Справа № 521/2181/15-ц
№пр.2/521/2478/15
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 березня 2015 року Малиновський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого - судді Буран О.М.

при секретарі - Янкул Г.І.

розглянувши у попередньому відкритому судовому засіданні у м. Одесі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення матеріальної та моральної шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, суд

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до Малиновського районного суду м. Одеси з позовом до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної шкоди у розмірі 48 560,77 (сорок вісім тисяч п*ятсот шістдесят) гривень 77 копійок та моральної шкоди у розмірі 20 000 (двадцять тисяч) гривень.

Свої вимоги позивач мотивує тим, що 11.10.2014 року об 09 год. 30 хв., ОСОБА_2, керуючи автомобілем «ВАЗ 2106» д/н НОМЕР_1 на перехресті вулиць Рішельєвській та Успенській у м.Одесі, допустив зіткнення з автомобілем «Пежо» д/н НОМЕР_2, під керуванням ОСОБА_1 Зіткнення сталося з вини відповідача. Постановою Малиновського районного суду м. Одеси від 12.11.2014 року відповідача було визнано винним у скоєнні правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у розмірі 340,00 грн. Внаслідок ДТП позивачу було завдано матеріальних збитків, згідно висновку №405/14 експерта Кеосак А.П. від 09.02.2015 року на суму 87 211,60 грн. Цивільно-правова відповідальність ОСОБА_2 була застрахована в ПАТ «СК «Скайд». Згідно платіжного доручення від 21.01.2015 року ПАТ «СК «Скайд» на рахунок ОСОБА_1 було перераховано суму страхового відшкодування у розмірі 38 845,06 гривень. Таким чином різниця між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою складає суму у розмірі 48 560,77 гривень, яку позивач просить стягнути з відповідача на свою користь. Крім того, позивачу, внаслідок вказаної дорожньо-транспортної пригоди, було заподіяно моральну шкоду, розмір якої він оцінює у сумі 20 000,00 гривень. У зв*язку з тим, що в добровільному порядку відповідач відмовляється відшкодувати позивачу заподіяну матеріальну та моральну шкоду, з метою відновлення свого порушеного права, позивач змушений звернутися з вказаним позовом до суду.

Позивача у судове засідання з'явився, позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити у повному обсязі.

Відповідач у судовому засіданні позовні вимоги щодо відшкодування матеріальної та моральної шкоди визнав у повному обсязі, надав заяву, у якій просив розглянути справу за його відсутності.

Відповідно до ч.4ст. 130 ЦПК України, суд може ухвалити рішення у попередньому судовому засіданні, якщо відповідач визнав вимоги у повному обсязі.

Згідно ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши наявні докази у їх сукупності, вважає, що позовні вимоги обґрунтовані та підлягають частковому задоволенню з таких підстав.

Судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини.

В судовому засіданні встановлено, що згідно Свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_3 від 20.09.2011 року, видане РЕВ-1 при УДАІ ГУМВС України в м.Одесі, автомобіль марки «Пежо» д/н НОМЕР_2 належить ОСОБА_1.

Судом встановлено, що 11.10.2014 року об 09 год. 30 хв., ОСОБА_2, керуючи автомобілем «ВАЗ 2106» д/н НОМЕР_1 на перехресті вулиць Рішельєвській та Успенській у м.Одесі, не виконав вимоги знаку 2.1 «Дати дорогу» ПДР України, допустив зіткнення з автомобілем «Пежо» д/н НОМЕР_2, під керуванням ОСОБА_1.

Постановою Малиновського районного суду м. Одеси від 12.11.2014 року відповідача було визнано винним у скоєнні правопорушення передбаченого ст.124 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у розмірі 340,00 грн.

Відповідно до ст. 61 ЦПК України, постанова по справі про адміністративне правопорушення обов'язкова для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено постанову, з питань, чим мали місце ці дії та чи вчинені вони цією з особою. Таким чином, вина Відповідача у скоєнні дорожньо-транспортної пригоди є преюдиціальним фактом, та не підлягає доказуванню.

Судом встановлено, що внаслідок ДТП, позивачу було завдано матеріальних збитків, згідно висновку №405/14-ДОП експерта Кеосак А.П. від 09.02.2015 року на суму 87 211,60 грн.

Цивільно-правова відповідальність ОСОБА_2 була застрахована в ПАТ «СК «Скайд».

Згідно платіжного доручення від 21.01.2015 року ПАТ «СК «Скайд» на рахунок ОСОБА_1 було перераховано суму страхового відшкодування у розмірі 38 845,06 гривень.

Відповідно до ст.. 1194 ЦК України, особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування нею шкоди зобов*язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою.

Таким чином різниця між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою складає суму у розмірі 48 560,77 гривень, яка підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

Відповідно положенням ст. 20 ЦК України, право на захист особа здійснює на свій розсуд. Нездійснення особою права на захист не є підставою для припинення цивільного права, що порушене, крім випадків, встановлених законом.

Відповідно п.1 ч.1 ст. 1188 Цивільного Кодексу України, шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме - шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.

З пункту 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 6 від 27.03.1992 р. «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» витікає, що при визначенні розміру відшкодування шкоди, заподіяної майну, незалежно від форм власності, судам слід враховувати, що відшкодування шкоди шляхом покладення на відповідальну за неї особу обов'язку надати річ того ж роду і якості, виправити пошкоджену річ, іншим шляхом відновити попереднє становище в натурі, застосовується, якщо за обставинами справи цей спосіб відшкодування шкоди можливий. Коли відшкодування шкоди в натурі неможливе, потерпілому відшкодовуються в повному обсязі збитки відповідно до реальної вартості на час розгляду справи втраченого майна, робіт, які необхідно провести, щоб виправити пошкоджену річ, усунути інші негативні наслідки неправомірних дій заподіювача шкоди.

Згідно ст. 22 ЦК України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).

Відповідно до ст. ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі, яка її завдала.

Згідно до ч.2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі володіє транспортним засобом.

Крім того, внаслідок протиправних дій відповідача, позивачу було заподіяно моральної шкоди, яка полягає в завданні фізичного болю та душевних страждань, що призвело до приниження честі і гідності позивача. Внаслідок вказаної події, був порушений нормальний стан життя позивача, з'явились незручності, пов'язані зі зміною звичного розкладу дня, довелося на невизначений термін відкласти заплановані поїздки. Виникли складнощі побутового характеру.

Відповідно до ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі, гідності, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб.

Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов'язана з розміром цього відшкодування. Моральна шкода, завдана фізичні або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

Відповідно до п. 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31.03.1995 року «Про судову практику з справ про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Моральна шкода може полягати, зокрема в моральних переживаннях у звязку з ушкодженням здоровя, у порушенні нормальних життєвих звязків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків.

Відповідно до ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній особі або юридичній особою неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

Враховуючи вимушені зміни у життєвих і виробничих стосунках позивача, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, а також факт визнання відповідачем позовних вимог у повному обсязі, суд вважає за необхідне задовольнити вимоги позивача і стягнути з відповідача на його користь суму заподіяної моральної шкоди у розмірі 20 000,00 грн.

Відповідно до ст. 79 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. Статтею 88 ЦПК України передбачено, що стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Враховуючи, що при подачі позову, позивачем не було сплачено судовий збір на підставі п.9ст.5 ЗУ «Про судовий збір», з причин звільнення, як інваліда другої групи (посвідчення серії НОМЕР_4 від 21.03.2014 року, дійсне до 01.04.2014 року), з відповідача підлягає стягненню сума судового збору у розмірі 685,60 гривень.

Керуючись ст. 55 Конституції України, ст. ст. 10, 11, 60, 88, 212-215, 130, 174, 224-226 ЦПК України, ст.ст. 20, 22, 1166, 1188, 1194 ЦК України, Постановою Пленуму ВСУ № 6 від 27.03.1992 р. «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди», Постановою Пленуму ВСУ № 14 від 18.12.2009 р. «Про судове рішення у цивільній справі», суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення матеріальної та моральної шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 відшкодування завданої матеріальної шкоди у розмірі 48 560 (сорок вісім тисяч п*ятсот шістдесят) гривень 77 копійок.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 відшкодування завданої моральної шкоди у розмірі 20 000 (двадцять тисяч) гривень 00 копійок.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави суму судового збору у розмірі 685,60 (шістсот вісімдесят п*ять) гривень 60 копійок.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. Якщо апеляційна скарга не була подана протягом десяти днів після отримання відповідачем копії рішення, рішення суду набирає законної сили після закінчення цього строку. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя: О.М. Буран