Дунаєвецький районний суд Хмельницької області
Справа № 674/274/15-ц
Провадження № 2/674/209/15
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 березня 2015 року Дунаєвецький районний суд

Хмельницької області

в складі: головуюча - суддя Артемчук В. М.

при секретарі Мудрицькій Л.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дунаївці цивільну справу за позовом

ОСОБА_1

до

Дунаєвецької міської ради Хмельницької області,

про визнання права власності на спадкове майно

(ціна позову 64112 грн.)

В С Т А Н О В И В :

26 лютого 2015 року позивачка ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Дунаєвецької міської ради Хмельницької області про визнання права власності на спадкове майно (ціна позову 64112 грн.), мотивуючи це тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла її мати ОСОБА_2, постійна жителька м.Дунаївці.

15 квітня 1998 року мати склала заповіт щодо всього свого майна на користь неї та племінниці, дочки рідної сестри, ОСОБА_3 в рівних частках. Цей заповіт не скасовувала і не змінювала. Племінниця своєчасно відмовилась від прийняття спадщини.

Крім неї, спадкоємцями по закону є сестра ОСОБА_4, яка спадщину не приймала, на частку в спадщині не претендувала.

Батько, ОСОБА_5, помер ІНФОРМАЦІЯ_2.

20 лютого 2015 року позивачка отримала свідоцтво про право на спадщину на земельну ділянку для обслуговування житлового будинку за реєстром № 170.

Неоформлене спадкове майно складається з домоволодіння, розташованого в АДРЕСА_1, в якому проживає. До складу домоволодіння входить житловий будинок, сарай, гараж, огорожа. Будинок 1966 року забудови.

Згідно довідки Дунаєвецького КП «Інвентарбюро» на ім'я матері не видавалося свідоцтво про право власності та акт завершення будівництвом житлового будинку.

Через відсутність правовстановлюючих документів не може отримати свідоцтво про право на спадщину, а тому звернулася до суду.

Позивачка ОСОБА_1 позов підтримала, просила його задовольнити, пояснивши суду, що в 1965 році матері виділено земельну ділянку під будівництво житлового будинку, який побудовано в 1966 році. 09.07.2013 року мати померла і виявилося, що документи на підтвердження того, що будинок належить їй, відсутні. Оформити спадщину не може, а тому просить визнати за нею право власності на спадкове майно.

Відповідач: представник Дунаєвецької міської ради Дунаєвецького району Хмельницької області в судове засідання не з'явився, однак подав заяву, в якій позов визнає повністю і просить справу розглядати без його участі.

Суд, дослідивши матеріали справи, заслухавши позивачку, вважає, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_2, що підтверджується копією свідоцтва про смерть.

До маси спадкового майна після смерті ОСОБА_2 входить житловий будинок з належними до нього господарськими будівлями, який розташований за адресою: АДРЕСА_1, що підтверджується копією технічного паспорту на будівлі особистої власності, інвентарною справою №42, заведеною в Дунаєвецькому КП "Інвентарбюро" на ОСОБА_2, яка оглянута в судовому засіданні.

Відповідно до ст.1223 ЦК України позивачка є спадкоємцем за заповітом, посвідченим нотаріусом Дунаєвецької державної нотаріальної контори 15.04.1998 року, зареєстрованого в реєстрі за №1-378, яка прийняла спадщину, що підтверджується копією свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 20.02.2015 року про отримання в спадщину після смерті ОСОБА_2 земельної ділянки площею 0,0718 га. для обслуговування житлового будинку і господарських будівель, що знаходяться в АДРЕСА_1 витягом про реєстрацію в Спадковому реєстрі № 39682363 від 20.02.2015р. та копією спадкової справи № 95-2013 від 27 серпня 2013 року після смерті ОСОБА_2.

Згідно постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 20 лютого 2015 року нотаріус Дунаєвецького районного нотаріального округу не може видати свідоцтво про право на спадщину за заповітом на житловий будинок, розташований в АДРЕСА_1 який залишився після смерті ОСОБА_2, померлої ІНФОРМАЦІЯ_1, на ім'я позивачки в зв'язку з відсутністю правовстановлюючих документів на вказаний житловий будинок.

Згідно з довідкою Дунаєвецького КП "Інвентарбюро" від 07 серпня 2014 року акт про завершення будівництва житлового будинку в АДРЕСА_1 не складався, свідоцтво про право власності на домоволодіння Дунаєвецькою районною радою не видавалося на ім'я ОСОБА_2.

Згідно копії рішення №20 виконавчого комітету Дунаєвецької міської ради від 28 жовтня 1965 року та копії договору про надання в безстрокове користування земельної ділянки для будівництва індивідуального житлового будинку на право особистої власності від 28.10.1965 року ,посвідченого нотаріусом Дунаєвецької нотконтори 30.11.1967 року видно, що ОСОБА_2 відведено під будівництво земельну ділянку по АДРЕСА_2 площею 600 кв.м. та право безстрокового користування земельною ділянкою,на якій забудовник зобовязується побудувати жилий будинок площею 42 кв.м, сарай, санвузол, огородити садибу зі сторони вулиці штахетним парканом, посадити дерева. Згідно п.9 договору по закінченню будівництва, всі зведенні на земельній ділянці будівлі вступають в експлуатацію і стають особистою власністю забудовника після визнання приймальною комісією місцевої ради повної готовності зведених будівель, оформленого актом комісії.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 надано Дунаєвецькою міською радою дозвіл на проведення робіт до 28 жовтня 1968 року, виготовлено план земельної ділянки, проект житлового будинку, а також 18 жовтня 1977 року Дунаєвецьким технічним інвентарбюро складено поетажний план будинку під АДРЕСА_1,зроблено відомість внутрішніх замірів житлового будинку, оціночний акт житлового будинку, в якому зазначено рік забудови будинку 1966, що підтверджується копією інвентарної справи №42, яка заведена в Дунаєвецькому КП « Інвентарбюро».

Виникнення права власності у спадкодавця ОСОБА_2 регулювалось зокрема положеннями ЦК УРСР 1963 року, Законом України «Про власність», Законом України від 07 грудня 1990 року № 553-ХІІ «Про місцеві Ради народних депутатів та місцеве і регіональне самоврядування», Законом України від 25 грудня 1974 року «Про державний нотаріат», постановою Ради Міністрів Української РСР від 11 березня 1985 року № 105 «Про порядок обліку житлового фонду в Українській РСР», Інструкцією про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР від 31 січня 1966 року, Інструкцією про порядок вчинення нотаріальних дій державними нотаріальними конторами Української РСР, затвердженою наказом Міністра юстиції Української РСР від 31 жовтня 1975 року № 45/5, Інструкцією про порядок вчинення нотаріальних дій виконавчими комітетами міських, селищних, сільських Рад депутатів трудящих, затвердженою наказом Міністра юстиції УРСР від 19 січня 1976 року № 1/5.

Додатками № 32 та № 33 до Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій виконавчими комітетами міських, селищних, сільських Рад депутатів трудящих було затверджено зразки довідок про право власності колгоспного (селянського) двору на жилий будинок та про право власності робітника чи службовця на жилий будинок.

За змістом зазначених нормативних актів виникнення права власності на житлові будинки, споруди не залежало від державної реєстрації цього права.

До компетенції виконкомів місцевих рад відносилось також питання узаконення цих будівель та внесення записів про право власності на будинки за громадянами у погосподарські книги місцевих рад.

Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затверджена заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31 січня 1966 року, яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу України від 13 грудня 1995 року № 56, передбачала обов'язкову реєстрацію (інвентаризацію) будинків і домоволодінь у межах міст і селищ (п. 4 Інструкції), в тому числі й на підставі записів у погосподарських книгах (п. 20 Інструкції).

Проте,померла ОСОБА_2 своє право власності в БТІ не оформила.

Однак вищезазначені матеріали інвентарної справи свідчать, що померла ОСОБА_2 за життя набула право приватної власності на домоволодіння, яке знаходиться в АДРЕСА_1 Дунаєвецького району Хмельницької області .

Відповідно до ч.4 ст. 25, п. 11 ч. 4 ст. 346 ЦК України цивільна правоздатність фізичної особи припиняється у момент її смерті; право власності припиняється у разі смерті власника, у зв'язку з чим позивач позбавлений можливості іншим чином, ніж у судовому порядку визнати за собою право власності на спадкове майно.

Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до іншої особи (спадкоємця).

За таких обставин позов слід задовольнити та визнати за позивачкою ОСОБА_1 право власності на жилий будинок з належними до нього господарськими будівлями в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_2, померлої ІНФОРМАЦІЯ_1.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 213, 214, 215, 218 ЦПК України, ст.86 ЦК УРСР (в редакції 1963 року), ч.4 ст. 25, ст.ст. 346, 1216, 1223, 1268-1270 ЦК України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на жилий будинок з належними до нього господарськими будівлями, що знаходиться в АДРЕСА_1, як за спадкоємицею за заповітом, який належав померлій ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Хмельницької області через Дунаєвецький районний суд протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Головуюча:/підпис/

Вірно:

Суддя Дунаєвецького райсуду В. М. Артемчук