Провадження №2/485/103/15
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 березня 2015 року Снігурівський районний суд Миколаївської області в складі: головуючого - судді Лисенко М.Є.,

при секретарі - Семанака А.Г.,

з участю представників позивача - ОСОБА_1, ОСОБА_2,

з участю відповідача - ОСОБА_3,

з участю представника 3-ї особи - Майбороди Ю.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду № 1 м. Снігурівка цивільну справу за позовом ОСОБА_5 в інтересах ОСОБА_6 до ОСОБА_3 третьої особи Снігурівської міської ради про зобов'язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В:

22 січня 2015 року ОСОБА_1, звернувся до суду із зазначеним позовом. В позовній заяві вказав, що ОСОБА_6, згідно договору купівлі - продажу нежитлової будівлі від 12.09.2007 року вона є власником будівлі колишнього гуртожитку, що розташований по АДРЕСА_1. Її частка у власності становить 17/100, власність є приватною спільною частковою. Для обслуговування житлового приміщення та будівництва гаражу рішенням виконавчого комітету Снігурівської міської ради від 16 жовтня 2008 року №43 із земель житлової та громадської забудов в межах території міської ради передано в оренду земельну ділянку загальною площею 0.0138 га.

На якій згідно робочого проекту та декларації від 14 лютого 2012 року про початок виконання будівельних робіт, а 12 серпня 2012 року отримала декларацію про готовність об'єкта. А рішенням виконавчого комітету міської ради № 205 від 26 вересня 2012 року присвоєно окрему юридичну адресу АДРЕСА_2. 03 жовтня 2012 року отримала Свідоцтво про право власності на нерухоме майно, витяг про державну реєстрацію права а також виготовлений технічний паспорт на об'єкт.

Після введення об'єкту в експлуатацію між співвласником суміжної земельної ділянки ОСОБА_8, виник спір щодо забудови частини об'єкту на її земельній ділянці.

Технічну документацію із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі виготовляла відповідач по справі ОСОБА_3, та погоджена з власником суміжної ділянки ОСОБА_8, зауважень не було. Акт підписаний всіма учасниками.

Просить суд зобов'язати відповідача ОСОБА_3, за власний рахунок виготовити та погодити технічну документацію на земельну ділянку площею 0.0138 га по АДРЕСА_1 по наявним межам земельної ділянки з урахуванням належним чином зареєстрованими на ній будівлями та гаражом.

В судовому засіданні представники позивача позовні вимоги підтримали в повному обсязі.

Відповідач позов не визнав, проти задоволення заперечував.

Ухвалою суду від 11 березня 2014 року залучено в якості 3-ї особи Снігурівську міську раду.

Представник 3-ї особи проти задоволення позову позивача не заперечував.

Заслухавши пояснення сторін, показання свідків, вивчивши матеріали справи та дослідивши надані сторонами докази, суд не знаходить підстав для задоволення позову з наступних підстав.

Судом встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини.

Судом установлено, підтверджується наявними у справі доказами і не заперечується сторонами, що ОСОБА_6, згідно договору купівлі - продажу нежитлової будівлі від 12.09.2007 року є власником будівлі колишнього гуртожитку, що розташований по АДРЕСА_1. Її частка у власності становить 17/100, власність є приватною спільною частковою. (а.с.27)

Для обслуговування житлового приміщення та господарських будівель по АДРЕСА_1, рішенням виконавчого комітету Снігурівської міської ради від 22 липня 2008 року №27 затверджена технічна документація із землеустрою та надання земельної ділянки в оренду ОСОБА_6, із земель житлової та громадської забудов в межах території міської ради загальною площею 0.0138 га. (а.с.32)

Рішенням виконавчого комітету Снігурівської міської ради від 16 жовтня 2008 року №413 ОСОБА_6, надано дозвіл на будівництво гаражу по АДРЕСА_1. (а.с.25) А рішенням виконавчого комітету Снігурівської міської ради від 26 вересня 2008 року № 205 Про оформлення за ОСОБА_6, право власності на гараж на 1 бокс який побудований на земельній ділянці загальною площею 0.0138 га окрему юридичну адресу АДРЕСА_2. (а.с.26).

Право власності на нерухоме майно будівля гаражу загальною площею 49,70 кв.м належить ОСОБА_6. згідно Свідоцтва про право власності на нерухоме майно видане Снігурівською міською радою 03 жовтня 2012 року та збудовано відповідно до технічного паспорту на об'єкт та робочого проекту і витягом про державну реєстрацію прав. (а.с.14-21)

Відповідно до ч.1 ст.61 ЦПК України обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню.

Представники позивача в судовому засіданні стверджували, що саме з вини відповідача виконавця технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки натурі (на місцевості) ОСОБА_6,. для будівництва та обслуговування житлового будинку по АДРЕСА_1. А саме невідповідність координат топографічної аерозйомки, генеральному плану забудови та прив'язкою до будівель унеможливлює право на викуп земельної ділянки на якому знаходиться нерухоме майно. А також отримання витягу з державного земельного кадастру.

Відповідач пояснювала суду, що технічна документація із землеустрою, щодо встановлення меж земельної ділянки натурі (на місцевості) ОСОБА_6, для будівництва та обслуговування житлового будинку по АДРЕСА_1 погоджена сторонами. Про що свідчить акт про встановлення меж земельної ділянки, передачу та прийом межових знаків під охорону та зберігання від 10 грудня 2008 року. Та внесена до єдиної державної карти України в електронному варіанті.

Також пояснила, що будівництво гаражу проведене майже після чотирьох років встановлення меж земельної ділянки в натурі та передачу на зберігання межових знаків. При будівництві гаражу позивачем по справі зміщені межі земельної ділянки внаслідок чого сталася накладка на земельну ділянку власника суміжної земельної ділянки ОСОБА_8, та надала суду план кадастрової зйомки земельних ділянок суміжних землекористувачів. ЇЇ вини в даній справі не має. Крім того змінено цільове призначення земельної ділянки, а в матеріалах справ відсутні документи про затвердження органом місцевого самоврядування проекту землеустрою.

Зазначені обставини підтвердили допитані свідками ОСОБА_9, ОСОБА_8, ОСОБА_10, які показали: ОСОБА_9, що позивач ОСОБА_6,. звернулася до нього в 2014 році як до спеціаліста щодо виготовлення технічної документації із землеустрою та встановлення меж земельної ділянки натурі(на місцевості), для будівництва та обслуговування житлового будинку по АДРЕСА_1 з урахування будівництва гаражу. Виготовив документацію та передав на перевірку до держкомзему та і було встановлено накладку земельної ділянки позивача на земельну ділянку ОСОБА_8 Відповідач ОСОБА_3, виготовила технічну документацію ОСОБА_6 вірно. Але при будівництві гаражу, будівельники вишли за межі виготовлені відповідачем технічної документації.

ОСОБА_8, що вона є власником суміжної земельної ділянки. Претензій до ОСОБА_10, як власника суміжної ділянки не має. До ОСОБА_6, позивача по справі є при будівництві гаражу вона порушила встановлені межі згідно технічної документації від 10 грудня 2012 року. Та збудувала гараж на частині земельної ділянки що належить їй. Вона як власник земельної ділянки звернулася до інженера геодезиста і той виготовив їй загальний план земельних ділянок всіх суміжних землекористувачів. Який підтвердив порушення меж встановлених 10 грудня 2012 року.

ОСОБА_10, дала аналогічні пояснення ОСОБА_8

Як вбачається з загального плану земельних ділянок по АДРЕСА_1. ОСОБА_6, використовує (під забудовою) гаража земельну ділянку ОСОБА_8, площею 47,34 кв.м. (а.с.71)

Зазначених обставин представники позивача не спростували, чим не виконали вимоги ст.10 ЦПК України, відповідно до якої кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог чи заперечень.

Недоведеність обставин, на наявності яких наполягає позивач є підставою для відмови у позові; а у разі, якщо на тому наполягає відповідач для відхилення його заперечень проти позову, а, відповідно, для задоволення вимог позивача.

При цьому, відповідно до ст.58-60 ЦПК України, кожна із сторін повинна належними та допустимими доказами довести обставини, на які посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Позивач не надав допустимих доказів щодо протиправної поведінки відповідача.

Відповідач же, допустимими засобами доказування довів протилежне.

Судом роз'яснено представникам позивача, щодо можливості призначення експертизи відповідно до вимог ст. 144 ЦПК України, клопотань від них не надійшло.

Відповідно до положень ст. 3 ЦПК України, кожна особа може звернутись до суду на захист свого порушеного права.

Оскільки ж судом не встановлено порушення прав позивача діями відповідачки, позовні вимоги є необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.

Відповідно до ст.88 ЦПК України вимоги позивача щодо судових витрат задоволенню не підлягають, оскільки йому в задоволенні позову відмовлено.

Керуючись ст. ст.10,11,57-60,209,212,214-215,218 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Відмовити ОСОБА_5 в задоволенні позовних вимог в інтересах ОСОБА_6 до ОСОБА_3 третьої особи Снігурівської міської ради про зобов'язання вчинити певні дії.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Миколаївського апеляційного суду через суд першої інстанції шляхом подачі протягом 10-ти днів з дня проголошення рішення апеляційної скарги. Особи які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

СУДДЯ