САМАРСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД м. ДНІПРОПЕТРОВСЬКА
Справа №206/547/15-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(ЗАОЧНЕ)

08.04.2015 року Самарський районний суд м. Дніпропетровська у складі:

головуючого судді Румянцева О.П.

при секретарі Бакум І.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» до ОСОБА_1, ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором та звернення стягнення на предмет іпотеки, -

ВСТАНОВИВ:

03 лютого 2015 року представник ПАТ «Дельта Банк» звернувся до суду із позовом до ОСОБА_1, ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором та звернення стягнення на предмет іпотеки.

Свої позовні вимоги представник позивача обґрунтував тим, що між АКБ «ТАС-Комерцбанк», правонаступником якого є ПАТ «Сведбанк» та відповідачем ОСОБА_1 було укладено кредитний договір №0307/0407/88-145, згідно з умовами якого Банк надав Позичальнику кредитні кошти у вигляді кредитної лінії, що не поновлюється у розмірі 30000 доларів США з розрахунку 14% річних за користування кредитом на строк з 04.04.2007 року по 03.04.2017 року. 25.05.2012 року між ПАТ «Сведбанк» та ПАТ «Дельта Банк» було укладено Договір купівлі-продажу прав вимоги, відповідно до якого в порядку, обсязі та на мовах, визначених даним Договором, ПАТ «Сведбанк» передає ПАТ «Дельта Банк» права вимоги за кредитними та забезпечувальними договорами, внаслідок чого ПАТ «Дельта Банк» замінює ПАТ «Сведбанк» як кредитора у зазначених зобов'язаннях. В якості забезпечення виконання ОСОБА_1 зобов'язань за договором, між ПАТ «Сведбанк» та ОСОБА_2, ОСОБА_3 було укладено Іпотечний договір №0307/0407/88-145-Z-1 від 04.04.2007 року, відповідно до якого останні передали в іпотеку банку нерухоме майно, а саме, квартиру загальною площею 49,3 кв.м., жилою площею 28,6 кв.м. і складається з двох кімнат, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 та належить їй на підставі свідоцтва про право власності на житло, виданого ВАТ «Дніпроміськбуд» 21.10.1998 року за НОМЕР_2 та зареєстрованого «Дніпропетровське міжміське бюро технічної інвентаризації» в реєстровій книзі №416 П за реєстровим номером НОМЕР_3. Позичальник умови кредитного договору належним чином не виконує, про що неодноразово повідомлявся в тому числі й шляхом направлення письмової вимоги про виконання зобов'язань згідно умов кредитного договору. Так, у зв'язку з невиконання зобов'язань у ОСОБА_1 станом на 19.11.2014 року виникла заборгованість у сумі 205308,34 грн., з яких: - 192105,53 грн. - тіло кредиту, 13202,82 грн. - відсотки. Представник позивача просить стягнути з відповідача ОСОБА_1 на користь ПАТ «Дельта Банк» заборгованість за кредитним договором у розмірі 205308,34 грн., в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором, що складає 205308,34 грн., з яких тіло кредиту - 192105,53 грн., відсотки - 13202,82 грн., звернути стягнення на предмет іпотеки нерухоме майно, а саме: квартиру, загальною площею 49,3 кв.м., жилою площею 28,6 кв.м., і складається з двох кімнат, що розташована за адресою: АДРЕСА_1, та належить ОСОБА_2, ОСОБА_3 на підставі свідоцтва про право власності на житло, виданого ВАТ «Дніпроміськбуд» 21.10.1998 року за НОМЕР_2 та зареєстровано КП КП «Дніпропетровське міжміське бюро технічної інвентаризації» в реєстровій книзі № 416 п за реєстровим НОМЕР_3, шляхом продажу предмета іпотеки на прилюдних торгах у межах процедури виконавчого провадження. Стягнути солідарно з ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 на користь ПАТ «Дельта Банк» судовий збір у розмірі 2053,08 грн.

Представник позивача у судове засідання не з'явився, надав суду заяву про розгляд справи у його відсутності, в якій підтримав позов у повному обсязі та просив його задовольнити.

Відповідач ОСОБА_1 у судове засідання не з'явився, надав суду заяву про розгляд справи у його відсутності, в якій визнав позов у повному обсязі та просив його задовольнити .

Відповідач ОСОБА_2, ОСОБА_3 в судове засідання не з'явились, повідомлені належним чином, причина неявки суду не відома, що дає підстави для застосування положень ст.ст. 224-225 ЦПК України, розглянути справу заочно.

Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Згідно ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк зобов'язується надати грошові кошти (кредит) громадянину у розмірі та на умовах, встановлених договором, а громадянин зобов'язується повернути кредит та сплатити відсотки.

Відповідно до ч.1 ст.516 ЦК України заміна кредитора у зобов'язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст.526 ЦК України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов і вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ст.589 ЦК України у разі невиконання зобов'язання, забезпеченого заставою, заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави.

Відповідно до ст.41 Закону України «Про іпотеку», реалізація предмета іпотеки, на який звертається стягнення за рішенням суду або за виконавчим написом нотаріуса, проводиться, якщо інше не передбачено рішенням суду, шляхом продажу на прилюдних торах у межах процедури виконавчого провадження, передбаченої ЗУ «Про виконавче провадження».

В судовому засіданні встановлено, що відповідно до договору від 04.04.2007 року №0307/0407/88-145 відповідач ОСОБА_1 отримав на умовах визначених договором не відновлювальну кредитну лінію із коштами на рахунку у розмірі 30000 доларів США, що підтверджується Договором (а.с. 6-9).

Відповідно до договору від 03.06.2011 року про внесення змін та доповнень ПАТ «Сведбанк» виступає правонаступником АКБ «ТАС-Комерцбанк» (а.с. 17-25).

25.05.2012 року між ПАТ «Сведбанк» та ПАТ «Дельтабанк» було укладено Договір купівлі-продажу прав вимоги, відповідно до якого в порядку, обсязі та на умовах, визначених даним Договором ПАТ «Сведбанк» передає ПАТ «Дельта Банк» права вимоги за кредитними та забезпечувальними договорами, внаслідок чого ПАТ «Дельта Банк» замінює ПАТ «Сведбанк» як кредитора у зазначених зобов'язаннях (а.с. 48-55).

В забезпечення виконання зобов'язань ОСОБА_1 між ПАТ «Сведбанк» та ОСОБА_2, ОСОБА_3 було укладено Іпотечний договір №0307/0407/88-145-Z-1 від 04.04.2007 року відповідно до якого останні передали в іпотеку банку нерухоме майно, а саме, квартиру загальною площею 49,3 кв.м., жилою площею 28,6 кв.м. і складається з двох кімнат, що розташована за адресою: АДРЕСА_1, та належить їм на підставі свідоцтва про право власності на житло, виданого ВАТ «Дніпроміськбуд» 21.10.1998 року за НОМЕР_2 та зареєстрованого «Дніпропетровське міжміське бюро технічної інвентаризації» в реєстровій книзі №416 П за реєстровим номером НОМЕР_3 ( а.с. 27-30).

Однак, відповідач зобов'язань за договором по погашенню кредиту, сплати процентів за користування кредитом не виконав, в результаті чого станом на 19.11.2014 року відповідач ОСОБА_1 має заборгованість у сумі 205308,34 грн., з яких: 192 105,53 грн. - тіло кредиту, 13202,82 грн. - відсотки (а.с. 42).

Згідно ст.33 Закону України «Про іпотеку» у разі невиконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. В рішенні суду зазначається спосіб реалізації предмета іпотеки шляхом проведення публічних торгів або із застосуванням процедури продажу.

За змістом ч. 1, 2 ст. 24 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження здійснюється на підставі рішення суду в порядку, встановленому законом, або в позасудовому порядку згідно із цим Законом. Згідно зі ст. 25 Закону у разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження в рішенні суду зазначаються спосіб реалізації предмета забезпечувального обтяження шляхом проведення публічних торгів або із застосуванням однієї з процедур, передбачених статтею 26 цього Закону, за якою одним із способів звернення стягнення є продаж обтяжувачем предмета забезпечувального обтяження шляхом укладення договору купівлі-продажу з іншою особою-покупцем.

В той же час, 11 червня 2014 р. набув чинності Закон України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» від 3 червня 2014 року №1304-VII, відповідно до якого на даний час не може бути примусово стягнуте (відчужене без згоди власника) нерухоме житлове майно, яке вважається предметом застави згідно із статтею 4 Закону України «Про заставу» та/або предметом іпотеки згідно із статтею 5 Закону України «Про іпотеку», якщо таке майно виступає як забезпечення зобов'язань громадянина (позичальника або майнового поручителя) за споживчими кредитами, наданими йому кредитними установами - резидентами України в іноземній валюті, та за умови, що таке нерухоме житлове майно використовується як місце постійного проживання позичальника/майнового поручителя або є об'єктом незавершеного будівництва нерухомого житлового майна, яке перебуває в іпотеці, за умови, що у позичальника або майнового поручителя у власності не знаходиться інше нерухоме житлове майно; загальна площа такого нерухомого житлового майна (об'єкта незавершеного будівництва нерухомого житлового майна) не перевищує 140 кв. метрів для квартири та 250 кв. метрів для житлового будинку.

Суд вважає, що даний закон розповсюджує свою дію на правовідносини, які склались між сторонами спору.

Так, відповідно в забезпечення зобов'язань ОСОБА_1 ОСОБА_2 та ОСОБА_3 було передано в іпотеку банку нерухоме майно, а саме, квартиру загальною площею 49,3 кв.м., жилою площею 28,6 кв.м. і складається з двох кімнат, що розташована за адресою: АДРЕСА_1, загальна площа якої не перевищує 140 кв.м. Вказане домоволодіння використовується відповідачами ОСОБА_2 та ОСОБА_3, як місце постійного проживання. Даних про наявність у ОСОБА_2 та ОСОБА_3 іншого житла сторонами суду не надано.

Закон України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» дійсно не містить прямої заборони судам ухвалювати рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки, проте відповідно до п.9 ч.3 ст.129 Конституції України однією з основних засад судочинства є обов'язковість рішень суду. Також частиною п'ятою статті 124 Конституції України визначено, що судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов'язковими до виконання на всій території України.

Разом з тим відповідно до ст.3 цей Закон набирає чинності з дня його опублікування та втрачає чинність з дня набрання чинності законом, який врегульовує питання особливостей погашення основної суми заборгованості, вираженої в іноземній валюті, порядок погашення (урахування) курсової різниці, що виникає у бухгалтерському та/або податковому обліку кредиторів та позичальників, а також порядок списання пені та штрафів, які нараховуються (були нараховані) на таку основну суму заборгованості.

Так, конкретний термін дії мораторію не визначений, протягом дії Закону рішення судів про задоволення позовних вимог шляхом звернення стягнення на нерухоме майно будуть такими, що не можливо виконати, що суперечить наведеним вище конституційним засадам судочинства.

Враховуючи вищенаведене, суд приходить до висновку, що у вимогах ПАТ "Дельта Банк" про звернення стягнення на предмет іпотеки квартиру по АДРЕСА_1 слід відмовити.

За таких обставин, суд вважає за необхідне задовольнити позовні вимоги частково та стягнути на користь ПАТ «Дельта Банк» заборгованість за кредитним договором у сумі 205308,34 грн., а також судовий збір в сумі 2053,08 грн.

Керуючись ст.ст. 516, 526, 1054 ЦК України, Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» від 3 червня 2014 року №1304-VII, ст.ст. 10, 11, 57-64, 209, 214, 215, 224-225 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

Позовну заяву Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 (іпн. НОМЕР_1) на користь Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» (, МФО 380236, р/р 373980009) заборгованість за кредитним договором від 04.04.2007р. в сумі 205308 грн. 34 коп. (двісті п'ять тисяч триста вісім грн. 34 коп.), а також судовий збір в сумі 2053,08 грн. В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Дніпропетровської області через суд першої інстанції шляхом подачі в 10 денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом 10 днів з дня отримання його копії.

Суддя О.П.Румянцев