Справа № 283/3248/14-ц
Провадження №2/283/41/2015
Р І Ш Е Н Н Я

І м е н е м У к р а ї н и

21 січня 2015 року м. Малин

Малинський районний суд Житомирської області в складі :

головуючого - судді Міхненка С.Д.

секретаря - Ільніцької С.В.

за участю сторін, представника органу опіки та піклування Малинської районної державної адміністрації - Іваненко Н.В.

представника прокуратури Малинського району - Шадури Л.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про позбавлення батьківських прав щодо малолітньої дитини ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1,-

ВСТАНОВИВ :

10 листопада 2014 року позивач звернулась до Малинського районного суду з позовом до відповідача.

В судовому засіданні позов підтримала повністю. Пояснила, що з 04 листопада 2007 року по 05 жовтня 2011 року перебувала у зареєстрованому шлюбі з відповідачем.

Під час шлюбу народилась дитина ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1.

Фактично шлюбні відносини між сторонами припинились з листопада 2010 року і з цього часу дитина перебувала з позивачем за її місцем проживання у с. Микуличі Бородянського району.

У зв'язку з необґрунтованим обвинуваченням ОСОБА_3 у вчиненні злочину, позивач з 23 листопада 2010 року по 15 березня 2013 року перебувала під вартою у слідчому ізоляторі м. Житомира.

Скориставшись відсутність позивача, її чоловік у березні 2011 року приїхав у с. Микуличі, де перебувала дитина на вихованні матері позивача - ОСОБА_6 і самовільно перевіз дитину за місцем свого проживання у с. Баранівка Малинського району.

Після звільнення ( у квітні 2013 року ) , ОСОБА_3 забрала дитину у відповідача і в даний час дитина проживає з нею у с. Микуличі.

За час перебування у сім'ї відповідача психологічний стан дитини погіршився, оскільки дитиною ніхто не займався.

Відповідач будь - якої матеріальної допомоги на утримання дитини не надає. За заявою позивача Малинським МВ розглядається кримінальне провадження за фактом ухилення відповідача від утримання дитини.

Відповідач заперечив по суті позову. Підтвердив обставини перебування у шлюбі з відповідачем та народження під час шлюбу дитини - ОСОБА_3

Пояснив , що до даного шлюбу, він перебував у шлюбі з ОСОБА_7 від шлюбу мають троє дітей.

Після сварки з позивачем, він повернувся проживати до своєї першої дружини - ОСОБА_7

Дитина - ОСОБА_3 залишився проживати з матір'ю у с. Микуличі Бородянського району.

Позивач неодноразово дзвонила йому, просила повернутись та погрожувала ОСОБА_7

17 листопада 2010 року ОСОБА_3 була затримана за підозрою у вбивстві ОСОБА_7 та утримувалась під вартою у СІЗО.

Відповідач поїхав в с. Микуличі та перевіз дитину за місце свого проживання у с. Баранівка, де дитина знаходилась по березень 2013 року.

У квітні 2013 року позивач, звільнившись з СІЗО, приїхали до відповідача та попросила на вихідні забрати дитину до себе додому в с. Микуличі, однак надалі відмовились повертати дитину.

ОСОБА_4 не ухиляється від свого обов'язку щодо утримання дитини. Він неодноразово приїжджав в с. Микуличі, де намагався зустрітися з дитиною, однак відповідач не дозволяє йому цього зробити.

Відповідач працює будівельником у м. Києві, позитивно характеризується за місцем проживання , не зловживає алкогольними напоями, не вед аморальний спосіб життя та має бажання виховувати дитину.

Позивач, засуджена вироком Коростенського міськрайоннго суду Житомирської області від 14 жовтня 2014 року за ч.1 ст.115 КК за фактом вбивства ОСОБА_7 до дев'яти років позбавлення волі. Після набрання вироком законної сили, ОСОБА_4 забере дитину до себе , буде її утримувати та виховувати.

Свідок ОСОБА_8 дала показання, що вона працює фахівцем з соціальної роботи центру соціальних служб Микулицької райдержадміністрації.

Вона добре знає сім'ю ОСОБА_4. Дана сім'я з квітня 2013 року по квітень 2014 року перебувала під супроводом у центрі. Їй відомо, що малолітній ОСОБА_3 проживає з матір'ю у с. Микуличі.

За час обстеження умов проживання сім'ї ОСОБА_3 , батька дитини вона не бачила і як їй відомо допомоги на утримання дитини ОСОБА_4 не надає.

Під час допиту свідок ОСОБА_9 дав показання, що відповідач по справі є його батьком.

Зимою 2011 року батько забрав малолітнього ОСОБА_3 з с. Микуличі. Видно було , що дитини сильно відстає від своїх однолітків у розвитку, а тому батько звернувся до поліклініки щоб оглянули дитину. З 5 років дитина стала ходити у садочок. Батько доглядав та виховував дитину.

Матір дитини у квітні 2013 року приїхала у с. Баранівка та попросила взяти дитину на вихідні , однак дитину не повернула.

Батько з цього приводу звертався до правоохоронних органів, однак йому порадили звернутись до суду.

Батько неодноразово намагався побачитись з малолітнім ОСОБА_3 , однак позивач перешкоджає їх зустрічі.

Представник органу опіки та піклування Малинської райдержадміністрації Іваненко Н.В. пояснила, що на підставі досліджених в судовому засіданні доказів та представлених матеріалів, орган опіки та піклування прийшов до висновку, що наявні підстави для позбавлення ОСОБА_4 батьківських прав щодо дитини ОСОБА_3, а також орган опіки та піклування підтримує висновок органу опіки та піклування Микулицької сільської ради Бородянського району від 23 грудня 2014 року.

Представник прокуратури Малинського району Шадура Л.І. не згодна з думкою представника органу опіки та піклування та висновком від 23 грудня 2014 року, вважає , що в судовому засіданні не здобуто вагомих доказів щодо неналежного ставлення батька до виконання своїх батьківських обов'язків.

Суд заслухавши пояснення сторін, дослідивши надані сторонами докази вважає, що в задоволені позову слід відмовити з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 164 Сімейного Кодексу України , мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров'я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини; жорстоко поводяться з дитиною; є хронічними алкоголіками або наркоманами; вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; засуджені за вчинення умисного кримінального правопорушення щодо дитини.

Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України у п.п. 15, 16 постанови „ Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" від 30 березня 2007 року №3, позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей.

Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками.

Як видно з матеріалів справи, ІНФОРМАЦІЯ_1 року народився ОСОБА_5 , батьками якого є: ОСОБА_4 та ОСОБА_3 . (а.с.8).

Сторони з 04 листопада 2007 року по день розірвання ( 05 жовтня 2011 року) перебували у зареєстрованому шлюбі. ( а.с.7).

Малолітній ОСОБА_3 на даний час проживає разом зі своєю матір'ю - позивачем в справі. ( арк.с.9 ).

Як пояснила позивач, між нею та відповідачем склалися неприязні відносини через те, що відповідач, на її думку, не займається вихованням свого сина.

З приводу ухилення відповідача від виконання своїх батьківських обов'язків позивач звернулась до правоохоронних органів і за її заявою внесенні відомості до ЄРДР за фактом вчинення злочину, передбаченого ч.1 ст.164 КК України.

Орган опіки і піклування Микулицької сільської ради Бородянського району, вважає за доцільне позбавити ОСОБА_4 батьківських прав відносно неповнолітнього сина ОСОБА_3, про що свідчить висновок від 23.12.2014 року . (а.с. 87). Даний висновок підтримала і представник органу опіки та піклування Малинської районної державної адміністрації Іваненко Н.В.

Проте, даний висновок не містить посилань на письмові докази чи пояснення осіб, які свідчили б про невиконання ОСОБА_4 батьківських обов'язків щодо неповнолітнього сина, а також аргументів на захист інтересів дитини.

Посилання на акт обстеження від 26.03.2014 року , що проведений депутатом Микулицької сільської ради, умов проживання позивача і в якому зазначено , що відповідач не проживає з сім'єю позивача, суд вважає необґрунтованим, оскільки відповідач і не заперечує даних обставин, в своїх поясненнях зазначив, що між ним і позивачем склались неприязні стосунки і з жовтня 2010 року він став проживати зі своєю першою дружиною ОСОБА_7 у вбивстві якої звинувачується позивач.

Також необґрунтованими є посилання у висновку на пояснення свідків ОСОБА_10 та ОСОБА_11, які не доводять факту ухилення відповідача від виконання свої батьківських обов'язків , а лише підтверджують , що відповідач не проживає з позивачем.

Під час судового розгляду позивачем не надано доказів, які б слугували підставою для позбавлення відповідача батьківських прав щодо малолітньої дитини.

Навпаки з наданих суду характеристик на ОСОБА_4 встановлено, що останній за місцем проживання характеризується позитивно, з сусідами має доброзичливі відносини, громадський порядок не порушує. ( арк..с.18.83).

Актами обстеження умов проживання відповідача від 15 жовтня 2014 року ( а.с.60) , від 17 грудня 2014 року ( а..с. 82) підтверджується, що умови проживання відповідача є задовільними , проживає разом з батька , які є пенсіонерами ,. відповідач працює у м. Києві будівельником.

Не спростовані позивачем у судовому засіданні і пояснення відповідача, що він неодноразово намагався побачитись з дитиною та має бажання щоб дитина проживала у його сім'ї , однак ОСОБА_3 створює йому перешкоди у даному.

На виконання рішення суду про стягнення аліментів на утримання дитини відповідачем перераховані кошти в розмірі 106.,50 грн. та 1018 грн. Зобов'язується виплатити заборгованість по аліментам в повному розмірі.

На час розгляду справи мається вирок Коростенського міськрайонрого суду від 14 жовтня 2014 року , яким ОСОБА_3 засуджено за ч.1 ст.115 КК України до 9 років позбавлення волі. На момент розгляду справи вирок не набрав законної сили.

На підставі вищевикладеного суд приходить до висновку, що заявлений позов є необґрунтованим і в його задоволенні слід відмовити за безпідставністю.

Керуючись ст.ст. 10,11,60,81,88,212,213,215 ЦПК України, на підставі ст. 164 Сімейного Кодексу України , суд, -

ВИРІШИВ :

В позові ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про позбавлення батьківських прав щодо малолітньої дитини ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1 - відмовити за безпідставністю.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга до апеляційного суду Житомирської області через Малинський районний суд протягом десяти днів після його оголошення .

Суддя: С. Д. Міхненко