Справа № 465/8031/14 Головуючий у 1 інстанції: Лозинський Б.М.
Провадження № 22-ц/783/3061/15 Доповідач в 2-й інстанції: Мусіна Т. Г.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 квітня 2015 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Львівської області в складі:

головуючого - Мусіної Т.Г.

суддів - Бермеса І.В., Савуляка Р.В.

за участі секретаря - Щербая В.П.

без участі сторін

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на ухвалу Франківського районного суду м. Львова від 17 грудня 2014 року у справі за позовом ОСОБА_2 до Громадської організації "Правий сектор-Захід" про захист честі, гідності, ділової репутації, спростування недостовірної інформації та відшкодування моральної шкоди,-

в с т а н о в и л а :

У грудні 2014 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до Громадської організації "Правий сектор-Захід" про захист честі, гідності, ділової репутації, спростування недостовірної інформації та відшкодування моральної шкоди, в якому просив визнати недостовірною інформацію викладену 28 листопада 2014 року в публікації на веб-сторінці: ІНФОРМАЦІЯ_1 під назвою "ІНФОРМАЦІЯ_2" та зобов'язати відповідача спростувати вказану інформацію. Також просив стягнути з відповідача в його користь 60 000 грн. моральної шкоди.

Ухвалою Франківського районного суду м. Львова від 17 грудня 2014 року позовну заяву ОСОБА_2 до Громадської організації "Правий сектор-Захід" про захист честі, гідності, ділової репутації, спростування недостовірної інформації та відшкодування моральної шкоди, визнано неподаною та повернуто позивачу на підставі ч.2 ст. 121 ЦПК України.

Ухвалу Франківського районного суду м. Львова від 17 грудня 2014 року оскаржив позивач ОСОБА_2.

В апеляційній скарзі зазначає, що у суду першої інстанції не було підстав для повернення йому позовної заяви. Зазначає, що ним було подано оригінал квитанції про сплату судового збору загальною сумою за подання позову в частині майнового характеру та в частині немайнового, проте суд не врахував вказаної квитанції та розміру сплаченого судового збору. У позовній заяві в новій редакції позивачем було вказано реквізити відповідача. В позовні заяві містяться посилання на нормативно-правові акти, які порушені відповідачем, чітко викладено якими діями відповідача йому було заподіяно моральну шкоду.

Просить ухвалу суду скасувати, справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Сторони в судове засідання не з'явились, хоча належним чином у відповідності до вимог ч.6 ст. 74 ЦПК України були повідомлені про день і час судового засідання, тому відповідно до ч.2 ст. 305 ЦПК України їх неявка не перешкоджає розглядові справи, який згідно ч.2 ст. 197 ЦПК України здійснюється без фіксування судового засідання технічними засобами.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду в межах, передбачених ст.. 303 ЦПК України, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Постановляючи ухвалу про визнання позовної заяви неподаною та повернення, суд виходив з того, що позивач не виконав вимоги ухвали суду від 08.12.2014р. про усунення недоліків позовної заяви.

Постановляючи ухвалу від 08 грудня 2014р. про залишення позовної заяви ОСОБА_2 без руху, суд виходив з того, що така не відповідає вимогам ст.. 119 ЦПК України, а саме: позивач не зазначив номер засобів зв'язку відповідача; до позовної заяви не долучено документ, що підтверджує сплату судового збору у розмірі, встановленому законом; не вказано нормативно-правові акти порушені відповідачем; відсутній розрахунок моральної шкоди та не зазначено в чому вона полягає і якими доказами підтверджується.

Колегія суддів вважає, що правові підстави для залишення позовної заяви без руху були відсутні.

Пункт 2 частини 2 статті 119 ЦПК України, яка регулює питання щодо змісту позовної заяви, передбачає, що номер засобів зв'язку відповідача зазначається, якщо він відомий позивачу.

У позовній заяві позивач вказав поштову адресу та ідентифікаційний код відповідача та чітко зазначив, що засоби зв'язку відповідача йому не відомі (а.с.1). вказане він підтвердив у своїй заяві суду від 15.12.2014р. (а.с. 8-9).

Проте суд цього не врахував, та безпідставно зазначив, що в цій частині ухвала суду не виконана.

Матеріалами справи підтверджується, що позовна заява на час подання її до суду 05.12.2014р. оплачена судовим збором в сумі 843 грн. 60 коп. і квитанція від 03.12.2014р.

№ 1 на цю суму була долучена до позовної заяви,про що вказано в додатку до позовної заяви (а.с. 27, 28).

Судовий збір позивачем сплачено в повному розмірі 243 грн. 60 коп. за подання немайнового позову та 600 грн. за подання вимог про відшкодування 60 000 грн. моральної шкоди, який сплачено по одній квитанції, що повністю відповідає ставкам судового збору відповідно до вимог Закону України "Про судовий збір" № 3674-VI від 08.07.2011р. по пред'явленим позовним вимогам.

В своїй заяві суду від 15.12.2014р. позивач надав відповідні пояснення щодо сплати ним судового збору, проте суд цього не врахував та безпідставно і не мотивовано зазначив, що і в цій частині ухвала не виконана.

В тексті позовної заяви містяться посилання на нормативно-правові акти, які позивач вважав порушеними: ст. 32 Конституції, ст.ст. 297, 299, 302 ЦК України, тому висновки суду в ухвалі про протилежне не відповідають змісту позовної заяви і, відповідно підстави залишення позовної заяви з цих підстав без руху були відсутні.

В позовній заяві ОСОБА_2 зазначив в чому полягає моральна шкода, яким діями відповідача вона йому завдана, які обставини враховані при визначенні розміру компенсації за моральну шкоду. До позовної заяви долучена копія публікації, інформацію у якій він вважає недостовірною.

Згідно п.6 ч.2 ст. 119 ЦПК України в позовній заяві лише зазначаються докази, а відповідно до ст. 131 ЦПК України докази суду сторонами надаються або під час попереднього судового засідання у справі, а якщо попереднє судове засідання не проводиться - до початку розгляду справи по суті.

У п.7 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції" № 2 від 12.06.2009р. роз'яснено, що подання доказів можливе на наступних стадіях цивільного процесу, тому суд не вправі через неподання доказів при пред'явленні позову залишати заяву без руху та повертати заявнику.

В порушення зазначених вимог закону та роз'яснень Постанови Пленуму суд одною з підстав для залишення позову без руху зазначив неподання доказів позивачем на стадії подання позовної заяви та згодом повернув заяву.

З врахуванням наведеного висновки суду про невідповідність змісту позовної заяви вимогам ст. 119 ЦПК України, неоплата позивачем судового збору не відповідають матеріалам справи, тому підстави для залишення позовної заяви без руху з вищезазначених підстав ухвалою від 08 грудня 2014р. були відсутні і, відповідно, були відсутні правові підстави для повернення позовної заяви ухвалою від 17 грудня 2014р.

Оскільки порушення судом норм процесуального права призвело до постановлення ухвали, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі, допущено порушення ч.1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ухвала суду підлягає скасуванню з направленням справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Керуючись п.4 ч.2 ст.307, п.4 ч.1 ст.311, п.2 ч.1 ст.314, ст.ст. 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити.

Ухвалу Франківського районного суду м. Львова від 17 грудня 2014 року скасувати, справу направити на продовження розгляду до суду першої інстанції зі стадії відкриття провадження у справі.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і касаційному оскарженню не підлягає.

Головуючий Т.Г. Мусіна

Судді: І.В. Бермес

Р.В. Савуляк