Дата документу Справа №
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/778/2011/15р. Головуючий у 1-й інстанції: Петунін І.В.
Суддя-доповідач Спас О.В.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 березня 2015 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Запорізької області у складі:

головуючого Спас О.В.,

суддів: Полякова О.З.,

Бабак А.М.,

при секретарі Бабенко Т.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3

на рішення Димитровського міського суду Донецької області від 20 січня 2015 року

у справі за позовом ОСОБА_3 до Державного підприємства "Красноармійськвугілля" про стягнення моральної шкоди у зв'язку з травмою на виробництві,-

В С Т А Н О В И Л А:

У грудні 2014 року ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом до ДП "Красноармійськвугілля" про стягнення моральної шкоди у зв'язку з травмою на виробництві.

В позові зазначав, що з 01.03.1982р. по 27.12.1999р. він працював у ДП "Красноармійськвугілля". 12.03.1993р. при виконанні своїх трудових обов'язків з ним стався нещасний випадок на виробництві та був складений акт Н-1. 12.01.1994р. МСЕК первинно встановила позивачу 5% втрати працездатності. Крім цього, 28.03.1995р. при виконанні своїх трудових обов'язків з ним стався нещасний випадок на виробництві та був складений акт Н-1. 20.11.1995р. МСЕК первинно встановила позивачу 25% втрати працездатності, що у сукупності складає 30% втрати працездатності. Перебуваючи на лікуванні він не міг вести повноцінний образ життя, самостійно виконувати свої суто особисті санітарно-гігієнічні дії, відчував фізичні страждання, фізичну біль, обґрунтовану важкістю травми та особливостями її лікування, психологічний дискомфорт, порушення душевної рівноваги вираженої у почуттях розпачу, тривоги, дратівливості, у почуттях страху, поганому сні на фоні сильних больових відчуттів. Все це постійно та негативно позначається на його душевному стані. Його життя після травми зазнало суттєвих змін. Його систематично турбує біль у спині, через що він періодично звертається за допомогою до лікарів та проходить лікування. У зв'язку з цим просив суд стягнути з ДП "Красноармійськвугілля" на свою користь моральну шкоду у розмірі 30000 грн.

Рішенням Димитровського міського суду Донецької області від 20 січня 2015 року позов задоволено частково.

Стягнуто з ДП "Красноармійськвугілля" на користь ОСОБА_3 за отриману ним моральну шкоду у розмірі 120 грн. У задоволенні інших позовних вимог відмовлено. Стягнуто з ДП "Красноармійськвугілля" на користь держави судовий збір у сумі 0,97 грн.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду, ОСОБА_3 подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи, просить рішення скасувати, та ухвалити нове рішення, яким його позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

В засідання апеляційного суду сторони, будучи належно та своєчасно повідомленими про час та місце судового засідання, що підтверджується наявними в справі рекомендованими поштовими повідомленнями про вручення судових повісток про виклик, не з'явилися. З клопотаннями про відкладення судового засідання з повідомленням про поважність причин неявки до апеляційного суду не звернулися. Позивач подав заяву про розгляд справи за його відсутності. Судова колегія ухвалила про можливість розглядати справу за відсутності сторін.

Заслухавши у судовому засіданні суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

На підставі п.п.2,3 ч. 1 ст. 307 ЦПК України за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції апеляційний суд має право скасувати рішення суду першої інстанції і ухвалити нове рішення по суті позовних вимог, або змінити рішення.

Відповідно ст. 309 ЦПК України підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення або зміни рішення є: неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд вважав встановленими; невідповідність висновків суду обставинам справи; порушення або неправильне застосування норм матеріального або процесуального права.

Згідно ч. 2 ст. 314 ЦПК України апеляційний суд ухвалює рішення у випадках скасування судового рішення і ухвалення нового або зміни рішення.

Судом першої інстанції встановлені наступні обставини.

З 01.03.1982р. по 27.12.1999р. позивач працював у ДП "Красноармійськвугілля".

12.03.1993р. при виконанні трудових обов'язків з ним стався нещасний випадок на виробництві про що був складений акт форми Н-1.

12.01.1994р. МСЕК первинно встановила позивачу 5% втрати працездатності.

28.03.1995р. при виконанні трудових обов'язків з позивачем стався нещасний випадок на виробництві про що був складений акт форми Н-1.

20.11.1995р. МСЕК первинно встановила позивачу 25% втрати працездатності, що у сукупності складає 30% втрати працездатності.

Рішення суду першої інстанції в частині висновків щодо доведеності позивачем факту спричинення йому моральної шкоди, пов'язаної із втратою працездатності внаслідок нещасних випадків на виробництві відповідає обставинам справи та нормам матеріального права.

В цій частині рішення суду першої інстанції в апеляційному порядку не оскаржене, а тому у відповідності до ч. 1 ст. 303 ЦПК України та роз'яснень п. 15 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 12 від 24 жовтня 2008 року „Про судову практику розгляду цивільних справ в апеляційному порядку" апеляційним судом не перевіряється.

В частині визначення розміру відшкодування рішення суду першої інстанції не відповідає нормам матеріального і процесуального права і підлягає зміні, виходячи з наступного.

Відповідно до пункту 38 Правил відшкодування власником підприємства, установи і організації або уповноваженим ним органом шкоди, заподіяної працівникові ушкодженням здоров'я, пов'язаним із виконанням ним трудових обов'язків, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 23 червня 1993 року № 472(далі - Правила) право на отримання потерпілим виплат на відшкодування шкоди настає з дня встановлення йому МСЕК стійкої втрати професійної працездатності.

Згідно зі статтею 440-1 ЦК УРСР(яка була чинною на час виникнення спірних правовідносин) моральна (немайнова) шкода, заподіяна громадянину або організації діяннями іншої особи, яка порушила їх законні права, відшкодовується особою, яка заподіяла шкоду, якщо вона не доведе, що моральна шкода заподіяна не з її вини. Моральна шкода відшкодовується в грошовій або іншій матеріальній формі за рішенням суду незалежно від відшкодування майнової шкоди. Розмір відшкодування визначається судом з урахуванням суті позовних вимог, характеру діяння особи, яка заподіяла шкоду, фізичних і моральних страждань потерпілого, а також інших негативних наслідків, але не менше п'яти мінімальних розмірів заробітної плати.

Пунктом 11 Правил (у редакції, яка була чинною на час виникнення спірних правовідносин) передбачено, що моральна шкода відшкодовується за заявою потерпілого про характер моральної втрати чи висновком медичних органів у вигляді одноразової грошової виплати або в іншій матеріальній формі, розмір якої визначається в кожному конкретному випадку на підставі: домовленості сторін (власника, профспілкового органу і потерпілого або уповноваженої ним особи); рішення комісії по трудових спорах; рішення суду.

Відповідно до частини першої статті 95 Кодексу законів про працю України(далі - КЗпП України) мінімальна заробітна плата - це законодавчо встановлений розмір заробітної плати за просту, некваліфіковану працю, нижче якого не може провадитися оплата за виконану працівником місячну, а також погодинну норму праці (обсяг робіт).

Аналіз зазначених положень законодавства дає підстави для висновку про те, що у разі, коли межі відшкодування моральної шкоди визначаються в кратному співвідношенні до мінімального розміру заробітної плати, суд, вирішуючи це питання на засадах розумності, виваженості та справедливості, повинен виходити з розміру мінімальної заробітної плати, що діє на час розгляду справи.

Вказана правові позиція висловлена у постанові Верховного Суду України від 24.12.2014р. у справі №6-188цс14, яка згідно ст. 360-7 ЦПК України є обов'язковою для усіх судів України, які зобов'язані привести свою практику у відповідність з рішенням Верховного Суду України.

Отже, визначаючи розмір відшкодування моральної шкоди, треба враховувати встановлені законодавством обмеження максимального розміру відшкодування моральної шкоди, які були передбачені Правилами на день установлення потерпілому стійкої втрати професійної працездатності, при цьому необхідно виходити з розміру мінімальної заробітної плати на час розгляду справи та враховувати засади розумності, виваженості й справедливості.

На час розгляду справи судом розмір мінімальної заробітної плати встановлений ст.8 Закону України "Про державний бюджет України на 2015 рік" і становить 1218грн.

Колегія суддів дійшла висновку про часткову обґрунтованість доводів апеляційної скарги в частині необхідності застосування при визначенні розміру відшкодування розміру мінімальної заробітної плати, яка встановлена на час розгляду справи.

З урахуванням ступеню ушкодження здоров'я позивача, з урахуванням засад розумності, виваженості та справедливості колегія суддів вбачає підстави для часткового задоволення вимог про відшкодування моральної шкоди.

Апеляційний суд дійшов висновку про необхідність часткового задоволення позовних вимог та стягнення на користь позивача у відшкодування моральної шкоди 10000грн.

Рішення суду першої інстанції підлягає зміні також у частині визначення розміру судового збору, який підлягає стягненню з відповідача на користь держави, оскільки позивач законом звільнений від його сплати.

В порядку ст.88 ЦПК України, ст.ст. 3, 4 Закону України "Про судовий збір" апеляційний суд визначає, що судовий збір підлягає стягненню з відповідача на користь держави у сумі 243,60грн.

Керуючись ст. ст. 307, 309, 313, 314, 316, 317 ЦПК України, колегія суддів,

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити частково.

Рішення Димитровського міського суду Донецької області від 20 січня 2015 року у цій справі змінити в частині визначення розміру суми, стягнутої на відшкодування моральної шкоди та розміру судових витрат.

Стягнути з Державного підприємства "Красноармійськвугілля":

на користь ОСОБА_3 10000грн. (десять тисяч гривень) на відшкодування моральної шкоди;

на користь держави судовий збір у сумі 243,60грн.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення, проте може бути оскаржене до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня проголошення.

Головуючий:

Судді: