У х в а л а

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 липня 2015 року м. Київ
Суддя Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ Ситнік О.М., розглянувши касаційну скаргу представника ОСОБА_2 - ОСОБА_3 на рішення Сихівського районного суду м. Львова від 18 грудня 2014 року та ухвалу апеляційного суду Львівської області від 14 травня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства «ВіЕс Банк», ОСОБА_4 про визнання іпотечного договору недійсним,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом, у якому зазначала, що на забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором від 11 липня 2008 року № KF50771 між нею та Відкритим акціонерним товариством «Електрон Банк», правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство «ВіЕс Банк» (далі - ПАТ «ВіЕс Банк»), укладений договір іпотеки від 11 липня 2008 року, предметом якого була квартира АДРЕСА_1, загальною площею 70,15 кв. м, житловою площею 41,3 кв. м. Після внесення змін до договору предметом іпотеки стали приміщення квартири (офіс) № 182 по АДРЕСА_2, загальною площею 76,6 кв. м, комора у підвалі - 1,2 кв. м.

Укладання додаткового договору від 19 червня 2013 року було зумовлено нібито переведенням житлового приміщення у нежитлове, але існування такого юридичного факту не мало місця, натомість ОСОБА_4 лише отримав дозвіл на використання житлової квартири як нежитлової, що не свідчить про виключення предмета іпотеки з житлового фонду та набуття ним статусу нежитлового приміщення, а лише про можливість використання предмета іпотеки в комерційних цілях. Крім цього, зазначав, що перебуває у шлюбі із ОСОБА_4, однак передача спільного майна подружжя в іпотеку відбулась без його згоди.

Просив визнати недійсним іпотечний договір та додатково укладені до нього договори.

Рішенням Сихівського районного суду м. Львова від 18 грудня 2014 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Львівської області від 14 травня 2015 року, у задоволення позову відмовлено.

У касаційній скарзі представник ОСОБА_2 - ОСОБА_3, посилаючись на порушення судами норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції, ухвалу суду апеляційної інстанції передати справу на новий розгляд до суду першої інстанції.

Згідно із ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України суд касаційної інстанції не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про перевагу одних доказів над іншими.

Судами першої та апеляційної інстанцій, відповідно до ст. 212 ЦПК України, повно, всебічно досліджено і оцінено обставини у справі, надані сторонами докази, правильно визначено юридичну природу спірних правовідносин та закон, який їх регулює.

Суди обґрунтовано відмовили у позові відповідно до вимог ст. 203, 215 ЦК України, оскільки невідповідність оспореного договору іпотеки вимогам ст. 18 Закону України «Про іпотеки» не доведено; на час набуття права власності на предмет іпотеки позивач у шлюбі не перебував.

Доводи касаційної скарги на правильність висновків судів не впливають та їх не спростовують.

Відповідно до п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК України у разі, якщо касаційна скарга є необґрунтованою і викладені у ній доводи не викликають необхідності перевірки матеріалів справи, суддя-доповідач відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі.

На підставі наведеного та керуючись п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК України,

у х в а л и в:

Відмовити представнику ОСОБА_2 - ОСОБА_3 у відкритті касаційного провадження у справі за позовом ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства «ВіЕс Банк», ОСОБА_4 про визнання іпотечного договору недійсним.

Додані до касаційної скарги матеріали повернути особі, яка подала касаційну скаргу.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Вищого спеціалізованого

суду України з розгляду

цивільних і кримінальних справ О.М. Ситнік