АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Справа № 755/862/15-ц
№ апеляційного провадження:22-ц/796/9325/2015
Головуючий у суді першої інстанції: Марцинкевич В.А.
Доповідач у суді апеляційної інстанції: Семенюк Т.А.

5 серпня 2015 року колегія суддів Судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду м. Києва в складі:

Головуючого - Семенюк Т.А

Суддів - Махлай Л.Д., Шиманського В.Й.,

при секретарі - Бабіч К.А.,

розглянувши в судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 26 травня 2015 року у справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Альфа Банк» до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про стягнення заборгованості та за зустрічним позовом ОСОБА_3 до Публічного акціонерного товариства «Альфа Банк» про визнання договорів недійсними, -

В С Т А Н О В И Л А :

Рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 26 травня 2015 року первісний позов задоволено частково.

Стягнуто в солідарному порядку з ОСОБА_3, ОСОБА_4 на користь Публічного акціонерного товариства «Альфа-Банк» заборгованість по кредитному договору в сумі 1552611,81 грн., з яких: заборгованість за кредитом - 1483841,97 грн, заборгованість по відсоткам - 53769,84 грн., 15 000 грн. пені.

Вирішено питання щодо стягнення судових витрат.

У задоволенні зустрічного позову відмовлено.

Не погоджуючись з даним рішенням суду, ОСОБА_3 подала апеляційну скаргу, в якій просить рішення скасувати та ухвалити нове про відмову у задоволенні позовних вимог в повному обсязі, вважаючи що судом порушено норми матеріального та процесуального права, не враховано обставини, які мають значення для справи.

ОСОБА_4 та представник ПАТ «Альфа Банк» в судове засідання не з'явилися, хоча були повідомлені про час та місце розгляду справи належним чином, про причини неявки суду не повідомили. Відповідно до ст. 305 ЦПК України, колегія суддів вважає за можливе слухати справу у відсутність осіб, які не з'явилися.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, доводи апеляційної скарги, заперечення, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду та матеріали справи в межах апеляційного оскарження, вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Судом встановлено, що у грудні 2014 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідачів про стягнення заборгованості, посилаючись в обґрунтування своїх вимог на те, що 28 грудня 2006 року між ЗАТ «Альфа Банк» та ОСОБА_3, ОСОБА_4 було укладено кредитний договір № 800000015.

28 грудня 2006 року між ЗАТ «Альфа Банк» та ОСОБА_3, ОСОБА_4 було укладено договір про внесення змін і доповнень № 2 до кредитного договору № 800000015, відповідно до умов якого Банк надав відповідачам кредит у сумі 105000 доларів США. Зазначив, що позивач свої зобов'язання за договором виконав в повному обсязі, проте відповідачі умови кредитного договору належним чином не виконують, грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов договору не надають.

ЗАТ «Альфа-Банк» 19 серпня 2009 року було перейменовано в ПАТ «Альфа-Банк».

У зв'язку з неналежним виконанням взятих на себе зобов'язань, станом на 30 листопада 2014 року заборгованість відповідачів за кредитом становила - 99125,88 доларів США, що за курсом НБУ на дату розрахунку складає - 1483841,97 грн., відсотки - 3592,02 доларів США, що за курсом НБУ на дату розрахунку складає 53769,84 грн., пеня - 2010,20 доларів США, що за курсом НБУ на дату розрахунку складає - 30091,22 грн.

На виконання умов договору, відповідачам було направлено лист вимогу про дострокове повернення кредиту, однак дану вимогу було проігноровано.

У зв'язку із викладеним, просив суд стягнути з відповідачів на користь Банку заборгованість у сумі 1567703,03 грн. та судові витрати.

У квітні 2015 року ОСОБА_3 звернулась до суду із зустрічним позовом до ПАТ «Альфа-Банк» про визнання кредитного договору № 800000015 від 28 грудня 2006 року, укладеним між ПАТ «Альфа Банк» та ОСОБА_3 недійсним та визнання укладеного договору № 800000015-И від 28 грудня 2006 року між ПАТ «Альфа Банк» та ОСОБА_3 недійсним, посилаючись в обґрунтування своїх вимог на те, що кредитний договір укладено у іноземній валюті, що суперечить вимогам чинного законодавства, крім того, у зв'язку з відчуженням позичальником ОСОБА_4 належної йому частки у складі майна на користь позичальника ОСОБА_3 та переходом до ОСОБА_3 права власності на підставі договору дарування від 21 грудня 2010 року, сторонами до кредитного договору була укладена додаткова угода № 4 від 21 грудня 2010 року, відповідно до якої у договорі залишився один позичальник - ОСОБА_3

Згідно умов кредитного договору ПАТ «Альфа Банк» надав позичальникам грошові кошти у сумі 105000 доларів США для оплати вартості квартири, яка придбалася ОСОБА_3 і ОСОБА_4 у власність за договором купівлі-продажу від 28 грудня 2006 року.

В забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором 28 грудня 2006 року між ЗАТ «Альфа Банк» та ОСОБА_3, ОСОБА_4 було укладено договір іпотеки згідно якого ЗАТ «Альфа Банк» в іпотеку було передано нерухоме майно а саме: квартиру № 28 за адресою м. Київ вул. Райдужна 59 б, яка належить їй на праві приватної власності, що підтверджується договором купівлі-продажу від 28 грудня 2006 року.

Судом встановлено, що 28 грудня 2006 року між ЗАТ «Альфа Банк» та ОСОБА_3, ОСОБА_4 було укладено кредитний договір №800000015.

28 грудня 2006 року між ЗАТ «Альфа Банк» та ОСОБА_3, ОСОБА_4 було укладено договір про внесення змін і доповнень № 2 до кредитного договору № 800000015., відповідно до умов якого позивач надав відповідачам кредит у сумі 105000 доларів США.

З матеріалів справи вбачається, що позивачем виконано зобов'язання за кредитним договором у повному обсязі.

У зв'язку з неналежним виконанням взятих на себе зобов'язань за кредитним договором, станом на 30 листопада 2014 року виникла заборгованість за кредитом - 99125,88 доларів США, що за курсом НБУ на дату розрахунку складає - 1483841,97 грн.; відсотки - 3592,02 доларів США, що ракурсом НБУ на дату розрахунку складає 53769,84 грн.; пеня - 2010,20 доларів США, що за курсом НБУ на дату розрахунку складає - 30091,22 грн.

Відповідно до ст. ст. 525, 526, 530 ЦК України зобов'язання повинні виконуватися належним чином, відповідно до умов договору та у встановлені договором строки. Одностороння відмова від зобов'язань або одностороння зміна умов договору не допускається.

Згідно ч. 2 ст. 1050 ПК України, якщо договором встановлений обов'язок позичальника »вернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилась, та сплати процентів.

Статтею 1054 ПК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до ст. 549 ЦК України та умов договору у разі невиконання чи несвоєчасного виконання зобов'язань в частині повернення кредиту та/або сплати процентів, позичальник зобов'язаний сплатити неустойку.

Згідно положення частини 1, 3 статті 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Договір є двостороннім, якщо правами та обов'язками наділені обидві сторони договору.

У відповідності до ч. 1 ст. 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є ті умови, без погодження яких договір взагалі не вважається укладеним. Істотні умови договору визначаються в законі, разом з тим, ними можуть стати будь-які умови, на погодженні яких наполягає та чи інша сторона. Істотні умови договору відображають природу договору, відсутність будь-якої з них не дає змоги сторонам виконати їх обов'язки, які покладаються на них за договором.

Задовольняючи частково первісні позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що відповідачі не виконали належним чином взяті на себе зобов'язання за кредитним договором, у зв'язку із чим виникла заборгованість яка підлягає стягненню з останніх.

Відмовляючи у задоволенні зустрічного позову, суд першої інстанції виходив з того, що підстав для визнання недійсними договорів кредиту та іпотеки, укладених між сторонами, немає, відповідачем не надано доказів на підтвердження заявлених вимог.

Рішення суду в частині відмови у задоволенні зустрічного позову в апеляційному порядку не оскаржене.

Колегія суддів не може погодитись з доводами апеляційної скарги, що судом безпідставно залучено у якості відповідача ОСОБА_4, що суд першої інстанції не прийняв до уваги посилання ОСОБА_3 на додаткову угоду № 4 від 21 грудня 2010 року про зазначення її єдиним позичальником, оскільки, в матеріалах справи відсутні дані про укладання між сторонами додаткової угоди № 4, на яку посилається апелянт.

Відповідно до ст. 10, 60 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

З кредитного договору, розрахунку заборгованості, листів, адресованих відповідачам вбачається, що і ОСОБА_3, і ОСОБА_4 є позичальниками за спірним кредитним договором, а відтак і відповідачами за позовом банку про стягнення заборгованості.

Також колегія суддів не може погодитись з доводами апеляційної скарги, що судом безпідставно стягнуто на користь позивача 15000 грн. пені, в порушення ч. 4 ст. 60 ЦПК України, оскільки ці доводи спростовуються матеріалами справи.

Як вбачається з розрахунку заборгованості, у зв'язку з систематичним невиконанням боржниками своїх обов'язків по поверненню кредитних коштів, позивачем нарахована пеня у розмірі 30091 грн. 22 коп.

Стягуючи з відповідачів на користь ПАТ «Альфа-Банк» пеню в розмірі 15000 грн., суд першої інстанції виходив з положень ч. 3 ст. 551 ЦК України, за якою розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

Доказів на спростування суми пені, нарахованої позивачем ОСОБА_3 суду не надано.

Також колегія суддів не може погодитись з доводами апеляційної скарги, що судом першої інстанції не взято до уваги Меморандум про реструктуризацію валютних кредитів, оскільки питання щодо реструктуризації боргу приймається банком, у разі відмови або отримання рішення про застосування умов, які є гіршими за умови Меморандуму, позичальник може письмово звернутися з наданням всіх матеріалів до відповідної комісії при Громадській раді.

З будь-якими позовними вимогами до банку у зв'язку із відмовою останнього провести реструктуризацію боргу, апелянт до суду не зверталась.

Не можуть бути прийнятими до уваги і доводи апеляційної скарги, що судом не прийнято до уваги строк дії кредитного договору, що кредит був наданий до 28 грудня 2031 року, оскільки позовну заяву подано ПАТ «Альфа-Банк» про дострокове стягнення заборгованості відповідно до ст. 1050 ЦК України.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Як вбачається з матеріалів справи, ПАТ «Альфа-Банк» при подачі позову сплачено 3654 грн. судового збору.

Суд першої інстанції при стягненні з відповідачів суми судового збору на користь позивача, правильно визначив розмір - по 1827 грн. з кожного з відповідачів, проте в мотивувальній частині помилково зазначив, що відшкодуванню підлягає 1827 грн. по 913 грн. 50 коп. з кожного, що є арифметичною помилкою, яка може бути виправлена шляхом постановлення ухвали.

Оскільки рішення суду постановлене з дотриманням норм чинного законодавства, висновки суду обґрунтовані та відповідають обставинам справи, колегія суддів не вбачає підстав для його скасування.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 313-315, 317 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 26 травня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає чинності з моменту її проголошення, може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий

Судді