РІШЕННЯ

Іменем України

02 квітня 2015 року Амур-Нижньодніпровський районний суд м. Дніпропетровська в складі:

головуючого судді - Руденко В.В.

при секретарі - Коломієць Я.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду міста Дніпропетровська цивільну справу за позовом виконавчого комітету Амур-Нижньодніпровської районної в м. Дніпропетровську ради в інтересах малолітніх ОСОБА_1, ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про позбавлення батьківських прав, стягнення аліментів на утримання малолітніх дітей, а також відібрання дітей без позбавлення батьківських прав, третя особа: управління-служба у справах дітей Амур-Нижньодніпровської районної ради, за участі прокуратура, який вступив у справу з метою представництва інтересів малолітніх дітей, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з даним позовом до відповідачів, просив позбавити ОСОБА_3 батьківських прав відносно малолітніх ОСОБА_1 та ОСОБА_2, а також відібрати дітей без позбавлення батьківських прав від матері - ОСОБА_4 та передати їх органу опіки та піклування Амур-Нижньодніпровського району м. Дніпропетровська для проведення заходів соціально-правового захисту їх прав та інтересів, одночасно позивач просив стягувати з відповідачів аліменти на утримання дітей у розмірі по 1/3 частині від заробітку (доходу) на користь особи, яка буде виконувати обов'язки опікуна з кожного відповідача. У підтвердження своїх позовних вимог посилається на те, що відповідачі є батьками малолітніх ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, які проживають в сім'ї, проте їх батьки ухиляються від виконання батьківських обов'язків. Відповідачі по справі зловживають алкогольними напоями, не підтримують належного санітарного стану житла за місцем проживання з дітьми, грубо порушують режим харчування. В стані алкогольного сп'яніння відповідачі поводять себе досить агресивно. ОСОБА_1 частіше за все приходить до садка неохайна вдягнена, не розчесана, іноді з брудною шкірою. Аліну батьки часто приводять до садка та забирають з явно вираженим запахом перегару, самі батьки також неохайно вдягнені, часом приходять з синцями на тілі та обличчі. Також був випадок, коли батьки забували забрати дитину з дитячого садка. Дитині не приділяють належної уваги.

Відповідно повідомлення АНД РВ ДМУ ГУМВС України в Дніпропетровській області ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3, притягувався до адміністративної відповідальності за ст. 173-2 ч. 1 КУпАП України. ОСОБА_3 злісно ухиляється від виконання батьківських обов'язків у відношенні своїх дітей - ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на ґрунті зловживання алкогольними напоями, що призводить до асоціальної поведінки та неспроможності забезпечити елементарні умови для проживання дітей, харчування та сну.

Відповідно направлення управління - служби у справах дітей Амур - Нижньодніпровської районної у місті ради від 06.09.2013р. № 02/2307 до КЗ «Дніпропетровська міська дитяча клінічна лікарня № 6» Дніпропетровської обласної ради» була направлена новонароджена дитина ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2 Згідно рекомендацій дільничного лікаря ОСОБА_8 та дільничної медсестри ОСОБА_6 КЗ «Дніпропетровського центру медико-санітарної допомоги № 8»ДОР» дитина потребувала негайного влаштування до дитячої лікарні за станом здоров'я.

Орган опіки та піклування Амур - Нижньодніпровського району м. Дніпропетровська вимушений був приймати термінові заходи щодо захисту соціальних прав та інтересів дитини ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2 11.08.2014 тимчасово доставили у лікарню КЗ «Дніпропетровська міська дитяча клінічна лікарня № 1» Дніпропетровської обласної ради» ОСОБА_2. Дитина потребувала негайного влаштування до дитячої лікарні за загальним станом здоров'я. Під час находження дитини в КЗ «Дніпропетровська міська дитяча клінічна лікарня №1» Дніпропетровської обласної ради» ні мати, ні батько, ніхто із будь-яких рідних дитиною не цікавились з 04.10.2014 року. А отже, відповідачі свідомо нехтують своїми батьківськими обов'язками. До того ж мати дітей неодноразово була госпіталізована в примусовому порядку згідно зі ст.. 14 Закону України «Про психіатричну допомогу» як особа, яка страждає на тяжкий психічний розлад, є безпорадною та не може самостійно задовольнити свої життєві потреби.

Органом опіки та піклування Амур - Нижньодніпровського району м. Дніпропетровська розглянуто питання про доцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3, відносно його дітей - ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2 , а також відібрання останніх від матері, ОСОБА_4, без позбавлення батьківських прав.

У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просила суд їх задовольнити, надала суду пояснення, аналогічні викладеним в змісті позовної заяви.

Відповідачі особисто та представник ОСОБА_3 в судовому засіданні проти позовних вимог заперечували в повному обсязі, зазначивши, що в позовній заяві викладені обставини, що не відповідають дійсності, а також вважали, що деякі проблеми у вихованні дітей у них дійсно були, але на разі вони усвідомили всю відповідальність. Просили у позові відмовити.

Представник третьої особи та прокурор в судовому засіданні позовні вимоги підтримали.

Суд, вислухавши пояснення всіх учасників процесу, пояснення свідків ОСОБА_7, ОСОБА_6, ОСОБА_8, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку про те, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з наступних підстав.

У судовому засіданні було встановлено, що відповідачі по справі є батьками малолітніх ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2. ОСОБА_1 на разі проживає з батьками, ОСОБА_2 знаходиться в КЗ «Дніпропетровська міська клінічна лікарня №1 Дніпропетровської обласної ради з 11.08.2014 року, куди госпіталізована за ініціативою медпрацівників та служби у справах дітей, де відвідується батьками. Рішення про відібрання дитини в порядку ч.2 ст. 170 СК України уповноваженими на те органами не приймалось.

Згідно з п.2 ч.1 ст.164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини.

Відповідно до ст. 170 СК України, суд може постановити рішення про відібрання дитини від батьків або одного з них, не позбавляючи їх батьківських прав, у випадках, передбачених пунктами 2 - 5 частини першої статті 164 цього Кодексу, а також в інших випадках, якщо залишення дитини у них є небезпечним для її життя, здоров'я і морального виховання.

Відповідно до роз'яснень, даних в п.п.15,16 постанови Пленуму Верховного Суду України „Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" №3 від 30 березня 2007 року, позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей.

Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкується з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками.

Відповідно до вимог ст.10 ЦПК України, сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Та як передбачено ч.1 ст.60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Відповідно до характеристики, наданої комунальним навчальним закладом «Дошкільний навчальний заклад (ясла-садок) № 17», ОСОБА_1 прибула в ДНЗ № 17 у 2011 році. Дитина виховується вдома її батьками. За період з грудня 2014 р. по березень 2015 р. дівчинка приходить до садка охайно вдягнена, розчесана. До дошкільного закладу дитину приводить та забирає мати ОСОБА_4, однак мав місце випадок, коли у мами був явно виражений запах перегару.

Факт присутності у матері запаху перегару, який був описаний у характеристиці, не свідчить про систематичне зловживання нею алкогольними напоями, оскільки ні батько, ні мати дітей не перебувають на обліку у лікаря нарколога, доказів протилежного позивачем суду не надано.. Акт обстеження умов проживання дітей від 03.03.2015 року № 02/0456-1 на думку суду свідчить лише про скрутне матеріальне становище відповідачів.

Допитані в судовому засіданні свідки за клопотанням представника позивача ОСОБА_6, ОСОБА_8, які є медичними працівниками, суду підтвердили, що відповідач ОСОБА_3 під час їх відвідування дітей протягом перебування його дружини в лікарні справлявся з виконанням батьківських обов'язків, в стані алкогольного сп'яніння не перебував. Вважали, що відповідач ОСОБА_4 не може справлятись зі своїми батьківськими обов'язками через психічне захворювання.

Судом також встановлено, що відповідач ОСОБА_4 є інвалідом другої групи загального захворювання з 1.03.2015 року, згідно висновків медико-соціальної експертної комісії може бути адаптована до підсобної праці в умовах виключення висоти, вогню, води, рухаючи механізмів. Належних та допустимих доказів неспроможності останньої здійснювати свої батьківські обов'язки позивачем суду не надано.

Таким чином, в судовому засіданні не встановлено та не надано позивачем доказів винної поведінки ОСОБА_3 та ОСОБА_4 та свідомого нехтування ними своїми батьківськими обов'язками. Враховуючи зазначені обставини, заперечення ОСОБА_3 проти позбавлення його батьківських прав та те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом впливу, а інші заходи впливу відносно нього не здійснювались, підстави для позбавлення батьківських прав на підставі ст.164 СК України відсутні. З цих же підстав не підлягають задоволенню позовні вимоги щодо відібрання дітей від матері. А отже не підлягають і задоволенню позовні вимоги щодо стягнення з відповідачів аліментів.

Одночасно, суд вважає за необхідне попередити відповідачів про необхідність змінити ставлення до виконання ними батьківських обов'язків та покласти обов'язок на орган опіки та піклування в особі виконкому Амур-Нижньодніпровської районної у м. Дніпропетровську ради здійснювати щомісячно контроль за виконанням відповідачами батьківських обов'язків.

Згідно зі ст. 88 ЦПК України, судові витрати віднести за рахунок держави.

Керуючись ст.ст. 164, 166, 170, 180 Сімейного Кодексу України, ст. ст. 10,11,60,88,212-215 ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В :

У позовних вимогах виконавчого комітету Амур-Нижньодніпровської районної в м. Дніпропетровську ради в інтересах малолітніх ОСОБА_1, ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про позбавлення батьківських прав, стягнення аліментів на утримання малолітніх дітей, а також відібрання дітей без позбавлення батьківських прав,-відмовити.

Попередити ОСОБА_3, ОСОБА_4 про необхідність змінити ставлення до виконання ними батьківських обов'язків та покласти обов'язок на орган опіки та піклування в особі виконкому Амур-Нижньодніпровської районної в м. Дніпропетровську ради здійснювати щомісячний контроль за виконанням ними батьківських обов'язків.

Судові витрати віднести на рахунок держави.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Дніпропетровської області через Амур-Нижньодніпровський районний суд м. Дніпропетровська шляхом подачі у десятиденний строк з дня його проголошення апеляційної скарги.

Головуючий