АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22-ц/793/732/15Головуючий по 1 інстанції
Категорія : 24 Калашник В. П.
Доповідач в апеляційній інстанції
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 березня 2015 року Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Черкаської області в складі:

головуючогоНерушак Л. В.
суддівЄльцова В. О. , Пальонного В. С.
при секретаріЖуравель Т.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Черкаси апеляційну скаргу ОСОБА_6 на рішення Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 26 січня 2015 року у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Сміла Енергоінвест» до ОСОБА_6 про стягнення заборгованості за послуги з централізованого опалення місць загального користування ,-

в с т а н о в и л а :

15 жовтня 2014 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Сміла Енергоінвест» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_6 про стягнення заборгованості за послуги з централізованого опалення місць загального користування, посилаючись на те, що згідно довідки із житлово-експлуатаційної організації відповідач ОСОБА_6 проживає в квартирі за адресою АДРЕСА_1, в якій встановлено індивідуальне (автономне) опалення, квартиру від'єднано від системи центрального теплопостачання.

Позивач зазначає у позові, що тарифи на опалення місць загального користування для населення м. Сміла затвердженні рішеннями виконавчого комітету Смілянської міської ради № 652 від 20 жовтня 2010 року та № 261 від 22 квітня 2011 року. Дані тарифи поширюються і на відповідача ОСОБА_6 ТОВ «Сміла Енергоінвест» на адресу відповідача щомісячно надсилалися рахунки на оплату за послуги з опалення місць загального користування в будинку, однак вони оплачені нею не були, в зв'язку з чим станом на 01 вересня 2014 року утворилася заборгованість у розмірі 1097,36 грн. Тому позивач звернувся до суду із даним позовом та просив стягнути із відповідача ОСОБА_6 на користь ТОВ «Сміла Енергоінвест» заборгованість за спожиті та неоплачені послуги централізованого опалення за місця загального користування в сумі 1097,36 грн., суму сплаченого судового збору за подання заяви про видачу судового наказу та за подання даної позовної заяви в сумі 243,60 грн.

Рішенням Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 26 січня 2015 року позов задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_6 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Сміла Енергоінвест» 707,42 грн. заборгованості за послуги з централізованого опалення місць загального користування та 243,60 грн. судового збору, а всього 951,02 грн.

Не погоджуючись з вказаним рішенням, ОСОБА_6 оскаржила його в апеляційному порядку. В апеляційній скарзі апелянт посилається на те, що рішення незаконне, оскільки висновки суду не відповідають обставинам справи та порушують норми матеріального права, тому просить скасувати рішення Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 26 січня 2015 року та ухвалити нове рішення, яким повністю відмовити в позові.

Відповідач ОСОБА_6 про день та час розгляду справи повідомлена належним чином , що підтверджується даними про вручення судової повістки 17.03. 2015 року. Заяв та клопотань про відкладення чи інших від апелянта не надійшло на адресу суду.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника позивача, яка з'явилися в судове засідання, перевіривши законність і обґрунтованість рішення в межах доводів апеляційної скарги, та вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів приходить до висновку про те, що апеляційна скарга підлягає відхиленню, а рішення суду першої інстанції залишенню без змін, виходячи з наступних підстав.

Відповідно до ст.308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без зміни, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням вимог матеріального і процесуального права.

Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Задовольняючи позовні вимоги частково та стягуючи із відповідача заборгованість за послуги з централізованого опалення місць загального користування, суд першої інстанції виходив з їх доведеності та застосував строки позовної давності, послався вимоги на ст. 257 ЦК України, якою визначено, що загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. У зв'язку зі спливом строку позовної давності в задоволенні позовних вимог про стягнення з відповідача заборгованості в сумі 389,94 грн. за період з 1 жовтня 2010 по 1 вересня 2011 року судом відмовлено.

Колегія суддів вважає, що висновки суду першої інстанції є вірними, такими що відповідають обставинам справи та вимогам закону.

Як вбачається із матеріалів справи згідно даних свідоцтва про право власності на житло від 24 червня 1996 року квартира АДРЕСА_1 належить на праві спільної сумісної власності ОСОБА_7, ОСОБА_6, ОСОБА_7 та ОСОБА_8 (а. с. 28).

В судовому засіданні встановлено, що відповідачем ОСОБА_6, яка проживає в квартирі АДРЕСА_1, встановлено індивідуальне (автономне) опалення та квартира від'єднана від системи центрального теплопостачання.

Згідно рішення виконавчого комітету Смілянської міської ради № 661 від 21 червня 2007 року, в яке внесено зміни рішенням виконавчого комітету Смілянської міської ради від 20 жовтня 2010 року № 651, виконавцем житлово-комунальних послуг по м. Сміла в галузі теплопостачання визначено позивача - ТОВ «Сміла Енергоінвест».

Рішеннями виконавчого комітету Смілянської міської ради № 652 від 20 жовтня 2010 року встановлено для ТОВ «Сміла Енергоінвест» тарифи на послуги теплопостачання, затвердженні рішенням виконавчого комітету Смілянської міської ради від 01 серпня 2008 року № 724 «Про тарифи на послуги з централізованого опалення КП «Смілакомуненерго» зі змінами та доповненнями. Рішеннями виконавчого комітету Смілянської міської ради від 22 квітня 2011 року № 261 встановлено з 01 травня 2011 року ТОВ «Сміла Енергоінвест» тарифи на послуги теплопостачання для населення.

Згідно ст.13 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги» залежно від функціонального призначення житлово-комунальні послуги поділяються на: 1) комунальні послуги (централізоване постачання холодної та гарячої води, водовідведення, газо- та електропостачання, централізоване опалення, а також вивезення побутових відходів тощо); 2) послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій; 3) послуги з управління будинком, спорудою або групою будинків; 4) послуги з ремонту приміщень, будинків, споруд.

Примірні переліки житлово-комунальних послуг та їх склад залежно від функціонального призначення визначаються центральним органом виконавчої влади з питань житлово-комунального господарства.

Статтями 20, 21 цього Закону визначені права та обов'язки споживача й виконавця житлово-комунальних послуг. Зокрема, споживач зобов'язаний укласти договір на надання житлово-комунальних послуг, а також його правом є одержання вчасно та відповідної якості житлово-комунальних послуг згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг, а обов'язком - оплата житлово-комунальних послуг у строки, встановлені договором або законом. Обов'язком виконавця є надання послуг вчасно та відповідної якості згідно із законодавством та умовами договору, а також підготовка та укладення із споживачем договору про надання житлово-комунальних послуг з визначенням відповідальності за дотримання умов його виконання згідно з типовим договором.

Згідно з Порядком відключення житлових будинків від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води, затвердженим наказом Міністерства будівництва, архітектури та житлово-комунального господарства України від 22 липня 2005 року № 4, при відмові споживачів від централізованого теплопостачання, відключення приміщень виконується монтажною організацією, яка реалізує проект за участю наймача квартири та по закінченню робіт складається акт про відключення квартири від мереж ЦО і ГОП, який в десятиденний термін подається заявником до міжвідомчої комісії для розгляду на затвердження. Після затвердження акта на черговому засіданні комісії сторони переглядають умови договору щодо надання послуг з централізованого теплопостачання.

Згідно п. 28 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених Постановою Кабінету Міністрів від 21 липня 2005 року № 630, споживачі, які встановили у квартирі багатоквартирного будинку індивідуальні (автономні) системи опалення, оплачують послуги з централізованого опалення місць загального користування будинку відповідно до Методики, що затверджується центральним органом виконавчої влади з питань житлово-комунального господарства.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв діалогового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Судом першої інстанції достовірно встановлено, що рішеннями виконавчого комітету Смілянської міської ради було встановлено для ТОВ «Сміла Енергоінвест» тарифи на послуги теплопостачання для населення.

Як вбачається з розрахунку, наданого позивачем, ОСОБА_6 свої зобов'язання належним чином не виконує і станом на 1 вересня 2014 року заборгованість за послуги з теплопостачання становлять 1097,36 грн.

Суд першої інстанції, встановивши, що відповідач ОСОБА_6 після відключення квартири від мереж централізованого опалення, оплачує не в повному розмірі наданих послуг з теплопостачання місць загального користування, хоча відповідно до положень закону зобов'язана це робити, обґрунтовано ухвалив рішення про стягнення заборгованості в сумі 707,42 грн., в межах трирічного строку позовної давності, який просила застосувати відповідач ОСОБА_6, вказавши про їх застосування в запереченнях на позов.

Доводи апеляційної скарги про те, що власниками квартири є чотири особи, тоді як суд першої інстанції в порушення норм матеріального права незаконно стягнув заборгованість за послуги з неї, не заслуговують на увагу, оскільки до вимог п. 5 ч. 3 ст. 20 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги» споживач зобов'язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки встановлені договором або законом.

Відсутність укладеного між сторонами договору не звільняє споживачів від оплати наданих їм житлово-комунальних послуг за затвердженими в установленому порядку тарифами, що прямо передбачено ч. 2 ст. 162 Житлового кодексу України та п. 5 ч. 3 ст. 20 Закону.

Посилання апелянта, що система опалення в будинку не відповідає проектній документації, що не було враховано при проведенні розрахунку позивачем, а розрахунок боргу здійснений на підставі усереднених даних без врахування особливостей будинку, де мешкає відповідач не є достатнім доказом для задоволення апеляційної скарги та відмови в задоволенні вимог позивача, оскільки відповідач ОСОБА_6 ні в суді першої інстанції, ні до суду апеляційної інстанції не надала свій розрахунок згідно Методики для спростування розрахунку, наданого позивачем.

За таких обставин правомірність розрахунку, наданого позивачем, наявними в справі доказами не спростована, тому колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про часткове задоволення вимог позивач та стягнення суми заборгованості в межах трирічного строку позовної давності.

Згідно ч. 2 ст. 10 ЦПК України сторони на інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведеності перед судом їх переконливості.

Відповідно до ч. 3 ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків, встановлених ЦПК України.

Обов'язок доказування та подання доказів, встановлений ст. 60 ЦПК України, в якій зазначено, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 ЦПК України.

Інших доводів, які б спростовували висновки суду першої інстанції апеляційна скарга не містить.

Посилання апелянта, що рішення суду першої інстанції є незаконним не підтверджено доказами та не наведено підстав, визначених у ст. 309 ЦПК України, які б давали підстави для скасування рішення суду першої інстанції та ухвалення нового рішення у справі.

Виходячи з викладеного, доводи апелянта носять суб'єктивний характер, не знайшли свого підтвердження в матеріалах справи та не спростовують висновків суду першої інстанції.

Таким чином, судова колегія приходить до висновку, що доводи апеляційної скарги не є суттєвими і не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, підлягають відхиленню, а тому підстави для скасування оскаржуваного рішення суду першої інстанції відсутні.

Керуючись ст. ст. 303, 304, 307, 308, 313 - 315, 317 ЦПК України, колегія суддів ,-

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_6 - відхилити.

Рішення Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 26 січня 2015 року у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Сміла Енергоінвест» до ОСОБА_6 про стягнення заборгованості за послуги з централізованого опалення місць загального користування - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий :

Судді :