Дата документу Справа №
Апеляційний суд Запорізької області
Є. у. № 335/9891/14-ц
№ провадження
22-ц/778/2957/15 Головуючий у 1 інстанції: Рибалко Н.І.
Суддя-доповідач: Денисенко Т.С.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 травня 2015 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Запорізької області у складі:

головуючого: Боєвої В.В.,

суддів: Коваленко А.І.,

Денисенко Т.С.,

при секретарі Хомяк К.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ПУБЛІЧНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК «ПРИВАТБАНК» на рішення Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 02 березня 2015 року у справі за позовом ПУБЛІЧНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК «ПРИВАТБАНК» до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

В С Т А Н О В И Л А:

У серпні 2014 року ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Позивач зазначав, що 23 травня 2006 року ОСОБА_3 за договором №DNH4KP90980247 отримав кредит в ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» у вигляді грошових коштів у розмірі 2 380,30 грн., на строк до травня 2008 року, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 2,09% на місяць, на суму залишку заборгованості за кредитом, на придбання мобільного телефону SAMSUNG Е770.

Згідно з умовами заяви позичальника від 23 травня 2006р. №DNH4KP90980247, кредит надавався на строк до 23 травня 2008р. і позичальник повинен був погасити заборгованість за кредитом у повному обсязі, сплатити нараховані банком відсотки та комісію у зазначений строк.

Відповідач належним чином не виконав умови договору. У зв'язку з чим станом на 13 серпня 2014 року мав заборгованість 44045 грн. 89 коп., яка складається з заборгованості за кредитом - 2050,30 грн., заборгованості по процентам за користування кредитом - 12702,05 грн., пені за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором - 26719,93 грн., штрафу (фіксована частина) - 500 грн., штрафу (процентна складова) - 2073,61 грн.

Посилаючись на ст.ст. 526, 527,530, 1054 ЦК України просили стягнути з відповідача заборгованість за договором в сумі 44045,89 грн. та судові витрати. При цьому зазначили, що строк позовної давності перервався у зв'язку з внесенням 20 травня 2013 року на розрахунковий рахунок відповідачем 330 грн.

Рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 02 березня 2015 року відмовлено у задоволенні позову.

Не погодившись з рішенням суду, ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» подало апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, просить скасувати рішення суду та ухвалити нове рішення про задоволення позовних вимог.

Заслухавши у засіданні апеляційного суду суддю - доповідача, пояснення представника апелянта ОСОБА_4, заперечення представника відповідача ОСОБА_5, перевіривши законність і обґрунтованість рішення та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.

Згідно зі ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

23 травня 2006 року ОСОБА_3 за договором №DNH4KP90980247 отримав кредит в ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» у вигляді грошових коштів у розмірі 2 380,30 грн., на строк до травня 2008 року, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 2,09% на місяць, на суму залишку заборгованості за кредитом, на придбання мобільного телефону SAMSUNG Е770.

Відповідно до ст. 526, ч. 1 ст. 530 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. Якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідач належним чином не виконав умови договору. У зв'язку з чим станом на 13 серпня 2014 року має заборгованість 44045 грн. 89 коп., яка складається з заборгованості за кредитом - 2050,30 грн., заборгованості по процентам за користування кредитом - 12702,05 грн., пені за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором - 26719,93 грн., штрафу (фіксована частина) - 500 грн., штрафу (процентна складова) - 2073,61 грн.

Відповідно до ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (ч. 4 ст. 267 ЦК України).

Цивільне законодавство передбачає два види позовної давності: загальну і спеціальну.

Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (ст. 257 ЦК України).

Для окремих видів вимог законом встановлена спеціальна позовна давність.

Зокрема, ч. 2 ст. 258 ЦК України передбачає, що позовна давність в один рік застосовується до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені).

Відповідно до ст. 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок.

За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (ч. 1 ст. 261 ЦК України).

Початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд.

Таким чином, у разі неналежного виконання позичальником зобов'язань за кредитним договором, позовна давність за вимогами кредитора про повернення кредитних коштів та процентів за користування кредитом, повернення яких відповідно до умов договору визначено періодичними щомісячними платежами, повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення чергового платежу.

Згідно зі ст. 266 ЦК України зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги.

Указаний правовий висновок викладений у постановах Верховного Суду України від 19 березня 2014 року № 6-14цс14 та від 1 жовтня 2014 року № 6-134цс14 у справах за позовом про стягнення заборгованості за кредитним договором і відповідно до ст. 360-7 ЦПК України є обов'язковим для всіх судів України.

Із матеріалів справи вбачається, що відповідач ОСОБА_3 до ухвалення судом рішення заявив про застосування строків позовної давності (а.с. 24-25, 45-46).

Позивач звернувся до суду 26 серпня 2014 року з позовом про стягнення заборгованості.

Доводи апелянта про те, що строк позивачем не пропущений у зв'язку з переривання строку позовної давності у травні 2013 року шляхом погашення заборгованості за цим кредитним договором, необґрунтовані.

Відповідно до ч. 1 ст. 264 ЦПК України перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов'язку.

З наданої позивачем виписки з рахунку ОСОБА_3 за зазначеним кредитним договором вбачається, що 20 травня 2013 року відбулося часткове погашення кредиту шляхом перерахування 300 грн. страховою компанією «Інгосстрах» (а.с 48). Зазначені перерахування здійснені за межами строку позовної давності та не свідчать про дії відповідача про визнання боргу, оскільки він кредит не погашав і ніяких дій для цього не здійснював.

Доводи апелянта про те, що строк позовної давності був за згодою сторін збільшений до 5 років також є необґрунтованими.

Частиною першою статті 259 ЦК України передбачено, що позовна давність, встановлена законом, може бути збільшена за домовленістю сторін. Договір про збільшення позовної давності укладається у письмовій формі.

Відповідно до ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що укладений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони.

Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Виходячи з правового аналізу вказаних норм Умови надання споживчого кредиту фізичним особам ("Розстрочка" (Стандарт), пунктом 5.5 яких установлено позовну давність тривалістю в п'ять років, не можна вважати складовою частиною укладеного між сторонами кредитного договору, якщо такі Умови не містять підпису позичальника; не встановлено наявність належних і допустимих доказів, які б підтверджували, що саме ці Умови розумів позичальник, підписуючи заяву позичальника, а також те, що Умови містили збільшений строк позовної давності в момент підписання заяви позичальника, або в подальшому такі Умови, зокрема щодо збільшення строку позовної давності, не змінювались.

Крім того, у заяві позичальника (а. с. 5) домовленості сторін щодо збільшення строку позовної давності немає.

Аналогічна правова позиція висловлена у постанові Верховного Суду України від 11 березня 2015 року № 6-16цс15, яка відповідно до положень статті 360-7 ЦПК України є обов'язковою для всіх судів України.

З огляду на зазначене, суд першої інстанції, встановивши обставини спору, дослідивши докази у справі й надавши їм належну оцінку, дійшов до правильного висновку про відмову в задоволенні позовних вимог у зв'язку з пропуском строку позовної давності.

Рішення відповідає обставинам справу та нормам матеріального і процесуального права. Підстав для його скасування колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст.ст. 307, 308, 314, 315, 317 ЦПК України, судова колегія

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ПУБЛІЧНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК «ПРИВАТБАНК» відхилити.

Рішення Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 02 березня 2015 року у цій справі залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, проте може бути оскаржена протягом двадцяти днів шляхом подачі касаційної скарги до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий:

Судді: