У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 березня 2015 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України

з розгляду цивільних і кримінальних справ в складі:

головуючого Луспеника Д.Д.,

суддів: Журавель В.І., Лесько А.О.,

Хопти С.Ф., Черненко В.А.,

розглянувши в судовому засіданні справу за позовом кредитної спілки «Дніпропетровська ощадна кредитна спілка» до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором за касаційною скаргою кредитної спілки «Дніпропетровська ощадна кредитна спілка» на рішення Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 12 грудня 2013 року та ухвалу апеляційного суду Дніпропетровської області від 17 листопада 2014 року,

в с т а н о в и л а:

9 жовтня 2013 року кредитна спілка «Дніпропетровська Ощадна Кредитна Спілка» (далі - КС «Дніпропетровська Ощадна Кредитна Спілка») звернулась до суду з указаним позовом, посилаючись на те, що 10 вересня 2008 року між кредитною спілкою та ОСОБА_3 було укладено кредитно-заставний договір, за умовами якого позичальник отримала кредит у розмірі 6 тис. грн зі сплатою 40 % річних з кінцевим строком повернення до 10 вересня 2009 року. Оскільки позичальник зобов'язання за цим договором належним чином не виконувала, утворилась заборгованість у розмірі 24 578 грн, яку позивач просив стягнути на його користь з відповідачки.

Рішенням Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 12 грудня 2013 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Дніпропетровської області від 17 листопада 2014 року, у задоволенні позовних вимог КС «Дніпропетровська ощадна кредитна спілка» відмовлено.

У касаційній скарзі КС «Дніпропетровська ощадна кредитна спілка», посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати судові рішення та ухвалити нове рішення про задоволення позову.

Касаційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

Відмовляючи у задоволенні позову, з яким погодився й апеляційний суд, суд першої інстанції, виходив із того, що кредитною спілкою пропущено строк позовної давності, який сплив у вересні 2012 року, про застосування якого просила відповідачка.

Такі висновки судів є правильними, відповідають фактичним обставинам справи та нормам матеріального права, які судами вірно застосовані.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Судами встановлено, що 10 вересня 2008 року між КС «Дніпропетровська Ощадна Кредитна Спілка» та ОСОБА_3 було укладено кредитно-заставний договір, за умовами якого ОСОБА_3 отримала кредит у розмірі 6 тис. грн зі сплатою 40 % річних з кінцевим строком повернення до 10 вересня 2009 року.

Оскільки ОСОБА_3 не виконувала взяті на себе зобов'язання за цим договором, утворилась заборгованість у розмірі 24 578 грн.

Вирішуючи спір, суд правильно виходив із того, що строк дії договору закінчився 10 вересня 2009 року, тому строк позовної давності сплив у вересні 2012 року. Кредитна спілка, звернулась до суду 9 жовтня 2013 року, тому позивач пропустив строк позовної давності. Оскільки про застосування такого строку заявлено відповідачем, були підстави для його застосування та відмови у задоволенні позовних вимог.

Посилання позивача на те, що останній платіж відповідачкою здійснено 31 грудня 2009 року (а. с. 18), не впливає на правильне вирішення спору, оскільки банк звернувся до суду з позовом 9 жовтня 2013 року (а.с. 2, 12), провадження у справі відкрито 31 жовтня 2013 року (а.с. 1).

Посилання касаційної скарги на те, що позов до суду пред'явлено 28 грудня 2012 року є безпідставним, так як ухвалою суду від 20 лютого 2013 року (а.с. 24) такий позов було визнано неподаним й повернуто позивачеві, а зазначене не перериває позовну давність. Повторно, згідно з вимогами ч. 5 ст. 121 ЦПК України, кредитна спілка звернулася до суду 9 жовтня 2013 року.

Керуючись ст. ст. 333, 338, 345 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу кредитної спілки «Дніпропетровська ощадна кредитна спілка» відхилити.

Рішення Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 12 грудня 2013 року та ухвалу апеляційного суду Дніпропетровської області від 17 листопада 2014 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий Д.Д. Луспеник

Судді: В.І. Журавель

А.О. Лесько

С.Ф. Хопта

В.А. Черненко