АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХМЕЛЬНИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________
Справа № 672/43/15-ц
Провадження № 22-ц/792/591/15
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 березня 2015 року м. Хмельницький

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

апеляційного суду Хмельницької області

в складі: головуючого - судді Костенка А.М.,

суддів: Грох Л.М., Заїки В.М.,

при секретарі : Кошельнику В.М.

з участю : позивача ОСОБА_1, її представника ОСОБА_2

розглянула у відкритому судовому засіданні цивільну справу № 672/43/15-ц за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Городоцького районного суду від 9 лютого 2015 року по справі за позовом ОСОБА_1 до Радковецької сільської ради Городоцького району про визнання права власності на спадкове майно.

Заслухавши доповідача, пояснення позивача, її представника, перевіривши матеріали справи, ознайомившись з апеляційною скаргою, колегія суддів

в с т а н о в и л а :

ОСОБА_1, звертаючись до суду з позовом, вказувала, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер її батько - ОСОБА_3, а ІНФОРМАЦІЯ_2 померла її мати - ОСОБА_4 Зазначала, що постійно проживала з батьками та фактично прийняла спадщину шляхом вступу в управління та володіння спадковим майном. За життя батьки працювали в місцевих КСП с. Турчинці та с. Радковиця Городоцького району, будучи їх членами вийшли на пенсію. Отже, батьки як члени КСП мали право на земельні частки (паї) у відповідних КСП. Оскільки є спадкоємцем за батьками, відповідно має право на спадкування земельних паїв. Проте, стало відомо, що на час паювання, батьки з невідомих причин не були включені в списки громадян-членів КСП до державних актів на право колективної власності на землю. Тому позивач просила визнати за нею право власності на спадкування на земельну ділянку (пай) із резервного фонду Радковецької сільської ради, право на яку належало за життя батькові ОСОБА_3, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1, визнати за нею право власності на спадкування на земельну частку (пай) із резервного фонду Радковецької сільської ради, право на яку належало за життя матері ОСОБА_4, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2.

Рішенням Городоцького районного суду від 9 лютого 2015 року в задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати рішення суду, ухвалити нове, яким задоволити позов, посилаючись на порушення норм матеріального права. Вказує, що при вирішенні спору, суд не застосував ст. 1216, 1218 ЦК України та прийшов до невірного висновку про неможливість переходу до спадкоємців прав на земельну частку (пай). Також, вважає, що при вирішенні спору слід застосувати положення п. 11 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року "Про судову практику у справах про спадкування".

_______________________________________________________________________________

Головуючий у першій інстанції - Мельник В.М. провадження № 22-ц/792/591/15

Доповідач - Костенко А.М. Категорія № 39

Перевіривши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судом вірно з'ясовані фактичні обставини справи та дана їм належна оцінка, а його висновки підтверджуються матеріалами справи і ґрунтуються на нормах діючого законодавства.

Встановлено, що ОСОБА_3 з 1960 по 1974 рік, а ОСОБА_4 з 1950 до 1974 рік працювали в колгоспі імені 23 з'їзду КПРС с. Радковиця Городоцького району Хмельницької області та звільнились з роботи у звязку з виходом на пенсію по старості.

Правонаступником колгоспу імені 23 з'їзду КПРС стало КСП «Світанок», яке 28 вересня 1995 року було реорганізовано в КСП «Турчинці», яке, в свою чергу, в послідуючому було реорганізоване у ТОВ «Турчинці», потім - ТОВ «Турчинці-Агро».

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 помер.

21 вересня 1995 року КСП «Світанок» одержало Державний акт на право колективної власності на землю серії НОМЕР_1.

Мати позивачки - ОСОБА_4 не була включена до списку осіб, доданого до цього державного акта і їй не видавався сертифікат на право на земельну частку (пай).

ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_4 померла. ОСОБА_1 є спадкоємцем за законом ОСОБА_3 та ОСОБА_4

Ці обставини підтверджуються : випискою з книги обліку трудового стажу і заробітку колгоспника, матеріалами пенсійних справ, архівною довідкою, довідкою з держкомзему, свідоцтвами про смерть, свідоцтвом про право на спадщину за законом та іншими матеріалами справи.

Відповідно до п.2 Указу Президента України від 8 серпня 1995 року № 720/95 «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» право на земельну частку (пай) мають члени колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства, в тому числі пенсіонери, які раніше працювали в ньому і залишаються членами зазначеного підприємства, кооперативу, товариства, відповідно до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю.

Із змісту вказаної норми випливає, що особа набуває право на земельну частку (пай) за наявності трьох умов: перебування в членах колективного сільськогосподарського підприємства на час паювання, отримання цим підприємством державного акта на право колективної власності на землю і включення до списку осіб, доданого до цього акта.

В силу пункту 3 Указу Президента України від 10 листопада 1994 року № 666/94 «Про невідкладні заходи щодо прискорення земельної реформи у сфері сільськогосподарського виробництва», який був чинним на час виникнення спірних правовідносин, право на земельну частку (пай) може бути об'єктом успадкування.

Пунктами 4 і 5 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України визначено, що Цивільний кодекс України застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності. Щодо цивільних відносин, які виникли до набрання чинності Цивільним кодексом України, положення цього Кодексу застосовуються до тих прав і обовязків, що виникли або продовжують існувати після набрання ним чинності. Правила книги шостої ЦК України застосовуються також до спадщини, яка відкрилася, але не була прийнята ніким із спадкоємців до набрання чинності цим Кодексом.

Як розяснив Пленум Верховного Суду України у постанові від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» відносини спадкування регулюються правилами ЦК, якщо спадщина відкрилася не раніше 1 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила Цивільного кодексу Української РСР, у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом. У разі коли спадщина, яка відкрилася до набрання чинності ЦК і строк на її прийняття не закінчився до 1 січня 2004 року, спадкові відносини регулюються цим Кодексом (п.1).

При вирішенні спору про спадкування права на земельну частку (пай) основним документом, що посвідчує це право, є сертифікат про право на земельну частку (пай). Якщо спадкодавець має право на земельну частку (пай), але за життя не одержав сертифіката на право власності на земельну частку (пай) або помилково не був включений (безпідставно виключений) до списку, доданого до державного акта про колективну власність на землю відповідного сільськогосподарського підприємства, товариства тощо, при вирішенні спору про право спадкування на земельну частку (пай) суд застосовує положення чинного на час існування відповідних правовідносин Земельного кодексу України 1990 року, Указу Президента України від 8 серпня 1995 року № 720/95 «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» та відповідні норми ЦК УРСР. У цьому разі слід ураховувати, що згідно з пунктом 17 Перехідних положень Земельного кодексу України від 25 жовтня 2001 року сертифікати на право на земельну частку (пай) є дійсними до виділення власникам таких часток (паїв) у натурі (на місцевості) земельних ділянок та видачі їм державних актів на право власності на землю (п.11).

Згідно ст. 9 Цивільного кодексу Української РСР 1963 року правоздатність громадянина виникає в момент його народження і припиняється з смертю.

ОСОБА_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_3 та з цього моменту припинилась його правоздатність. КСП «Світанок» одержало державний акт на право колективної власності на землю 21 вересня 1995 року. Таким чином, на час смерті ОСОБА_3 і відкриття спадщини КСП «Світанок» державний акт на право колективної власності на землю не видавався, а його члени не мали права власності на земельні частки (паї).

Крім того відповідно до п.6 Примірного статуту колгоспу, прийнятого Третім Всесоюзним з'їздом колгоспників та затверджений постановою Ради Міністрів СРСР від 28 листопада 1969 року № 910 членство в колгоспі зберігається також за колгоспниками, які припинили роботу через старість або інвалідність, якщо вони продовжують проживати на території колгоспу.

Однак, як вбачається з матеріалів справи, станом на 1995 рік ОСОБА_3 та ОСОБА_4 з 1989 року були зареєстровані і проживали разом з позивачкою в АДРЕСА_1, а не в селі Радковиця на території КСП.

Також, ОСОБА_4 була власником 1/5 цієї квартири на підставі свідоцтва про право власності на житло після її приватизації.

За таких обставин в зв'язку з виїздом ОСОБА_3 та ОСОБА_4 на місце постійного проживання в м. Хмельницький вони втратили членство в колгоспі та в послідуючому в КСП, яке було правонаступником колгоспу, і саме з цих підстав не були включені до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю.

Оцінивши в сукупності вказані докази, суд першої інстанції прийшов до правильного висновку про те, що ОСОБА_3 та ОСОБА_4 за життя не набули права власності на земельну частку (пай), оскільки не одержали відповідного сертифіката та не були включені до списку, доданого до державного акта про колективну власність на землю КСП «Світанок», а ОСОБА_3 помер ще до отримання КСП "Світанок" державного акту на право колективної власності на землю

Крім того, до дня смерті ОСОБА_4 не висловлювала свого бажання отримати земельний пай, оскільки не зверталася з відповідними заявами ні до підприємства, ні до суду, та не оскаржувала рішення про її невключення до списку осіб, доданого до державного акта про колективну власність на землю.

З врахуванням викладеного суд обґрунтовано виходив з того, що у ОСОБА_1, яка у відповідності до ст.529 ч.1 ЦК Української РСР є спадкоємцем померлої першої черги, також не виникло такого права.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 про порушення судом норм матеріального права є безпідставними. Спадщина після смерті ОСОБА_1 відкрилася до 1 січня 2004 року і до зазначеної дати позивачка прийняла її, а тому при вирішенні спору суд правомірно застосував відповідні положення чинного на той час ЦК Української РСР щодо спадкоємства.

Не спростовують висновків суду першої інстанції й інші доводи апеляційної скарги.

Рішення суду ґрунтується на повно і всебічно досліджених обставинах справи та ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права, а тому підстав для його скасування в межах доводів апеляційної скарги не вбачається.

Керуючись ст.ст. 307, 308, 315, 319 ЦПК України, колегія суддів

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Городоцького районного суду від 9 лютого 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, проте може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий : (підпис) Судді : (підписи)

З оригіналом згідно : Суддя А.М. Костенко