ДЗЕРЖИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА КРИВОГО РОГУ ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 210/12/15-ц
Провадження № 2/210/648/15
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

"07" травня 2015 р.

Дзержинський районний суд м.Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді Костенко В.В.

при секретарі Панчук О.І.

за участі: представника позивача ОСОБА_2

представника третьої особи Козачук Л.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Кривому Розі цивільну справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5 , третя особа без самостійних вимог на предмет спору відділ опіки та піклування в особі служби у справах дітей виконкому Дзержинської районної у місті ради про надання дозволу на тимчасовий виїзд за кордон неповнолітньої дитини без згоди батька, -

ВСТАНОВИВ:

12 січня 2015 року позивачка ОСОБА_4 звернулась до суду із позовом до ОСОБА_5 про надання дозволу на тимчасовий виїзд за кордон неповнолітньої дитини без згоди батька.

В ході судового розгляду 07 квітня 2015 року позивачкою було подано уточнену позовну заяву.

Свої позовні вимоги позивачка обґрунтовує тими обставинами, що з 11 листопада 2000 року по 31 липня 2012 року ОСОБА_4 та ОСОБА_5 перебували у шлюбі та мають спільну дитину ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1

Посилаючись на ті обставини, що дитина потребує оздоровлення за кордоном, а колишній чоловік не надає дозволу на оформлення документів, необхідних для тимчасового виїзду за кордон, позивачка ОСОБА_4 просить суд надати дозвіл на оформлення проїзних документів для дитини та її виїзд до окремих країн без дозволу батька.

В судове засідання позивачка ОСОБА_4 не з'явилась, її представник підтримав у повному обсязі уточнені позовні вимоги, просив задовольнити їх у повному обсязі.

Відповідач ОСОБА_5 у судове засідання не з'явився, про час і місце розгляду повідомлений належним чином, жодних клопотань або заперечень до суду не надав.

Представник третьої особи проти заявлених позовних вимог заперечувала, вважає, що не можливо надавати дозвіл на виїзд за кордон дитини без дозволу батька на такий тривалий час.

Вислухавши пояснення сторін, дослідивши наявні в справі матеріали, суд вважає, що заявлені позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з огляду на наступне.

З 11 листопада 2000 року по 31 липня 2012 року ОСОБА_4 та ОСОБА_5 перебували у зареєстрованому шлюбі (а.с. 5,7). Від шлюбу вони мають спільну дитину ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1

Відповідно до ст. 313 ЦК України фізична особа, яка не досягла шістнадцяти років, має право на виїзд за межі України лише за згодою батьків та в їхньому супроводі або в супроводі осіб, які уповноважені ними.

Статтею 4 Закону України "Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України", Правилами перетинання державного кордону громадянами України, затвердженими Постановою КМУ від 27 січня 1995 року № 57, передбачено, що оформлення проїзного документу дитини та виїзд за кордон громадян, що не досягли 16-річного віку, дозволяється за наявності нотаріальної згоди батьків. За відсутності згоди одного з батьків виїзд неповнолітньої дитини громадянина України за кордон здійснюється на підставі рішення суду.

В обґрунтування тих обставин, що позивачка ОСОБА_4 не може отримати нотаріально посвідчену згоду батька ОСОБА_5 на виїзд їхньої спільної дитини за кордон, суду надано повідомлення Дзержинського РВ КМУ ГУМВС України в Дніпропетровській області від 05.12.2014 року № 22/2750єо, відповідно до якого органами внутрішніх справ проведені розшукові дії, направленні на встановлення місцязнаходження ОСОБА_5, однак позитивних результатів вказані дії не принесли (а.с. 25).

З огляду на те, що місце проживання відповідача невідоме, суд вважає доведеним , що він ухиляється від надання дозволу на виїзд дитини за кордон.

Відповідно до ч.2 ст.155 Сімейного Кодексу України батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини.

Не надання згоди батьком на виїзд дитини за кордон для відпочинку з метою оздоровлення , розширення світогляду, отримання додаткових знань, порушує права та інтереси неповнолітньої дитини та є зловживанням з боку відповідача своїми батьківськими правами. Зазначені положення містяться і у Декларації про права дитини, прийнятою резолюцією 1386 (Х1У) Генеральної Асамблеї ООН від 20 листопада 1959 року та згідно ст.8 Закону України " Про охорону дитинства" батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини.

Відповідно до ч.2 ст.4 Закону України " Про порядок виїзду з України та в"їзду в Україну громадян України" за відсутності згоди одного з батьків виїзд неповнолітнього громадянина України за кордон може бути дозволено на підставі рішення суду.

Враховуючи встановлені обставини, суд вбачає підстави для надання дозволу на оформлення проїзного документу ( паспорту) неповнолітній ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1 на тимчасовий виїзд за кордон разом з матір"ю без згоди батька.

Між тим, що стосується визначеного у позові строку на тимчасовий виїзд з часу ухвалення рішення до 17 березня 2019 року, то суд вважає, що в цій частині заявлені позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.

Клопочучи перед судом про надання дозволу на тимчасовий виїзд за кордон неповнолітньої дитини без згоди батька на тривалий строк - 4 роки, позивач на підставі ст.60 ЦПК України не довела належними доказами наявність такої необхідності . Так, посилаючись на ті обставини, що батько не інтересується життям дитини, не спілкується з нею, не виплачує аліменти, позивач не надала жодного доказу в обґрунтування своїх тверджень ( відсутнє рішення суду про стягнення аліментів, довідка від державного виконавця про наявність заборгованості по аліментах, акт від мешканців будинку, тощо); відсутні докази того, що дитина за станом здоров"я потребує щорічного оздоровлення на морських курортах або у зв"язку із навчанням у спеціалізованому закладі потребує мовної практики, інші; не поновлено у поточному році звернення до органів внутрішніх справ щодо встановлення місця проживання відповідача.

У зв"язу із вищеназваними обставинами , суд не заперечуючи право дитини на виїзд з матір"ю для відпочинку за кордон, вважає за необхідне зменшити період тимчасового перебування неповнолітньої за межами України без дозволу батька з часу ухвалення рішення до 07 травня 2016 року

Керуючись ст.ст.3, 10, 11, 60, 212-215 , 225, 226 ЦПК України

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_4 до ОСОБА_5 , третя особа без самостійних вимог на предмет спору відділ опіки та піклування в особі служби у справах дітей виконкому Дзержинської районної у місті ради про надання дозволу на тимчасовий виїзд за кордон неповнолітньої дитини без згоди батька задовольнити частково.

Дозволити без згоди батька ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_2 виготовлення проїзного документу, для виїзду за межі України малолітній ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_3, уродженці м. Кривий Ріг, зареєстрованій за адресою: АДРЕСА_1.

Надати дозвіл на тимчасовий виїзд за межі України (до країн Шенгенської угоди, Туреччини, Хорватії, Об'єднаних Арабських Еміратів, Тунісу, Єгипту, Марокко, Таїланду, Шрі-Ланки, Індії) малолітньої ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_3, уродженці м. Кривий Ріг, зареєстрованій за адресою: АДРЕСА_1 , в супроводі її матері ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_5 без згоди батька ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_2, для відпочинку на період з часу ухвалення рішення до 07 травня 2016 року.

Рішення суду може бути оскаржено протягом десяти днів з дня його проголошення до апеляційного суду Дніпропетровської області шляхом подання апеляції через Дзержинський районний суд м.Кривого Рогу . Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги , рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Повне рішення суду буде виготовлено на протязі п»яти днів із дня проголошення його вступної та резолютивної частини.

Суддя: В. В. Костенко