Справа №482/1933/14-ц 26.03.2015 26.03.2015
Провадження №22-ц/784/838/15
Головуючий першої інстанції Демінська О.І.
Категорія 29 Суддя-доповідач апеляційного суду Леванчук О.М.
У Х В А Л А

Іменем України

26 березня 2015 року м. Миколаїв

Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Миколаївської області у складі:

головуючого: Леванчука О.М.,

суддів: Мурлигіної О.Я., Царюк Л.М.,

секретар судового засідання Свіщук О.В.,

за участю:

позивача ОСОБА_2 та його представника ОСОБА_3,

представника відповідача ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Новоодеського районного суду Миколаївської області від 17 лютого 2015 року за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_5 про стягнення грошових коштів в порядку регресу,

В С Т А Н О В И Л А :

13 листопада 2014 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_5 про стягнення коштів у порядку регресу.

Позивач зазначав, що проживав з ОСОБА_5 однією сім'єю без реєстрації шлюбу. Вказані обставини були встановлені судовими рішеннями.

Так, рішенням Новоодеського районного суду Миколаївської області від 21 серпня 2013 року, з урахуванням рішення апеляційного суду від 21 жовтня 2013 року, був вирішений спір за позовом ОСОБА_5 до нього про встановлення факту проживання однією сім'єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу, визнання майна спільною сумісною власністю та поділ цього майна.

В період сумісного проживання з відповідачем, позивач в інтересах сім'ї укладав кредитний договір (за яким відповідач виступила поручителем) та договори позики. Позичені кошти витратив в інтересах сім'ї, а потім самостійно без участі відповідача погасив заборгованість.

Зокрема, одержані за кредитним договором від 6 жовтня 2006 року 30 000 євро витратив на ремонт в належному їм з відповідачем в рівних частках житловому будинку.

За позичені в 2006 році у ОСОБА_6 4800 доларів США та 5000 євро, позичених в 2010 році у ОСОБА_7, придбав транспортні засоби, які використовував у інтересах сім'ї.

На думку позивача, відповідач як солідарний боржник за кредитним договором та за іншими борговими зобов'язаннями, які виникли на час проживання однією сім'єю, повинна відшкодувати йому в порядку регресу половину коштів, які він витратив на погашення боргів.

Посилаючись на викладене, ст. 544 ЦК України і ст. 65 СК України, просив стягнути в порядку регресу з відповідача 186 324 грн.

Під час судового розгляду змінив предмет позову, збільшивши стягувану суму до 290 232 грн.

Рішенням Новоодеського районного суду Миколаївської області від 17 лютого 2015 року у задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі позивач, посилаючись на невідповідність висновків суду першої інстанції дійсним обставинам справи та невірне застосування норм матеріального і процесуального права, просив рішення суду скасувати та ухвалити нове - про задоволення позову в повному обсязі.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення позивача та його представника, а також пояснення представника відповідача, обговоривши доводи апеляційної скарги, з'ясувавши обставини справи і перевіривши їх доказами, колегія суддів апеляційного суду вважає, що апеляційна скарга до задоволення не підлягає з таких підстав.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, сторони проживали однією сім'єю без реєстрації шлюбу у період з 1 січня 2004 року по лютий 2011 року.

Вказані обставини встановлені рішенням Новоодеського районного суду Миколаївської області від 21 серпня 2013 року з урахуванням рішення апеляційного суду від 21 жовтня 2013 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_2 про встановлення факту проживання однією сім'єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу, визнання майна спільною сумісною власністю та поділ цього майна (а. с. 69-79).

Цими ж судовими рішеннями за кожним із сторін в рівних частках визнано право власності:

- на житловий будинок з надвірними спорудами та будівлями по АДРЕСА_1 та земельну ділянку площею 0,0982 га для ведення особистого селянського господарства;

- на автомобіль вантажний ГАЗ 3307 АЦ водоцистерна, 1993 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_2, шасі НОМЕР_6;

- на напівпричіп рефрижератор-Е, марки LAMBERET, 2001 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_3, шасі НОМЕР_7;

- на автомобіль легковий ВАЗ 2121 4, універвесал-8, 1990 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_4;

- на автомобіль вантажно-сідловий тягач ДАF FT 95 ХF480, 2003 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_5, шасі НОМЕР_8.

6 жовтня 2006 року між ОСОБА_2 та товариством з обмеженою відповідальністю «Український промисловий банк» був укладений кредитний договір № 321П/2006, за умовами якого ОСОБА_2 отримав 30 000 євро на поточні потреби до 5 жовтня 2012 року.

Вказане кредитне зобов'язання було забезпечено іпотечним договором від 6 жовтня 2006 року між Банком та ОСОБА_2 та договором поруки від 5 червня 2007 року № 321ПОР/2006 між Банком та ОСОБА_5

Зазначений кредитний договір припинив свою дію з 27 лютого 2013 року у зв'язку із повним виконанням позичальником взятих на себе зобов'язань, а також із прощенням частини заборгованості в сумі 101 315 грн.

В обґрунтування позовних вимог ОСОБА_2 також зазначав, що у 2006 році та у 2010 році він позичав грошові кошти, які витратив в інтересах сім'ї, зокрема на придбання автомобілів, поділ яких здійснено між сторонами в судовому порядку.

На підтвердження цих обставин надав ксерокопії розписок, зі змісту яких вбачається, що 13 січня 2012 року ОСОБА_6 отримав від ОСОБА_2 4800 доларів США, позичених у 2006 році для купівлі автомобіля ГАЗ 3307, а 20 листопада 2012 року ОСОБА_7 отримав від ОСОБА_2 5000 євро, позичених 16 грудня 2010 року для купівлі автомобіля ДАF (а. с. 12-13).

Суд першої інстанції повно та всебічно дослідив обставини справи, встановив права і обов'язки сторін, відповідні їм правовідносини та дійшов висновку про те, що позивач не підтвердив належними і допустимими доказами ті фактичні обставини, на які він посилався як на підставу позову. У зв'язку з чим, обґрунтовано ухвалив рішення про відмову в задоволенні позову.

З огляду на це не заслуговують на увагу доводи апеляційної скарги про невідповідність висновків суду дійсним обставинам справи. Вказані доводи спростовуються доказами, наявними в матеріалах справи, а будь-яких інших належних та допустимих доказів які б спростовували висновки суду першої інстанції позивач не надав.

Зокрема, твердження позивача про укладення ним у 2006 році та у 2010 році договорів позики з метою купівлі транспортних засобів в інтересах сім'ї, спростовувалися обставинами, встановленими судовими рішеннями судів першої та апеляційної інстанції у справі за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_2 про встановлення факту проживання однією сім'єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу, визнання майна спільною сумісною власністю та поділ цього майна.

Так, рішенням апеляційного суду від 21 жовтня 2013 року у справі за позовом ОСОБА_5 встановлено, що автомобіль вантажний ГАЗ 3307 АЦ водоцистерна, 1993 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_2 позивач придбав 7 жовтня 2008 року, а автомобіль вантажний-сідловий тягач ДАF FT 95 ХF480, 2003 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_5 він придбав 6 січня 2011 року. Таким чином, цим судовим рішенням встановлено інший час придбання транспортних засобів, ніж той, на який вказує позивач.

Посилання в апеляційній скарзі на те, що суд першої інстанції не застосував до спірних правовідносин положення ст. 544 ЦК України є також правобезпідставними з огляду на таке.

Відповідно до ст. 544 ЦК України, боржник, який виконав солідарний обов'язок, має право на зворотну вимогу (регрес) до кожного з решти солідарних боржників у рівній частці, якщо інше не встановлено договором або законом, за вирахуванням частки, яка припадає на нього. Якщо один із солідарних боржників не сплатив частку, належну солідарному боржникові, який у повному обсязі виконав солідарний обов'язок, несплачене припадає на кожного з решти солідарних боржників у рівній частці.

Між тим, під час поділу в судовому порядку сумісного майна сторін факт наявності боргів подружжя та правовідносин за зобов'язаннями, що виникли в інтересах сім'ї, встановлений не був.

З огляду на викладені вище обставини, не встановлено підстав і для застосування до спірних правовідносин ч. 4 ст. 65 СК України, згідно з якою, договір, укладений одним із подружжя в інтересах сім'ї, створює обов'язки для другого з подружжя, якщо майно, одержане за договором, використане в інтересах сім'ї.

Інші доводи апеляційної скарги також не заслуговують на увагу, оскільки не мають правового підґрунтя.

За таких обставин, колегія суддів апеляційного суду не вбачає підстав для скасування оскаржуваного рішення суду першої інстанції.

Керуючись ст. ст. 303, 307, 308, 313-315 ЦПК України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Новодеського районного суду Миколаївської області від 17 лютого 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ.

Головуючий: Судді: