Дата документу Справа №
Апеляційний суд Запорізької області
Єдиний унікальний номер 235/5517/14-ц Головуючий у 1 інстанції: Філь О.Є.
Провадження № 22-ц-778/2633/15 Суддя-доповідач: Бабак А.М.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 травня 2015 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Запорізької області у складі:

Головуючого: Спас О.В.

Суддів Бабак А.М.

Полякова О.З.

При секретарі: Бабенко Т.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою

ОСОБА_3 на рішення Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 02 грудня 2014 року

у справі за позовом ОСОБА_3 до Державного підприємства «Вугільна компанія «Краснолиманська» про зобов'язання провести перерахунок заробітної плати згідно тарифної ставки, стягнення безпідставно утриманих сум та відшкодування моральної шкоди, -

ВСТАНОВИЛА:

У жовтні 2014 року ОСОБА_3 звернувся до Красноармійського міськрайонного суду Донецької області з позовом до Державного підприємства «Вугільна компанія «Краснолиманська» (далі ДП «ВК «Краснолиманська») про зобов'язання провести перерахунок заробітної плати згідно тарифної ставки, стягнення безпідставно утриманих сум та відшкодування моральної шкоди.

В обґрунтування позову позивач зазначав, що він перебував в трудових відносинах із відповідачем з 12 листопада 1997 року по 20 грудня 2013 року. Працював за фахом гірник з ремонту гірничих виробок, машиніст електровозу, гірник очисного вибою. Був звільнений за наказом № 4468к від 20 грудня 2013 року з 20 грудня 2013 року за ст. 38 КЗпП України у зв'язку із переходом на пенсію.

За місяці: січень 2002 р., лютий 2002 р., грудень 2002 р., лютий 2003 р., березень 2003 р., грудень 2003 р., жовтень 2004 р., листопад 2004 р., січень 2005 р., з березня по вересень 2005 р., грудень 2005 р., січень 2006 р., з березня по грудень 2006 р., з січня по квітень 2007 р., червень 2007р., з серпня 2007 р., по жовтень 2007 р., червень 2008 р., з жовтня по грудень 2008 р., з квітня по липень 2010 р., вересень 2010 р, листопад 2010 р., оплата праці проводилася по відрядній системі оплати праці з безпідставно заниженою тарифною ставкою. Оплата праці була нижче тарифної ставки, що є порушенням п. 6.5 Колективного договору і ст. 111 КЗпП України.

Крім того, було безпідставно утримано з нього: у жовтні 2006 - 7,51 грн. та 16,88 грн., у березні 2007 - 6,99 грн., у травні 2010 - 5,18 грн. та 2,49 грн., у липні 2010 - 1,52 грн., 2,00 грн., 0.27 грн., 0.27 грн., 37,36 грн., жовтень 2010 - 114,59 грн. та 26,10 грн. Всього безпідставно було стягнуто з позивача 221,16 грн.

Позивач зазначає, що йому відповідач заподіяв моральну шкоду, яка складається з того, що він був принижений, відчував себе обманутим, соціально незахищеним. Недонарахування зарплати поставило його у гірше становище, ніж повинен був бути. Це завдавало зайвого клопоту по економії в межах заниженої заробітної плати, а тому були погіршені життєві зв'язки, адже він менше уваги надавав своїй дружні та дітям. Розмір моральної шкоди він оцінює у 1410 грн., тобто по 30 грн. за кожний з 47 місяців, протягом яких здійснювалось неправомірне нарахування заробітної плати.

Посилаючись на зазначені обставини, позивач просив зобов'язати відповідача провести перерахунок заробітної плати за місяць: січень 2002 р., лютий 2002 р., грудень 2002 р., лютий 2003 р., березень 2003 р., грудень 2003 р., жовтень 2004 р., листопад 2004 р., січень 2005 р., з березня по вересень 2005 р., грудень 2005 р., січень 2006 р., з березня по грудень 2006 р., з січня по квітень 2007 р., червень 2007 р., з серпня 2007 р. по жовтень 2007 р., червень 2008 р., з жовтня по грудень 2008 р., з квітня по липень 2010 р., вересень 2010 р., листопад 2010 р., застосовуючи встановлену тарифну ставку відповідної професії на той час роботи. Стягнути з відповідача на його користь безпідставно утримані 221,16 грн. та в рахунок відшкодування моральної шкоди 1410 грн.

Рішенням Красноармійського міськрайонного суду Запорізької області від 02 грудня 2014 року у задоволенні позову ОСОБА_3 відмовлено.

Не погоджуючись із рішенням суду ОСОБА_3 в особі представника ОСОБА_4 подав апеляційну скаргу в якій, посилаючись на те, що рішення суду є незаконним та необґрунтованим, ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права. Просить скасувати рішення суду та ухвалити нове рішення яким задовольнити позовні вимоги.

Відповідно до розпорядження ВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справ № 2710/38-14 від 02.09.2014 року про зміну територіальної підсудності судових справ, підсудність даної справи визначена апеляційному суду Запорізької області.

Сторони у судове засідання не з'явилися, про час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином, тому у відповідності до ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів прийшла до висновку, що апеляційна скарга ОСОБА_3 в особі представника ОСОБА_4 підлягає відхиленню з наступних підстав.

Відповідно ч.1 ст. 307 ЦПК України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції апеляційний суд має право постановити ухвалу про відхилення апеляційної скарги і залишення рішення без змін.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог ОСОБА_3, суд першої інстанції виходив з того, що оплата праці позивачаОСОБА_3 у оспорюваний ним період нарахована та виплачена відповідно до норм ст.11 КЗпП України, у відповідності до обсягів виконаної роботи бригадою ГРОВ дільниць підприємства, в яких працював позивач.

Судова колегія вважає, що висновок суду є вірним. Розглядаючи спір, суд першої інстанції, у відповідності до вимог ст. 212-214 ЦПК України, повно, всебічно та об'єктивно з'ясував обставини справи на які посилалися сторони, дав належну правову оцінку правовідносинам, які склалися між учасниками процесу, та закон, що їх регулює.

При вирішенні спору судом першої інстанції правильно застосовані норми ст. 97 КЗпП України, ст. 18 Закону України «Про оплату праці», якими передбачено, що оплата праці працівників здійснюється за погодинною, відрядною або іншими системами оплати праці. Оплата може провадитися за результатами індивідуальних і колективних робіт.

Форми і системи оплати праці, норми праці, розцінки, тарифні сітки, ставки, схеми посадових окладів, умови запровадження та розміри надбавок, доплат, премій, винагород та інших заохочувальних, компенсаційних і гарантійних виплат встановлюються підприємствами, установами, організаціями самостійно у колективному договорі з дотриманням норм і гарантій, передбачених законодавством, генеральною та галузевими (регіональними) угодами. Якщо колективний договір на підприємстві, в установі, організації не укладено, власник або уповноважений ним орган зобов'язаний погодити ці питання з виборним органом первинної профспілкової організації (профспілковим представником), що представляє інтереси більшості працівників, а у разі його відсутності - з іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом.

Конкретні розміри тарифних ставок (окладів) і відрядних розцінок робітникам, посадових окладів службовцям, а також надбавок, доплат, премій і винагород встановлюються власником або уповноваженим ним органом з урахуванням вимог, передбачених частиною другою цієї статті.

На підприємстві з 07.08.2001 року діє колективний договір, який укладений між директором ДП «ВК «Краснолиманська» та трудовим колективом в особі профспілкового комітету Профспілка Працівників Вугільної Промисловості у відповідності за законодавства та не погіршує умов, встановлених законодавством (а.с. 9-22).

Вирішуючи спір, суд першої інстанції встановив, що позивач помилково вважав, що заробітна плата йому виплачується не за тими тарифними ставками. Судом досліджені надані позивачем розрахункові листки та зроблений висновок про те, що заробітна плата позивачеві розрахована як за кодом 101 - видобуте вугілля (відрядна) так і за кодом 104 - за відрядами за відрядними розцінками. Однак, позивач вважає, що ним здійснювалася робота лише за кодом 101 - оплата за видобуте вугілля відрядна.

Дослідивши надані позивачем докази, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про відмову у задоволенні позову, оскільки відсутні порушення трудового законодавства при оплаті праці ОСОБА_3

Доводи апелянта про те, що при розрахунку тарифу необхідно здійснювати розрахунки погодинно за кожним кодом оплати, не ґрунтуються на законодавстві, яке регулює оплату праці. Як уже зазначалося, заробітна плата позивачеві розрахована як за кодом 101 - видобуте вугілля (відрядна) так і за кодом 104 - за відрядами за відрядними розцінками. У зв'язку з цим і порядок нарахування заробітної плати є різний, у відповідності до обсягу та типу робіт, які виконуються працівником. Документами, за якими визначається розмір заробітної плати працівника - відрядника є: акт приймання виконаних робіт бригади ГРОВ, рапорт, протокол робочого зібрання з встановлення КТУ. Враховуючи, що строк зберігання документів про виконання діючих норм виробітку в організаціях становить 3 роки, неможливо перевірити відсоток виконання норм виробки дільницями, на яких працював позивач у відповідності до якого здійснювалося нарахування заробітної плати.

Крім того, позивачем не наданий розрахунок, який би підтверджував, що заробітна плата йому нараховувалася неправильно.

Інший довід апелянта про те, що суд вибірково провів перевірку розрахунків безпідставний, оскільки в рішенні суду вказано про те, що в решті розрахунків позивачем також не приймається до уваги оплата праці за відрядними роботами за кодом 104.

Висновок суду першої інстанції щодо відмови у стягненні утриманих сум із заробітної плати ОСОБА_3 зроблений у відповідності до вимог трудового законодавства та судом встановлено, що вказані відрахування здійснені внаслідок перерахунку заробітної плати бригади позивача за попередній місяць. Як уже зазначалося, перевірити правильність цих відрахувань не представляється можливим у зв'язку із спливом терміну зберігання оперативних документів.

Враховуючи, що позов ОСОБА_3 є необґрунтованим, відсутні підстави і для стягнення моральної шкоди.

Докази та обставини, на які посилається апелянт були предметом дослідження судом першої інстанцій та додаткового правового аналізу не потребують, оскільки при їх дослідженні та встановленні судом були дотримані норми матеріального та процесуального права. Доводи, наведені в апеляційній скарзі, фактично зводяться до переоцінки доказів та незгоди апелянта з висновком суду першої інстанції з їх оцінкою.

За таких обставин, судова колегія дійшла висновку, що рішення суду є законним та обґрунтованим, ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду, а тому підстав для скасування рішення та ухвалення нового рішення колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст.ст.307,308,313,314,315,317 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 02 грудня 2014 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, проте може бути оскаржена безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: