АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 березня 2015 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду міста Києва в складі:

головуючого: Невідомої Т.О.

суддів: Пікуль А.А., Побірченко Т.І.

при секретарі: Бугаю О.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Святошинського районного суду м. Києва від 15 січня 2015 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «ОТІС» про визнання незаконним наказу про дисциплінарне стягнення та його скасування, стягнення невиплаченої щомісячної премії, стягнення моральної шкоди,

№ апеляційного провадження: №22-ц/796/3814/2015
Головуючий у суді першої інстанції: Наборозняк М.І.
Доповідач у суді апеляційної інстанції: Невідома Т.О.
в с т а н о в и л а :

Рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 15 січня 2015 року у позов ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «ОТІС» (далі по тексту - ПрАТ «ОТІС») про визнання незаконним наказу про дисциплінарне стягнення та його скасування, стягнення невиплаченої щомісячної премії, стягнення моральної шкоди відмовлено.

Не погодившись із таким рішенням, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи та неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просив рішення суду першої інстанції скасувати, та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі. Зазначає, що він не порушував вимог наказу № 51 від 03 березня 2014 року. Відсутність належних умов праці, а саме, висока температура у цеху спричиняло запотівання окулярів та викликало необхідність підняти їх в зону голови для виконання службових обов'язків. На думку апелянта, суд першої інстанції не взяв до уваги те, що він звертався зі скаргами до відповідача щодо застосування окулярів як засобу захисту та з приводу того, що відповідачем не було проведено інструктажів щодо подальшого поводження з окулярами при запотіванні лінз. Відповідачем не було надано належних та допустимих доказів на підтвердження того, що він здійснював систематичні порушення правил техніки безпеки, починаючи з червня 2014 року. Звертає увагу на те, що стан засобів індивідуального захисту та санітарно-гігієнічні умови на підприємстві не відповідали вимогам нормативних актів про охорону здоров'я та не було проведено інструктаж по застосуванню захисних окулярів в існуючих умовах праці. Також вважає, що судом першої інстанції було порушено положення ч. 7 ст. 193 ЦПК України.

В суді апеляційної інстанції ОСОБА_1 апеляційну скаргу підтримав з наведених в ній підстав.

НищенкоС.І. в інтересах ПрАТ «ОТІС» проти задоволення апеляційної скарги заперечувала, вважала, що спір вирішений судом правильно.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, з'ясувавши обставини справи та оговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість оскаржуваного рішення, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, ОСОБА_1 з 01 квітня 2011 року працює у ПрАТ «ОТІС» на посаді оператора 5-го розряду автоматичних та напівавтоматичних ліній холодильно-штампувального устаткування цеху виготовлення ліфтів індустріального центру.

03 березня 2014 року наказом генерального директора ПрАТ «ОТІС» № 51 заборонено знаходження працівників ПрАТ «ОТІС» та представників сторонніх організацій в робочий час у виробничих приміщеннях без захисних окулярів (а.с.44).

Відповідно до п. 1.8.12 Інструкції з охорони праці № 7 для операторів листозгинальної машини, затвердженої наказом генерального директора ПрАТ «ОТІС» від 26 червня 2014 року № 108, знаходитися на території цеху, робітник може, лише в спеціальному взутті, надягнув захисні окуляри (а.с.12-17).

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 був ознайомлений із вказаними правилами техніки безпеки праці щодо заборони перебування без захисних окулярів у виробничих приміщеннях (а.с.44-46).

21 серпня 2014 року наказом генерального директора ПрАТ «ОТІС» № 162 ОСОБА_1 був притягнений до дисциплінарної відповідальності, йому було оголошено догану за неналежне виконання нормативно-правових актів з охорони праці, а саме порушення правил користування засобами індивідуального захисту - захисними окулярами (а.с.5).

Підставою винесення вказаного наказу слугували службова записка в.о. начальника цеху виготовлення ліфів Калінчука В.П. та провідного спеціаліста з ОП та ОНС Короткого В.В., акт проведення аудиту з охорони праці від 01 серпня 2014 року та пояснювальна записка ОСОБА_1

В листопаді 2014 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ПрАТ «ОТІС» про скасування дисциплінарного стягнення та відшкодування моральної шкоди, в якому просив визнати незаконним та скасувати наказ відповідача № 162 від 21 серпня 2014 року про накладення йому дисциплінарного стягнення у вигляді догани, стягнення з відповідача невиплаченої премії за серпень 2014 року в сумі 3 862 грн. 88 коп., стягнення моральної шкоди в розмірі 3 000 грн.

З'ясувавши обставини справи, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, суд першої інстанції дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог ОСОБА_1

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 139 КЗпП України пацівники зобов'язані працювати чесно і сумлінно, своєчасно і точно виконувати розпорядження власника або уповноваженого ним органу, додержувати трудової і технологічної дисципліни, вимог нормативних актів про охорону праці, дбайливо ставитися до майна власника, з яким укладено трудовий договір.

Згідно з положеннями ст. 147 КЗпП України за порушення трудової дисципліни до працівника може бути застосовано тільки один з таких заходів стягнення: догана; звільнення.Законодавством, статутами і положеннями про дисципліну можуть бути передбачені для окремих категорій працівників й інші дисциплінарні стягнення.

Статтею 147-1КЗпП України передбачено, що дисциплінарні стягнення застосовуються органом, якому надано право прийняття на роботу (обрання, затвердження і призначення на посаду) даного працівника. На працівників, які несуть дисциплінарну відповідальність за статутами, положеннями та іншими актами законодавства про дисципліну, дисциплінарні стягнення можуть накладатися також органами, вищестоящими щодо органів, вказаних у частині першій цієї статті.

Дисциплінарне стягнення застосовується власником або уповноваженим ним органом безпосередньо за виявленням проступку, але не пізніше одного місяця з дня його виявлення, не рахуючи часу звільнення працівника від роботи у зв'язку з тимчасовою непрацездатністю або перебування його у відпустці. Дисциплінарне стягнення не може бути накладене пізніше шести місяців з дня вчинення проступку (ст. 148 КЗпП України).

Відповідно до ст. 149 КЗпП України до застосування дисциплінарного стягнення власник або уповноважений ним орган повинен зажадати від порушника трудової дисципліни письмові пояснення. За кожне порушення трудової дисципліни може бути застосовано лише одне дисциплінарне стягнення. При обранні виду стягнення власник або уповноважений ним орган повинен враховувати ступінь тяжкості вчиненого проступку і заподіяну ним шкоду, обставини, за яких вчинено проступок, і попередню роботу працівника. Стягнення оголошується в наказі (розпорядженні) і повідомляється працівникові під розписку.

Положеннями ст. 159 КЗпП України працівник зобов'язаний: знати і виконувати вимоги нормативних актів про охорону праці, правила поводження з машинами, механізмами, устаткуванням та іншими засобами виробництва, користуватися засобами колективного та індивідуального захисту; додержувати зобов'язань щодо охорони праці, передбачених колективним договором (угодою, трудовим договором) та правилами внутрішнього трудового розпорядку підприємства, установи, організації; проходити у встановленому порядку попередні та періодичні медичні огляди; співробітничати з власником або уповноваженим ним органом у справі організації безпечних та нешкідливих умов праці, особисто вживати посильних заходів щодо усунення будь-якої виробничої ситуації, яка створює загрозу його життю чи здоров'ю або людей, які його оточують, і навколишньому природному середовищу, повідомляти про небезпеку свого безпосереднього керівника або іншу посадову особу.

Враховуючи положення КЗпП Українипрацівник за трудовим договором повинен виконувати вимоги наказів, інструкцій, в тому числі про охорону праці, які стосуються його посади.

ОСОБА_1 не оспорював положення п. 1.8.2 Інструкції з охорони праці № 7 для операторів листозгинальної машини та наказ ПрАТ «ОТІС» від 03 березня 2014 року, а також не заперечував, що вони є чинними, а тому за їх порушення ПрАТ «ОТІС» мало право відповідно до ст.ст. 147- 149 КЗпП України застосовувати дисциплінарні стягнення, зокрема, догану, що й було застосовано до позивача.

Крім того, ПрАТ «ОТІС» дотрималося норм трудового законодавства при фіксації порушення, допущеного позивачем, про що свідчить акт від 01 серпня 2014 року (а.с.50), відібранні від позивача пояснень по суті порушення, накладення на нього дисциплінарного стягнення (а.с.48).

Дисциплінарне стягнення, застосоване до ОСОБА_1 за порушення правил охорони праці, колегія вважає співмірним з дисциплінарним проступком, вчиненим відповідачем, оскільки наслідки нехтування правилами безпеки можуть мати більш негативні наслідки для особи ніж отримання ним догани.

Висновок суду про те, що позовні вимоги про стягнення з ПрАТ «ОТІС» на користь ОСОБА_1 не нарахованої премії є безпідставними та не підлягають задоволенню, є також правильним, оскільки відповідно до чинного станом на серпень 2014 року положення про преміювання, погодженого із профкомом ПрАТ, керівник підприємства має право позбавити працівника, що має дисциплінарне стягнення, до 100% премії.

Оскільки, оспорюваний наказ не було визнано незаконним, то суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про те, що вимоги ОСОБА_1 про стягнення заподіяної, на його думку, моральної шкоди задоволенню не підлягають.

Колегія суддів відхиляє посилання апелянта на те, що відповідачем не було проведено інструктажів з приводу використання захисних окулярів, як безпідставні та такі, що спростовуються матеріалами справи. Інші доводи апеляційної скарги не спростовують правильності висновків суду першої інстанції та на їх правильність не впливають.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З урахуванням викладеного, колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду ухвалено з дотриманням норм матеріального та процесуального права, а тому підстав для його скасування не вбачається.

Керуючись ст. ст. 303, 304, 307, 308, 314, 315, 317 ЦПК України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Святошинського районного суду м. Києва від 15 січня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили, шляхом подання касаційної скарги до цього суду.

Головуючий: Т.О. Невідома

Судді: А.А. Пікуль

Т.І. Побірченко