Справа № 275/982/14-ц
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

19 березня 2015 року

Брусилівський районний суд Житомирської області в складі:

головуючого судді - Коваленко В. К., головуючого - судді Коваленка В.К.,

при секретарі - Довгаленко О.І., Марієвській Н.А..

з участю:

позивачки ОСОБА_1

представника позивачки ОСОБА_2

відповідача ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт.Брусилів Житомирської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 ,3-я особа Брусиловська районна державна адміністрація про позбавлення батьківських прав,

В С Т А Н О В И В :

06 листопада 2014 року ОСОБА_1 (далі позивачка) звернулася в суд з позовом до ОСОБА_3 (далі відповідач) , третьої особи: Брусилівської районної державної адміністрації Житомирської області про позбавлення батьківських прав, мотивуючи тим, що 09 жовтня 2012 року між позивачкою та ОСОБА_3 було укладено шлюб, ІНФОРМАЦІЯ_1 у них від шлюбу народилася дочка ОСОБА_4. 27 грудня 2013 року шлюб між ними було розірвано рішенням Брусилівського районного суду, після розірвання шлюбу ім'я позивачки стало «ОСОБА_1». Їхня дочка ОСОБА_4 після розірвання шлюбу залишилась на проживанні та вихованні з позивачкою. За рішенням суду з відповідача на утримання дочки стягнено аліменти в твердій грошовій сумі в розмірі п'ятсот гривень щомісячно, але відповідач аліменти на дитину сплачує, не приймає участі у вихованні дочки, не піклується про стан її здоров'я, моральній та духовний розвиток, не дбає про її матеріальне забезпечення, тобто ухиляється від батьківських обов»язків.

Посилаючись на ст.ст.164, 165,166 СК України, позивачка просить позбавити ОСОБА_3 батьківських прав щодо його дочки ОСОБА_4,ІНФОРМАЦІЯ_1, та стягнути з відповідача судові витрати в розмірі 243,60 коп.

В судовому засіданні позивачка ОСОБА_1 позовні вимоги підтримала повністю з підстав, зазначених в позовній заяві, просила задовольнити позовні вимоги і позбавити відповідача батьківських прав. Додатково пояснила, що відповідач жодного разу до дитини на день народження не приходив, не піклується дитиною, дитина не знає хто її батько.

Представник позивачки вважав, що позов підлягає задоволенню, оскільки відповідач не виконує своїх обов'язків, не цікавився життям і здоров'ям дитини, не шукав способів участі у вихованні дитини.

Відповідач ОСОБА_3 просив відмовити в позові, мотивуючи тим, що він ніколи від дочки не відмовлявся, пояснив, що слатить всю суму заборгованості по аліментах.

Представник відповідача ОСОБА_5 заперечив проти позову, посилаючись на те, що позивачка не допускала відповідача до дитини і тому він подав заяву до органу опіки та піклування, щоб йому визначили дні спілкування з дочкою. Аліменти не сплачував тому,що не має постійної роботи, а тому і не має постійного доходу. В січні місяці 2015 року відповідач сплатив аліменти в розмірі 1500гривень.

Представник Брусилівської районної державної адміністрації як органу опіки та піклування Несенюк С.В. позов підтримала, надала висновок про доцільність позбавлення ОСОБА_3 батьківських прав, оскільки він не виконує свої батьківські обов»язки щодо виховання малолітньої дочки, а саме: дочку матеріально не утримує, в участі у вихованні не бере, життям і здоров'ям дочки не цікавиться.

Вислухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, дослідивши та оцінивши докази, суд вважає, що позов задоволенню не підлягає, зважаючи на наступне:

Згідно з ч.3 ст.10 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, на які вона посилається як на підстави своїх вимог або заперечень, надавши докази відповідно до вимог ст.ст. 57-60 ЦПК України.

У даному випадку позивачка, яка подала позов про позбавлення батьківських прав з підстав, передбачених п.2 ч.1 ст.164 СК України, повинна довести, що відповідач як батько дитини ухиляється від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. В свою чергу відповідач повинен довести, що він належним чином виконує свої батьківські обов'язки.

Копією свідоцтва про народження підтверджується, що батьком, дитини ОСОБА_4 ,ІНФОРМАЦІЯ_1 є відповідач ОСОБА_3, матір?ю - позивачка ОСОБА_1.

Довідки Лазарівської сільської ради Брусилівського району Житомирської області від 05.11.2014 року підтверджують, що дитина ОСОБА_4 проживає в с. Лазарівка разом з матір'ю.

Акт обстеження матеріально-побутових умов сім'ї говорить, що сім'я складається з чотирьох осіб, позивачка ОСОБА_1, добре займається вихованням та доглядом дочки ОСОБА_4.

Відповідно до ст.141 СК України, мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою.

Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини.

Відповідно до положень принципу № 6, принципу № 7 абз.2 Декларації прав дитини, прийнятої резолюцією № 1385 Генеральної Асамблеї ООН від 20 листопада 1959 року, дитина заради повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові та порозуміння. Вона має, коли це є можливим, зростати під опікою і відповідальністю її батьків і в будь-якому випадку в атмосфері любові, моральної і матеріальної забезпеченості. Найкраще забезпечення інтересів дитини має бути керівним принципом для тих, на кому лежить відповідальність за її навчання; ця відповідальність покладена переш за все на батьків.

Згідно до ч.2 ст.27 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка є частиною національного законодавства України, батько(-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Відповідно до ч.1 ст.164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він:

1) не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров'я без поважної причини і протягом шести місяців не виявили щодо неї батьківського піклування;

2) ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини;

3) жорстоко поводяться з дитиною;

4) є хронічними алкоголіками або наркоманами;

5) вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва;

6) засуджені за вчинення умисного злочину щодо дитини.

Пленум Верховного Суду України в пунктах 15, 16 постанови від 30 березня 2007 року №3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» роз'яснив, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно їх утримують та інше), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема, ставлення батьків до дітей.

Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей: не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування своїми обов'язками.

З показань свідка ОСОБА_7 вбачається, що відповідач тривалий час не відвідував дочку не займався її вихованням.

Показаннями свідка ОСОБА_8 підтверджується, що відповідач на день народження до дочки не приходив , та нічого дочці не купляв .

З показів свідка ОСОБА_9 вбачається, що позивачка не забороняла спілкуватися відповідачу з дитиною.

З показів свідка ОСОБА_10 говориться, що відповідач приходив на день народження дочки коли їй був рік, також коли проїжав на машині мимо своєї дочки то зупинявся біля неї.

Згідно з довідкою начальника відділу ВДВС Брусилівського РУЮ від 21.01.2015 року заборгованість ОСОБА_3 за виконавчим листом про стягнення аліментів на утримання дитини ОСОБА_4,ІНФОРМАЦІЯ_1, станом на 21.01.2015 року становить 6000,00 гривень.

Аналізуючи досліджені докази, суд приходить до переконання щодо передчасності застосування до ОСОБА_3 такого заходу впливу як позбавлення батьківських прав, оскільки є всі підстави вважати, що він змінив ставлення до дитини, приймає можливі заходи щодо участі у вихованні дитини, звернувшись до органу опіки та піклування з відповідною заявою про визначення днів спілкування з дитиною.

Практика Європейського суду з прав людини свідчить про те, що питання позбавлення батьківських прав мають ґрунтуватись на оцінці особистості відповідача та його поведінці.

Суду не надано доказів на підтвердження того, що відповідач ОСОБА_3 негативно характеризується, зловживає алкогольними напоями або наркотичними засобами, жорстоко поводиться із дитиною, вдається до будь-яких видів експлуатації дитини, примушує її до жебракування та бродяжництва, негативно впливає на виховання дитини.

На виконання вимог ч.5 ст.19 СК України Брусилівською райдержадміністрацією як органом опіки та піклування наданий до суду висновок про доцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_3 відносно його малолітньої дитини.

Відповідно до ч.6 ст.19 СК України суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обгрунтованим, суперечить інтересам дитини.

Суд критично оцінює висновок органу опіки та піклування щодо відповідності інтересам дитини позбавлення відповідача батьківських прав, оскільки у даному висновку не міститься достатнього обґрунтування, не вказано, які безспірні докази свідчать про ухилення відповідача від виконання своїх обов'язків щодо виховання малолітньої дитини, у чому полягає винна поведінка у свідомому нехтуванні своїми обов'язками, чи вживалися до відповідача заходи реагування за заявами позивача, чи виходячи з інтересів дитини та конкретних обставин справи немає можливості попередити відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання.

Пленумом Верховного Суду України у п.18 постанови «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і позбавлення та поновлення батьківських прав» роз'яснюється, що суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох з урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити в задоволенні позову про позбавлення цих прав, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини і поклавши на орган опіки та піклування контроль за виконанням нею батьківських обов'язків.

Виходячи із встановлених обставин, а також враховуючи положення ч.1 ст.3 Конвенції про права дитини, ратифікованої постановою Верховної Ради УРСР від 27 лютого 1991 року, частини 7,8 ст.7 СК України, частини 1 ст.8 Закону України «Про охорону дитинства», частини 2 ст.164 СК України, а також положення, викладені в постанові Пленуму Верховного Суду України №3 від 30 березня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», суд, виходячи з інтересів дитини та конкретних обставин по справі, вважає, що підстав для позбавлення відповідача батьківських прав недостатньо і застосування такого крайнього заходу не буде відповідати його меті: захист інтересів дитини та стимулювання батьків щодо належного виконання своїх обов'язків.

Разом з цим, суд вважає за необхідне попередити відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання малолітньої дитини, виконуючи в подальшому обов'язки щодо виховання та утримання дитини, передбачені сімейним законодавством.

Керуючись ст.ст.10,11,15,60, 88,174,196,209, 212-215,294 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Відмовити в позові ОСОБА_1, 3-я особа Брусиловська районна державна адміністрація про позбавлення батьківських прав ОСОБА_3 відносно малолітноьї дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1.

Попередити ОСОБА_3 про необхідність змінити ставлення до виховання дитини ОСОБА_4 ,ІНФОРМАЦІЯ_1 , поклавши на виконком Лазарівської сільської ради Брусилівського району Житомирської області контроль за виконанням ним батьківських обов'язків.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

На рішення суду може бути подано апеляційну скаргу до апеляційного суду Житомирської області через Брусилівський районний суд Житомирської області протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення..

Суддя В. К. Коваленко