Провадження № 2/487/444/15
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

26.03.2015 року Заводський районний суд м. Миколаєва в складі: головуючого судді - Щербини С.В., при секретарі - Шевиряєвої К.А., розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про припинення права власності та визнання права власності, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 і ОСОБА_2 звернулися до суду з позовом до ОСОБА_3 про припинення права власності на 1/3 частку квартири АДРЕСА_1, грошової компенсації за вказану частку у спільній частковій власності у розмірі 15971 грн. та визнання права власності на 1/3 частку квартири в рівних частках.

В подальшому позивач ОСОБА_1 уточнила позовні вимоги, просила суд припинити право власності відповідача на 1/3 частку квартири АДРЕСА_1 та визнати за позивачами право власності на 1/3 частку квартири в рівних частках.

В позові позивачі зазначили, що на підставі свідоцтва про право власності на житло від 11.06.2002 року позивачам та відповідачу на праві власності належать по 1/3 частки квартири АДРЕСА_1. Проте, починаючи з 1996 року відповідач у вищевказаній квартирі не проживає, участі у витратах на управління, утримання та зберігання спільного майна та сплати обов'язкових платежів по квартплаті та комунальним послугам не приймає. При цьому, відповідач займається бізнесом, постійно у відрядженнях, дітей у нього не має, перебуває у цивільному шлюбі та постійно проживає за адресою своєї цивільної дружини по АДРЕСА_2 Відповідач не заперечує проти зняття його з реєстрації в квартирі та оформлення договору дарування своєї частки в квартирі на користь позивачів, але не робить для цього ніяких дій, тому припинення його права власності не завдасть істотної шкоди його інтересам. Позивачі люді похилого віку, у зв'язку з чим потребують постійного стороннього догляду, який їм може надати їхня дочка, яка проживає м. Іллічівськ, у зв'язку з чим їм необхідно розпорядитися спірною квартирою та придбати інше житло у місці проживання їхньої дочки. При цьому, вони пенсіонери, мають ряд захворювань, позивачі не мають можливості компенсувати відповідачу за його частку у квартирі, але з урахуванням того, що вони постійно сплачують комунальні послуги, роблять ремонти вказані витрати складають більше ніж вартість частки відповідача, при цьому відповідач ніколи б не взяв у батьків вказану грошову компенсацію.

В судове засідання позивач ОСОБА_1 не з'явилась, надала до суду заяву, просила слухати справу за її відсутність, уточнені вимоги підтримала, просила про задоволення позову, надала згоду на ухвалення заочного рішення.

В судове засідання позивач ОСОБА_4 не з'явився, про час та місце слухання справи був повідомлений, причини неявки суду не повідомив.

В судове засідання відповідач не з'явився, про час та місце слухання справи був повідомлений належним чином через оголошення у пресі, причини неявки суду не повідомив. Зі згоди позивача ОСОБА_1 суд вважає можливим ухвалити заочне рішення, що відповідає вимогам ст. 224 ЦПК України.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного.

Статтею 3 ЦПК України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

В Конституції України передбачено, що право власності є непорушним та припинення даного права можливе виключно на підставі закону.

Згідно з ч.1 ст.321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Як встановлено судом, позивачі ОСОБА_1, ОСОБА_2 і відповідач ОСОБА_3 являються співвласниками квартири АДРЕСА_1, яка належить їм на праві спільної частковій власності по 1/3 частки кожному, на підставі Свідоцтва про право власності на житло від 11.06.2002 року, виданого Управлінням майном комунальної власності Миколаївської міської ради.

Відповідно до ч.1 ст. 365 ЦК України право особи на частку у спільному майні може бути припинене за рішенням суду на підставі позову інших співвласників, якщо:1) частка є незначною і не може бути виділена в натурі; 2) річ є неподільною;3) спільне володіння і користування майном є неможливим; 4) таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім'ї.

За змістом зазначеної норми закону припинення права власності на частку в спільному майні допускається за наявності будь-якого з передбачених пунктами 1 - 3 ч.1 ст. 365 ЦК України випадку, але в тому разі , коли таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім'ї.

Водночас, судом встановлено, що частка відповідача у спільній власності на спірну квартиру не є незначною, оскільки становить 1/3 частину, належних і допустимих доказів на підтвердження того, що припинення права відповідача на належну йому частину квартири, не завдасть інтересам останнього істотної шкоди, суду не надано.

Крім того, відповідно до ч. 2 ст. 365 ЦК України, суд постановляє рішення про припинення права особи на частку у спільному майні за умови попереднього внесення позивачем вартості цієї частки на депозитний рахунок суду.

Відповідно до рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Андрій Руденко проти України» від 21.12.2010 року (заява №3504105), який зазначив що, попередня сплата на депозитний рахунок вартості частки, була і залишається передумовою винесення судом рішення про припинення права на частку у спільному майні.

Позивачами не надані докази, що ними внесено вартість частки відповідача у власності на квартиру на депозитний рахунок суду, а посилання на те, що у ніх не має матерільної можливості внести кошти на депозитний рахунок суду суперечить положенням ч.2 ст. 365 ЦК України.

Таким чином, суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення вимог, оскільки позивачами суду не надано належних та допустимих доказів на підтвердження своїх вимог, а відповідно до вимог ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України судові витрати по справі підлягають віднесенню за рахунок позивачів.

Керуючись ст.ст.10,60, 212-215 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

·

В задоволені позову ОСОБА_1, ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про припинення права власності та визнання права власності - відмовити.

Рішення набирає законної сили через 10 днів після його проголошення та може бути оскаржено до апеляційного суду Миколаївської області через Заводський районний суд м. Миколаєва в строк і порядок, встановлений ст.ст. 294,296 ЦПК України.

Заява про перегляд заочного рішення може бути подана відповідачем протягом 10 днів з дня отримання копії рішення.

Суддя: С.В. Щербина