АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/3847/15 Справа № 189/297/14-ц Головуючий у 1 й інстанції - Пустовар О.С. Доповідач - Рудь В.В.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 травня 2015 року м. Дніпропетровськ колегія суддів судової палати з цивільних справ апеляційного суду Дніпропетровської області в складі

Головуючого судді: Рудь В.В.

суддів: Ткаченко І.Ю., Повєткіна В.В.

при секретарі: Левцунову І.В.

Розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Дніпропетровську цивільну справу за апеляційною скаргою прокурора Покровського району Дніпропетровської області на рішення Покровського районного суду Дніпропетровської області від 28 лютого 2014 року за позовом ОСОБА_2 до Катеринівської сільської ради Покровського району Дніпропетровської області, третя особа Реєстраційна служба Покровського районного управління юстиції Дніпропетровської області, про визнання права власності на нерухоме майно, -

В С Т А Н О В И Л А :

У лютому 2014 року ОСОБА_2 звернувся з позовом до Катеринівської сільської ради Покровського району Дніпропетровської області, третя особа Реєстраційна служба Покровського районного управління юстиції Дніпропетровської області, про визнання права власності на нерухоме майно(а.с.2-4).

Позивач зазначав, що на земельній ділянці, яка відведена для будівництва та обслуговування житлового будинку та господарчих споруд та будівель, він побудував нерухоме майно, а саме житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1. На будівництво житлового будинку отримав дозвіл та виготовив звіт про проведення технічного обстеження.

З метою реалізації своїх прав звернувся до Катеринівської сільської ради з усною заявою про оформлення права власності на житловий будинок та отримав відмову.

Посилаючись на викладені обставини та вказуючи на те, що будинок збудовано згідно чинного законодавства, позивач просив визнати за ним право власності на житловий будинок, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 за технічним паспортом: А1 -житловий будинок; Б1 - гараж; В1 - сарай; Д1 - сарай; Г1 - вбиральня; Л1 - свердловина; п-1 - огорожа; п-1 - погріб.

Рішенням Покровського районного суду Дніпропетровської області від 28 лютого 2014 року позов задоволено(а.с.36-38).

Визнано за ОСОБА_2 право власності на житловий будинок, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 відповідно до технічного паспорту позначений як: А1 -житловий будинок; Б1 - гараж; В1 - сарай; Д1 - сарай; Г1 - вбиральня; Л1 - свердловина; №1 - огорожа; №2 - погріб.

В апеляційній скарзі прокурор Покровського району Дніпропетровської області просить рішення суду скасувати, ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позову, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права(а.с.41-50).

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції у межах доводів скарги і вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Згідно ст.ст.3,4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України. Способи захисту цивільних прав та інтересів передбачені ст.16 ЦК України.

Статтею 60 ЦПК України передбачено обов'язок сторони довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до ст.213 ЦК України рішення повинно бути законним та обґрунтованим.

Законним є рішення, яким суд виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Вирішуючи справу, суд виходив із обгрунтованості позовних вимог ОСОБА_2 та послався при цьому на положення ст.ст.331,375,376 ЦК України.

Однак, ухвалене по справі судове рішення не відповідає зазначеним вимогам закону, висновки суду першої інстанції протирічать матеріалам справи та діючому законодавству з огляду на наступне.

Так, із справи видно, що рішенням Катеринівської сільської ради Покровського району Дніпропетровської області двадцять третього скликання дев'ятої сесії №82-9/ХХІІІ від 05.05.2000 року ОСОБА_2 дозволено будівництво індивідуального житлового будинку на старій земельній ділянці за адресою: АДРЕСА_1(а також господарчих споруд). Зобов'язано гр.ОСОБА_2 до одержання у районного архітектора Будівельного паспорта та реєстрації його у виконкомі сільської ради не розпочинати будівництво. Після закінчення будівництва пред'явити житловий будинок та господарчі побутові споруди комісії для прийому, назначеної виконкомом сільської ради(а.с.9).

02 жовтня 2000 року складено Будівельний паспорт на забудову земельної ділянки, наділеної індивідуальному забудовнику ОСОБА_2 в АДРЕСА_1, який узгоджено з районним архітектором та зареєстровано у виконкомі Катеринівської сільської ради, реєстраційний номер 9/2000(а.с.6-8).

Із звіту про проведення технічного обстеження будівельних конструкцій та інженерних мереж об'єкта АДРЕСА_1, складеного фізичною особою - підприємцем ОСОБА_3 20.11.2011 року, вбачається відповідність об'єкта вимогам надійності і можливість його експлуатації(а.с.14-21).

За даними технічного паспорту на садибний(індивідуальний) житловий будинок АДРЕСА_1, виготовленого КП «Синельниківське міжміське бюро технічної інвентаризації» станом на 20.08.2013 року, об'єкт нерухомого майна за вказаною адресою позначено: А1 -житловий будинок; Б1 - гараж; В1 - сарай; Д1 - сарай; Г1 - вбиральня; Л1 - свердловина; №1 - огорожа; №2 - погріб(а.с.11-13).

Отже, наведені обставини свідчать, що зазначене нерухоме майно за вказаною адресою, право власності на яке просив визнати ОСОБА_2, є новоствореним нерухомим майном, яке у передбаченому законом порядку до експлуатації не прийнято, рішення Катеринівської сільської ради Покровського району Дніпропетровської області двадцять третього скликання дев'ятої сесії №82-9/ХХІІІ від 05.05.2000 року щодо необхідності після закінчення будівництва пред'явити житловий будинок та господарчі побутові споруди комісії для прийому, назначеної виконкомом сільської ради, ОСОБА_2 не виконано.

Згідно зі ст.331 ЦК України право власності на новостворене нерухоме майно (житлові будинки, будівлі, споруди тощо) виникає з моменту завершення будівництва (створення майна). Якщо договором або законом передбачено прийняття нерухомого майна до експлуатації, право власності виникає з моменту його прийняття до експлуатації. Якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації.

Відповідно до ч.1,2,3 ст.376 ЦК України житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил.

Особа, яка здійснила або здійснює самочинне будівництво нерухомого майна, не набуває права власності на нього.

Право власності на самочинно збудоване нерухоме майно може бути за рішенням суду визнане за особою, яка здійснила самочинне будівництво на земельній ділянці, що не була їй відведена для цієї мети, за умови надання земельної ділянки у встановленому порядку особі під уже збудоване нерухоме майно.

За правилами ст.9 Закону України від 20 травня 1999 року «Про архітектурну діяльність» будівництво (нове будівництво, реконструкція, реставрація, капітальний ремонт) об'єкта архітектури здійснюється відповідно до затвердженої проектної документації, державних стандартів, норм і правил, місцевих правил забудови населених пунктів у порядку, визначеному ст.24 Закону України «Про планування і забудову територій».

Відповідно до змісту ч.1 ст.31 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об'єктів у порядку, встановленому законодавством, відноситься до відання виконавчих органів сільських, селищних, міських рад.

Згідно роз'яснень, що наведені в п.12 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 березня 2012 року № 6 «Про практику застосування судами статті 376 Цивільного кодексу України (про правовий режим самочинного будівництва»), вирішуючи справу за позовом власника (користувача) земельної ділянки про визнання права власності на самочинно збудоване нерухоме майно, суди зобов'язані встановлювати усі обставини справи, зокрема: чи є позивач власником (користувачем) земельної ділянки; чи звертався він до компетентного державного органу про прийняття забудови до експлуатації; чи є законною відмова у такому прийнятті; чи є порушені будівельні норми та правила істотними.

Таким чином, з урахуванням зазначених норм діючого законодавства визнання судом права власності на самочинно побудоване (реконструйоване) нерухоме майно можливе у тому разі, якщо в прийнятті такого об'єкта в експлуатацію було незаконно відмовлено та за умови дотримання визначених законом вимог, необхідних для прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом об'єкта.

Як видно із справи, матеріали останньої не містять даних про те, що відповідач - Катеринівська сільська рада Покровського району Дніпропетровської області, яка не заперечувала проти позову(а.с.33), порушила права та інтереси ОСОБА_2 відносно зазначеного об'єкта нерухомого майна, також в матеріалах справи відсутні будь-які дані про звернення останнього до органів місцевого самоврядування з питання прийняття в експлуатацію зазначеного об'єкта нерухомого майна та з питання реєстрації права власності на вказаний збудований об'єкт, та що з приводу зазначеного питання приймалось відповідне рішення, яке б свідчило про порушення права ОСОБА_2, яке підлягає захисту у відповідності до вимог ст.3 ЦПК та у спосіб, передбачений ст.16 ЦК України.

Оскільки суд першої інстанції не взяв до уваги встановлені обставини, порушив норми матеріального та процесуального права, що регулюють зазначені правовідносини, рішення суду на підставі п.2,4 ст.309 ЦПК України підлягає скасуванню, з ухваленням нового рішення про відмову ОСОБА_2 в задоволенні позову до Катеринівської сільської ради Покровського району Дніпропетровської області, третя особа Реєстраційна служба Покровського районного управління юстиції Дніпропетровської області, про визнання права власності на нерухоме майно.

Керуючись ст.ст.303,307,309,316 ЦПК України колегія суддів, -

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу рокурора Покровського району Дніпропетровської області задовольнити.

Рішення Покровського районного суду Дніпропетровської області від 28 лютого 2014 року скасувати.

ОСОБА_2 в задоволенні позову до Катеринівської сільської ради Покровського району Дніпропетровської області, третя особа Реєстраційна служба Покровського районного управління юстиції Дніпропетровської області, про визнання права власності на нерухоме майно, відмовити.

Рішення апеляційного суду Дніпропетровської області набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржено до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий -

Судді -