Справа № 744/6/15-ц Провадження № 22-ц/795/837/2015 Категорія -цивільнаГоловуючий у I інстанції -Попович В. В. Доповідач - Губар В. С.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 липня 2015 року м. Чернігів

АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРНІГІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ у складі:

головуючого - суддіГубар В.С.
суддів:Мамонової О.Є., Позігуна М.І.,
при секретарі:Козлачковій Ю.В., Поклад Д.В.
за участю:позивача ОСОБА_6,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Чернігові апеляційну скаргу ОСОБА_6 на рішення Семенівського районного суду Чернігівської області від 06 березня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_6 до сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю імені Дімітрова Семенівського району Чернігівської області про стягнення належної заробітної плати (доходу) та відшкодування моральної шкоди,-

в с т а н о в и в:

Рішенням Семенівського районного суду Чернігівської області від 06 березня 2015 року в задоволенні позову ОСОБА_6 до СТОВ імені Дімітрова Семенівського району Чернігівської області про стягнення недоотриманої заробітної плати та збитків за період з 07.04.1994 р. по 01.08.2013 р. у розмірі 37874,14 грн. та моральної шкоди у розмірі 23000 грн. - відмовлено у повному обсязі.

В апеляційній скарзі ОСОБА_6 просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким задовольнити її позовні вимоги в повному обсязі.

Доводи апеляційної скарги полягають у тому, що висновок суду про недоведеність вимог позивача є помилковим внаслідок невірної та необ'єктивної оцінки доказів. На думку апелянта, рішення суду є необгрунтованим, а висновки суду не відповідають дійсним обставинам справи, які суд не з»ясував у повному обсязі.

Апелянт наголошує, що у з 07.04.1994 року по 01.18.2013 року вона працювала в СТОВ ім. Дімітрова на різних посадах. Під час роботи на підприємстві за вказаний період часу порушувались її трудові права відповідачем, який не повністю нараховував та недоплачував належну їй заробітну плату. Як стверджує апелянт, роботодавцем за час її роботи було порушено вимоги ст. ст. 69, 70, 72, 73, 107 КЗпП України та ст.31 Закону України «Про оплату праці». Зокрема, протягом усього періоду її роботи дояркою вона виконувала додаткову різну роботу, проте відповідач платив заробітну плату збільшуючи або зменшуючи на власний розсуд та нижче визначеного законом мінімального розміру, не вів табелів обліку робочго часу, не надавав вихідних та не оплачував роботу у вихідні та святкові дні у подвійному розмірі, не було складено графіку змінності, внаслідок чого їй роботодавцем недонараховано та недоплачено 29582,34 грн.заробітної плати а всього загальна сума завданих їй відповідачем збитків становить 37874,14 грн.

Апелянт стверджує, що з 01.03.2008 р. по 01.12.2013 р. вона тричі звільнялась за власним бажанням та у подальшому знову працевлаштовувалась у СТОВ ім.Дімітрова. Всупереч ст. 116 КЗпП України при звільненні з роботи 01.08.2003 р. їй недоплачено 1604,61 грн. заробітної плати, при звільненні 21.11.2008р. - 1692,84 грн., при звільненні 25.11.2010 р. - 533,86 грн.

Апелянт вказує, що спричинену їй моральну шкоду, яку вона оцінила у 23000 грн., пов»язує саме з недоплатою та несвоєчасною виплатою їй заробітної плати, образами зі сторони відповідача та несправедливими звинуваченнями, що негативно впливає на стан її здоров»я.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення ОСОБА_6, дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до наступних висновків.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Відмовляючи у задоволенні пзову, суд першої інстанції виходив з недоведеності вимог, викладених у позовній заяві, зокрема відсутності належних і допустимих доказів, які б достовірно підтверджували недонарахування та недоплату заробітної плати, нсвоєчасну виплату заробітної плати, невиплату у подвійному розмірі заробітної плати за роботу у вихідні дні, затримку повного розрахунку з вини роботодавця при звільненнях позивача з роботи.

З таким висновком суду першої інстанції погоджується апеляційний суд, враховуючи наступне.

Згідно зі ст.ст. 303, 304 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку суд перевіряє законність і обгрунтованість рішення суду прешої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції. Справа розглядається апеляційним судом за правилами, встановленими для розгляду справи судом першої інстанції, з винятками і доповненнями, встановленими законом.

Перевіряючи доводи апеляційної скарги, по справі встановлено, що сторони періодично перебували у трудових правовідносинах, що підтверджується трудовою книжкою позивачки. ОСОБА_6 працювала дояркою у СТОВ ім.Дімітрова протягом часу: з 07.04.1994 р. по 25.10.1999р.; з 11.10.2005 р. по 12.10.2006 р.; з 21.02.2008 р. по 21.11.2008р.; з 25.11.2009р. по 25.01.2010 р.; з 01.05.2012 р. по 01.08.2013 р. (а.с.9-13). При працевлаштуванні до відповідача умови роботи їй були відомі. Як убачається з трудової книжки, в періоди між роботою у відповідача, ОСОБА_6 перебувала на обліку у Семенівському районному центрі зайнятості. Разом з тим, як встановлено судом, у трудовій книжці відсутні записи про роботу у СТОВ ім.Дімітрова з жовтня 1999 року по жовтень 2005 рік включно, що спростовує аргументи позивачки про її роботу у СТОВ ім.Дімітрова за цей період. Ці обставини ОСОБА_6 в апеляційному суді не заперечувала і жодним чином не спростовувала.

Відповідно до ч. 1 ст. 94 КЗпП України заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану ним роботу.

При цьому, відповідно до положень ст. 110 КЗпП України, ст. 30 Закону України «Про оплату праці» (далі - Закону) при кожній виплаті заробітної плати власник або уповноважений ним орган повинен повідомити працівника про такі дані, що належать до періоду, за який провадиться оплата праці: загальна сума заробітної плати з розшифровкою за видами виплат; розміри і підстави відрахувань та утримань із заробітної плати; сума заробітної плати, що належить до виплати.

Згідно із частиною 2 вказаної статті Закону роботодавець зобов'язаний забезпечити достовірний облік виконуваної працівником роботи і бухгалтерський облік витрат на оплату праці у встановленому порядку

Відповідно до положень ст. 15 Закону України «Про оплату праці» та ст. 97 КЗпП України підприємства госпрозрахункової сфери самостійно у колективному договрі встановлюють умови та розміри оплати праці працівників.

Оплата праці робітників тваринництва проводиться по відрядній системі по місячним результатам за кількість і якість одержаної продукції (молоко, приплід, приріст, яйця) або за продукцію і обслуговування тварин.

Як убачається з матеріалів справи, оплата праці позивачки роботодавцем здійснювалась пропорційно відпрацьованій нормі праці та залежно від виробітку, з виплатою надбавки згідно до Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» що підтверджується копіями особових рахунків, відомостей, видаткових касових ордерів про отримання позивачкою заробітної плати. В апеляційному суді ОСОБА_6 не довела своїх тверджень про утримання відповідачем з її заробітної плати вищевказаної надбавки.

Пред»являючи позов, ОСОБА_6 посилалася на те, що під час її роботи відповідач не надав їй жодного вихідного дня, графіка змінності складено не було, робота у вихідні та святкові дні не оплачувалась у подвійному розмірі, заробітна плата недонараховувалась та недоплачувалась або виплачувалась у меншому від встановленого законом її мінімального розміру. Як наполягає позивач, форма оплати повинна бути відрядно-почасова. Звертаючись до суду, ОСОБА_6 самостійно, на підставі вимог КЗпП України, міжвідомчої угоди та даних індивідуальних відомостей про застраховану особу, виданих управлінням Пенсійного фонду, здійснила розрахунок недонарахованої та недоплаченої відповідачем заробітної плати у сумі 37874 грн. 14 коп., та у суді першої інстанції зменшила суму позову на 827 грн.78 коп., зважаючи, що допустила помилку у розрахунках. Спричинену їй моральну шкоду визначила у розмірі 23000 грн.

Проте, в апеляційному суді належних і допустимих доказів та пояснень стосовно викладених у позовній заяві розрахунків визначеної нею розміру заборгованості по заробітній платі ОСОБА_6 не надала (а.с.3-4)

Разом з тим, в матеріалах справи наявна довідка відповідача, у якій СТОВ ім.Дімітрова повідомляє, що станом на 06.02.2015 р. заборгованість по заробітній платі ОСОБА_6 відсутня (а.с.53).

Відповідно до частин 1, 2, 3 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

Відповідно до положень ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підстави своїх вимог або заперечень, надавши докази відповідно до вимог ст. ст. 57-60 ЦПК України. Суд сприяє всебічному і повному з"ясуванню обставин справи. При цьому, як передбачено в ч. 4 ст. 60 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відтак, згідно до ст.ст. 143,146 ЦПК України для об»єктивного з»ясування обставин, що мають значення у цій конкретній справі стосовно наявності чи відсутності недонарахування та недоплати заробітної плати та щодо наявності чи відсутності заборгованості по заробітній платі, апеляційним судом під час розгляду справи було запропоновано позивачеві проведення судової економічної експертизи. Проте, від проведення експертизи ОСОБА_6 відмовилась.

Згідно з частинами 2, 3 ст. 212 ЦПК України жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Відтак, висновки оскаржуваного рішення позивачем в апеляційному суді не спростовані належними та допустимими і безспірними доказами, а доводи апелянта щодо порушень при здійсненні оплати праці грунтується на припущеннях, які належними і допустимими доказами не підтверджені.

Так, надані позивачкою і наявні у справі копії індивідуальних відомостей про застраховану особу, сформованих Управлінням Пенсійного фонду України в Семенівському районі Чернігівської області не містять інформації ні про кількість відпрацьованих позивачем днів у місяці, ні про роботу у вихідні та святкові дні.

Згідно до положень ст. 71 КЗпП України встановлено, що залучення окремих працівників до роботи у вихідні дні допускається у виняткових випадках за письмовим наказом (розпорядженням) власника або уповноваженого ним органу.

Відповідно до ст. 72 КЗпП України робота у вихідний день може компенсуватися, за згодою сторін, наданням іншого дня відпочинку або у грошовій формі у подвійному розмірі. Оплата за роботу у вихідний день обчислюється за правилами статті 107 цього Кодексу.

Отже, судом першої інстанції при вирішенні даного спору обгрунтовано не визнано як доказ копії записів на аркушах, походження яких не є безсумнівним.

Відтак, апелянтом не надано доказів суду першої інстанції і не представлено апеляційному суду на підтвердження її аргументів про не оплату її праці згідно до вимог ст. ст. 69, 70, 72 Кодексу закону про працю України у вихідні дні.

Не можуть бути прийняті до уваги і доводи позивача про нарахування відповідачем заробітної плати менше встановленого законом її мінімального розміру, оскільки відповідно до положень ст. 21 Закону України «Про оплату праці» розмір заробітної плати може бути нижчим за встановлений трудовим договором та мінімальний розмір заробітної плати у разі не відпрацювання працівником норм виробітку, заробітна плата позивачу виплачувалася пропорційно до кількості відпрацьованих нею днів.

Відповідно до ст. 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення.

Згідно до ст. 117 КЗпП України, в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені у ст. 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір, роботодавець повинен виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Проте, в апеляційному суді ОСОБА_6 не спростували показання допитаної судом першої інстанції в якості свідка головного бухгалтера підприємства ОСОБА_7, яка пояснила суду, що позивачеві вчасно та на підставі закону нараховувалась і своєчасно виплачувалась у повному обсязі належна їй заробітна плата. Заборгованість відсутня. При звільненні з роботи 01 серпня 2013 р. ОСОБА_6 запрошувалась отримати усю суму заробітної плати, але отримати заробітну плату у день звільнення відмовилась, наполягаючи на доплаті за привіс худоби, а потім 14 серпня 2013 р. заробітну плату отримала.

Таким чином, аргументи апеляційної скарги, що відповідачем порушувалися законні права позивача, у межах заявлених позовних вимог, є не обгрунтованими і не підтверджені належними і допустимими доказами.

Решта доводів апеляційної скарги не спростовують правильності висновків суду першої інстанції, та не впливають на вирішення справи по суті.

Сукупність досліджених обставин справи приводить апеляційний суд до переконання, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи та правовідносини між сторонами і їм дана вірна юридична оцінка.

Оскаржуване рішення ґрунтується на повно та всебічно досліджених доказах, оцінка яких проведена у відповідності до положень ст. ст. 57-66 ЦПК України, а апеляційна скарга не містить передбачених процесуальним законом підстав для скасування вірного по суті рішення.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 313-315, 317, 319 ЦПК України, апеляційний суд,

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_6 на рішення Семенівського районного суду Чернігівської області від 06 березня 2015 року відхилити.

Рішення Семенівського районного суду Чернігівської області від 06 березня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:Судді: