Справа № 2/489/798/2015
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

6 квітня 2015 року Ленінський районний суд м. Миколаєва у складі:

головуючого - судді Спінчевської Н.А.,

при секретарі - Ковальовій С.В.,

за участю позивачів ОСОБА_1, ОСОБА_2, представника органу опіки та піклування - Довгої А.В., прокурора Кривди Т.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Миколаєві цивільну справу за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2 до ОСОБА_4 про позбавлення батьківських прав, стягнення аліментів,

В С Т А Н О В И В:

В січні 2015 року ОСОБА_1, ОСОБА_2 звернулися до суду з позовом до ОСОБА_4 про позбавлення батьківських прав, стягнення аліментів.

Позивачі вказують на те, що відповідачка є матір'ю малолітньої ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1. Проте не приймає участі у вихованні та утриманні дитини, яка проживає з ними. Дівчинка є племінницею позивача ОСОБА_1 і чоловіка позивачки ОСОБА_2. Матеріальної допомоги на утримання доньки відповідачка не надає, не цікавиться її життям, навчанням, не виконує своїх батьківських обов'язків по відношенню до доньки.

Посилаючись на викладене, позивачі просили позбавити відповідачку батьківських прав стосовно малолітньої ОСОБА_5 та стягнути аліменти на утримання ОСОБА_5 у розмірі 1/3 усіх видів заробітку відповідачки до повноліття дитини.

В судовому засіданні позивачі позовні вимоги підтримали, просили про задоволення позову.

Представник органу опіки та піклування виконкому Миколаївської міської ради підтримала заявлений позов, просила про його задоволення. Прокурор вважала за доцільне позбавити відповідачку батьківських прав.

Відповідачка в судове засідання не з'явилася. Про час і місце розгляду справи повідомлялася судом належним чином.

Заслухавши пояснення позивачів, представника органу опіки та піклування, думку прокурора, вивчивши матеріали справи та оцінивши зібрані по справі докази у їх сукупності, суд дійшов наступного.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідачка ОСОБА_4 є матір'ю малолітньої ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1.

У відповідності до ст.150 СК України батьки зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про стан здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток.

Відповідно до ст. 18 Конвенції про права дитини батьки несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Відповідно до ч. 1 ст. 164 СК України батьки можуть бути позбавлені батьківських прав у випадках їх винної поведінки: ухилення від виконання обов'язків по вихованню дітей, або зловживання своїми батьківськими правами, або жорстоким поводженням з дітьми, або шкідливого впливу на них своєю аморальною антигромадською поведінкою, зокрема коли вони є хронічними алкоголіками або наркоманами.

Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони свідомо не піклуються про фізичний і духовний розвиток дітей, їх навчання, підготовку до самостійного життя, хоча мають реальну можливість для цього.

Відповідно до ст.. 165 СК України з позовом про позбавлення батьківських прав можуть звернутися: один із батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім'ї якої проживає дитина; заклад охорони здоров'я, навчальний або інший дитячий заклад, у якому вона перебуває; орган опіки та піклування; прокурор; сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років.

У пунктах 15, 16 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» роз'яснено, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей.

Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками.

Як вбачається з матеріалів справи, пояснень позивачів, дитина тривалий час проживає з позивачами. Відповідачка ОСОБА_4 вихованням та утриманням доньки не займається, інтересу до неї не проявляє, не цікавиться її навчанням, фізичним та духовним розвитком.

14 березня 2014 року відповідачка зареєструвала шлюб з ОСОБА_6 та змінила дівоче прізвище ОСОБА_6 на ОСОБА_6. Має ще одну доньку ОСОБА_6. Проживає в АДРЕСА_1

30 вересня 2014 року приватним нотаріусом Іллінецького районного нотаріального округу Вінницької області Нікітчук Н.А. нотаріально посвідчена заява ОСОБА_4, у якій відповідачка відмовилась від батьківських прав щодо доньки ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, та не заперечувала проти позбавлення її батьківських прав у встановленому законом порядку відносно доньки.

Згідно висновку від 18 березня 2015 року орган опіки та піклування Іллінецької районної державної адміністрації Вінницької області вважає за доцільне позбавити батьківських прав ОСОБА_4 стосовно її малолітньої доньки ОСОБА_5.

Враховуючи зазначені обставини, суд вважає поведінку ОСОБА_4 ухиленням від виконання батьківських обов'язків та підставою для позбавлення її батьківських прав щодо донька відповідно до п.п. 2, 4 ч.1 ст.164 СК України.

Згідно положень ч.2 ст.166 СК України особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов'язку щодо утримання дитини, а тому позовні вимоги ОСОБА_1, ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання малолітньої ОСОБА_5 підлягають частковому задоволенню.

З ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1 слід стягнути аліменти на утримання ОСОБА_5 в розмірі 1/6 частини доходів відповідачки.

Відповідно зі ст.88 ЦПК України з відповідачки на користь позивача ОСОБА_1 та користь держави підлягають стягненню судові витрати.

Керуючись ст.ст.14, 15, 209, 212-215 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1, ОСОБА_2 до ОСОБА_4 про позбавлення батьківських прав, стягнення аліментів - задовольнити частково.

Позбавити ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3, батьківських прав щодо доньки ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Стягнути з ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3, яка народилася у селі Городок Іллінецького району Вінницької області, на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, у розмірі 1/6 частини з усіх видів заробітку (доходу) відповідачки, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 12 січня 2015 року і до повноліття дитини.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1 243 грн. 60 коп. судового збору.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави 243 грн. 60 коп. судового збору.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Миколаївської області через Ленінський районний суд м. Миколаєва шляхом подачі апеляційної скарги на рішення суду протягом десяти днів з дня його проголошення .

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Н.А. Спінчевська