АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22-ц/793/924/15Головуючий по 1 інстанції
Категорія : 45 Мельник І. О.
Доповідач в апеляційній інстанції
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 травня 2015 року Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Черкаської області в складі:

головуючогоНовікова О. М.
суддівХрапка В. Д. , Дмитренка М. І.
при секретаріВосколович Ж.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Черкаси апеляційну скаргу ОСОБА_6 на рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 25 грудня 2014 року по справі за позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_7 про встановлення порядку користування земельною ділянкою та за позовом ОСОБА_7 до ОСОБА_6 про усунення перешкод в користуванні житловим приміщенням, -

в с т а н о в и л а :

У червні 2011 року ОСОБА_6 звернувся до суду з вказаним позовом до ОСОБА_7, посилаючись на те, що позивач є власником 29/200 частини будинковолодіння за адресою: АДРЕСА_1 на підставі договору дарування від 09.03.2005 року.

ОСОБА_7 є власником 171/200 частини вищевказаного будинковолодіння на підставі свідоцтва про право на спадщину № 2-7175. від 21.10.1987 року.

Будинок з добудованими приміщеннями та надвірними спорудами знаходиться на земельній ділянці розміром 737 кв.м., що надана в постійне користування на підставі рішення виконавчого комітету Черкаської міської ради за №165 від 19.10.1953 року. З метою реалізації свого права на безкоштовну передачу у власність земельної ділянки ОСОБА_6 звернувся до землевпорядної організації ТОВ «Геоземпроект» з проханням виготовити документацію для оформлення права власності на займану земельну ділянку.

ТОВ «Геоземпроект» підготував та склав акт встановлення та погодження меж земельної ділянки. У зв'язку з тим, що ОСОБА_7 відмовляється без поважних причин підписати цей документ, ОСОБА_6 звернувся до суду та просив суд встановити порядок користування земельною ділянкою, що знаходиться за адресою АДРЕСА_1 загальною площею 737 кв.м.

У листопаді 2012 року ОСОБА_7 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_6 про усунення перешкод в користуванні житловим приміщенням, мотивуючи свої вимоги тим, що на підставі рішення Народного суду м. Черкаси №2-1544 від 26.10.1971 року було проведено реальний розподіл домоволодіння , АДРЕСА_1.

Даним рішенням ОСОБА_8, правонаступницею якої є позивачка, виділено в користування 2/3 домоволодінні з визначенням житлових приміщень та господарських споруд. ОСОБА_9 та ОСОБА_10 виділено по 1/6 частини даного домоволодіння з вказівкою приміщень та господарських споруд. Покладено обов'язок на сторони з приводу часткового переобладнання та перепланування житлового приміщення.

Цим же рішенням було визначено порядок користування земельною ділянкою, площею 737 кв.м.

ОСОБА_6 є правонаступником 29/200 житлового приміщення ОСОБА_10.

Вважаючи, що ОСОБА_6 займає частину житлових приміщень та господарських споруд, які за рішенням суду повинно належати їй, ОСОБА_7 просила суд зобов'язати останнього не чинити їй перешкод у користуванні вищезазначеним житловим приміщенням та стягнути судові витрати.

Ухвалою Соснівського районного суду м. Черкаси від 20 грудня 2012 року обидві цивільні справи обєднано в одне провадження.

Рішенням Соснівського районного суду м. Черкаси від 25 грудня 2014 року відмовлено у задоволенні позову ОСОБА_6 про встановлення порядку користування земельною ділянкою та відмовлено у задоволенні позовних вимог ОСОБА_7 про усунення перешкод у користуванні житловим приміщенням.

Не погоджуючись з рішенням суду ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу в якій просив суд скасувати рішення в частині відмови його позовних вимог та ухвалити нове, яким їх задовольнити та встановити порядок користування спірною земельною ділянкою.

Заслухавши сторони, дослідивши матеріали справи та перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням вимог матеріального і процесуального права.

Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Відмовляючи в задоволенні позову ОСОБА_6 про визначення порядку користування земельною ділянкою, суд першої інстанції виходив з того, що такий прядок вже визначений рішенням суду яке набрало законної сили.

Колегія суддів погоджується з таким висновком районного суду.

Так, в судовому засіданні встановлено, що рішенням народного суду м. Черкаси № 2-1544/71 від 15.10.1971 року проведено реальний розподіл в натурі домоволодіння по АДРЕСА_1 між співвласниками: ОСОБА_8 (частка 2/3) та ОСОБА_9, ОСОБА_10 (частка 1/3).

За цим рішенням ОСОБА_8 виділено в натурі в якості 2/3 домоволодіння по АДРЕСА_1 в основній частині житлового будинку літ. «А-І» приміщення «2-3» площею 12.0 кв.м, приміщення «3-3» площею 11,9 кв.м, частину приміщення «1-5» площею 6,7 кв.м., що складає 63 % в основній частині житлового будинку літ. «А-І». Також їй було виділено прибудову літ. «а», сарай літ. «б», погріб літ. «Д», погріб літ. «Е», вбиральну літ. «Ж», 2/3 частини огорожі «№ 1-4», 2/3 частини водоколонки «І», що складає 71/100 домоволодіння.

ОСОБА_9 та ОСОБА_10 виділено в натурі в якості 1/3 частин домоволодіння по АДРЕСА_1 в основній частині житлового будинку літ. «А-І» приміщення 1-4 площею 12,5 кв.м, частину приміщення «1-5» площею 5,4 кв.м, що складає 37 % в основній частині житлового будинку літ. «А-І». Також їм було виділено сарай літ. «Б», погріб літ. «Г», вбиральню літ. «В», 1/3 частину огорожі «№ 1-4», 1/3 частину водоколонки «І», що складає 29/100 домоволодіння.

Присадибна земельна ділянка площею 737 кв.м також була розділена між ОСОБА_8, ОСОБА_9 та ОСОБА_10, а саме: Двір площею 409 кв.м залишено в спільному користуванні. Сад площею 326 кв.м розподілено згідно часток співвласників так, як показано на схемі розподілу, запропонованою БТІ червоною тушшю: ОСОБА_8 виділено в користування земельну ділянку № 1. ОСОБА_9 та ОСОБА_10 виділено в користування ділянку № 2.

Відповідно до ч. 3 ст. 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Відповідно до договору дарування від 06.07.1982 року ОСОБА_8 подарувала, а ОСОБА_9 прийняв у дар 71/100 частину будинку з відповідною частиною надвірних споруд, що знаходяться в АДРЕСА_1. Будинок дерев'яний, обкладений цеглою, загальна житлова площа якого 35,6 кв.м., сараї «Б», «б», льохи «Г», «Д», «Е», водоколонка «№ 5» та огорожа розташовані на земельній ділянці розміром 600 кв.м. В користування обдарованого відходять приміщення: «2-1» розміром 11,5 кв.м, «3-1» розміром 1 1,6 кв.м, частина приміщення «1-4» розміром 6,7 кв.м., II, III, IV, V, льох «Д», сарай «б», погріб «Е», частина огорожі та водоколонки.

Відповідно до свідоцтва про смерть ОСОБА_8 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 року, про що в книзі реєстрації актів громадянського стану про смерть зроблено відповідний актовий запис № 854.

Відповідно до свідоцтва про смерть ОСОБА_9 помер ІНФОРМАЦІЯ_2 року, про що в книзі реєстрації актів громадянського стану про смерть зроблено відповідний актовий запис № 62.

На підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 21.10.1987 року, посвідченого державним нотаріусом першої Черкаської державної нотаріальної контори, спадкоємцем майна ОСОБА_9, померлого ІНФОРМАЦІЯ_2, є його дружина ОСОБА_7. Спадкове майно, складається з 171/200 частини житлового будинку з відповідною частиною надвірних споруд, що знаходиться в АДРЕСА_1. Будинок дерев'яний, обкладений цеглою, загальна житлова площа якого 35,2 кв.м, два сараї літ «Б», «б», три льохи літ. «Г», «Д», «Е», огорожа «№1-4», водоколонка «№ 5» розташовані на земельній ділянці розміром 600 кв.м.

У 1995 році ОСОБА_10 подарував своїй донці ОСОБА_13 29/200 частин будинку з відповідною частиною надвірних споруд по АДРЕСА_1, які не були виділені в натурі окремо із 29/100 частин домоволодіння, що згідно з рішенням суду від 26.10.1971 року виділені ОСОБА_9, ОСОБА_10

Згідно рішення виконавчого комітету Черкаської міської ради народних депутатів «Про передачу земельних ділянок у приватну власність і користування» № 601 від 16.09.1997 року, передано ОСОБА_7 безкоштовно у приватну власність і користування земельну ділянку для будівництва та обслуговування житлових будинків, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), що розташована за адресою: АДРЕСА_1, загальною площею 630,1 кв.м.

09.08.2004 року ОСОБА_13 подарувала ОСОБА_14 та ОСОБА_15 29/200 частин будинку з відповідною частиною надвірних споруд по АДРЕСА_1, які не були виділені в натурі із 29/100 частин домоволодіння.

Відповідно до договору дарування частини житлового будинку від 09.03.2005 року ОСОБА_14 та ОСОБА_15 подарували, а ОСОБА_6 прийняв у дар 29/200 частин житлового будинку з відповідною частиною надвірних споруд, що знаходяться в АДРЕСА_1. Будинок з прибудовами загальною площею 79,4 кв.м, житловою площею 35,4 кв.м, розташовані на земельній площею 770 кв.м., господарські будівлі, а саме: сараї «Б», «б», льохи «Г», «Д», «Е», вбиральня «Ж», огорожі «№1-4», водоколонка «№ 5».

Отже ОСОБА_6 на даний час займає житлове приміщення, яке за рішенням суду належить ОСОБА_16

Відповідно до ч. 1 ст. 356 ЦК України власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю.

Згідно з частиною третьою статті 358 ЦК України кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності.

Статтею 364 ЦК України передбачене право співвласника на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності.

Відповідно до ч. 4 ст. 120 ЗК України при переході права власності на будівлю та споруду до кількох осіб право на земельну ділянку визначається пропорційно часткам осіб у вартості будівлі та споруди, якщо інше не передбачено у договорі відчуження будівлі і споруди.

Згідно роз'яснення, викладеного у пункті 21 постанови Пленуму Верховного Суду України N 7 від 16 квітня 2004 року "Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ", порядок користування спільною земельною ділянкою, у тому числі тією, на якій розташовані належні співвласникам жилий будинок, господарські будівлі та споруди, визначається насамперед їхньою угодою залежно від розміру їхніх часток у спільній власності на будинок, тому відповідно до ст. 88 ЗК слід брати до уваги цю угоду при вирішенні спорів як між ними самими, так і за участю осіб, котрі пізніше придбали відповідну частку в спільній власності на землю або на жилий будинок і для яких зазначена угода також є обов'язковою. Це правило стосується тих випадків, коли жилий будинок було поділено в натурі.

Рішенням апеляційного суду Черкаської області від 17 лютого 2015 року рішення Соснівського районного суду від 25 грудня 2014 року в частині відмови в задоволенні позову ОСОБА_7 скасовано та ухвалено нове рішення, яким позов останньої задоволено. Зобов'язано ОСОБА_6 не чинити ОСОБА_7 перешкод в користуванні власністю, а саме житловим приміщенням 3-3, площею 11, 8 кв. м. та приміщення загального користування 3-2, площею 6,4 кв.м. і 3-1, площею 3,7 кв.м.

Такими чином, враховуючи те, що порядок користування спірною земельною ділянкою встановлений рішенням народного суду м. Черкаси № 2-1544/71 від 26.10.1971 року а розподіл самого будинку, встановлений також цим рішенням народного суду і підтверджений рішенням апеляційного суду Черкаської області 17 лютого 2015 року, колегія суддів приходить до висновку про відсутність будь-яких законних підстав повторно встановлювати порядок користування цією земельною ділянкою.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 314, 315 ЦПК України, судова колегія, -

у х в а л и л а :

Апеляційну ОСОБА_6 - відхилити.

Рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 25 грудня 2014 року по справі за позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_7 про встановлення порядку користування земельною ділянкою та за позовом ОСОБА_7 до ОСОБА_6 про усунення перешкод в користуванні житловим приміщенням, в частині відмови в задоволенні позову ОСОБА_6 - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку до суду касаційної інстанції протягом двадцяти днів.

Головуючий :

Судді :