АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Категорія 81
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 вересня 2015 року Апеляційний суд Дніпропетровської області в складі:

головуючого судді: Колодяжної Н. Є.

суддів Баранніка О.П., Лисичної Н.М.

при секретарі Самокиші О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпропетровську цивільну справу за скаргою ОСОБА_2 на дії Головного управління Державної казначейської служби України в Дніпропетровській області- щодо невиконання судового рішення, -

В С Т А Н О В И В:

В апеляційній скарзі Головне управління Державної казначейської служби України у Дніпропетровській області просить скасувати ухвалу Індустріального районного суду м. Дніпропетровськ від 15 липня 2015 року, посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм матеріального та процесуального права.

Апеляційний суд, вивчивши матеріали справи, доводи скарги, вважає ухвалу такою, що повинна бути скасована з відмовою у заявлених вимогах, виходячи з наступного.

Судом першої інстанції встановлено, що 26 лютого 2015 року за результатами розгляду цивільної справи за позовом ОСОБА_2 до Державного закладу «Дніпропетровська медична академія» (Академія), про стягнення компенсації за час вимушеного прогулу, за невикористану відпустку, недовиплаченої заробітної плати, допомоги на оздоровлення, Індустріальним райсудом м. Дніпропетровська було ухвалено рішення, що вступило в силу, яким позов ОСОБА_2 задоволено.

12.03.2015 року на підставі цього рішення судом видано виконавчі листи, які стягувачем ОСОБА_2 були предявлені до ГУ Державної Казначейської Служби України в Дніпропетровській області (казначейська служба).

Проте, листом від 07.04.2015 року казначейська служба сповістила стягувача про неможливість виконання судового рішення та повернення виконавчих листів через те, що за повідомленням боржника -Академії - ухвалою Апеляційного суду Дніпропетровської області від 03.04.2015 року відкрито апеляційне провадження з перегляду законності вказаного рішення.

Посилаючись на п. 9 «Порядку виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевого бюджетів або боржників» казначейська служба повернула стягувачці виконавчі листи.

Визнаючи такі дії казначейської служби неправомірними, райсуд керувався нормами ст.ст.3, 48 ЗУ «Про виконавче провадження» та вважав, що боржник повинен був у випадку, що розглядається, зупинити виконавче провадження або повернути листи до суду, що його видав.

Проте, з таким висновком суду погодитися не можна.

Статтею 223 ЦПК України передбачено, що рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги- рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Відповідно до ст.2 ЗУ «Про виконавче провадження» - органом, що здійснює примусове виконання судових рішень є державна виконавча служба, її виконавці, виконавчі групи, керівники груп, начальники відділів.

Частинами 2, 3 ст.3 зазначеного Закону передбачено, що рішення про стягнення коштів з державних органів, державного та місцевого бюджетів, або бюджетних установ (що має місце у випадку, що розглядається) виконуються органами, що здійснюють казначейське обслуговування бюджетних коштів. Ці органи не є органами примусового виконання. На них поширюється дія Закону «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень» та «Порядок виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників».

Статею 3 Закону «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень» передбачено, що виконання рішень суду про стягнення коштів, боржником за якими є державний орган, здійснюється центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів (казначейська служба). Стягувач за стягненням коштів звертається до казначейської служби у строки, встановлені ЗУ «Про виконавче провадження».

Детально механізм виконання рішень про стягнення коштів з державного бюджету виписаний у наведеному вище «Порядку виконання рішень…», а тому казначейська служба, яка прийняла виконавчі документи від стягувача, обгрунтовано керувалась цим «Порядком».

За таких обставин є невірним застосування райсудом до даних правовідносин правил ст.48 Закону «Про виконавче провадження».

Враховуючи, що після подання апеляційної скарги на рішення воно вважається таким, що не вступило в силу, те, що пунктом 9 «Порядку» передбачено право казначейської служби повернути стягувачеві виконавчий документ якщо рішення про стягнення коштів не набрало законної сили, висновок суду про обов*язок казначейства зупинити провадження або повернути виконавчий документ суду протирічить вимогам закону.

В результаті невірного застосування матеріального закону і на підставі цього зроблених судом помилкових висновків- ухвала підлягає скасуванню.

Разом з тим, враховуючи, що на час перегляду ухвали суду виконавчі листи казначейською службою прийняті, виконані, предмет спору відсутній,- підстав для задоволення вимог немає.

Керуючись ст.ст. 307ч.2, 312п.2 ЦПК України, апеляційний суд,

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу Головного управління Державної казначейської служби України у Дніпропетровській області задовольнити.

Ухвалу Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 15 липня 2015 року - скасувати.

В задоволенні скарги ОСОБА_2 на дії Головного управління Державної казначейської служби України в Дніпропетровській області щодо невиконання судового рішення відмовити.

Ухвала чинна з моменту проголошення, може бути оскаржена у 20-денний строк у касаційному порядку.

Головуючий Н.Є. Колодяжна

Судді: О.П. Бараннік

ОСОБА_3