Справа №483/2928/14-ц 10.03.2015 10.03.2015 10.03.2015
Провадження №22-ц/784/648/15 Головуючий у першій інстанції Рак Л.М.
Категорія 55 Доповідач в апеляційній інстанції Яворська Ж.М.
УХВАЛА

Іменем України

10 березня 2015 року м. Миколаїв

Колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Миколаївської області у складі:

Головуючого: Яворської Ж.М.,

суддів: Базовкіної Т.М., Кушнірової Т.Б.,

при секретарі судового засідання - Шпонарській О.Ю.,

за участю позивача - ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу

за апеляційною скаргою

комунального підприємства «Очаківводоканал»

на рішення Очаківського міськрайонного суду Миколаївської області від 20 січня 2015 року

за позовом

ОСОБА_3 до комунального підприємства «Очаківводоканал» про стягнення заробітної плати,

В С Т А Н О В И Л А :

У грудні 2015 року ОСОБА_3 звернувся до суду із позовом до комунального підприємства «Очаківводоканал » (далі - КП «Очаківводоканал») про стягнення заробітної плати.

В обґрунтування позову зазначав, що з 01 травня 2012 року по 16 червня 2014 року він перебував у трудових відносинах з відповідачем та обіймав посаду начальника очисних споруд.

За період роботи на підприємстві йому неправильно нараховувалася заробітна плата без урахування коефіцієнтів, які визначені колективним договором між адміністрацією та профспілковим комітетом підприємства на 2012-2014 роки, Галузевою угодою між Міністерством житлово-комунального господарства, Всеукраїнським об'єднанням обласних організацій роботодавців підприємств житлово- комунальної галузі «Федерації роботодавців ЖКГ України» та Центральним комітетом профспілки працівників ЖКГ, місцевої промисловості, побутового обслуговування населення України на 2010-2012, 2013-2015 роки ( далі - Галузева угода).

Посилаючись на вказані обставини, ОСОБА_3 просив стягнути невиплачену заробітну плату за період з травня 2012 року по червень 2014 року у розмірі 33428 грн.69 коп.

Рішенням Очаківського міськрайонного суду Миколаївської області від 20 січня 2015 року позов задоволено. З КП «Очаківводоканал» на користь ОСОБА_3 в рахунок невиплаченої заробітної плати за період з 01 травня 2012 року по 16 червня 2014 року стягнуто 33428 грн.69 коп. з урахуванням відрахувань на податку з доходів фізичних осіб та єдиного соціального внеску, на користь держави судовий збір у розмірі 334 грн. 28 коп.

В апеляційній скарзі КП «Очаківводоканал», посилаючись на незаконність рішення суду, просить його скасувати та ухвалити нове по відмову у задоволенні позову.

Заслухавши суддю-доповідача, позивача, вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає відхиленню.

Як вбачається із матеріалів справи і встановлено судом, ОСОБА_3 з 01 травня 2012 року перебував у трудових відносинах з відповідачем, спочатку обіймав посаду майстра, а потім начальника очисних споруд та був звільнений згідно з наказом від 16 червня 2014 року № 10-з на підставі пункту 1 ст. 40 КЗпП України у зв'язку зі скороченням штату (а.с.6).

Частиною 2 ст. 97 КЗпП України та ст.15 Закону України «Про оплату праці» передбачено, що форми і системи оплати праці, норми праці, розцінки, тарифні сітки, схеми посадових окладів, умови запровадження та розміри надбавок, доплат, премій, винагород та інших заохочувальних, компенсаційних і гарантійних виплат встановлюються підприємствами у колективному договорі з дотриманням норм і гарантій, передбачених законодавством, генеральною та галузевими (регіональними) угодами.

Відповідно до частин 3, 4 ст. 97 КЗпП України конкретні розміри тарифних ставок (окладів) і відрядних розцінок робітникам, посадових окладів службовцям, а також надбавок, доплат, премій і винагород встановлюються власником або уповноваженим ним органом з урахуванням вимог, передбачених частиною другою цієї статті. Власник або уповноважений ним орган чи фізична особа не має права в односторонньому порядку приймати рішення з питань оплати праці, що погіршують умови, встановлені законодавством, угодами, колективними договорами.

Відповідно до роз'яснень, викладених у п.п. 7, 8 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 грудня 1999 року № 13 «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці» з урахуванням загальних положень законодавства про оплату праці суд у разі вирішення спорів з цих питань має з'ясовувати, чи були і як саме вони врегульовані у зазначеному порядку та чи було при цьому додержано норм і гарантій, передбачених законодавством, генеральною й галузевою (регіональною) угодами. При їх недодержанні застосовуються відповідно норми і гарантії, передбачені законодавством, генеральною, галузевою (регіональною) угодами.

Згідно з ч.3 ст. 3 Закону України «Про колективні договори і угоди» сторонами угоди на галузевому рівні є власники, об'єднання власників або уповноважені ними органи і профспілки чи об'єднання профспілок або інших представницьких організацій трудящих, які мають відповідні повноваження, достатні для ведення переговорів, укладення угоди та реалізації її норм на більшості підприємств, що входять у сферу їх дії.

За змістом ч.2 ст. 8 Закону України «Про колективні договори і угоди» угодою на галузевому рівні регулюються галузеві норми, зокрема щодо нормування і оплати праці, встановлення для підприємств галузі (підгалузі) мінімальних гарантій заробітної плати відповідно до кваліфікації на основі єдиної тарифної сітки по мінімальній межі та мінімальних розмірів доплат і надбавок з урахуванням специфіки, умов праці окремих професійних груп і категорій працівників галузі (підгалузі).

Статтею 9 цього ж Закону визначено, що положення генеральної, галузевої, регіональної угод діють безпосередньо і є обов'язковими для всіх суб'єктів, що перебувають у сфері дії сторін, які підписали угоду.

За змістом зазначених норм встановлені галузевими угодами умови оплати праці є гарантіями для працівників в сфері оплати праці й безпосереднє застосування таких умов є обов'язковим для всіх суб'єктів, що перебувають у сфері дії угоди.

Відповідно до ст. 18 КЗпП України положення колективного договору поширюються на всіх працівників підприємства, установи, організації незалежно від того, чи є вони членами професійної спілки, і є обов'язковими як для власника або уповноваженого ним органу, так і для працівників підприємства, установи, організації.

Так, відповідно до п.6.10 Колективного договору розмір тарифної ставки і схеми посадових окладів працівників встановлюється з урахуванням міжрозрядних, міжкваліфікаційних співвідношень, визначених галузевою угодою додатки №№1,2,3, ст.96 КзПП України за погодженням з профкомом ( а.с. 25-30).

За положеннями статуту підприємства, КП «Очаківводоканал» віднесено до сфери Галузевої угоди, укладеної між Міністерством з питань ЖКГ України, Всеукраїнським об'єднанням обласних організацій роботодавців підприємств житлово - комунальної галузі «Федерації роботодавців ЖКГ України» та Центральним комітетом профспілки працівників ЖКГ, місцевої промисловості, побутового обслуговування населення України.

Відповідно до розділу першого Галузевих угод, останні поширюються на усіх найманих працівників та роботодавців, що перебувають у сфері суб'єктів Угод.

Як вбачається із п.1.1.3 Галузевої угоди на 2010-2012, п. 3.1.1,3.1.3, 3.1.4 Галузевої угоди на 2013-2015 року мінімальна тарифна ставка ( оклад) за просту некваліфіковану працю встановлюється у розмірі не нижче визначеної законодавством мінімальної заробітної плати, а мінімальна тарифна ставка робітника 1 розряду - у розмірі не менше 120 відсотків розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом; коефіцієнт співвідношення мінімальної тарифної ставки робітника 1 розряду ( місячної тарифної ставки) за видами робіт та окремими професіями до встановленої Угодою мінімальної тарифної ставки робітника 1 розряду, згідно з додатком 2 до цієї угоди - 1.35; коефіцієнти співвідношення розмірів мінімальних місячних посадових окладів керівників, професіоналів, фахівців та технічних службовців до мінімальної тарифної ставки робітника 1 розряду основного виробництва( мінімального посадового окладу ( ставки) працівника основної професії) згідно з додатком № 3 Угоди - 2.25-2.8. ( на підприємстві даний коефіцієнт затверджено керівником і становить - 2.8) (а.с.31 - 49).

Отже, за змістом вищезазначених норм встановлені галузевими угодами умови оплати праці є гарантіями для працівників в сфері оплати праці й безпосереднє застосування таких умов є обов'язковим для всіх суб'єктів, що перебувають у сфері дії угоди. Але як вбачається із наданих до суду штатних розписів за період з 2012 по 2014 роки посадовий оклад позивача визначено без урахування вимог Галузевих угод за відповідні періоди.

В аспекті надання офіційного тлумачення положенням ч. 2 ст. 233 КЗпП України у системному зв'язку із ст. ст. 1, 12 Закону України «Про оплату праці» Конституційний Суд України у рішенні від 15 жовтня 2013 року № 8-рп/2013 зазначив, що у разі порушення роботодавцем законодавства про оплату праці не обмежується будь-яким строком звернення працівника до суду з позовом про стягнення заробітної плати, яка йому належить, тобто усіх виплат, на які працівник має право згідно з умовами трудового договору і відповідно до державних гарантій, встановлених законодавством, незалежно від того, чи було здійснене роботодавцем нарахування таких виплат.

За такого, суд першої інстанції, вірно оцінивши подані сторонами докази, дійшов до правильного висновку, що у період з 01 травня 2012 по 16 червня 2014 року відповідач виплачував позивачеві заробітну плату не в повному обсязі та стягнув на його користь 33428 грн.69 коп., вирахуваних шляхом відрахування різниці від належної до сплати позивачу загальної суми заробітної плати від сплаченої суми, оскільки вказану суму не було виплачено позивачу відповідно до його окладу з урахуванням укладених Галузевих угод.

З врахуванням викладеного, рішення суду в силу ст.308 ЦПК України слід залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Згідно з п. 1.1.8 Галузевої угоди не допускається зниження рівня оплати праці порівняно з раніше прийнятим. На період подолання фінансових труднощів, але не більше як шість місяців підприємства можуть застосовувати норми оплати праці нижче від норм, визначених генеральною, галузевою або регіональними угодами, але не нижче від державних норм і гарантій в оплаті праці.

Однак, відповідач належним чином не довів наявність фінансових труднощів у спірному періоді та необхідності зниження оплати праці позивача для їх подолання. А тому доводи апеляційної скарги в цій частині не заслуговують на увагу.

Керуючись ст.ст. 303, 308, 313, 315 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу комунального підприємства «Очаківводоканал» відхилити, рішення Очаківського міськрайонного суду Миколаївської області від 20 січня 2015 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, і з цього часу протягом двадцяти днів може бути оскаржена безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий

Судді: