Провадження № 22ц/790/2051/15 Головуючий 1-ї інст. Юдін Є.О.
Справа №635/6682/14-ц Суддя доповідач Бровченко І.О.
Категорія: договірні
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 квітня 2015 року судова колегія судової палати з цивільних справ апеляційного суду Харківської області в складі:

Головуючого Бровченко І.О.,

суддів Тичкової О.Ю., Піддубного Р.М.,

при секретарі Афоніні К.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Харкові апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 ОСОБА_2 на заочне рішення Харківського районного суду Харківської області від 29 серпня 2014 року по цивільній справі за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Райффайзен ОСОБА_3» до ОСОБА_1, ОСОБА_4, третя особа: приватне підприємство «Володимир», про стягнення заборгованості, -

В С Т А Н О В И Л А :

15 липня 2014 року товариство з обмеженою відповідальністю «Райффайзен ОСОБА_3» звернулось до суду з позовом до ОСОБА_1, ОСОБА_4, третя особа: приватне підприємство «Володимир» про солідарне стягнення з відповідачів на їх користь заборгованість за договорами фінансового лізингу в сумі 1349030 грн. 05 коп.

В обґрунтування своїх позовних вимог позивач посилався на те, що 21 квітня 2010 року між ТОВ «Райффайзен ОСОБА_3» та ОСОБА_1, ОСОБА_4 був укладений договір поруки №1319/1320/1511/1512, з метою забезпечення виконання зобов'язання ПП «Володимир» за договорами фінансового лізингу №LC1319-10/07 від 18 травня 2009 року, LC1320-10/07 від 18 травня 2009 року, LC1511-12/07 від 18 травня 2009 року, LC1512-01/08 від 18 травня 2009 року (далі по тексту Договори лізингу).

Згідно умов договору поруки відповідачі на добровільних засадах взяли на себе зобов'язання перед лізингодавцем відповідати по зобов'язанням лізингоодержувача, які виникають з договорів лізингу. У випадку невиконання лізингоодержувачем взятих на себе зобов'язань за договорами лізингу, поручитель несе солідарну відповідальність перед лізингодавцем у тому ж обсязі, що і лізингоодержувач, включаючи сплату основного боргу за договорами лізингу, нарахованих лізингових платежів та неустойки.

17 березня 2014 року ТОВ «Райффайзен ОСОБА_3» стало відомо про визнання ПП «Володимир» банкрутом та відкриття ліквідаційної процедури, про що господарським судом Харківської області 06 лютого 2014 року ухвалено постанову у справі №922/5310/13.

Позивачем було подано до Господарського суду Харківської області заяву з вимогами до банкрота - ПП «Володимир» у розмірі 1350248 грн. 05 коп.

Предмети лізингу були повернуті боржником 09 квітня 2011 року, а згодом, в порядку п. 6.5. Договорів та з метою зменшення обсягу заборгованості боржника перед кредитором предмети лізингу реалізовані.

На даний час ПП «Володимир» свої зобов'язання за договором №LC4511-09/10 та №LС1511-09/10 належним чином не виконала, заборгованість у розмірі 1349030 грн. 05 коп. сплатила, чим порушила зобов'язання за договорами лізингу.

На підставі того, що лізингоодержувачем були порушені умови договорів лізингу позивач на підставі договору поруки звернувся до поручителів з вимогою від 25 квітня 2014 року №559-04/14 про виконання зобов'язань за договором поруки від 21 квітня 2010 року, яка виконана не була, у звязку з чим позивач просив стягнути солідарно з ОСОБА_1, ОСОБА_4 на користь ТОВ «Райффайзен ОСОБА_3» заборгованість за договором фінансового лізингу в сумі 1349030 грн. 05 коп. та сплачені судові витрати.

Представник позивача в судове засідання не з'явився, надав до суду заяву, згідно якої він позовні вимоги підтримує, просив розглянути справу за його відсутності, в разі неявки в судове засідання відповідачів ухвалити заочне рішення в справі.

Відповідачі у судове засідання не з'явились, про час та дату розгляду справи повідомлені належним чином.

Заочним рішенням Харківського районного суду Харківської області від 29 серпня 2014 року позовні вимоги ТОВ «Райффайзен ОСОБА_3» задоволено. Стягнуто солідарно з ОСОБА_1, ОСОБА_4 на користь ТОВ «Райффайзен ОСОБА_3» заборгованість за договорами фінансового лізингу в сумі 1349030 грн. 05 коп. Вирішено питання про солідарне стягнення з відповідачів судових витрат.

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_1 - ОСОБА_2 просить рішення суду скасувати та ухвалити нове, яким відмовити ТОВ «Райффайзен ОСОБА_3» у задоволенні позовних вимог. Обґрунтовуючи скаргу посилається на порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, судова колегія вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до п.п. 1, 4 ч. 1 ст. 309 ЦПК України підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення або зміни рішення є неповне зясування судом обставин, що мають значення для справи, порушення або неправильне застосування норм матеріального або процесуального права.

Відповідно до ч. 3 ст. 303 ЦПК України, апеляційний суд не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права, які є обовязковою підставою для скасування рішення.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено наявними в матеріалах справи доказами, що 30 жовтня 2007 року між ТОВ «Райффайзен ОСОБА_3» та ПП «Володимир» були укладені договори оренди (фінансового лізингу) L1319-10-07 від 30 жовтня 2007 року, L1511-12/07 від 10 грудня 2007 року, згідно з п.1.1 яких лізингодавець зобов'язався передати на умовах фінансового лізингу, без надання послуг з управління технічної експлуатації, у тимчасове володіння та користування за плату майно, найменування, технічний опис, модель, рік випуску, ціна одиниці, кількість і загальна вартість які визначаються в Специфікації (Додаток №2 до договору), а лізингоодержувач (третя особа) зобов'язався прийняти предмет лізингу та сплачувати лізингові платежі на умовах договору.

ПАТ «Райффайзен ОСОБА_3» свої зобов'язання за договорами виконав і згідно акту від 09 січня 2008 року та акту від 25 лютого 2008 року передав, а ПП «Володимир» прийняв предмети лізингу.

05 лютого 2008 року між позивачем та ПП «Володимир» було укладено угоду про внесення змін до договору №L1319-10/07 від 30 жовтня 2007 року, відповідно до якої у зв'язку із збільшенням вартості предмета лізингу були внесені зміни до п. 3.1. договору №L1319-10/07 від 30 жовтня 2007 року та п.2 Графіку платежів.

06 березня 2008 року було укладено угоду про внесення змін до договору №L1511-12/07 від 10 грудня 2007 року, відповідно до якої у зв'язку із збільшенням вартості предмета лізингу були внесені зміни до п. 3.1. договору №L1511-12/07 від 10 грудня 2007 року та п. 2 Графіку платежів.

18 травня 2009 року між позивачем та ПП «Володимир» було укладено угоди про внесення змін до договорів оренди (фінансового лізингу) №L1319-10/07 від 30 жовтня 2007 року, №L1511-12/07 від 10 грудня 2007 року у відповідності до яких, у зв'язку наявністю у лізингоодержувача перед лізингодавцем простроченої заборгованості, проведено реструктуризацію простроченої заборгованості та договори з додатками до нього викладено у новій редакції, а саме: договір фінансового лізингу №LC1319-10/07 від 18 травня 2009 року та договір фінансового лізингу №LC1511-12/07 від 18 травня 2009 року (далі по тексту Договори в новій редакції).

21 грудня 2009 року між позивачем та третьою особою укладено угоди про внесення змін до Договорів у новій редакції відповідності до яких п.7.1., п.7.3. Договорів викладено в новій редакції.

01 квітня 2010 року між позивачем та ПП «Володимир» укладено угоди про внесення змін до договорів у новій редакцій відповідності до яких, у зв'язку з наявністю у лізингоодержувача перед лізингодавцем простроченої заборгованості, проведено реструктуризацію заборгованості, викладено у новій редакції додатки №1 «Графік розрахунку заборгованості», п.4.2 договорів, змінено номер договорів в новій редакції з №LC1319-10/07 на №LC 1319-04/10, №LC1511-12/07 на №LС 1511-04/10.

28 вересня 2010 року між позивачем та третьою особою укладено угоди про внесення змін до договорів у новій редакції у відповідності до яких, у зв'язку з наявністю у лізингоодержувача перед лізингодавцем простроченої заборгованості, проведено реструктуризацію заборгованості, викладено в новій редакції додатки №1 «Графік розрахунку заборгованості», п.4.4 договорів, змінено номер договорів в новій редакції з №LC 1319-04/10 на №LC1319-09/10, з №LС1511-04/10 на №LC1511-09/10.

Відповідно до п. 5.3. Загальних умов фінансового лізингу (Додаток №4 до договорів в новій редакції) лізингоодержувач сплачує поточні лізингові платежі щомісяця авансом до 8 числа поточного місяця з урахуванням п.5.4 Загальних умов на підставі рахунку лізингодавця, направленого на вказану в договорі електронну адресу лізингоодержувача або за допомогою факсимільного зв'язку. У разі неотримання рахунку лізингодавця до 5 числа поточного місяця лізингоодержувач зобов'язаний звернутися до лізингодавця та отримати відповідний рахунок самостійно.

Пунктом 1.8 договорів в новій редакції та п.1.2. додаткової угоди про внесення змін від 10 червня 2011 року до договорів в новій редакції на підставі ч.2 ст.524 ЦК України погоджено додатково до визначення зобов'язання у гривні, визначено зобов'язання в грошовому еквіваленті іноземної валюти - долар США.

Зобов'язання за Договорами попередньо визначаються в грошовому еквіваленті іноземної валюти та перераховуються у гривню у порядку, визначеному окремими положеннями договорів в новій редакції.

Відповідно до п.п. 1.1, 4.1 договорів в новій редакції лізингоодержувач (третя особа) зобов'язався сплачувати відсотки за фінансування придбання предмета лізингу та поточні лізингові платежі.

Пунктом 3 ч.2 ст.11 Закону України «Про фінансовий лізинг», п.п. 4.1 Договору, 8.1.4 Загальних умов встановлено, що лізингоодержувач зобов'язаний своєчасно сплачувати лізингові платежі.

На підставі п. 4.2 договорів в новій редакції лізингоодержувач сплачує відсотки за фінансування придбання предмета лізингу у період з моменту підписання цих договорів до повної виплати лізингоодержувачем заборгованості лізингодавцю, визначеної за правилами цих договорів, за ставкою Libor 3М плюс 8,659527% від всієї суми заборгованості, визначеної в порядку 3.1. Сума відсотків в грошовому еквіваленті іноземної валюти підлягає перерахунку у гривню за курсом продажу (Розділ 1 «Визначення» Загальних умов Додатку 4 до цього договору), крім того ПДВ.

21 квітня 2010 року між ТОВ «Райффайзен ОСОБА_3» та ОСОБА_1, ОСОБА_4 був укладений договір поруки №1319/1320/1511/1512 (далі по тексту договір поруки), з метою забезпечення виконання зобов'язання ПП «Володимир» за договорами фінансового лізингу №LC1319 10/07 від 18 травня 2009 року, LC1320-10/07 від 18 травня 2009 року, LC1511-12/07 від 18 травня 2009 року, LC1512-01/08 від 18 травня 2009 року (далі по тексту договори лізингу).

Згідно п.п. 1.2, 2.1, 2.4, 3.1 договору поруки відповідачі на добровільних засадах взяли на себе зобов'язання перед лізингодавцем відповідати по зобов'язанням лізингоодержувача, які виникають з договорів лізингу, включаючи, але не обмежуючись наступним: сплатити лізингові та всі інші платежі на умовах договору лізингу, неустойку (пеню, штрафи) в розмірі, строки та у випадках, передбачених договорами лізингу, а також виконати інші умови договорів лізингу в повному обсязі; у випадку невиконання лізингоодержувачем взятих на себе зобов'язань за договорами лізингу, поручитель несе солідарну відповідальність перед лізингодавцем у тому ж обсязі, що і лізингоодержувач, включаючи сплату основного боргу за договорами лізингу, нарахованих лізингових платежів та неустойки; у випадку невиконання лізингоодержувачем боргових зобов'язань перед лізингодавцем за договором лізингу, лізингодавець має право звернутись до поручителя з вимогою про виконання боргових зобов'язань в повному обсязі чи в частині.

Пунктом 4.1 договору поруки передбачено, що цей договір набирає чинності з дня його підписання сторонами та діє до повного виконання боргових зобовязань за договором лізингу. Відповідальність поручителя припиняється лише після виконання боргових зобовязань в повному обсязі. Порука за цим договором також припиняється, якщо лізингодавець в межах трирічного терміну з дня настання строку виконання боргових зобовязань не предявить вимоги до поручителя.

У зв'язку з прийняттям ПП «Володимир» рішення про припинення діяльності підприємства шляхом ліквідації, позивачем 15 листопада 2013 року була направлена заява (претензія) з вимогами до боржника - третьої особи у розмірі 1809030 грн. 05 коп.

Постановою господарського суду Харківської області від 06 лютого 2014 року ПП «Володимир» визнано банкрутом та відкрито ліквідаційну процедуру (а.с. 66-67).

20 березня 2014 року позивачем було подано до господарського суду Харківської області заяву з вимогами до банкрота - ПП «Володимир» у розмірі 1410248,05 грн.

24 квітня 2014 року позивачем подано до господарського суду Харківської області уточнена заява від 20 березня 2014 року, якою зменшено розмір вимог до банкрота ПП «Володимир» до 1350248 грн. 05 коп.

Відповідно до п.3.1 договору, заборгованість лізингоодержувача перед лізингодавцем виникає в момент підписання цього договору. Заборгованість лізингоодержувача, розрахована у грошовому еквіваленті іноземної валюти, є базою для розрахунку лізингових платежів, вартості фінансування та є заборгованістю лізингоодержувача зі сплати вартості предмета лізингу, виражених у грошовому еквівалентної іноземної валюти.

Також, згідно із п.6.4. договору, у разі припинення або розірвання цього договору та/або вилучення предмета лізингу всі витрати, пов'язані з вилученням предмета лізингу та його подальшою реалізацією здійснюються за рахунок лізингоодержувача або відшкодовуються лізингодавцю лізингоодержувачем в повному обсязі.

Згідно п.п.8.1.17 Загальних умов фінансового лізингу (додаток №4 до договору) у разі дострокового припинення договору лізингоодержувач зобов'язаний сплатити лізингодавцю платежі, визначені п.п. 10.3.2. цих Загальних умов.

Пунктом 10.3.2 Загальних умов фінансового лізингу (додаток №4 до договору) встановлено, що у разі дострокового припинення договору лізингоодержувач зобов'язаний сплатити лізингодавцю наступні платежі: комісію за дострокове припинення договору в розмірі 2% від суми непогашеної вартості предмету лізингу, визначеної за правилами ч.5 п.п. 10.3.2. цих Загальних умов; нараховані за договором штрафні санкції (штраф, пеня); суми, які відшкодовують витрати лізингодавця та не були сплачені лізингоодержувачем; заборгованість по поточних лізингових платежах та нарахованих штрафних санкціях; заборгованість лізингоодержувача зі сплати вартості предмета лізингу, визначена за правилами п. 5.9 цих Загальних умов для лізингового періоду, який слідує за періодом вилучення (повернення) предмета лізингу або в якому має місце дострокове припинення договору.

Предмети лізингу були повернуті боржником 09 квітня 2011 року, а згодом, в порядку п. 6.5. договорів та з метою зменшення обсягу заборгованості боржника перед кредитором предмети лізингу реалізовані.

Сума вимог до ПП «Володимир» визначених у заяві (претензії) від 15 листопада 2013 року була зменшена до 1350 248,05 грн. у зв'язку з:

- реалізацією 04 грудня 2013 року предмета лізингу за договором фінансового лізингу №LC1511-12/07 від 18 травня 2009 року за ціною 220000 грн., що підтверджується договором купівлі-продажу РR 1511-11/13 від 29 листопада 2013 року;

- реалізацією 26.12.2013 року предмета лізингу за договором фінансового лізингу №LC1319-10/07 від 18 травня 2009 року за ціною 240000 грн., що підтверджується договором купівлі-продажу РR 1319-12/13 від 04 грудня 2013 року.

У звязку з неналежним виконання ПП «Володимир» своїх зобов'язань, утворилась заборгованість у розмірі 1 349 030,05 гривень з них:

- за договором №LС 1511-09/10 - 725 459,91 грн.

- за договором №LC1511-09/10 - 623 570,14 грн.

На підставі того, що лізингоодержувачем були порушені умови договорів лізингу позивач на підставі договору поруки звернувся до поручителів з вимогою від 25 квітня 2014 року за вих. №559-04/14 про виконання зобов'язань за договором поруки від 21 квітня 2010 року та солідарне погашення перед позивачем заборгованості у розмірі 1349030 грн. 05 коп. Вимоги позивача не були виконані поручителями.

Суд першої інстанції, задовольнивши позовні вимоги, керуючись положеннями ст. ст. 509, 526, 530, 610, 626, 629 ЦК України, ст. ст. 11, 16 Закону України «Про фінансовий лізинг», виходив із того, що ПП «Володимир» взяті на себе зобов'язання за договором фінансового лізингу належним чином не виконав, в результаті чого утворилась заборгованість, яка підлягає стягненню з відповідачів у солідарному порядку.

Проте з таким висновком суду першої інстанцій не можна погодитись з наступних підстав.

Договір поруки № 1319/1320/1511/1512 між ТОВ «Райффайзен ОСОБА_3», ОСОБА_1, ОСОБА_4 було укладено 21 квітня 2010 року.

Відповідно до ч. ч. 2, 3 ст. 7 Закону України «Про фінансовий лізинг» лізингодавець має право відмовитися від договору лізингу та вимагати повернення предмета лізингу від лізингоодержувача у безспірному порядку на підставі виконавчого напису нотаріуса, якщо лізингоодержувач не сплатив лізинговий платіж частково або у повному обсязі та прострочення сплати становить більше 30 днів. Стягнення за виконавчим написом нотаріуса провадиться в порядку, встановленому Законом України «Про виконавче провадження». Відмова від договору лізингу є вчиненою з моменту, коли інша сторона довідалася або могла довідатися про таку відмову.

З заяви (претензії) ТОВ «Райффайзен ОСОБА_3» від 15 листопада 2013 року вбачається, що у звязку з порушенням лізингоодержувачем умов договорів в частині сплати лізингових платежів, лізингодавець був змушений відмовитися від договорів у передбаченому законодавством порядку, про що повідомив лізингоодержувач у встановленому договором та Законом порядку листом за вих. № 697-03/11 від 24 березня 2011 року. Предмети лізингу були повернуті боржником 09 квітня 2011 року (а.с. 58-59).

Таким чином лізингодавець скористався своїм правом, передбаченим п.п. 6.1.2 п. 6.1, відповідно до якого ТОВ «Райффайзен ОСОБА_3» має право достроково, в односторонньому порядку розірвати договір фінансового лізингу та/або вилучити у лізингоодержувача предмет лізингу у безпірному порядку, у випадках, коли лізингоодержувач, зокрема, не сплатив лізинговий платіж (частково або у повному обсязі) та прострочення сплати становить більше 30 днів.

Відповідно до п. 3.1 договору поруки сторони встановили, що у випадку невиконання або неналежного виконання лізингоодержувачем взятих на себе зобовязань по договору лізингу, поручитель і лізингоодержувач несуть солідарну відповідальність перед лізингодавцем на всю суму заборгованості, встановлену на момент подання позовної вимоги, у відповідності до ч. 1 та ч. 2 ст. 554 ЦК України.

Пунктом 4.1 договору поруки передбачено, що цей договір набирає чинності з дня його підписання сторонами та діє до повного виконання боргових зобовязань за договором лізингу. Відповідальність поручителя припиняється лише після виконання боргових зобовязань в повному обсязі. Порука за цим договором також припиняється, якщо лізингодавець в межах трирічного терміну з дня настання строку виконання боргових зобовязань не предявить вимоги до поручителя.

З позовної заяви вбачається, що з позовом до ОСОБА_1, ОСОБА_4 ТОВ «Райффайзен ОСОБА_3» звернулось 15 липня 2014 року, договори лізингу розторгнуто в односторонньому порядку 24 березня 2011 року та повернуло предмети лізингу 09 квітня 2011 року.

Згідно з положеннями ч. 4 ст. 559 ЦК України порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки, у разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя.

Встановивши, що договір поруки припиняється якщо лізингодавець в межах трирічного терміну з дня настання строку виконання боргових зобовязань не предявить вимоги до поручителя та що лізингодавець протягом трьох років від дня настання строку виконання основного зобов'язання, який був змінений ним відповідно до п.п. 6.1.2 п. 6.1 договорів лізингу, не пред'явив протягом трьох років вимоги до поручителів про виконання зобов'язання, суд передчасно дійшов висновку про стягнення заборгованості з поручителів.

Судова колегія вважає, що відповідно до вимог ч.4 ст. 559 ЦК України зобов'язання за договором поруки припинилися, що виключає солідарну відповідальність поручителів.

Наведені обставини справи суд першої інстанції не врахував і до спірних правовідносин не застосував норму закону, яка підлягала застосуванню, а тому його рішення підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову у стягненні з поручителів ОСОБА_1, ОСОБА_4 заборгованості за договорами фінансового лізингу.

Посилання ТОВ «Райффайзен ОСОБА_3», що строки позовної давності не сплили, оскільки позовна заява була подана за спливом двох місяців після направлення 25 квітня 2014 року поручителям вимоги про погашення заборгованості, є помилковими.

Аналіз ч. 4 ст. 559 ЦК України дає підстави для висновку про те, що строк дії поруки (будь-який із зазначених у частині четвертій статті 559 ЦК України) не є строком захисту порушеного права, а є строком існування субєктивного права кредитора й субєктивного обовязку поручителя, після закінчення якого вони припиняються.

Це означає, що зі збігом цього строку (який є преклюзивним) жодних дій щодо реалізації свого права за договором поруки, у тому числі застосування судових заходів захисту свого права (шляхом предявлення позову), кредитор вчиняти не може.

Таким чином, закінчення строку, установленого договором поруки, припиняє поруку за умови, що лізингодавець протягом строку дії поруки не звернувся з позовом до поручителя.

Приймаючи до уваги викладене, оцінив всі обставин справи та надані докази як окремо, так і в сукупності, судова колегія приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову у задоволені позовних вимог ТОВ «Райффайзен ОСОБА_3».

Розподіл судових витрат в справі визначається у відповідності з положенням ст. 88 ЦПК України, а тому підлягає стягненню з ТОВ «Райффайзен ОСОБА_3» на користь представника ОСОБА_1 ОСОБА_2 судовий збір у розмірі 1827 грн., який був сплачений останнім під час подання апеляційної скарги.

Керуючись ст. ст. 303, 304, 307, 309, 313, 314, 316, 317, 319 ЦПК України, судова колегія судової палати, -

В И Р І Ш И Л А :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 ОСОБА_2 задовольнити.

Заочне рішення Харківського районного суду Харківської області від 29 серпня 2014 року скасувати, ухвалити нове.

У задоволені позову товариства з обмеженою відповідальністю «Райффайзен ОСОБА_3» до ОСОБА_1, ОСОБА_4, третя особа: приватне підприємство «Володимир», про стягнення заборгованості відмовити.

Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю «Райффайзен ОСОБА_3» на користь ОСОБА_2 судовий збір у розмірі 1827 грн.

Рішення суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту його проголошення та може бути оскаржено в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Головуючий:

Судді -