Категорія 25Доповідач Ковальчук О. В.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"30" березня 2015 р. м. Вінниця

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Вінницької області в складі :

головуючого: Ковальчука О.В.,

суддів : Медяного В.М., Пащенко Л.В.

при секретарі : Агеєвій Г.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом Моторного (транспортного) страхового бюро України до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення грошових коштів,

за апеляційною скаргою представника ОСОБА_3 - ОСОБА_4 на рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 18 лютого 2015 року у цій справі, -

В С Т А Н О В И Л А:

У листопаді 2014 року Моторне (транспортне) страхове бюро України (далі - МТСБУ) звернулось до суду із вказаним позовом і, враховуючи уточнені 28.01.2015 року вимоги, просило стягнути на свою користь із ОСОБА_2 кошти у розмірі 8279,26 грн. та з ОСОБА_3 - 7971,70 грн., мотивуючи свої вимоги наступним.

21.12.2010 року по вул. Немирівське шосе в м. Вінниці з вини відповідача ОСОБА_2, який керував автомобілем «Audi» д.н.з. НОМЕР_5, була скоєна дорожньо-транспортна пригода. На дату скоєння ДТП цивільно-правова відповідальність водія застрахована не була. В результаті зазначеної ДТП був пошкоджений автомобіль ВАЗ НОМЕР_4, власником якого є відповідач ОСОБА_3 Згідно висновку ПП ЕНДЦ «Експертиза» від 16.07.2011 року розмір завданих ОСОБА_3 збитків становить 19 501,15 грн.

17.08.2011 року ОСОБА_3 з метою отримання відшкодування звернувся до МТСБУ з відповідною заявою. 12.10.2011 року МТСБУ направило листа ОСОБА_2 з пропозицією самостійно врегулювати спір із ОСОБА_3, однак дану пропозицію було залишено без відповіді.

21.12.2011 року МТСБУ здійснило виплату страхового відшкодування ОСОБА_3 у розмірі 16250,96 грн., обчисленої без урахування 20 % податку на додану вартість. Відповідно до ст. 1191 ЦК України та п. 38.2.1 ст. 38 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» після проведення виплати потерпілій особі у МТСБУ виникло право зворотної вимоги до відповідача.

Після подачі позову до суду відповідачем ОСОБА_2 було надано розписку від ОСОБА_3 про те, що ним від ОСОБА_3 в якості відшкодування на ремонт вказаного автомобіля ВАЗ, було отримано 1000,00 доларів США, що за офіційним курсом НБУ на 12.05.2011 року становило 7 971,70 грн. (сума безпідставно набутих коштів від МТСБУ).

На момент звернення ОСОБА_3 за страховим відшкодуванням та безпосередньо при виплаті нарахованого відшкодування МТСБУ не було повідомлене про здійснення взаєморозрахунків між потерпілим та винною особою за заподіяння шкоди, таким чином ОСОБА_3 отримав подвійне відшкодування збитків у розмірі 7 971,70 грн.

Викладені обставини стали підставою для звернення позивача до суду.

Рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 18 лютого 2015 року вказаний позов задоволено, вирішено питання щодо розподілу судових витрат.

Не погодившись із зазначеним рішенням в частині задоволення позовних вимог відносно ОСОБА_3, його представник - ОСОБА_4, посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи, в апеляційній скарзі просить рішення суду першої інстанції в цій частині скасувати та ухвалити нове, яким відмовити у задоволені вимог до ОСОБА_3

Колегія суддів, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, вважає, що апеляційну скаргу слід відхилити, а рішення суду залишити без змін, виходячи з наступних підстав.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може буди скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Судом встановлено та з матеріалів справи вбачається, що 21.12.2010 року по Немирівському шосе в м. Вінниці ОСОБА_2, керуючи автомобілем «Audi» реєстраційний номер НОМЕР_5, здійснив виїзд на бік дороги, призначеної для руху у зустрічному напрямку, внаслідок чого відбулось зіткнення з автомобілем «ВАЗ-21112», реєстраційний номер НОМЕР_4, власником якого є ОСОБА_3, що призвело до пошкодження транспортного засобу (а.с. 6,9). Постановою Ленінського районного суду м. Вінниці від 17.01.2011 року ОСОБА_2 визнано винним у скоєнні дорожньо-транспортної пригоди та притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП (а.с. 9).

Відповідно до розписки ОСОБА_3 від 12.05.2011 року, останній отримав від ОСОБА_2 1000 доларів США (що станом на 12.05.2011 року за офіційним курсом НБУ становило 7971,70 грн.) в якості відшкодування на ремонт автомобіля «ВАЗ 21112», який з вини останнього був пошкоджений у дорожньо-транстпортній пригоді (а.с. 52).

Згідно з висновком Приватного підприємства ЕНДЦ «Експертиза» № 536Е-06 від 16.07.2011 року вартість відновлювального ремонту автомобіля «ВАЗ 21112» складає 23911,63 грн. у тому числі ПДВ, а матеріального збитку, завданого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди власнику автомобіля «ВАЗ-21112» - 19501,15 грн. в тому числі ПДВ (а.с. 11, 13).

ОСОБА_3 звертався до позивача із заявою від 17.08.2011 року, яка була зареєстрована у МТСБУ 26.09.2011 року, про відшкодування завданої йому шкоди в розмірі 19501,15 грн., заподіяної з вини ОСОБА_2, оскільки останнім цивільно-правова відповідальність не застрахована (а.с. 5), зазначивши, що взаєморозрахунків між ними не проводилось.

Відповідно до наказу МТСБУ від 05.12.2011 року № 3218 «Про відшкодування шкоди з фонду захисту потерпілих», платіжного доручення № 5340 від 05.12.2011 року ОСОБА_3 було виплачено страхове відшкодування в розмірі 16250,96 грн., що обчислено без урахування 20 % ПДВ (а.с. 26, 27).

Задовольняючи позовні вимоги у частині стягнення з ОСОБА_3 на користь позивача 7971,70 грн.(в іншій частині рішення суду ніким не оскаржується, а тому відповідно до положень ст. 303 ЦПК України не підлягає перевірці щодо його законності та обґрунтованості), суд першої інстанції, встановивши вказані обставини та керуючись ст. ст. 1191, 1212 ЦК України, ст. ст. 29, 38, 41 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», вірно зазначив про те, що у відповідача ОСОБА_3 не було правових підстав для отримання від позивача відшкодування завданої йому ОСОБА_2 шкоди внаслідок дорожньо-траспорної пригоди в частині суми 7971, 70 грн., за обставин її добровільної компенсації ОСОБА_2 в розмірі 1000 доларів США (що еквівалентно 7971,70 грн.). Окрім того, ОСОБА_3 погодився із вказаним вище висновком експерта, на підставі якого отримав від позивача страхове відшкодування, у адресованій позивачу заяві, розмір шкоди зазначив у сумі 19501,15 грн., про часткову компенсацію йому цієї шкоди ОСОБА_2 у розмірі 1000 доларів США, позивача не повідомив, а навпаки - вказав, що взаєморозрахунки між ним та ОСОБА_2 не проводились, заяви про збільшення суми відшкодування він також не подавав, тому, підстави для виплати ОСОБА_3 страхового відшкодування МТСБУ в повному обсязі були відсутні.

Колегія суддів відхиляє доводи апеляційної скарги, які фактично зводяться до тверджень про те, що ОСОБА_3 отримав від ОСОБА_2 кошти у сумі 1000 доларів США на проведення лише ремонтних робіт, а не на відшкодування крім цих робіт також вартості пошкоджених деталей та механізмів, а також до того, що дана сума фактично є різницею між страховим відшкодуванням позивача та визначеною висновком експерта сумою відновлювального ремонту - 23911,63 грн. Однак, такі твердження спростовуються наведеними вище обставинами, а також поясненнями ОСОБА_2, наданими у суді апеляційної інстанції, про те, що він, окрім 1000 доларів США, давав ОСОБА_3 кошти у розмірі 300 і 600 долів США, але розписок не вимагав, пояснив, що всі кошти надавались останньому на проведення ремонту його автомобіля, зокрема й на відшкодування вартості деталей та механізмів.

Таким чином, доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про незаконність та необґрунтованість оскарженого рішення, а тому відповідно до положень ст. 308 ЦПК України вказану апеляційну скаргу слід відхилити, а рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 18 лютого 2015 року - залишити без змін.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 315, 317, 319, 324 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_3 - ОСОБА_4 - відхилити, рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 18 лютого 2015 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення.

На ухвалу може бути подана касаційна скарга до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий : О.В. Ковальчук

Судді : В.М. Медяний

Л.В. Пащенко