Провадження № 2/127/346/15
ВІННИЦЬКИЙ МІСЬКИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

05 травня 2015 року Вінницький міський суд Вінницької області

в складі: головуючого-судді Прокопчук А.В.,

при секретарі Поливаній Ю.В.,

за участю позивача- відповідача ОСОБА_1,

відповідача-позивача ОСОБА_2,

її представника ОСОБА_3,

розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Вінниці цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа без самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача Замостянський відділ державної виконавчої служби Вінницького міського управління юстиції, про звільнення або часткове звільнення від сплати заборгованості по аліментам та зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення неустойки (пені) за простросчення сплати аліментів на утримання неповнолітньої дитини,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом, який в процесі розгляду справи було уточнено, до ОСОБА_2, в якому просить суд звільнити його повністю або частково від сплати заборгованості за аліментами за виконавчим документом №2-4050-2008 від 20.10.2008 року та виконавчого провадження №9782816, яке перебуває в Замостянському відділі державної виконавчої служби Вінницького міського управління юстиції, що утворилася станом на 08.03.2015р. не з вини боржника в сумі 12 745,1 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідно до рішення суду від 09.10.2008 року з ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, на користь ОСОБА_2, стягнуто аліменти на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, у розмірі 1/4 частини його доходів (заробітку), але не менше 30 % прожиткового мінімуму, встановленого для дитини даного віку, щомісячно, до досягнення дитиною повноліття починаючи з 02.06.2008 року.

На підставі вищевказаного рішення було видано виконавчий документ №2-4050-2008 від 20.10.2008 року та Замостянським відділом державної виконавчої служби Вінницького міського управління юстиції відкрито виконавче провадження №9782816.

Згідно розрахунку заборгованості зі сплати аліментів по виконавчому провадженню № 9782816 станом на 08.03.2015 року складає 12 745,1 грн. з урахуванням інструкції про проведення виконавчих дій п. 7.5.2. та ст.. 74 ЗУ "Про виконавче провадження" при відсутності інформації про розмір доходів боржника, заборгованість нараховується в обсязі відповідної частини від усіх видів доходів, виходячи із розміру середньомісячної заробітної плати по даній місцевості.

Позивач вважає, що дана сума заборгованості виникла не з його вини та небажання сплачувати аліменти на дитину, оскільки допомогу на дитину після розлучення з відповідачем він постійно надавав добровільно, в залежності від його матеріального становища, оскільки у нього відсутній постійний дохід та робота, про що він повідомляв державного виконавця.

У зв'язку з тим, що на даний час позивач не має постійної роботи, доходу, а також його стан здоровя з кожним днем погіршується і він потребує операційного втручання та лікування, оскільки він хворіє на хронічний панкреатит, аліментарного ґенезу середнього ступеню важкості, загострену варикозну хворобу судин нижніх кінцівок, ХВН 2-го ступеню, а також на цукровий діабет 2-го типу середньої важкості, а також у нього виявлено прояви атеросклеротичного ураження магістральних артерій нижній кінцівок без ознак стенозування.

Тому всі перераховані обставини поставили позивача в скрутне матеріальне становище, так як він ледве зводить кінці з кінцями і в звязку із захворюванням йому важко знайти роботу, щоб заробити якісь кошти для існування і він не може дозволити купити собі найнеобхідніше, оскільки тимчасові невеликі заробітки витрачаються на ліки та лікування, а також для сплати аліментів.

У зв'язку з цим, що в даний час істотно змінилося його матеріальне становище (зменшилися доходи), погіршився стан здоровя, і дані обставини не залежали від нього і на даний час не залежать, тому вважає, що заборгованість виникла не з його вини, а отже був змушений звернутися до суду із даним позовом.

До початку розгляду справи по суті представник відповідача надав суду зустрічну позовну заяву ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів на утримання неповнолітньої дитини в розмір 4 357,97 грн., а також понесенні нею судові витрати.

Зустрічна позовна заява мотивована тим, що ОСОБА_1 не бажає добровільно погашати заборгованість, яка виникла по аліментах, а також по сьогодні сплачує аліменти не в повному обсязі, тому вона змушена була звернутися до суду із даним зустрічним позовом.

В судовому засіданні позивач-відповідач ОСОБА_1 підтримав позовну заяву із змінами та доповненнями та просив її задовольнити, а в задоволенні зустрічного позову- відмовити в повному обсязі. Також додав, що інших утриманців він не має та не заперечує в подальшому добровільно надавати допомогу на утримання доньки.

В судовому засіданні відповідач-позивач ОСОБА_2 та її представник ОСОБА_3 заперечували проти задоволення позову ОСОБА_1 та просили задовольнити їх позовні вимоги, а також стягнути з ОСОБА_1 витрати на правову допомогу в сумі 5000 грн.

Представник третьої особи без самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача Замостянський відділ ДВС Вінницького МУЮ в судове засіданняне з'явився, надавши суду клопотання з проханням розглядати справу без його участі, у зв'язку з запланованими виконавчими діями.

Вислухавши пояснення позивача-відповідача ОСОБА_1, відповідача-позивача ОСОБА_2, її представника ОСОБА_3, дослідивши матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності, судом встановлено наступні обставини та відповідні їм правовідносини.

Відповідно до ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Правилами ст. 10 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Судом встановлено, що згідно заочного рішення Ленінського районного суду м. Вінниці від 09.10.2008 року з ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, на користь ОСОБА_2, стягнуто аліменти на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, у розмірі 1/4 частини його доходів (заробітку), але не менше 30 % прожиткового мінімуму, встановленого для дитини даного віку, щомісячно, до досягнення дитиною повноліття починаючи з 02.06.2008 року (а.с. 9).

На підставі вищевказаного рішення суду, було видано виконавчий документ №2-4050-2008 від 20.10.2008 року та Замостянським відділом державної виконавчої служби Вінницького міського управління юстиції відкрито виконавче провадження №9782816.

З розрахунку заборгованості зі сплати аліментів по виконавчому провадженню № 9782816 вбачається, що станом на 08.03.2015 року заборгованість ОСОБА_1 по сплаті аліментів складає 15 745,1 грн. (а.с. 133-134), з урахуванням інструкції про проведення виконавчих дій п. 7.5.2. та ст.. 74 ЗУ "Про виконавче провадження" при відсутності інформації про розмір доходів боржника, заборгованість нараховується в обсязі відповідної частини від усіх видів доходів, виходячи із розміру середньомісячної заробітної плати по даній місцевості.

Заборгованість за аліментами стягується незалежно від досягнення дитиною повноліття (ч.4 ст. 194 СК України).

Відповідно до ст. 195 СК України заборгованість за аліментами, присудженими у частці від заробітку (доходу), визначається виходячи з фактичного заробітку (доходу), який платник аліментів одержував за час, протягом якого не провадилося їх стягнення. Якщо платник аліментів не працював на час виникнення заборгованості, але працює на час визначення її розміру, заборгованість визначається із заробітку (доходу), який він одержує. Якщо платник аліментів не працював на час виникнення заборгованості і не працює на час визначення її розміру, вона обчислюється виходячи із середньої заробітної плати працівника для даної місцевості. Розмір заборгованості за аліментами обчислюється державним виконавцем, а у разі спору - судом.

Відповідно до ч.2 ст. 197 СК України за позовом платника аліментів суд може повністю або частково звільнити його від сплати заборгованості за аліментами, якщо вона виникла у зв'язку з його тяжкою хворобою або іншою обставиною, що має істотне значення.

Обгрунтовуючи позов, позивач зазначив, що підставою для зміни розміру аліментів, які стягуються з нього на утримання їх доньки, є те, що на даний час він не має постійної роботи, доходу, а також погіршення стану здоров'я та потребування операційного втручання та лікування.

Дійсно судом встановлено, що ОСОБА_1 хворіє на хронічний панкреатит, аліментарного ґенезу середнього ступеню важкості, загострену варикозну хворобу судин нижніх кінцівок, ХВН 2-го ступеню, цукровий діабет 2-го типу середньої важкості, а також виявлено прояви атеросклеротичного ураження магістральних артерій нижній кінцівок без ознак стенозування, що підтверджується випискою із медичної карти від 28.07.2014 року та консультативним заключенням від 25.07.2014 року (а.с. 30-34). Проте заборгованість у ОСОБА_1 виникла з 2008 року, доказів хвороби з 2008 2013 р.р. ним не надано.

Також, ОСОБА_1 зазначає, що він витрачає кошти на ліки, лікування, а також потребує операційного втручання та лікування, проте ним не було надано суду жодних письмових доказів на підтвердження даних фактів. Він не є інвалідом за станом здоров'я.

Крім того, суд звертає увагу на те, що ОСОБА_1 повідомив, що він не має постійного місця роботи та доходу, тому його доходи мають мінливий характер, однак він не надав суду письмових доказів про те, що він перебуває на обліку в центрі зайнятості, таким чином, він не вважається безробітнім. Інших утриманців він не має.

Відповідно до ст. 51 ч.2 Конституції України та ст. 180 СК України - батьки зобов'язані утримувати своїх дітей до їх повноліття.

Відповідно до ч. 4 ст. 15 СК України, невиконання або ухилення від виконання сімейного обов'язку може бути підставою для застосування наслідків, встановлених цим Кодексом або домовленістю (договором) сторін.

З поясненю свідка ОСОБА_4 вбачається, що вона є дочкою сторін, її утримує матір, а батько пересилав кошти на її день народження проте, вони були включені до суми виплат по аліментах.

Таким чином, суд прийшов до висновку, що позивачем-відповідачем ОСОБА_1М необгрунтовано та не доведено необхідності звільнення його повністю або частково від сплати заборгованості по аліментах. Посилання позивача на те, що він несе витрати на своє лікування не знайши свого підтвердження.

Що стосується вимог зустрічного позову ОСОБА_2, судом встановлено наступні обставини та відповідні їм правовідносини.

Відповідно до положень ст.ст.1-3 Конвенції ООН "Про права дитини" в усіх діях щодо дітей першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Зокрема, передбачено, що дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов'язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживаються всі відповідні законодавчі і адміністративні заходи.

Згідно зі ст. 196 СК України, при виникненні заборгованості з вини особи, яка зобов'язана сплачувати аліменти за рішенням суду, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення. Розмір неустойки може бути зменшений судом з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів.

Згідно розрахунку неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, наданого відповідачем-позивачем ОСОБА_2, розмір пені за період з 02.08.2008 року по 01.01.2015 року по прострочення складає 4357,97 гривень. ( а.с. 76 зворіт -80).

В п. 22 Постанови Пленум Верховного Суду України №3 від 15 травня 2006 року "Про застосування судом окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" визначено, що передбачена ст. 196 СК України відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені) настає лише за наявності вини цієї особи. На платника аліментів не можна покладати таку відповідальність, якщо заборгованість утворилася з незалежних від нього причин, зокрема у зв'язку з несвоєчасною виплатою заробітної плати, затримкою або неправильним перерахуванням аліментів банками. В інших випадках стягується неустойка за весь час прострочення сплати аліментів.

Виходячи з презумпції вини особи, яка прострочила виконання зобов'язання, відсутність вини в простроченні сплати аліментів повинен довести платник аліментів. Право одержувача аліментів на стягнення неустойки, передбачене ст. 196 СК України, не пов'язується з обов'язковим попередженням боржника про наявність заборгованості по аліментам та наданням йому строку для її погашення.

Оскільки зобов'язання зі сплати аліментів носить періодичний характер і повинно виконуватися щомісяця, суд повинен з'ясувати розмір несплачених аліментів по кожному з цих періодичних платежів, встановити строк, до якого кожне із цих зобов'язань мало бути виконано, та з урахуванням встановленого обчислити розмір пені, виходячи із суми несплачених аліментів за кожен місяць окремо від дня порушення платником аліментів свого обов'язку щодо їх сплати до дня ухвалення судом рішення, підсумувавши розміри нарахованої пені за кожен із прострочених платежів та визначивши її загальну суму (правова позиція згідно з постановою Верховного Суду України № 6-81цс13 від 11 вересня 2013 року).

Суд, перевіривши обґрунтованість вказаного розрахунку та відповідність його вимогам ст. 196 СК України, дійшов висновку, що розрахунок ОСОБА_2, здійснений вірно, виходячи з формули для розрахунку (розмір заборгованості*кількість прострочених днів*1%), з правильним врахуванням розміру суми несплачених аліментів та кількості днів прострочення, що узгоджуються з довідкою - розрахунком наявної заборгованості з аліментів наданою державним виконавцем.

Відповідно до ч. 2, 3 ст. 196 СК України розмір неустойки може бути зменшений судом з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів. Неустойка не сплачується, якщо платник аліментів є неповнолітнім.

З урахуванням викладених обставин суд вважає, що відповідно до положень ст. 61 ЦПК України, обставини, які можуть, в силу положень ст. 197 СК України, бути підставою для звільнення заборгованості по аліментам - встановлені набулими законної сили судовими рішеннями, а тому вважає за можливим звільнити ОСОБА_1 від сплати заборгованості з аліментів, залишивши за ним 1/2 частину заборгованості.

За таких обставин хоча заборгованість по аліментам виникла з вини ОСОБА_1, але враховуючи матеріальний стан платника аліментів та те, що позивач за станом здоров'я з об'єктивних причин останні роки не мав можливості сплачувати виниклу заборгованістьі дана обставина в ході судового розгляду відповідачем не спростована, суд приходить до висновку про часткове задоволенні зустрічного позову та стягнення з ОСОБА_1на користь ОСОБА_2 неустойку (пеню) за прострочення сплати аліментів на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3, за період з 02.08.2008 року по 01.01.2015 року в розмірі 2 178,50 грн.

Згідно зі ст. 88 ЦПК України з позивача-відповідача ОСОБА_1 в дохід держави підлягає стягненню 243,60 грн. судового збору та на користь ОСОБА_2 2000 грн. витрат на правову допомогу.

Визначаючись щодо розміру витрат на правову допомогу, суд враховує, що матеріалами справи документально підтверджено, що адвокат ОСОБА_3 діє на підставі угоди про надання правової допомоги від 25.12.2014 року, укладеної з ОСОБА_2 (а.с. 45).

З квитанції №б/н від 12.01.2015 року, вбачається, що ОСОБА_2 сплатила 5 000 грн. за надання правової допомоги та представлення її інтересів ОСОБА_3 (а.с. 137).

З довідки розрахунку про витрати на прававу допомогу, наданого ОСОБА_3, вбачається, що розміру мінімальної заробітної плати з грудня 2014 року по травень 2015 року становить 1218 грн. За період з 25.12.2014 року по 05.05.2015 року (включно) на правову допомогу, надану ОСОБА_2 у даній цивільній справі адвокатом ОСОБА_3 витрачено 18 год. робочого часу, вартість яких становить (487,20 х 18) = 8769,60 грн. (а.с. 135).

Факт надання допомоги судом не ставиться під сумнів, однак години участі адвоката в судових засіданнях завищені, що підтверджується журналами судових засідань.

На підставі викладеного, керуючись ст. 51 Конституції України, ст.ст.1-3 Конвенції ООН "Про права дитини", ст.ст. 15, 180, 194-197 СК України, п. 22 Постанови Пленум Верховного Суду України №3 від 15 травня 2006 року "Про застосування судом окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів", ст.ст.10, 11, 57-60, 88, 212-215 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа без самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача Замостянський відділ державної виконавчої служби Вінницького міського управління юстиції, про звільнення або часткове звільнення від сплати заборгованості по аліментам відмовити.

Зустрічний позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення неустойки (пені) за простросчення сплати аліментів на утримання неповнолітньої дитини задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, на користь ОСОБА_2 неустойку (пеню) за прострочення сплати аліментів на утримання неповнолітньої донька ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3, за період з 02.08.2008 року по 01.01.2015 року, частково, в розмірі 2 178 (дві тисячі сто сімдесят вісім) грн. 50 коп.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 понесені витрати на правову допомогу в розмірі 2 000 (дві тисячі) грн.

В решті позовних вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 в дохід держави 243 (двісті сорок три) грн. 60 коп. судового збору.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду Вінницької області через суд першої інстанції протягом 10 днів з дня його проголошення, а особами, у відсутність яких воно ухвалене, - протягом 10 днів з дня отримання його копії.

Суддя: