Справа № 442/1746/15-ц
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

"19" березня 2015 р.

Дрогобицький міськрайонний суд Львівської області в складі:

головуючого - судді Дубеля Р.М.

при секретарі Півала І.М.

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в місті Дрогобичі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Дрогобицької міської ради, третя особа КП «Дрогобичтеплоенерго» про визнання права власності, -

в с т а н о в и в :

Позивач звернувся до суду з позовом про визнання право власності на нежитлове приміщення, позначеного на плані літ. А-1, загальною площею 144,4 м.кв., що знаходиться за адресою АДРЕСА_1 за набувальною давністю.

Позовні вимоги мотивуючи тим, що він ОСОБА_1, з 2004 року користується вищевказаним нежитловим приміщенням, а саме зберігає в ньому свої речі (інструменти, господарський інвентар, автомобіль, тощо).

Також, позивач навів порядок у даному приміщені, облаштував його дверима та вікнами, здійснив ремонт покрівлі за власні кошти та фасадні роботи по благоустрою даного будинку. Він звернувся до КП Львівської обласної ради «Дрогобицьке МБТІ та ЕО» про виготовлення на цю будівлю технічного паспорту.

Відповідно до ст. 344 Цивільного кодексу України набувачеві достатньо володіти чужим майном із дотриманням вимог, встановлених законом. Статтею 344 ч. 1 Цивільного Кодексу України передбачено, що особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито і безперервно володіти нерухомим майном протягом 10 років, набуває право власності на це майно (набувальна давність). Згідно із ст.344 ч.4 ЦК України право власності за набувальною давністю на нерухоме майно насувається за рішенням суду.

Згідно статті 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

В статті 328 ЦК України вказано, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Статтею 41 Конституції України обумовлено, що право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправне позбавлений права власності. Право приватної власності е непорушним. Одним із способів захисту цивільних прав відповідно до п.1 ч.2 ст.16 ЦК України є визнання права. Узаконення самочинного будівництва необхідне їй для реалізації права власності, зокрема з метою здійснення законного володіння, користування та розпорядження своїм майном.

Позивач в попереднє судове засідання не з'явився, надіслав заяву про слухання справи у його відсутності, підтримує позовні вимоги, з підстав викладених в позовній заяві, просить позов задоволити.

Представник виконавчого комітету Дрогобицької міської ради, у судове засідання не з'явився, подав письмове клопотання про розгляд справи у його відсутності, з приводу задоволення позовних вимог поклався на думку суду, чим не заперечив проти їх задоволення.

Представник третьої особи КП «Дрогобичтеплоенерго» у судове засідання також не з'явився, надіслав клопотання про розгляд справи у його відсутності, а також не заперечив факт користування вказаним приміщенням понад 10 років і не заперечив проти задоволення позовних вимог.

Суд, перевіривши матеріали справи, вважає, що рішення у справі можливо постановити виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 344 ЦК України, особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом.

При цьому п. 8 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України встановлено, що правила ст. 344 ЦК України про набувальну давність поширюються також на випадки, коли володіння майном почалося за три роки до набрання чинності цим Кодексом.

Оскільки Цивільний кодекс України набрав чинності з 1 січня 2004 р., норми ст. 344 ЦК України поширюються на правовідносини, що виникли з 1 січня 2001 р., а отже визнати право власності за набувальною давністю суд може не раніше 1 січня 2011 року.

Набувальна давність визначається як засіб закріплення майна за суб'єктами, що ним володіють, у випадках, коли вони не мають можливості через певні обставини підтвердити підстави виникнення прав, а також в інших ситуаціях. Право власності за набувальною давністю може бути набутим як на безхазяйні речі, так і на майно, яке належить за правом власності іншій особі.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини справи на які вона посилається, як на підставу своїх вимог. Позивач довела факт набуття нею права власності за набувальною давністю, оскільки вона добросовісно і відкрито користується нерухомим майном на протязі більше 10 років, отже визнання права власності не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, таким чином суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню в повному обсязі, і є підстави для визнання права приватної власності за набувальною давністю за позивачем.

Відповідно до ст. 344 Цивільного кодексу України набувачеві достатньо володіти чужим майном із дотриманням вимог, встановлених законом.

Статтею 344 ч. 1 Цивільного Кодексу України передбачено, що особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито і безперервно володіти нерухомим майном протягом 10 років, набуває право власності на це майно (набувальна давність). Згідно із ст.344 ч.4 ЦК України право власності за набувальною давністю на нерухоме майно насувається за рішенням суду.

Згідно статті 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

В статті 328 ЦК України вказано, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Статтею 41 Конституції України обумовлено, що право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправне позбавлений права власності. Право приватної власності е непорушним. Одним із способів захисту цивільних прав відповідно до п.1 ч.2 ст.16 ЦК України є визнання права. Узаконення самочинного будівництва необхідне їй для реалізації права власності, зокрема з метою здійснення законного володіння, користування та розпорядження своїм майном. Матеріалами справи встановлено, що позивач понад 10 років користується квартирою.

При таких обставинах суд приходить до висновку, що за позивачем слід визнати право власності на нежитлове приміщення, що знаходиться за адресою АДРЕСА_1 за набувальною давністю.

Керуючись ст. ст. 10, 11, 60, 61, 130, 174, 209, 212-215, ЦПК України, ст.ст. 344 ЦК України, суд, -

в и р і ш и в :

Позов задоволити.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на нежитлову будівлю позначену на плані літ. А-1, загальною площею 144,4 кв.м., що знаходиться за адресою АДРЕСА_1.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Львівської області через суд першої інстанції шляхом подачі в 10-денний строк.

Суддя _______________