Провадження № 2/742/1007/15
Єдиний унікальний № 742/2418/15-ц
УХВАЛА

13 липня 2015 року

Прилуцький міськрайоний суд в складі : головуючого судді Коваленко А.В. , при секретарі Гапоненко Л.М., за участю представника позивача ОСОБА_1, відповідача ОСОБА_2. розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Прилуки Чернігівської області цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором позики ,-

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся до суду з позовною заявою до відповідача про стягнення боргу за договором позики в розмірі 1 250 000,00 гривень.

Аргуменентуючи свої вимоги тим, що 16 липня 2013 року вона з відповідачем уклала договір позики та передала останньому 1 250 000, 00 гривень . Відповідач зобов»ячався повернути борг до 31 травня 2015 року. Але в установлений термін свої зобов»язання не виконав.

Під час розгляду справи сторони заявили про намір укласти мирову угоду, за умовами якої в рахунок повного погашення заборгованості за розпискою позивачу у власність, шляхом визнання цього права судом, передається нежитлова будівля літ. «Т», що знаходиться на вулиці Воскресенській, 2А, у Дніпропетровському районі міста Києва, загальною плоею 104,1 кв.м., яка належить відповідачу на праві власності.

У судовому засіданні представник позивач підтримав заяву та просить суд затвердити мирову угоду.

У судовому засіданні відповідач підтримав заяву та просить суд затвердити мирову угоду.

Відповідно до ч. 3 ст. 31 ЦПК України сторони можуть укласти мирову угоду на будь-якій стадії цивільного процесу.

Вирішуючи питання щодо затвердження мирової угоди, суд враховує, що одним із способів врегулювання спору між сторонами судової справи є укладення мирової угоди.

Мирова угода - це угода сторін, в якій вони викладають прийнятний для них варіант вирішення судової справи, розподіляють спірні права та обовязки, або відмовляються від таких шляхом досягнення компромісу. Наслідком затвердження мирової угоди судом є припинення провадження по справі, а також встановлення, припинення чи зміна прав та обовязків для сторін.

Відповідно до ч. 1 ст. 175 ЦПК України, мирова угода укладається сторонами з метою врегулювання спору на основі взаємних поступок і може стосуватися лише прав та обовязків сторін та предмета позову.

Вирішуючи питання щодо затвердження мирової угоди, суд має з'ясувати чи не суперечать умови мирової угоди вимогам закону.

Предмет мирової угоди обмежується предметом спору у конкретній цивільній справі.

За умовами мирової угоди до позивача переходить право на майно, а саме заявник просить фактично узаконити перехід права власності на спірне майно від однієї особи до іншої всупереч встановленому законом порядку оформлення відчуження майна.

Підстави набуття права власності на нерухоме майно (житловий будинок, земельну ділянку), визначені статтями 328, 373 ЦК України. Статтею 346 ЦК України передбачені підстави припинення права власності особи на майно.

Аналіз положень вищевказаних норм закону вказують на те, що право власності на нерухоме майно не може бути предметом мирової угоди за обставинами, викладеними у позовній заяві.

Крім цього, визнання такої мирової угоди спрощує порядок визнання права власності на нерухоме майно і фактично позбавляє державу надходжень до бюджету і пенсійного фонду (обовязкових платежів).

Як вбачається із визначених умов мирової угоди, сторони домовились, що право власності позивача на вказане в мировій угоді майно виникне з моменту визнання даної угоди судом, відповідно ухвала суду про визнання мирової угоди буде правовстановлюючим документом відносно вказаного майна.

Сторонами не враховано, що мирова угода не є правочином, який вчинюється за загальними правилами цивільного законодавства. Мирова угода є різновидом зобовязання, яке виникає на підставі договору, укладеного за взаємною згодою сторін у письмовій формі та затвердженого судовим рішенням (ухвалою).

Суд не затверджує мирову угоду, якщо вона не відповідає закону, або за своїм змістом вона є такою, що не може бути виконана у відповідності з її умовами, або якщо така угода остаточно не вирішує спору чи може призвести до виникнення нового спору.

Мирова угода не може вирішувати питання про права і обовязки сторін, які можуть виникнути у майбутньому, а також стосуватися прав і обовязків інших юридичних чи фізичних осіб, які не беруть участі у справі, або, хоча й беруть таку участь, але не є учасниками мирової угоди. Укладення мирової угоди неможливе і в тих випадках, коли ті чи інші відносини одночасно врегульовані законом і не можуть змінюватись волевиявленням сторін. Умови мирової угоди повинні безпосередньо стосуватися предмета позову, що виключає зазначення в ній дій, коштів чи майна, які не відносяться до предмету спору.

Отже, мирова угода містить умови, які суперечать ст. 175 ЦПК України. Суд з власної ініціативи не може вносити корективи та виправляти положення мирової угоди.

За положеннями ч. 5 ст. 175 ЦПК України якщо умови мирової угоди суперечать закону чи порушують права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у визнанні мирової угоди.

Враховуючи наведене, суд вважає необхідним у задоволенні вищевказаної заяви щодо затвердження мирової угоди відмовити.

Керуючись ст. 175 ЦПК України, суд ,-

УХВАЛИВ:

У визнані мирової угоди між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 від 10.07.2015 року відмовити повністю.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя А.В.Коваленко