Провадження № 2/161/144/15
ЛУЦЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(заочне)

21 квітня 2015 року Луцький міськрайонний суд Волинської області

в складі: головуючого - судді Пушкарчук В.П.

при секретарі Акайомовій Т.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Луцьку цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, третя особа без самостійних вимог - ОСОБА_4, про визнання права власності на спадкове майно, -

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 звернулася з позовом до відповідачів про визнання права власності на спадкове майно, що входить до складу спадщини, а саме: на квартиру АДРЕСА_1, вказавши, що після смерті ОСОБА_5, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1, відкрилась спадщина за заповітом. Спадкоємцем за заповітом на вище вказану спадщину є позивач ОСОБА_1 Фактично позивач прийняла спадщину після смерті спадкодавця, шляхом звернення до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини. Проте, в нотаріальній конторі вона не може належним чином оформити своє право, оскільки позивач не перебуває з спадкодавцем у родинних відносинах. Просила визнати за нею право власності на спадкове майно за заповітом, після смерті ОСОБА_5, оскільки фактично прийняла спадщину.

В судовому засідання позивач та її представник подали заяву, в якій підтримали позовні вимоги, просили суд їх задовольнити та розгляд справи проводити у її відсутності.

Відповідачі в судове засідання не з'явилися невідомим суду причинам, хоч були повідомленні про час та місце слухання справи, про причини неявки суд не повідомили.

Зі згоди позивача та представника суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст. 224 ЦПК України.

Дослідивши та оцінивши представлені по справі докази в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що позов підставний та підлягає до задоволення.

Розгляд справи здійснювався за відсутності осіб, які беруть участь у справі, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, що відповідає вимогам ч. 2 ст. 197 ЦПК України.

Дослідивши та оцінивши представлені по справі докази, суд прийшов до висновку, що позов підставний та підлягає до задоволення з наступних підстав.

Судом встановлено, що квартира АДРЕСА_2 належить на праві приватної власності ОСОБА_5 Даний факт підтверджено копією свідоцтва про право власності на житло від 17.08.1994 року (а.с. 18), з якого вбачається, що ОСОБА_5 належить квартира АДРЕСА_1, де він проживав до смерті.

Тому, суд прийшов до висновку, що спірна квартира належала ОСОБА_5, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1, на праві власності.

Судом встановлено, що ОСОБА_5 помер ІНФОРМАЦІЯ_2, що підтверджується свідоцтвом про смерть (а.с. 15), тому спадщина відкрилась на все майно, яке належало йому на праві власності.

Згідно ст. 319 Цивільного кодексу України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. При здійсненні своїх прав та виконанні обов'язків власник зобов'язаний додержуватись моральних засад суспільства.

Згідно ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

18 січня 1995 року ОСОБА_5 вчинив на ім'я своєї ОСОБА_6 заповіт, згідно з яким заповів позивачу належне йому на праві власності майно, який був посвідчений державним нотаріусом Кушнір С.Є. р.№ 6-289.

В судовому засіданні позивачем подано заяву про уточнення позовних вимог, оскільки нотаріус відмовив у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, так як не встановлено родинних відносин між спадкодавцем і спадкоємцем за заповітом.

Проаналізувавши документи справи суд прийшов до висновку про задоволення позовної вимоги про тлумачення заповіту, так як судом встановлено, що заповіт був складений у належній письмовій формі завірений державним нотаріусом та повністю відображає волю спадкодавця ОСОБА_5 передати належну йому на праві власності квартиру АДРЕСА_1, - внучці ОСОБА_1.

На день складення заповіту ОСОБА_5 проживав із бабусею позивача в цивільному шлюбі, нею та батьками в одній квартирі, яку вони отримали разом з бабусею від автозаводу у 1987 році. Щоб запобігти суперечностей та незручностей із виконанням заповіту у майбутньому, оскільки теоретично може існувати декілька людей із прізвищем ОСОБА_1, ОСОБА_5 записав позивача у заповіті як внучку, хоча вона і не була його рідною внучкою по крові. На той час позивачу було лише 5 років, а тому паспорта, ідентифікаційного коду, який можна було б вписати для конкретизації спадкоємця - не існувало. При своєму житті ОСОБА_5, завжди вважав ОСОБА_1 своєю першою внучкою, оскільки його рідні внуки народилися вже після складення заповіту у 2000-х роках, що виключає наявність будь-якого іншого спадкоємця згідно заповіту.

До відкриття спадщини заповіт не змінювався та не скасовувався.

Згідно ст. 1222 ЦК України, позивач ОСОБА_6 є спадкоємцем після смерті ОСОБА_5 за заповітом.

В судовому засіданні встановлено, що спадкоємець ОСОБА_6 прийняла спадщину після смерті спадкодавця ОСОБА_5 шляхом звернення у встановлений термін до нотаріальної контори із відповідною заявою.

Згідно ст. 1268 Цивільного кодексу України спадкоємець, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку у шість місяців, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Позивач ОСОБА_6 відмову від спадщини не заявляла.

Таким чином, оцінивши зібрані та досліджені в судовому засіданні докази в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що слід визнати право власності на спадкове майно за позивачем.

Керуючись ст.ст.6, 10, 11, 58, 60, 130, 212, 213, 215, 223 ЦПК України, ст.ст. 16, 319, 328, 392, 1217, 1228, 1268, 1270, 1296 ЦК України, суд, -

в и р і ш и в :

Позов задовольнити.

Тлумачити заповіт, складений ОСОБА_5 18 січня 1995 року та посвідчений державним нотаріусом Першої Луцької державної нотаріальної контори Кушнір С.С., таким чином, що ОСОБА_5 на випадок його смерті заповідає належну йому на праві власності квартиру АДРЕСА_1, - ОСОБА_1, паспорт серії НОМЕР_2, ідентифікаційний код НОМЕР_1.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на спадкове майно за заповітом, що залишилось після смерті ОСОБА_5, а саме: на квартиру АДРЕСА_3.

Заочне рішення може бути переглянуте Луцьким міськрайонним судом за письмовою заявою ОСОБА_2, ОСОБА_3, яку може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Волинської області через Луцький міськрайонний суд шляхом подання апеляційної скарги на рішення суду протягом десяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги на рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя Луцького міськрайонного суду В. П. Пушкарчук