Справа № 356/172/15ц Головуючий у І інстанції Дудар Т.В.
Провадження № 22-ц/780/3751/15 Доповідач у 2 інстанції ОСОБА_1
Категорія 26 15.07.2015
УХВАЛА

Іменем України

15 липня 2015 року колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Київської області у складі:

Головуючого судді Суханової Є.М.,

суддів: Данілова О.М., Мережко М.В.,

при секретарі Франюк Т.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві матеріали цивільної справи за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства «Родовід Банк» на рішення Березанського міського суду Київської області від 27 квітня 2015 року у справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Родовід Банк» до ОСОБА_2 про стягнення боргу,-

ВСТАНОВИЛА:

У лютому 2015 року до суду із позовом про стягнення заборгованості звернувся Банк. Свої вимоги обґрунтував тим, що між ним та ОСОБА_204 серпня 2008 року був укладений кредитний договір № 77.1/АК-01456.08.2 (далі Договір), відповідно до якого Банк відкриває відповідачу невідновлювальну кредитну лінію на загальну суму 18 712,97 доларів США терміном до 04 серпня 2015 року включно з процентною ставкою у розмірі 7,70% річних, зі щомісячною платою за обслуговування кредиту у розмірі 0,3000% від суми виданого кредиту. За порушення строків повернення кредитів чи сплати процентів відповідач зобовязаний сплатити Банку за кожен день прострочення пеню у розмірі 1.6% від суми простроченої заборгованості. Позивач зазначав, що факт отримання кредитних коштів у сумі 18 712,97 доларів США підтверджується заявою на видачу готівки № 1691_58 від 04 серпня 2008 року. Банк виконав узяті на себе зобовязання, однак ОСОБА_2 належним чином не виконував свої обовязки за Договором, у результаті чого утворилась заборгованість, яка станом на 02 лютого 2015 року становить 3 523 878 гривень 81 коп. і складається з 16 692,22 доларів США по тілу кредиту та відсотках та 3 254 168 гривень 97 коп. пені, 3% річних, плати за обслуговування кредиту. Тому просив позов задовольнити, стягнути з відповідача зазначену суму заборгованості та 3 654 гривні на відшкодування судових витрат.

У судовому засіданні представник позивача позов підтримав у повному обсязі, обґрунтовуючи його доводами, викладеними у позовній заяві.

Відповідач позов визнав частково, суду пояснив, що між ним та позивачем 04 серпня 2008 року був укладений Договір. Також зазначав, що він дійсно не у повній мірі виконував узяті на себе зобовязання за Договором з приводу повернення кредиту. Однак просив суд застосувати до вимог про стягнення з нього пені за несвоєчасне погашення заборгованості положення про строки позовної давності і стягнути з нього пеню за один рік. Також просив суд зменшити розмір пені, оскільки він значно перевищує розмір збитків.

Рішенням Березанського міського суду Київської області від 27 квітня 2015 року позов Публічного акціонерного товариства «РОДОВІД БАНК» до ОСОБА_2 про стягнення боргу було задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_2, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, на користь Публічного акціонерного товариства «РОДОВІД БАНК», , К/р 1 в ГУ НБУ по м. Києву і Київській області, МФО 321712, заборгованість за кредитним договором № 77.1/АК-01456.08.2 від 04 серпня 2008 року у розмірі 504 638 (пятсот чотири тисячі шістсот тридцять вісім) гривень 29 коп., з яких 25 854 (двадцять пять тисяч вісімсот пятдесят чотири) гривні 21 коп. сума поточної заборгованості за кредитом, 179 467 (сто сімдесят девять тисяч чотириста шістдесят сім) гривень 84 коп. сума простроченої заборгованості за кредитом, 1 429 (одна тисяча чотириста двадцять девять) гривень 28 коп. сума поточної заборгованості за процентами по кредиту, 62 828 (шістдесят дві тисячі вісімсот двадцять вісім) гривень 02 коп. сума простроченої заборгованості за процентами по кредиту, 1 814 (одна тисяча вісімсот чотирнадцять) гривень 20 коп. сума поточної заборгованості за платою за обслуговування кредиту, 24 244 (двадцять чотири тисячі двісті сорок чотири) гривні 74 коп. сума простроченої заборгованості за платою за обслуговування кредиту, 209 000 (двісті девять тисяч) гривень пені за несвоєчасне погашення кредитної заборгованості.

Стягнуто з ОСОБА_2, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, на користь Публічного акціонерного товариства «РОДОВІД БАНК», , К/р 1 в ГУ НБУ по м. Києву і Київській області, МФО 321712, на відшкодування судових витрат 3 654 (три тисячі шістсот пятдесят чотири) гривні.

У задоволенні решти вимог відмовлено.

Не погоджуючись із висновками наведеними в рішенні, апелянт звернувся із апеляційною скаргою, в якій просив скасувати оскаржуване рішення та ухвалити по справі нове, яким позовні вимоги банку задовольнити у повному обсязі.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення сторін, перевіривши законність та обґрунтованість ухвалу суду в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором кредитодавець зобовязується надати грошові кошти позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити відсотки.

Судом першої інстанції був зроблений висновок, з яким погоджується колегія суддів, що згідно з ч. 1 ст. 1049 ЦК України, позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, встановлені договором.

Ч. 3 ст. 10 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Колегіє суддів було встановлено, що 04 серпня 2008 року між Банком та ОСОБА_2 був укладений кредитний договір № 77.1/АК-01456.08.2, відповідно до якого Банк відкриває відповідачу невідновлювальну кредитну лінію на загальну суму 18712,97 доларів США терміном до 04 серпня 2015 року включно з процентною ставкою у розмірі 7,70% річних, зі щомісячною платою за обслуговування кредиту у розмірі 0,3000% від суми виданого кредиту. За порушення строків повернення кредитів чи сплати процентів відповідач зобовязаний сплатити Банку за кожен день прострочення пеню у розмірі 1.6% від суми простроченої заборгованості (а.с. 6-9).

Факт отримання кредитних коштів у сумі 18712,97 доларів США підтверджується заявою на видачу готівки № 1691_58 від 04 серпня 2008 року (а.с. 22) та поясненнями сторін.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 533, ч. 2 ст. 625 ЦК України, грошове зобов'язання має бути виконане у гривнях. Якщо у зобов'язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

На час укладення Договору 100 доларів США коштували 484 гривні 51 коп. за офіційним курсом Національного банку України. На час винесення рішення по даній справі 100 доларів США коштують 2245 гривень 16 коп.

Інфляційне нарахування на суму боргу за порушення грошового зобовязання, вираженого в національній валюті, полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації від боржника за неправомірне користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Отже, колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції про те, що індекс інфляції уже врахований при виконанні зобовязання у гривнях еквівалентно до долару США, тому у задоволенні вимог про стягнення суми інфляційних втрат від суми простроченої заборгованості за платою за обслуговування кредиту у розмірі 4549 гривень 25 коп. слід відмовити.

Колегія суддів бере до уваги те, що розрахунок заборгованості за Договором виконаний Банком виходячи з курсу НБУ станом на 02 лютого 2015 року у розмірі 16 гривень 15 коп. за 01 долар США (а.с. 27). Цей же еквівалент був підтриманий представником позивача у судовому засіданні.

А тому судом першої інстанції при винесенні рішення про стягнення заборгованості за Договором, у якому визначено грошовий еквівалент в доларах США, не виходячи за межі заявлених позовних вимог, розрахунок заборгованості було здійснено, виходячи з вартості 01 долара США 16 гривень 15 коп.

Колегія суддів прийшла до висновку, що у задоволенні вимог позивача про стягнення з відповідача 16313 гривень 45 коп. як загальної суми 3 % річних від суми простроченої кредитної заборгованості суд першої інстанції відмовив правомірно, оскільки стягнення 3 % річних від простроченої суми, зазначених у ч. 2 ст. 625 ЦК України, можливе лише у разі, якщо сторонами у договорі не встановлений інший розмір процентів.

Із матеріалів справи, а саме п. 3.6 Договору, вбачається, що за порушення строків повернення кредитів чи сплати процентів, позичальник зобовязується сплачувати Банку за кожний день прострочення пеню у розмірі 1,6 % від суми простроченої заборгованості (а.с. 7).

Оскільки, відповідачем по справі було заявлено клопотання про застосування строків позовної давності в один рік щодо вимог про стягнення пені, судом першої інстанції був зроблений вірний висновок про необхідність відмовити частково у задоволенні вимоги про стягнення загальної суми пені за несвоєчасне погашення кредитної заборгованості у розмірі 3 207 247 гривень 33 коп. узявши до уваги лише розрахунок, здійснений позивачем за період з 02 лютого 2014 року по 02 лютого 2015 року (а.с. 27).

Згідно п. 1 ч. 2 ст. 258, ч. 4 ст. 267 ЦК України, позовна давність в один рік застосовується до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені). Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

У правових позиціях, викладених у постанові Верховного Суду України від 03 вересня 2014 року у справі № 6-100цс14, зазначено, що за правилами п. 1 ч. 2 ст. 258 ЦК України період, за який нараховується пеня за прострочення виконання зобовязання не може перевищувати одного року. Виходячи з правової природи пені, яка нараховується за кожен день прострочення, право на позов про стягнення пені за кожен окремий день виникає щодня на відповідну суму, а позовна давність за позовом про стягнення пені відповідно до статті 253 ЦК України обчислюється по кожному дню, за який нараховується пеня, окремо, починаючи з дня, коли кредитор дізнався або повинен був дізнатися про порушення права.

Частиною третьою статті 551 ЦК України, зокрема передбачено, що розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків.

Відповідно до розрахунку заборгованості станом на 02 лютого 2015 року (а.с. 23-27) сума поточної заборгованості за кредитом складає 1600,88 доларів США, що еквівалентно 25854 гривням 21 коп., сума простроченої заборгованості за кредитом складає 11112,56 доларів США, що еквівалентно 179467 гривням 84 коп., сума поточної заборгованості за процентами по кредиту (7,7% річних) складає 88,5 доларів США, що еквівалентно 1 429 гривням 28 коп., сума простроченої заборгованості по процентам по кредиту (7,7% річних) складає 3 890,28 доларів США, що еквівалентно 62 828 гривням 02 коп., сума поточної заборгованості за платою за обслуговування кредиту (0,3% щомісячно від суми виданого кредиту) складає 1 814 гривень 20 коп., сума простроченої заборгованості за платою за обслуговування кредиту (0,3% щомісячно від суми виданого кредиту) складає 24244 гривні 74 коп. Вказані розрахунки суд приймає до уваги при винесенні рішення.

Посилання апелянта на те, що у суду першої інстанції не було жодних підстав для застосування ст. 551 ЦК України та не було жодних доказів щодо обставин, які б мали істотне значення для відмови у стягненні штрафних санкцій з боржника, безпідставні та не підтверджені належними доказами.

Таким чином, колегія суддів вважає, що з підстав зазначених в апеляційній скарзі оскаржуване рішення суду першої інстанції не підлягає скасуванню, а тому апеляційну скаргу ПАТ «Родовід Банк» слід відхилити.

Згідно з вимогами ст. 308 ЦПК України, апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 313, 314, 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Родовід Банк» відхилити.

Рішення Березанського міського суду Київської області від 27 квітня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: