№ 274/479/15-ц
У Х В А Л А

31.03.2015 року м. Бердичів

Бердичівський міськрайонний суд Житомирської області в складі: головуючого судді Замеги О.В., при секретарі Павлюк - Жук А.В., за участю представника позивача ОСОБА_1 розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом Бердичівського міського центру зайнятості до ОСОБА_2 про стягнення коштів, -

В С Т А Н О В И В:

Бердичівський міський центр зайнятості звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення коштів в розмірі 5529.41 грн..

В судове засідання відповідачка не з"явилася, надала суду заяву про розгляд справи в її відсутності, і просить провадження у справі закрити, оскільки такий спір не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Представник позивача ОСОБА_1 запреречив проти закриття провадження у справі, оскільки вважає, що в даному випадку має місце приватно - правовий, а не публічно - правовий спір.

Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, суд прийшов до наступного висновку.

З позовної заяви вбачається, що Фонд загальнообов'язкового державного соціального страхування на випадок безробіття в особі Бердичівського міського центру зайнятості є органом державної влади, та з метою реалізації наданих йому ч. 3 ст. 36 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» від 02.03.2000 року № 1533-III, звертається до суду з позовом про стягнення незаконно отриманої допомоги по безробіттю.

Правовідносини, які виникли між позивачем та відповідачкою, носять публічно-правовий характер, оскільки виникає спір за зверненням суб'єкта владних повноважень із приводу реалізації наданих йому законом функцій та у випадку, встановленому законом, а тому цей спір не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Цей спір підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства, що підтверджується п. 31 Постанови Пленуму Верховного Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 3 від 01.03.2013 року «Про деякі питання юрисдикції загальних судів та визначення підсудності цивільних справ».

Відповідно до ч. 1 ст. 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших субєктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

У відповідності до п. 1 ч. 1 ст. 3 КАС України, справа адміністративної юрисдикції це переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір, у якому хоча б однією із сторін є орган виконавчої влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа або інший суб"єкт, який здійснює владні управлінські функції на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Юрисдикція адміністративних судів щодо вирішення адміністративних справ визначається частиною 1 статті 17 КАС України. Відповідно до поняття «справа адміністративної юрисдикції», наведеного у п. 1 ч. 1 ст. 3 КАС України, під нею розуміється переданий на вирішення адміністративного суду публічно - правовий спір, у якому хоча б однією із сторін є суб"єкт, що здійснює владні управлінські функції на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень. Суб"єкт владних повноважень - це органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові чи службові особи, інший суб"єкт при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень. Необхідною та єдиною ознакою суб"єкта владних повноважень є здійснення цим суб"єктом владних управлінських функцій щодо іншого суб"єкта, який є учасником спору. Наявність у суб"єкта владних управлінських функцій означає, що він наділений адміністративною правосуб"єктністю, яка реалізується через певний обсяг конкретних прав і обов"язків (повноважень), необхідних для здійснення управлінської діяльності в тій чи іншій сфері публічної влади.

Таким чином, справою адміністративної юрисдикції є переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір, який виник між двома (кількома) конкретними суб"єктами стосовно їхніх прав та обов"язків у конкретних правових відносинах, у яких хоча б один суб"єкт законодавчо уповноважений владно керувати поведінкою іншого (інших) суб"єктів, а ці суб"єкти, відповідно, зобов"язані виконувати вимоги та приписи такого владного суб"єкта.

Пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у п. 3 постанови № 3 від 01.03.2013 року «Про деякі питання юрисдикції загальних судів та визначення підсудності цивільних справ» судам роз"яснив, що при вирішенні питань про відкриття провадження у справі, суди повинні виходити з того, що відповідно до статей 15, 16 ЦПК України у порядку цивільного судочинства суди розглядають справи про захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин, а також з інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ за Кодексом адміністративного судочинства України(стаття 17), Господарським процесуальним кодексом України(статті 1, 12), Кримінальним процесуальним кодексом України або Кодексом України про адміністративні правопорушення віднесено до компетенції адміністративних, господарських судів, до кримінального провадження чи до провадження в справах про адміністративні правопорушення. Законом може бути передбачено розгляд інших справ за правилами цивільного судочинства.

У зв"язку з наведеним суди мають виходити з того, що критеріями відмежування справ цивільної юрисдикції від інших є, по-перше, наявність у них спору про право цивільне (справи за позовами, що виникають із будь-яких правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства), по-друге, субєктний склад такого спору (однією зі сторін у спорі є, як правило, фізична особа).

Аналогічні правовідносини були предметом розгляду Верховним Судом України у справах № 21-367а-14 постанова від 30 вересня 2014 року, справа № 21-79а-14 від 08 липня 2014 року справа № 21-198 а -14 від 10 червня 2014 року.

Відповідно до 360-7 ЦПК України, висновок Верховного Суду України щодо застосування норми права, викладений у його постанові, прийнятій за результатами розгляду справи з підстав, передбачених пунктами 1 і 2 частини першої статті 355 цього Кодексу, є обов'язковим для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права. Висновок щодо застосування норм права, викладений у постанові Верховного Суду України, має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права. Суд має право відступити від правової позиції, викладеної у висновках Верховного Суду України, з одночасним наведенням відповідних мотивів.

Отже, спір про право виник з приводу публічно-правового спору, то даний позов повинен подаватись до адміністративного суду.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 205 ЦПК України, суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

На підставі наведеного, суд прийшов до висновку, що провадження у справі слід закрити в зв"язку з тим, що справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Керуючись ст. 15, п. 1 ч. 1 ст. 205, ст. 206 ЦПК України, ст.ст. 2, 3, 17, 18 КАС України, суд, -

У Х В А Л И В :

Провадження у справі за позовом Бердичівського міського центру зайнятості до ОСОБА_2 про стягнення коштів закрити.

Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Житомирської області через Бердичівський міськрайонний суд шляхом подання апеляційної скарги в пятиденний строк з дня її проголошення.

Суддя