Справа № 404/2231/15-ц
Номер провадження 2-н/404/234/15
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 квітня 2015 року Суддя Кіровського районного суду м. Кіровограда Кулінка Л.Д., розглянувши заяву Комунального підприємства «Теплоенергетик» про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за спожиту теплову енергію,-

В С Т А Н О В И В :

Заявник звернувся до суду з заявою про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за спожиту теплову енергію в сумі 2930,26 грн. з яких: основний борг в сумі 2217,79 грн., 3% річних в сумі 126,87 грн. та інфляційні втрати в сумі 585,60 грн. за період з 01.02.2012 року по 01.02.2015 року. До заяви додано розрахунок заборгованості за період, зазначений в заяві.

Проте, з доданого до заяви розрахунку заборгованості вбачається, що на перший вказаний в ньому розрахунковий день 01.02.2012 року, вже міститься сума заборгованості в розмірі 806,93 грн., тобто вказана сума заборгованості виникла ще до 01.02.2012 року, але не вказано в який період, тобто наданий розрахунок не є безспірним. В свою чергу заборгованість за надані послуги з централізованого водопостачання та водовідведення за період з 01.02.2012 року по 01.02.2015 року, який вказаний в заяві про видачу судового наказу становить 1910,86 грн.

Цивільний процесуальний кодекс України не передбачає можливості часткового задоволення заяви про видачу судового наказу, оскільки він видається лише за умови безспірності вимог. Аналогічна правова позиція викладені в пункті 10 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про практику розгляду судами заяв у порядку наказного провадження» № 14 від 23.12.2011 року.

Крім того, положеннями статті 256 Цивільного кодексу України визначено, що позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. За статтею 257 Цивільного кодексу України, загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Відповідно до частин 3, 4 статті 267 Цивільного кодексу України, позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Аналіз наведених вище норм законодавства дозволяє зробити висновок, що у разі розгляду вимог про стягнення заборгованості в порядку наказного провадження, більш ніж за три роки, боржник позбавляється можливості заявити про застосування позовної давності, що порушує його права.

З доданого до заяви розрахунку заборгованості вбачається, що комунальним підприємством «Теплоенергетик» заявлено до стягнення з боржника заборгованість за спожиту теплову енергію за період з 01.02.2012 року по 01.02.2015 року, проте з заявою про видачу судового наказу комунальне підприємство «Теплоенергетик» звернулося до суду 25.03.2015 року, що підтверджується штампом Кіровського районного суду м. Кіровограда.

Таким чином, додані до заяви документи свідчать про сплив позовної давності та наявність спору про право, що згідно пункту 2 частини 3 статті 100 Цивільного процесуального кодексу України є підставою для відмови у прийнятті заяви про видачу судового наказу.

На підставі викладеного, керуючись пунктом 2 частини 3 статті 100 Цивільного процесуального кодексу України, суддя

У Х В А Л И В:

Відмовити Комунальному підприємству «Теплоенергетик» у прийнятті заяви про видачу судового наказу.

Роз'яснити заявнику, що відповідно до частини 2 статті 101 Цивільного процесуального кодексу України, відмова у прийнятті заяви унеможливлює повторне звернення з такою самою заявою. Заявник у цьому випадку має право звернутися з тими самими вимогами у позовному порядку.

Ухвалу може бути оскаржено до апеляційного суду Кіровоградської області протягом п'яти днів з дня отримання її копії, шляхом подання апеляційної скарги через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення.

Суддя Кіровського

районного суду

м.Кіровограда

ОСОБА_2