даному разі з вини відповідача права позивача обмежені.
Відповідач в даному разі своїм протиправним поводженням створює перешкоди, що заважають нормальному здійсненню права власності, а саме неможливість оформлення субсидії по оплаті комунальних послуг та нарахування комунальних послуг, якими позивач не користується, але повинна сплачувати з вини відповідача, тощо.
Неодноразові, як усні так і письмові вимоги позивача щодо зняття з реєстрації відповідач ігнорує.
Позивач ніяких перешкод у здійсненні права користування жилим приміщенням відповідачу не чинила, за захистом порушеного права на проживання відповідач не зверталася, особистих речей, майна, яке належить відповідачу в квартирі не має.
Конституцією (ст. 41) та ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17.07.1997 року, відповідно до закону №475/97-ВР від 17.07.1997 року «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2,4, 7 та 11 до Конвенції», закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд учиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб (ст.ст. 316, 317, 319, 321 ЦК України).
Гарантуючи захист права власності, закон надає власнику право вимагати усунення будь-яких порушень права, хоч би ці порушення і не були поєднані з позбавленням володіння.
Згідно ч. 2 ст. 167 ЖК України у разі вибуття наймача та членів його сімї на постійне проживання до іншого населеного пункту або в інше жиле приміщення в тому ж населеному пункту договір найму житлового приміщення вважається розірваним з дня вибуття. Якщо з жилого приміщення вибуває не вся сімя, то договір найму жилого приміщення не розривається, а член сімї який вибув, втрачає право користування цим жилим приміщенням з дня вибуття.
Відповідно до ст. 405 ЦК України особа втрачає право на користування житлом, у разі відсутності без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено договором або законом.
Як вбачається з письмових пояснень свідків ОСОБА_4 та ОСОБА_5, вбачається той факт, що дійсно відповідач по справі тривалий час в спірній квартирі не проживає, жодних особистих речей відповідач в квартирі не має, комунальні послуги та поточний ремонт в квартирі здійснює позивач по справі, хоча вона має тяжкий матеріальний стан.
З урахуванням наведеного, у суду не має підстав ставити під сумнів достовірність і правдивість фактів, повідомлених свідками. Даних про їх заінтересованість в результаті розгляду справи відсутні, їх пояснення обєктивно підтверджуються і не суперечать іншим зібраним у справі доказам.
Відповідач вибув на інше постійне місце проживання, не проживає в квартирі більш ніж один рік, отже з цього моменту він втратив право користування жилим приміщенням.
За таких обставин суд вважає, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню.
Керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 209, 212, 214, 215, 218, 224-226 ЦПК України, ст.ст. 15, 16, 405 ЦК України, ст. 167 ЖК України, суд, -
Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити.
Визнати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_2 таким, що втратив право користування житловим приміщенням, квартирою, яка розташована за адресою: м. Лозова, Харківської області, м-н 3, б. 21, кв. 12.
Рішення може бути оскаржене в апеляційний суд Харківської області через Лозівський міськрайонний суд Харківської області шляхом подачі апеляційної скарги в 10-денний строк з дня його проголошення, а особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідачів, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Суддя: Н.А. Смірнова