Апеляційний суд Житомирської області
Справа №296/1343/15-ц Головуючий у 1-й інст. Галасюк Р. А.
Категорія 5 Доповідач Микитюк О. Ю.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 квітня 2015 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Житомирської області в складі:

головуючого Микитюк О.Ю.

суддів Широкової Л.В.

Кочетова Л.Г.

при секретарі Кравчук Л.С.

розглянувши виділені матеріали із справи за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання права власності на автомобіль

за апеляційною скаргою ОСОБА_3

на ухвалу судді Корольовського районного суду м.Житомира від 06 лютого 2015 року,

встановила:

05 лютого 2015 року ОСОБА_2 звернувся до суду із позовною заявою, в якій просив визнати за ним право власності на автомобіль марки MAN модель 14.272, 1995 року випуску з поверненням ? частки грошової компенсації ОСОБА_3, стягнути з відповідача на його користь 5000грн. на відшкодування моральної шкоди. Разом із позовною заявою позивач подав заяву про забезпечення позову шляхом накладення арешту на спірний автомобіль.

Ухвалою судді Корольовського районного суду м.Житомира від 06 лютого 2015 року заява про забезпечення позову задоволена.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3 просить скасувати ухвалу і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції. Апелянт посилається на невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм процесуального права. Вказує на те, що в заяві про забезпечення позову позивач не обґрунтував свої вимоги, а суд задовольнив заяву без належних доказів реальної загрози невиконання рішення.

Апеляційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Встановлено, що за ОСОБА_3 зареєстрований автомобіль марки MAN модель 14.272, 1995 року випуску.

Відповідно до ч.1 ст.154 ЦПК України суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, може вжити заходи забезпечення позову. Забезпечення позову - це вжиття судом заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача проти несумлінних дій відповідача, що гарантує реальне виконання позитивно прийнятого рішення. Позов майнового характеру дозволяється забезпечувати, зокрема, шляхом накладення арешту на майно (п. 1 ч. 1 ст. 152 ЦПК).

Як роз'яснено у п.п.1,7 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.2006 року № 9 „ Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову" клопотання про забезпечення позову повинно бути мотивованим, а ухвала про забезпечення позову повинна включати мотивувальну частину, де зазначаються мотиви із яких суд (суддя) прийшов до висновку про обґрунтованість припущення про те, що невжиття заходів забезпечення може в майбутньому утруднити чи зробити неможливим виконання судового рішення.

Суддя не звернув уваги на те, що заява про забезпечення позову не відповідає вимогам п.2 ч.2 ст.151 ЦПК України і не містить обґрунтування необхідності забезпечення позову шляхом накладення арешту на спірне майно, а в мотивувальній частині рішення не навів жодних мотивів, чим порушив порядок вирішення питання щодо забезпечення позову і зробив передчасний висновок про наявність підстав для забезпечення позову.

За таких обставин ухвалу належить скасувати і передати питання на новий розгляд до суду першої інстанції.

Керуючись ст.ст. 209, 218, 303, 307, 312, 314, 315, 319 ЦПК України, колегія суддів

ухвалила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити.

Скасувати ухвалу судді Корольовського районного суду м.Житомира від 06 лютого 2015 року і передати питання на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуюча:

Судді: