Справа № 460/102/14 Головуючий у 1 інстанції: Тесля Б.І.
Провадження № 22-ц/783/2037/15 Доповідач в 2-й інстанції: Береза В. І.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 березня 2015 року колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Львівської області у складі: головуючого -судді: Берези В.І., суддів: Бойко С.М., Штефаніци Ю.Г., за участю секретаря судових засідань Куцика І.Б., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Яворівського районного суду Львівської області від 12 січня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про зменшення розміру аліментів,-

в с т а н о в и л а:

оскаржуваним рішенням у задоволенні позову ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про зменшення розміру аліментів, які стягуються на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, на підставі рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 15.03.2013 року, із змінами відповідно до рішення Апеляційного суду м. Києва від 30 травня 2013 року, з 1/4 частини до 1/6 частини від заробітку (доходу) - відмовлено.

Рішення суду оскаржив позивач ОСОБА_3

Просить рішення скасувати та ухвалити нове, яким задоволити його позов та стягнути з відповідача понесені ним судові витрати, пов`язані з явкою до суду.

В апеляційній скарзі покликається на те, що суд неповно з`ясував обставини справи, висновки суду не відповідають обставинам справи, невірно застосовані норми матеріального права та порушені норми процесуального права. Він обґрунтовував позовні вимоги тим, що на нього покладено обов`язок сплачувати аліменти згідно двох рішень суду на двох його батьків - матір та батька по 1/6 на кожного, чим довів про зміну свого матеріального стану. Загальний розмір аліментів, який стягується з нього на утримання дитини та двох його батьків перевищує половину його заробітної плати та ставить його у скрутне матеріальне становище, що проігноровано судом. Рішення судів про стягнення аліментів в користь батьків він виконує самостійно, в добровільному порядку без застосування виконавчого провадження. Суд не врахував його повідомлень про те, що розмір його заробітної плати становить 6200 грн./міс. З них біля 1550 грн. - в якості аліментів на дитину, та приблизно по 1034 грн. на кожного з батьків, залишається 2582,00 грн., що є фактом скрутного матеріального стану. Суд у рішенні використав наведене у запереченні відповідача, та йому невідомо коли у справі дане заперечення з`явилось, його з таким не ознайомили.

Заслухавши суддю-доповідача, представника відповідачки ОСОБА_4 - ОСОБА_6, який заперечив апеляційну скаргу, перевіривши матеріали справи, межі та доводи апеляційної скарги, у відсутності апелянта, який належним чином повідомлений про розгляд справи, колегія суддів приходить до наступного.

Судом першої інстанції встановлено, що згідно свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 від 25 вересня 2009 року, ІНФОРМАЦІЯ_4 народився ОСОБА_5 і його батьком є ОСОБА_3 (позивач).

Встановлено, що із ОСОБА_3 в користь ОСОБА_4 стягуються аліменти на утримання дитини, ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, в розмірі 1/4 частини з заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісяця, на підставі рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 15.03.2013 року, із змінами відповідно до рішення Апеляційного суду м. Києва від 30 травня 2013року.

Згідно з рішенням Шевченківського районного суду м.Києва від 23 серпня 2013року у цивільній справі №761/12028/13-ц за позовом ОСОБА_7 до ОСОБА_3 про стягнення аліментів, на ОСОБА_3 покладений обов'язок сплачувати аліменти на утримання ОСОБА_7, (батька) ІНФОРМАЦІЯ_2, в розмірі 1/6 частки від усіх видів заробітку (доходу) починаючи з 25.04.2013 року і довічно.

Відповідно до рішення Корольовського районного суду м.Житомира від 25 вересня 2013 року у цивільній справі №296/3924/13-ц за позовом ОСОБА_8 до ОСОБА_3 про стягнення аліментів, на ОСОБА_3 покладений обов'язок сплачувати аліменти на утримання ОСОБА_8,(матері) ІНФОРМАЦІЯ_3, в розмірі 1/6 частки від усіх видів заробітку (доходу) починаючи з 25.04.2013 року.

Згідно ст. 192 Сімейного кодексу України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них.

Згідно ст. 180 Сімейного кодексу України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Згідно ст. 183 Сімейного кодексу України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти, визначається судом.

Відповідно до ст. 205 Сімейного кодексу України, суд визначає розмір аліментів на батьків у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) з урахуванням матеріального та сімейного стану сторін.

Відповідно до п.17Постанови №3 Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж зазначений у ч. 2 ст. 182 СК. Що ж до максимального розміру аліментів, які стягуються з боржника, то відповідно до ч. 3 ст. 70 Закону України від 21 квітня 1999 p. N 606- XIV "Про виконавче провадження" він не повинен перевищувати 50 відсотків заробітної плати цієї особи.

Обгрунтовуючи своє рішення про відмову у задоволенні позову позивача про зменшення розміру аліментів на утримання дитини з 1/4 до 1/6 частини від заробітку (доходу), суд першої інстанції зазначив про те, що позивачем не наведено доказів зміни його матеріального становища чи сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я з моменту прийняття рішення про стягнення з нього аліментів на утримання дитини, та відсутні підстави для зменшення розміру аліментів, які позивач сплачує на утримання дитини. Крім того, рішення мотивував тим, що при визначенні розміру аліментів, які необхідно стягувати з позивача на користь відповідача на утримання неповнолітньої дитини, Шевченківським районним судом м.Києва та Апеляційним судом міста Києва було враховано, що позивач надає матеріальну допомогу своїм батькам, а тому і розмір аліментів був визначений меншим ніж просила позивач ОСОБА_4 та зробив висновок про відсутність доказів про неможливість сплачувати аліменти на дитину у визначеному розмірі у зв`язку з наданням допомоги батькам .

З висновком суду першої інстанції погоджується і колегія суддів .

Як видно з матеріалів справи, при постановленні рішень за позовами обох з батьків відповідача про стягнення аліментів з такого у їх користь було враховано і обставину щодо присудження до сплати аліментів на утримання дитини, а отже права та інтереси відповідача ОСОБА_3 порушеними не були. За часом постановлення рішення про стягнення аліментів на утримання дитини передувало двом наступним - про стягнення аліментів на утримання батьків, а отже зазначеними рішеннями судів враховано матеріальне становище апелянта.

Окрім того, в матеріалах справи наявна нотаріально посвідчена заява від імені батьків апелянта - ОСОБА_3, про те, що такі претензій з питань своєчасності та повноти сплати аліментів на своє утримання до ОСОБА_3 не мають, аліменти сплачуються в добровільному порядку, заборгованості за аліментними зобов`язаннями немає /а.с.94/, що стверджує про відсутність зміни того матеріального стану, який існував і на час постановлення вищезазначених рішень про стягнення аліментів з врахуванням уже існуючого рішення про стягнення аліментів на утримання дитини. Інших належних доказів, які б підтверджували зміну матеріального становища апелянта, матеріали справи не містять, відтак, доводи апелянта на увагу не заслуговують.

Як видно з матеріалів справи, письмове заперечення сторони відповідача від 07.10.2014 р. надійшло до суду поштовим відправленням та долучене до матеріалів справи, про наявність такого заперечення підтверджує і опис документів у справі, що спростовує доводи апелянта про відсутність такого, окрім того, як вбачається з матеріалів справи, сторонам роз`яснено права, в т.ч. і знайомитись з матеріалами справи впродовж її розгляду, та апелянт такого права не був позбавлений. Наведене спростовує доводи апелянта про допущення судом першої інстанції процесуальних порушень при розгляді справи.

Рішення суду відповідає вимогам закону і зібраним по справі доказам, доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, тому підстав для її задоволення немає.

Таким чином, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід відхилити.

Керуючись ч.1 ст. 307 , ч.1 ст.308, ст.ст. 314, 319 ЦПК України, колегія суддів ,-

ухвалила:

апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Яворівського районного суду Львівської області від 12 січня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і з цього часу може бути оскарженою в касаційному порядку протягом двадцяти днів подачею касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий Береза В.І.

Судді: Бойко С.М.

Штефаніца Ю.Г.