У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 березня 2015 року м. Київ Колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі: суддів: Лесько А.О., Луспеника Д.Д., Хопти С.Ф., розглянувши у попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 про усунення перешкод у здійснення права власності та виселення та зустрічним позовом ОСОБА_2, ОСОБА_6 до ОСОБА_1 про визнання договору купівлі-продажу недійсним, за касаційними скаргами ОСОБА_3 та ОСОБА_2, ОСОБА_6 на рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 22 вересня 2014 року та ухвалу апеляційного суду Волинської області від 26 листопада 2014 року, в с т а н о в и л а: У березні 2014 року ОСОБА_1 звернулася до суду з вказаним позовом, посилаючись на те, що 09 квітня 2008 року на підставі договору купівлі-продажу придбала нежитлове приміщення загальною площею 495,7 кв.м за адресою: АДРЕСА_1. У 2012 році нею було розпочато ремонт нежитлового приміщення. Працівники, які виконували ремонтні роботи повідомили, що не можуть виконати роботи у зв'язку з тим, що там проживають ОСОБА_2 з сім'єю, ОСОБА_3, ОСОБА_7 з сім'єю, документів, на підставі яких вони проживають у вказаному приміщенні не надали. Відповідачі незаконно користуються електроенергією, водою, газом та земельною ділянкою для обслуговування адмінприміщення. Дане приміщення не придатне для проживання осіб. Позивачка є власником даного нежитлового приміщення, тому просила суд усунути перешкоди у здійсненні нею права власності та виселити ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 з нежитлового приміщення по АДРЕСА_1. У травні 2014 року ОСОБА_2, ОСОБА_6 звернулися до суду із зустрічним позовом про визнання недійсним договору купівлі-продажу нежитлового приміщення від 09 квітня 2008 року. Свої вимоги мотивували тим, що з 1996 року проживають та прописані з двома неповнолітніми дітьми у будинку АДРЕСА_1. При укладенні договору купівлі-продажу спірного приміщення не було отримано дозволу від органу опіки та піклування на його розпорядження іншими особами. Зазначали, що даний правочин суперечить ч. 4 ст. 12 Закону України «Про основи соціального захисту бездомних осіб та безпритульних дітей», у зв'язку з цим просили суд визнати його недійсним. Рішенням Луцького міськрайонного суду від 22 вересня 2014 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Волинської області від 26 листопада 2014 року, позов ОСОБА_1 задоволено. Усунуто перешкоди ОСОБА_1 у здійсненні нею права власності та виселено ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 з нежитлового приміщення АДРЕСА_1. У задоволенні зустрічного позову відмовлено. Вирішено питання судового збору. У касаційній скарзі ОСОБА_3, посилаючись на порушення судами норм матеріального і процесуального права, просить скасувати вказані судові рішення та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні первісного позову. У касаційній скарзі ОСОБА_2, ОСОБА_6, посилаючись на порушення судами норм матеріального і процесуального права, просить вказані судові рішення скасувати та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні первісного позову та задоволення зустрічного позову. Касаційні скарги не підлягають задоволенню з таких підстав. Статтею 337 ЦПК України визначено, що суд касаційної інстанції відхиляє касаційну скаргу, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права. Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими. Встановлено й це вбачається з матеріалів справи, що оскаржувані судові рішення ухвалені з додержанням норм матеріального і процесуального права, доводи скарги про порушення норм матеріального і процесуального права безпідставні. Враховуючи наведене та положення ч. 3 ст. 332 ЦПК України, колегія суддів дійшла висновку про необхідність відхилення касаційних скарг і залишення оскаржуваних судових рішень без змін.Керуючись статтями 332, 336, 337 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у х в а л и л а: Касаційні скарги ОСОБА_3 та ОСОБА_2, ОСОБА_6 відхилити. Рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 22 вересня 2014 року та ухвалу апеляційного суду Волинської області від 26 листопада 2014 року залишити без змін. Ухвала оскарженню не підлягає. Судді: А.О. Лесько Д.Д. Луспеник С.Ф. Хопта