Справа № 658/5431/14-ц
(провадження № 2/658/214/15)
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 квітня 2015 року м.Каховка

Каховський міськрайонний суд Херсонської області у складі:

головуючого-судді Єйбог І.М.

при секретарі Садовій І.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Каховці Херсонської області цивільну справу за позовом Каховської центральної районної лікарні до ОСОБА_1 про стягнення грошових коштів,

в с т а н о в и в:

Головний лікар Каховської центральної районної лікарні звернувся до суду з вказаним позовом, мотивуючи вимоги тим, що 25.06.2012 року між позивачем та відповідачем укладено договір про проходження останньою інтернатури за спеціальністю «лікар-стоматолог» з 01.08.2012 року по 01.08.2014 рік, відповідно до умов якого лікар-інтерн забовязався пройти інтернатуру після чого приступити до роботи у Каховській ЦРЛ на посаду лікаря-стоматолога амбулаторії ЗПСМ с. Любимівка строком на три роки. 01.08.2014 року приступила до роботи, однак 11.12.2014 року була звільнена за прогули без поважних причини, у відповідності до ч.4 ст. 40 КЗпП України. Позивач зазначає, що Каховською ЦРЛ за період проходження відповідачем інтернатури здійснено нарахування на заробітну плату в розмірі 15508,22 грн. та виплачено заробітну плату в розмірі 42722,37 грн., суму яких позивач просить стягнути з відповідача, як збитки, які понесені внаслідок порушення відповідачем умов договору про проходження інтернатури.

Представник позивача позов підтримав, просив справу слухати без його участі.

Представник відповідача позов не визнала, в задоволенні позовних вимог Каховської ЦРЛ просила відмовити в повному обсязі із-за необґрунтованості та незаконності.

Вивчивши та дослідивши письмові матеріали справи в судовому засіданні суд вважає, що позов задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Відповідно до ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог і на підставі наданих сторонами доказів. Також, згідно ст. 60 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на основу своїх вимог або заперечень.

Судом встановлено, що 25 червня 2012 року між Каховської центральною районною лікарнею та ОСОБА_1 укладено договір про проходження останньою інтернатури по циклу «стоматологія» з 01.08.2012 року по 01.08.2014 рік. Відповідно до п.п. 2.1.2, 2.1.3 вказаного договору, лікар-інтерн після закінчення навчання в інтернатурі зобов'язаний приступити до роботи у Каховській ЦРЛ на посаду лікаря-стоматолога амбулаторії ЗПСМ с.Любимівка та пропрацювати не менше 3-х років.

Пунктом 2.1.4 Договору передбачено, що у випадку передчасного розірвання Договору необхідно компенсувати матеріальні збитки, які були нанесені Роботодавцю (оплата навчання в інтернатурі та інші збитки, які організація понесла під час навчання та працевлаштування) (а.с.2)

ОСОБА_1 після закінчення терміну інтернатури, з 01.08.2014 року була переведена на посаду лікаря-стоматолога поліклініки амбулаторії ЗПСМ с.Любимівка, що визнається сторонами по справі, а тому на підставі ч. 1 ст. 61 ЦП України доказуванню не підлягає.

11.12.2014 року ОСОБА_1 звільнена з посади лікаря-стоматолога за прогули без поважних причин на підставі ч.4 ст. 40 КЗпП України, з виплатою компенсації за щорічну невикористану відпустку. (а.с.4)

З довідки про заробітну плату вбачається, що за період 01.08.2012 року по 31.12.2014 рік ОСОБА_1, яка обіймала посаду лікаря-стоматолога Каховської центральної районної лікарні за вказаний період отримала дохід в сумі 58230,59 грн., з яких 15508,22 грн. - сума відповідних нарахувань на заробітну плату та 42722,37 грн. - заробітна плата.

При цьому, заробітна плата згідно ст. 94 КЗпПУкраїни є винагородою, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану ним роботу. Питання державного і договірного регулювання оплати праці, прав працівників на оплату праці та їх захисту визначається цим Кодексом, Законом України «Про оплату праці» та іншими нормативно-правовими актами.

Статтею 25 Закону України «Про оплату праці» передбачена заборона будь-яким способом обмежувати працівника вільно розпоряджатися своєю заробітною платою, крім випадків, передбачених законодавством. Забороняються відрахування із заробітної плати, метою яких є пряма чи непряма сплата працівником роботодавцю чи будь-якому посередникові за одержання або збереження роботи.

Згідно п. 14 постанови КМУ № 992 від 22.08.1996 р. «Про порядок працевлаштування випускників вищих учбових закладів, підготовка яких здійснювалася за державним замовленням», у разі неприбуття молодого фахівця за направленням або відмови без поважної причини приступити до роботи за призначенням, звільнення його з ініціативи адміністрації за порушення трудової дисципліни, звільнення за власним бажанням протягом трьох років випускник дійсно зобов'язаний відшкодувати у встановленому порядку до державного бюджету вартість навчання та компенсувати замовникові всі витрати. Однак, згідно п. 2.2 Порядку надання платних освітніх послуг державними та комунальними закладами, затвердженого наказом МОН України, Мінекономіки і Міністерства фінансів України від 23.07.2010 р. № 736/902/758 складовими вартості платних освітніх послуг є:витрати на оплату праці працівників; нарахування на оплату праці відповідно до законодавства; безпосередні витрати та оплата послуг інших організацій; капітальні витрати; індексація заробітної плати, інші витрати відповідно до чинного законодавства.

Із положень наведених правових норм, вбачається, що законодавством передбачена можливість відшкодування витрат понесених стороною угоди в зв'язку з безпосереднім навчанням спеціаліста, але виплачена заробітна плата не відноситься до витрат на навчання та до затрат понесених на підготовку інтерна, стягнення виплаченої працівнику заробітної плати у звязку із його звільненням чинним законодавством не передбачено.

Враховуючи вище наведене, керуючись ст. 10, 11, 60, 209, 212, 218 ЦПК України, ст. 94 КЗпП України, ЗУ «Про оплату праці», постановою КМУ № 992 від 22.08.1996 р. «Про порядок працевлаштування випускників вищих учбових закладів, підготовка яких здійснювалася за державним замовленням», суд -

в и р і ш и в:

В задоволенні позову Каховської центральної районної лікарні до ОСОБА_1 про стягнення грошових коштів - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Апеляційна скарга подається апеляційному суду через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення.

Суддя: І. М. Єйбог