Справа № 372/264/15 Головуючий у І інстанції Кравченко М. В.
Провадження № 22-ц/780/3081/15 Доповідач у 2 інстанції Приходько К. П.
Категорія 49 22.07.2015
РІШЕННЯ

Іменем України

22 липня 2015 року колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Київської області в складі:

головуючого Приходька К.П.,

суддів Гуль В.В., Голуб С.А.,

при секретарі: Лопатюк В.Ю.,

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Обухівського районного суду Київської області від 23 березня 2015 року за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення неустойки (пені) за прострочку сплати аліментів,-

встановила:

у січні 2015 року позивач звернулась до суду з вказаним позовом.

В позові зазначала, що відповідач не сплачує аліменти за рішенням суду, тому виникла заборгованість, на яку вона нараховувала пеню заперіод прострочення в розмірі 1 718603,91 грн., яку позивач просила стягнути на її користь з відповідача.

Пізніше позовні вимоги були уточнені і збільшені, загалом позивач просила стягнути неустойку (пеню) за прострочення сплати аліментів в розмірі 1 872 732,98 грн.

Рішенням Обухівського районного суду Київської області від 23 березня 2015 року в задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з вказаним рішенням ОСОБА_2 подала апеляційну скаргу, в якій просила скасувати рішення Обухівського районного суду Київської області від 23 березня 2015 року та ухвалити нове рішення, яким стягнути з відповідача на її користь неустойку (пеню) за прострочення сплати аліментів у розмірі 1 872 732, 98 грн. Зазначила, що рішення в незаконне, ухвалене в результаті неправильного застосування норм матеріального та процесуального права.

Також зазначила, що рішення прийняте без повного з»ясування всіх обставин справи, недоведеністю обставин, що мають значення для справи, невідповідністю висновків суду обставинам справи.

Колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

У відповідності до ст.213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним та обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з»ясованих обставин справи, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог суд першої інстанції виходив з того, що позивачкою не подано достовірних відомостей про заборгованість по сплаті аліментів відповідача помісячно, починаючи з 2005 року і на час розгляду справи судом першої інстанції.

Проте з такими висновками суду першої інстанції не можливо погодитися виходячи із наступного.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що сторони перебували у шлюбі, від якого мають трьох неповнолітніх дітей, що підтверджується свідоцтвом про розірвання шлюбу, свідоцтвами про народження, паспортами, судовим рішенням.

Рішенням Обухівського районного суду Київської області від 12.12.2005 року стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання неповнолітніх дітей в розмірі 1/2 частини всіх видів заробітку щомісячно, що підтверджується постановами державного виконавця.

Виконавчий лист щодо примусового виконання вказаного рішення перебуває на виконанні у відділі державної виконавчої служби Обухівського міськрайонного управління юстиції Київської області, що підтверджується постановами, поданнями і довідками державного виконавця.

Відповідно до довідки - розрахунку від 08 липня 2015 року наданої ВДВС Обухівського міськрайонного управління юстиції заборгованість відповідача по сплаті аліментів на користь позивачки за період з 08.11.2005 року по 31.07.2014 року становить 125 107,04 грн. (а.с.119-122).

Вирішуючи даний спір суд апеляційної інстанції дійшов до висновку про те, що оскільки з вини відповідача, який зобов»язаний сплачувати аліменти за рішенням суду, виникла заборгованість у розмірі 125 107,04 грн., то позивачка має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі, передбаченому ст.196 СК України.

Згідно ч.1 ст.196 СК України при виникненні заборгованості з вини особи, яка зобов»язана сплачувати аліменти за рішенням суду, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення.

У постанові Верховного Суду України від 11.09.2013 року у справі №6-81цс13 Верховний Суд України дійшов правового висновку про те, що оскільки зобов»язання зі сплати аліментів носить періодичний характер і повинно виконуватися щомісяця, суд повинен з»ясувати розмір несплачених аліментів по кожному з цих періодичних платежів, встановити строк, до якого кожне із цих зобов»язань мало бути виконано, та з урахуванням встановленого обчислити розмір пені, виходячи із суми несплачених аліментів за кожен місяць окремо від дня порушення платником аліментів свого обов»язку щодо їх сплати до дня ухвалення судом рішення, підсумувавши розміри нарахованої пені за кожен із прострочених платежів та визначивши її загальну суму.

Враховуючи вище зазначені вимоги СК України та правового висновку Верховного Суду України позивачкою поданий розрахунок неустойки (пені) починаючи з 08.11.2005 року по 30.06.2014 року.

Враховуючи вище наведене, а також з урахуванням вимог ст.196 СК України, колегія суддів приходить до висновку про те, що позивачка має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення, яка становить 36 390,34 грн., за період з 08.11.2005 року по 30.06.2014 року (а.с.123-124).

У відповідності до вимог ч.1 ст.88 ЦПК України, якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Таким чином із відповідача, на корись позивачки, слід стягнути 181,95 гривень понесених нею судових витрат.

На підставі викладеного колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про часткове задоволення позовних вимог.

Керуючись: ст.ст.303,307,309,313-315,317,319 ЦПК України колегія суддів, -

вирішила :

апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково. Рішення Обухівського районного суду Київської області від 23 березня 2015 року скасувати і ухвалити нове рішення.

Позов ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення неустойки (пені) за прострочку сплати аліментів, задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_3 проживаючого АДРЕСА_1 на користь ОСОБА_2 проживаючої АДРЕСА_2 неустойку (пеню) за прострочку сплати аліментів за період з 08.11.2005 року по 30.06.2014 року в розмірі 36 390,34 грн. (тридцять шість тисяч триста дев»яносто гривень тридцять чотири копійки).

Стягнути з ОСОБА_3 проживаючого АДРЕСА_1 на користь ОСОБА_2 проживаючої АДРЕСА_2 судові витрати по справі в сумі 181,95 грн. (сто вісімдесят одну гривну дев»яносто п»ять копійок).

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту його проголошення і може бути оскаржене у касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий

Судді

.