АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
провадження №22-ц/796/2865/2015 Головуючий у 1-й інстанції: Богінкевич С.М.
справа №758/6706/14-ц Доповідач: Поліщук Н.В.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 березня 2015 року Колегія суддів Судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду м.Києва в складі:

Головуючого - судді Поліщук Н.В.

суддів Білич І.М., Болотова Є.В.

при секретарі Прохоровій В.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Києві в залі суду справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Подільського районного суду м.Києва від 12 грудня 2014 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Державного підприємства «Українське авіаційно-транспортне підприємство «Хорів-АВІА» про поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та відшкодування моральної шкоди, -

ВСТАНОВИЛА:

В червні 2014 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, який уточнив в ході розгляду справи, про визнання наказу директора ДП «УАТП «Хорів-АВІА» №34/ОС від 13 травня 2014 року та звільнення на підставі цього наказу з роботи з посади заступника директора з якості на підставі п.4 ч.1 ст.40 КЗпП України незаконними та скасування наказу; поновлення на роботі на посаді заступника директора з якості з 13 травня 2014 року та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу; стягнення прямих видатків на ліки під час стаціонарного лікування у період вимушеного прогулу з 13 травня 2014 року по 23 травня 2014 року у розмірі 580 грн.; стягнення на відшкодування завданої моральної шкоди 50000 грн.

Позовні вимоги обґрунтовує тим, що на підставі наказу №42/ОС від 01 липня 2013 року призначений на посаду заступника директора з якості. Наказом №34/ОС від 13 травня 2014 року звільнений на підставі п.4 ч.1 ст.40 КЗпП України у зв»язку із прогулом без поважних причин 13 травня 2014 року.

Позивач вважає, що звільнений незаконно, оскільки у цей день в першу його половину, виконував свої трудові обов»язки не за місцем знаходження підприємства, а в другій половині дня в нього погіршився стан здоров»я після розмови з директором, у зв»язку із чим звернувся за медичною допомогою та йому видано лікарняний листок. Вказані обставини позивач виклав у поясненнях про причини відсутності на роботі. Також зазначає, що директор особисто знав про необхідність вирішення позивачем питань діяльності підприємства поза місцем знаходження підприємства та особисто давав дозвіл не виконувати трудові обов»язки у зв»язку із погіршенням стану здоров»я у телефонній розмові з гр. ОСОБА_2, який у цей час супроводжував позивача у зв»язку із його станом.

Листом №140.4-14 від 13 травня 2014 року (день звільнення) позивач повідомлений про звільнення за прогул.

З урахуванням викладених обставин, позивач зазначає, що його відсутність на робочому місці пов»язана з поважними причинами, а тому відповідач не вправі був звільняти його.

Моральну шкоду обґрунтовує невизнанням відповідачем свої провини у незаконному звільненні та порушенням трудових прав позивача, що вплинуло на усталений спосіб життя та загальний стан здоров»я позивача.

Рішенням Подільського районного суду м.Києва від 12 грудня 2014 року у задоволенні позовних вимог відмовлено.

Не погодившись з ухваленим рішенням, ОСОБА_1 подано апеляційну скаргу, у якій просить рішення скасувати та ухвалити нове про задоволення позовних вимог.

В апеляційній скарзі посилається на невідповідність висновків суду першої інстанції фактичним обставинам справи. Вказує, що 13 травня 2014 року з 09 год. 00 хв. та до 10 год. 50 хв. перебував на робочому місці, що підтвердили допитані у суді першої інстанції свідки, співробітники ДП «УАТП «Хорів-АВІА» - ОСОБА_3, ОСОБА_4 та ОСОБА_2, показання яких судом були відхилені з підстав перебування останніх у близьких стосунках з позивачем. Позивач у доводах апеляційної інстанції цю обставину заперечує, зазначаючи, що знайомий із зазначеними особами з дня прийняття їх на роботу (вересень-жовтень 2013 року) та їхні відносини мають виключно службовий характер. При цьому, судом з власної ініціативи не допитано ОСОБА_5, одного із членів комісії, якою складено акти про відсутність позивача на роботі.

Окрім того, зазначає, що не був на роботі з 10 год. 50 хв., тобто 02 год. 10 хв., що є меншим за час, з яким закон пов»язує настання дисциплінарної відповідальності, при цьому відсутність на фактичному робочому місці пов»язувалась із вирішенням питань діяльності підприємства, що розглядались у Департаменті фінансового забезпечення та бухгалтерського обліку МВС України, до якого не зміг прибути директор та вимушений був поїхати він. На підтвердження факту свого перебування у Департаменті фінансового забезпечення та бухгалтерського обліку МВС України 13 травня 2014 року у першій половині дня в матеріалах справи містився лист №15/9-37аз від 17 червня 2014 року та перепустка.

Окрім того, вважає необґрунтованим висновок суду, що позивач не мав необхідних повноважень вирішувати питання діяльності ДП «УАТП «Хорів-АВІА», представляти його інтереси, оскільки таке право закріплено у п.3.1 Посадової інструкції.

Окрім того, звертає увагу на те, що в будь-якому випадку законом не допускається звільнення працівника, який був тимчасово непрацездатний, що засвідчено документом медичної установи.

В судовому засіданні позивач та його представник доводи апеляційної скарги підтримали, просили її задовольнити.

Представники відповідача проти доводів апеляційної скарги заперечували, посилаючись на законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення осіб, що з»явились, розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість ухваленого по справі рішення, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ч.1 ст.303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Відповідно до ст.213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Судом першої інстанції установлено, що на підставі наказу №42/ОС від 01 липня 2013 року позивача прийнято на роботу у ДП «УАТП «Хорів-АВІА» на посаду заступника директора з якості.

Згідно із п.12.3.1 Колективного договору ДП «УАТП «Хорів-АВІА» на підприємстві встановлено п»ятиденний робочий тиждень. Час роботи з 09 год. 00 хв. до 18 год. 00 хв., перерва на обід з 13 год. 00 хв. до 14 год. 00 хв.

13 травня 2014 року комісією у складі співробітників ДП «УАТП «Хорів-АВІА» (ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8) складено два акти, якими зафіксовано відсутність позивача на роботі з 09 год. 50 хв. по 13 год. 00 хв. та з 14 год. 00 хв. по 18 год. 00 хв., відповідно. Причини неявки комісії невідомі.

Згідно із Наказом №34/ОС від 13 травня 2014 року позивач звільнений на підставі п.4 ч.1 ст.40 КЗпП України у зв»язку із прогулом без поважних причин 13 травня 2014 року.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що позивач, обґрунтовуючи поважність своєї відсутності на роботі у ранковий час, посилався на те, що у зв»язку із неможливістю повідомлення директора ДП «УАТП «Хорів-АВІА» був усно викликаний директором Департаменту фінансового забезпечення та бухгалтерського обліку МВС України за адресою м.Київ, вул.Богомольця, 10, проте зазначені причини суд першої інстанції визнав неповажними, оскільки письмового розпорядження від директора ДП «УАТП «Хорів-АВІА» у відповідності до п.1.3 Посадової інструкції позивач не отримував та довіреності на його ім»я не видавалось.

Окрім того, судом першої інстанції зроблено висновок, що обставини погіршення стану здоров»я позивача не можуть братися до уваги при вирішенні справи, оскільки позивача звільнено на підставі даних акту про відсутність на робочому місці у першій половині дня.

Проте, колегія суддів не погоджується з такими висновками суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Відповідно до п.4 ч.1 ст.40 КЗпП України трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом лише у випадках прогулу (в тому числі відсутності на роботі більше трьох годин протягом робочого дня) без поважних причин.

Відповідно до даних Статуту державного підприємства «Українське авіаційно-транспортне підприємство «Хорів-АВІА» підприємство засноване на державній власності, діє як державне комерційне підприємство, перебуває у сфері управління Міністерства внутрішніх справ України та оперативно підпорядковане Головному управлінню внутрішніх військ МВС України.

Згідно даних листа від 17 червня 2014 року №15/9-37 директора Департаменту фінансового забезпечення та бухгалтерського обліку Міністерства внутрішніх справ України Тахтай О.В. заступник директора з якості ДП «УТАП «ХОРІВ-АВІА» ОСОБА_1 був викликаний та перебував на нараді у вказаному Департаменті 12 травня 2014 року (перепустка АГ 0071277) та 13 травня 2014 року (перепустка АГ 0071322).

Не спростовуючи факту перебування позивача на нараді у вказаному Департаменті, відповідач на обґрунтування правомірності підстав звільнення посилається на відсутність письмового розпорядження директора підприємства приймати участь в цій нараді.

Проте, чинним законодавством визначено прогул, як відсутність на роботі без поважних причин. При цьому, поважними причинами визнаються такі, що виключають вину працівника.

Як убачається з матеріалів справи, позивач був викликаний та перебував на нараді у Департаменті Міністерства внутрішніх справ України, якому оперативно підпорядковано підприємство відповідача. Відтак, відсутні підстави уважати про відсутність позивача на роботі без поважних причин.

Висновки суду першої інстанції в тій частині, що відсутність письмового розпорядження директора на вчинення таких дій є підставою визнати відсутність позивача на роботі без поважних причин, колегія суддів уважає помилковими, оскільки позивач виконував трудові обов»язкі в межах посадової інструкції, при цьому, п.1.3 цієї інструкції передбачає письмове розпорядження директора як один із керівних документів в роботі, а виконання позивачем посадових обов»язків в цілому не вимагають вчинення дій направлених на виконання трудової угоди виключно за письмовим розпорядженням директора.

Посилання представників відповідача на п.3.1 Посадової інструкції, згідно якої заступник директора з якості має право діяти від імені Адміністрації ДП УАТП «Хорів-АВІА» під час взаємовідносин з іншими організаціями, представляти інтереси підприємства перед іншими організаціями з питань управління і контролю якості, у разі отримання доручення від директора (том 1 а.с. 95-97) відхиляються колегією суддів, оскільки зміст цього пункту сам по собі не дає підстав уважати про можливість явки за викликом до Департаменту фінансового забезпечення та бухгалтерського обліку Міністерства внутрішніх справ України виключно за наявності доручення від директора. Окрім того, матеріали справи містять інший примірник Посадової інструкції заступника директора з якості, в якому відсутнє в п.3.1 посилання на отримання доручення від директора.

З урахуванням наведеного, колегія суддів уважає, що відсутні докази на підтвердження того, що позивач як заступник директора з якості виключно за письмовим розпорядженням (довіреністю) директора мав з»явитись за викликом на нараду в Департамент Міністерства внутрішніх справ України, а отже є безпідставним час перебування позивача на цій нараді визнавати прогулом.

Відтак, колегія суддів дійшла висновку про задоволення вимог в частині визнання незаконним наказу директора Державного підприємства «Українське авіаційно-транспортне підприємства «Хорів-АВІА» №34/ОС від 13 травня 2014 року про звільнення ОСОБА_1 з роботи з посади заступника директора з якості на підставі п.4 ч.1 ст.40 КЗпП України та поновлення ОСОБА_1 на роботі на посаді заступника директора з якості у Державному підприємстві «Українське авіаційно-транспортне підприємство «Хорів-АВІА» з 13 травня 2014 року.

За змістом ст.235 ЦПК України при винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

З матеріалів справи убачається, що позивача звільнено з 13 травня 2014 року, та з цієї ж дати по 23 травня 2014 року перебував на лікарняному у зв»язку із тимчасовою непрацездатністю.

Середній заробіток за час вимушеного прогулу підлягає стягненню за період, починаючи з 26 травня 2014 року по день ухвалення рішення у справі 25 березня 2015 року з розрахунку 281,42 грн. за день х 212 робочих дні, а всього 59661 грн. 04 коп., ураховуючи, що період з 13 травня 2014 року по 23 травня 2014 року підлягає оплаті за лікарняним листком, а 24 та 25 травня 2014 року є неробочими днями.

Колегія суддів уважає, що не підлягають задоволенню вимоги в частині стягнення з відповідача на користь позивача витрат на ліки під час стаціонарного лікування у період з 13 травня 2014 року по 23 травня 2014 року у розмірі 580 грн., оскільки відсутні докази на підтвердження завдання шкоди здоров»ю неправомірними діями відповідача.

Відповідно до ст.237-1 КЗпП України відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Порядок відшкодування моральної шкоди визначається законодавством.

Законодавством встановлено, що моральна шкода - це втрати немайнового характеру, яких позивач зазнав внаслідок моральних чи фізичних страждань або інших негативних явищ, що настали через незаконні винні дії відповідача. Як загальна умова цивільно-правової відповідальності законодавством передбачений зв»язок між протиправною поведінкою та наставши ми наслідками.

Визначаючи суму на відшкодування моральної шкоди, колегія суддів ураховує характер спору, тривалість психологічних страждань, вимоги розумності і справедливості, та вважає, що 1000 грн. є достатньою для відновлення втрат немайнового характеру та досягнення психологічної рівноваги, а визначений позивачем розмір 50000 грн. є завищеним.

За змістом ч.6 ст.235 КЗпП України та ст.367 ЦПК України рішення про поновлення на роботі незаконно звільненого працівника та стягнення заробітної плати за один місяць в сумі 5791 гривня 68 копійок підлягає обов"язковому негайному виконанню.

Відповідно до ст.88 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 596,61 грн.

Керуючись ст.ст. 218, 303, 307, 309, 314, 316, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Подільського районного суду м.Києва від 12 грудня 2014 року скасувати та ухвалити нове наступного змісту.

Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити частково.

Визнати незаконним наказ директора Державного підприємства «Українське авіаційно-транспортне підприємство «Хорів-АВІА» №34/ОС від 13 травня 2014 року про звільнення ОСОБА_1 з роботи з посади заступника директора з якості на підставі п.4 ч.1 ст.40 КЗпП України.

Поновити ОСОБА_1 на роботі на посаді заступника директора з якості у Державному підприємстві «Українське авіаційно-транспортне підприємство «Хорів-АВІА» з 13 травня 2014 року.

Стягнути з Державного підприємства «Українське авіаційно-транспортне підприємство «Хорів-АВІА» на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 26 травня 2014 року по 25 березня 2015 року включно (212 робочих днів) в сумі 59661 гривня 04 копійки.

Стягнути з Державного підприємства «Українське авіаційно-транспортне підприємство «Хорів-АВІА» на користь ОСОБА_1 у рахунок відшкодування моральної шкоди 1000 гривень.

В іншій частині заявлених вимог відмовити.

Рішення суду в частині поновлення на роботі та стягненнязаробітної плати за один місяць в сумі 5791 гривня 68 копійок підлягає обов"язковому негайному виконанню.

Стягнути з Державного підприємства «Українське авіаційно-транспортне підприємство «Хорів-АВІА» на користь держави судовий збір у розмірі 596 гривень 61 копійка.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення, проте може бути оскаржено у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий - суддя Н.В. Поліщук

Судді І.М. Білич

Є.В. Болотов