АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/4814/15 Справа № 209/4907/14-ц Головуючий у 1 й інстанції - Гнєзділов В. Є. Доповідач - Ремез В.А.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 травня 2015 року м. Дніпропетровськ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області в складі :

головуючого судді - Ремеза В.А.

суддів - Свистунової О.В., Єлізаренко І.А.,

за участю секретаря - Видюкової Ю.С.

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську

цивільну справу за апеляційною скаргою виконавчого комітету Дніпровської районної у м. Дніпродзержинську ради,

на рішення Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська від 1 грудня 2014 року за позовом виконавчого комітету Дніпровської районної у м. Дніпродзержинську ради до ОСОБА_2 про визнання незаконним користування житловим приміщенням та виселення та за позовом ОСОБА_2 до виконавчого комітету Дніпровської районної у м. Дніпродзержинську ради, третя особа Дніпровський РВ у м. Дніпродзержинську ГУДМС України у Дніпропетровській області про визнання права користування житловим приміщенням, -

ВСТАНОВИЛА:

У червні 2014 року виконавчий комітет Дніпровської районної у м. Дніпродзержинську ради звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про визнання незаконним користування житловим приміщенням та виселення, посилаючись на те, що житлове приміщення за адресою: АДРЕСА_1 належить до комунальної власності територіальної громади м. Дніпродзержинська.

Згідно особового рахунку в жилому приміщенні за вищезазначеною адресою, жилою площею 11,3кв.м. квартиронаймачем був ОСОБА_3, який помер 20.04.2013р., та знятий з реєстрації 07.05.2013р., інші особи у квартирі зареєстровані не були. Після смерті квартиронаймача у квартирі ніхто не проживав до березня 2014 року. З березня 2014 року в житлове приміщення вселилась ОСОБА_2, без будь яких на те правових підстав, а тому позивач просив виселити відповідача з спірної квартири.

В серпні 2014 року ОСОБА_2 звернулася до суду з зустрічним позовом до виконавчого комітету Дніпровської районної у м. Дніпродзержинську ради, про визнання права користування житловим приміщенням, посилаючись на те, що з 2007р. вона та ОСОБА_3 проживали однією сім'єю, але не перебували у шлюбі. Спірна квартира була виділена ОСОБА_3 Дніпровським райвиконкомом м. Дніпродзержинська у 2007р. На протязі п'яти з половиною років вони проживаючи однією сім'єю, вели спільне господарство, мали спільний бюджет. На спільні грошові кошти придбали необхідні меблі у спірну квартиру. 20.04.2013р. помер ОСОБА_3, і після його смерті вона продовжила проживати в квартирі, вважаючи, що вселена у неї на законних підставах і виконує всі обов'язки наймача, які випливають із договору найму жилого приміщення, а тому ОСОБА_2. просила визнати за нею право на користування житловим приміщенням в спірній квартирі.

Рішенням Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська від 01.12.2014р. у задоволенні позовних вимог виконавчого комітету Дніпровської районної Ради у м. Дніпродзержинську до ОСОБА_2 про визнання незаконним користуванню житловим приміщенням та виселення відмовлено.

Позов ОСОБА_2 до виконавчого комітету Дніпровської районної Ради у м. Дніпродзержинську про визнання права на користування житловим приміщення задоволено.

Визнано за ОСОБА_2 право користування житловим приміщенням у квартирі розташованій по АДРЕСА_1 з подальшою її реєстрацією у вказаній квартирі та оформленням особистого рахунку на вказану квартиру на ім'я ОСОБА_2.

В апеляційній скарзі виконавчий комітет Дніпровської районної у м. Дніпродзержинську ради просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги виконавчого комітету Дніпровської районної у м. Дніпродзержинську ради, посилаючись на те, що рішення суду є не незаконним і необґрунтованим, та таким, що ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду, в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає відхиленню, а рішення суду залишенню без змін з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи квартира за адресою АДРЕСА_1, була виділена ОСОБА_3 на підставі рішення Дніпровського райвиконкому м. Дніпродзержинська від 28.11.2007р. № 485.

Вказана квартира не була приватизована та знаходиться у комунальній власності територіальної громади м. Дніпродзержинська.

Розглядаючи справу, суд першої інстанції встановив, що ОСОБА_2. не перебуваючи у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_3 з 2007 року проживала однією сім'єю в однокімнатній квартирі, яка розташована за адресою АДРЕСА_1, яка була виділена ОСОБА_3 на підставі рішення Дніпровського райвиконкому м. Дніпродзержинська від 28.11.2007р. № 485, де вели спільне господарство, та мали спільний бюджет, і на спільні кошти придбавали необхідну мебель для проживання.

20.04.2013р. ОСОБА_3 помер, і після його смерті ОСОБА_2. продовжила проживати в квартирі за адресою АДРЕСА_1.

Відповідно до положень ст. 64 ЖК України, члени сім'ї наймача, які проживають разом з ним, користуються нарівні з наймачем усіма правами і несуть усі обов'язки, що випливають з договору найму жилого приміщення. Повнолітні члени сім'ї несуть солідарну з наймачем майнову відповідальність за зобов'язаннями, що випливають із зазначеного договору. До членів сім'ї наймача належать дружина наймача, їх діти і батьки. Членами сім'ї наймача може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство.

Згідно ст. 65 ЖК України, наймач вправі в установленому порядку за письмовою згодою всіх членів сім'ї, які проживають разом з ним, вселити в займане ним жиле приміщення свою дружину, дітей, батьків, а також інших осіб.

Особи, що вселилися в жиле приміщення як члени сім'ї наймача, набувають рівного з іншими членами сім'ї права користування жилим приміщенням, якщо при вселенні між цими особами, наймачем та членами його сім'ї, які проживають з ним, не було іншої угоди про порядок користування жилим приміщенням.

Встановивши на підставі зібраних по справі доказів, та у відповідності до норм чинного законодавства обставини по справі про те, що ОСОБА_2. вселилася в спірну квартиру зі згоди квартиронаймача ОСОБА_3, постійно проживала разом з ОСОБА_3 в квартирі і вела з останнім спільне господарство, суд першої інстанції правильно прийшов до висновку про задоволення позовних вимог ОСОБА_2. про визнання за нею права користування квартирою, оскільки ОСОБА_2. набула право користування житловим приміщенням в квартирі, відмовивши виконавчому комітету Дніпровської районної у м. Дніпродзержинську ради у задоволенні позовних вимог до ОСОБА_2 про визнання незаконним користування житловим приміщенням та виселення ОСОБА_2 з вказаної квартири за недоведеністю заявлених вимог, і колегія суддів вважає, що рішення суду є законним та обґрунтованим.

Доводи виконавчого комітету Дніпровської районної у м. Дніпродзержинську ради в апеляційній скарзі про те, що рішення суду є не незаконним і необґрунтованим, та таким, що ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права з посиланням на те, що судом не було враховано при розгляді справи що в матеріалах справи містяться акти обстеження житлового приміщення від 28.05.2013р., від 20.09.2013р., та від 12.05.2014р. про те, що після смерті квартиронаймача і до березня 2014р. в спірній квартирі ніхто не проживав не свідчать про незаконність судового рішення оскільки предметом спору було встановлення факту набуття позивачем за зустрічним позовом права користування спірним житловим приміщенням за життя ОСОБА_3, що знайшло своє підтвердження, і крім того самі акти без належного підтвердження викладених в них обставин показами свідків не можуть бути безперечним доказом не проживання особи певного часу в спірній квартирі, однак на підтвердження заявлених вимог про виселення ОСОБА_2. зі спірної квартири позивач в порядку ст. 60 ЦПК України відповідних доказів не надав, а тому суд першої інстанції оцінивши докази по справі у відповідності до вимог ст. 212 ЦПК України обґрунтовано прийшов до висновку про відмову позивачу в задоволенні цих вимог, задовольнивши зустрічні позовні вимоги ОСОБА_2. про визнання за нею права користування житловим приміщенням в спірній квартирі.

З урахуванням викладеного, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не містить підстав для скасування судового рішення, оскільки її доводи не спростовують встановлених судом обставин, а тому рішення суду підлягає залишенню без змін, а апеляційна скарга підлягає відхиленню.

Керуючись ст.ст. 303,304,308,315 ЦПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу виконавчого комітету Дніпровської районної у м. Дніпродзержинську ради відхилити.

Рішення Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська від 1 грудня 2014 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду вступає в силу з моменту проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів.

Судді: