Номер провадження: 22-ц/785/1067/15
Головуючий у першій інстанції Калашнікова О.І.
Доповідач Гончаренко В. М.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26.03.2015 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області в складі головуючого Гончаренко В.М.

суддів Комаровської Н.В., Калараш А.А.

з участю секретаря Абалдової О.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом заступника прокурора Київського району м. Одеси в інтересах держави в особі Фонду державного майна України до ОСОБА_2 про витребування майна з чужого незаконного володіння та визнання права власності за апеляційною скаргою заступника прокурора Одеської області в інтересах держави в особі Фонду державного майна України на заочне рішення Київського районного суду м. Одеси від 26 лютого 2014 року,-

встановила:

25.08.2011 року позивач звернувся до суду з зазначеним позовом до ОСОБА_2, посилаючись на те, що останнім 8/10000 частин будівель санаторію ім. .Горького, що розташовані по АДРЕСА_1 відчужено з державної власності незаконно та просить передати зазначене майно Фонду державного майна і визнати право власності на 8/10000 частин будівель санаторію ім.Горького за державою в особі Фонду державного майна України.

Справу розглянуто у відсутність відповідача.

Заочним рішенням Київського районного суду м. Одеси від 26.02.2014 року в задоволенні позову відмовлено.

Заступник прокурора Київського району м. Одеси, вважаючи рішення незаконним та таким, що не відповідає нормам матеріального та процесуального права 21.03.2014 року надав до суду апеляційну скаргу про скасування рішення з постановлениям нового рішення про задоволення позову.

Заслухавши доповідача, доводи апеляційної скарги, заперечення на них, перевіривши матеріали справи, законність i обґрунтованість рішення суду першої iнстанцiї та доводiв апеляційної скарги, колегія суддів вважає за необхідне її задовольнити частково з наступних підстав.

Заслухавши доповідача, доводи апеляційної скарги, заперечення на неї, перевіривши матеріали справи, законність i обґрунтованість рішення суду першої iнстанцiї та доводiв апеляційної скарги, колегія суддів вважає за необхідне її задовольнити частково з наступних підстав.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обгрунтованим, законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом, обгрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Зазначеним вимогам рішення суду не відповідає, виходячи з наступного.

Відповідно до постанови Ради Міністрів охорони здоров'я УРСР від 23 квітня 1960 року № 606 "Про передачу профспілкам санаторіїв і будинків відпочинку Міністерства охорони здоров'я УРСР" усі діючі госпрозрахункові санаторії, будинки відпочинку та пансіонатами МОЗ УРСР зобов'язане було передати у строк до 1 травня 1960 року УРРП з метою подальшого поліпшення організації відпочинку і санаторію-курортного обслуговування трудящих і підвищення ролі профспілок. Згідно п.2 вказаної Постанови майно передавалося профспілковим організаціям у віддання.

Після розпаду СРСР правонаступником УРРП стала Рада ФНПУ, правонаступником якої, в совою чергу, є ФПУ.

ДП "Клінічний санаторій ім. Горького" ЗАТ лікувально- оздоровчих закладів профспілок України "Укрпрофоздоровниця" зареєстровано рішенням Київською районною адміністрацією м. Одеси від 03 березня 2003 року № 010059, яке є правонаступником Одеського дочірнього підприємства Закритого акціонерного товариства лікувально-оздоровчих закладів профспілок України "Укрпрофоздоровниця"

Відповідно до загальних положень ЗАТ "Укрпрофоздоровниця" є правонаступником Української ради по управлінню курортами профспілок, оздоровниць і господарств, об'єднань санаторно-курортних закладів профспілок України і створене на майні засновників ФПУ та Фонду соцстраху. При цьому частка майна ФПУ, переданого у статутний фонд ЗАТ, становить 92, 92% розміру статутного фонду.

08 квітня 2004 року між ДП "Клінічний санаторій ім. Горького" ЗАТ лікувально- оздоровчих закладів профспілок України "Укрпрофоздоровниця"( продавець) та ЗАТ лікувально- оздоровчих закладів профспілок України "Укрпрофоздоровниця" укладено в простій письмовій формі угоду, відповідно до якої продавець передав у власність покупцю будівлі і споруди, що розташовані в м. Одесі по вул. Фонтанська дорога,165

Постановою Верховної ради Української РСР "Про захист суверенних прав власності Української РСР" від 29 листопада 1990 року № 506 введено мораторій на територію республіки на будь-які зміни форми власності і власника державного майна до введення в дію Закону Української РСР про роздержавлення майна.

Статтею 1 Закону України від 10 вересня 1991 року № 1540-Х11 "Про підприємства, установи та організації союзного підпорядкування, розташованих на території України встановлено, що майно підприємств, установ і організацій та інших об'єктів союзного підпорядкування є державною власністю.

Згідно зі ст. 1 Тимчасового положення про Фонд державного майна України, затвердженого постановою Верховної Ради України від 7 липня 1992 p. № 2558-XU, Фонд держмайна здійснює державну політику у сфері приватизації державного майна та виступає орендодавцем майнових комплексів, що є загальнодержавною власністю.

Таким чином, майно передане до статутного фонду ЗАТ є державною власністю.

Право продажу майна, крім випадків примусового продажу, належить власникові. Це означає, що приймати рішення про відчуження майна (визначати його правову долю) має право лише його власник, оскільки за договором купівлі-продажу продавець зобов'язаний передати не лише саме майно, а й право власності на нього. Тільки за такої умови у покупця може виникнути відповідне право. Продавець не може передати покупцеві те, на що він сам не має права. Якщо продавець товару (майна) не є його власником, покупець набуває права власності лише у випадку, якщо власник не має права вимагати його повернення

Відповідно до ст. 387 ЦК України особа має право витребувати майно із чужого незаконного володіння.

Добросовісне набуття в розумінні ст. 388 ЦК України можливе лише у разі, коли майно придбано не безпосередньо у власника, а в особи, яка не мала права відчужувати це майно, наслідком договору, укладеного з таким порушенням, є не двостороння реституція, а повернення майна з чужого незаконного володіння.

Відповідно до ст. 330 ЦК України, якщо майно відчужене особою, яка не мала на це права, добросовісний набувач набуває право власності на нього, якщо відповідно до ст. 388 цього Кодексу майно не може бути витребуване в нього.

В матеріалах справи відсутні будь-які докази, котрі б засвідчували неможливість витребувати спірне майно.

Пунктом 3 ч. 1 ст. 388 ЦК України передбачено, що у разі придбання майна за відплатним договором в особи, яка не мала права його відчужувати, про що набувач не знав і не міг знати (добросовісний набувач), власник має право витребувати це майно від набувача лише у разі, якщо майно вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно у володіння, не з їхньої волі іншим шляхом.

За змістом ч. 1 ст. 388 IJK України передбачено необхідність встановлення обставин вибуття майна із володіння власника, який вважає своє право власності порушеним та вимагає повернення майна, а не особи, яка в подальшому здійснила продаж цього майна відповідачу (постанова Верховного Суду України від 21 листопада 2012 р. у справі 6-136цс12).

Оскільки матеріалами справи встановлено, що майно від держави вибуло внаслідок нікчемного правочину, оскільки правочин суперечить ст.657 ЦК України, так як нотаріально не був посвідчений та в подальшому неодноразово спірне майно було відчужено, судова колегія вважає, що вимоги позивача підлягають задоволенню.

Суд помилково прийшов до висновку про відмову в позовних вимогах з підстав відсутності відомостей в якому стані знаходиться спірне майно так як в наявних в справі матеріалах відсутні докази, що це майно протерпіло змін та витребувати його неможливо.

Згідно Витягу з Реєстру прав власності на нерухоме майно, виданого КП "Одеським міським бюро технічної інвентаризації та реєстрації об'єктів нерухомості" 16.02.2006 року за № 9954726 в цілому складається з: їдальні, позначеної в схематичному плані літерами А, Т; лікувального корпусу- літ. Б,З, Г, Ч; житлового корпусу - літ. Д, З, О, П; бювету - літ. Е, насосних - літ. El, Е2, Ш; клубу - літ. Ж, житлового - літ. X, Ц, И, аптеки - літ. К; літнього будиночку - літ. У, Л; адміністративного корпусу - літ. М; грязелікарні -літ. Н, житлового корпусу - літ. Р, С, Ф, котельної - літ. Щ, Ю, гаражу - літ. Э, Ъ, Ь; підсобного - літ. Я,Э5, спуску у сховище - літ. Ы; складу - літ. Ъ1, Э1, акумуляторної - літ. Я2; туалету - літ. Я1; складу - | літ. Э2,ЭЗ; трансформаторної- літ. Э4, ЦЗ, житлового - літ. У1, У2, УЗ. У4, У5, житлового - літ. ЦІ, Ц2; трансформатору -IV, свердловини - І; танцмайданчику - II; резервуару -111; загальною площею 14 449,0 кв. м., розташованих на земельній ділянці площею 117 698 кв. м., на котре право власності за договором дарування від 16 лютого 2006 року на 8/10 000 набув ОСОБА_4(а.с. 6-11).

Виходячи з вищезазначеного, колегія суддів приходить до висновку про витребування зазначеного майна на користь держави.

При цьому, на думку колегії суддів, вимоги позивача щодо визнання права власності на спірний об'єкт є зайвими, оскільки, відповідно до вищезазначених положень Закону України, майно передане до статутного фонду ЗАТ є державною власністю та додаткового підтвердження не потребує.

Суд першої інстанції не надав належної оцінки вказаним обставинам, не з'ясував питання про правовий режим спірного майна, яке перебувало у володінні і користуванні ЗАТ, а також чи мало право ЗАТ розпоряджатися ним як власник.

Колегія суддів приходить до висновку, що набуття права власності за рішенням виконавчого комітету № 635 від 20.10.2000 року за ЗАТ "Укрпрофоздоровниця" не є підставою для відмови в заявлених вимогах, так як відсутні будь-які докази які б засвідчували перехід спірного майна з державної власності в комунальну, відповідно до яких виконавчий комітет Одеської ради мав повноваження щодо розпорядження цим майном.

Виходячи з вищезазначеного та у відповідності до вимог ст.309 ч.1 п.3,4 ЦПК України, колегія суддів скасовує рішення суду першої інстанції з ухваленням нового про часткове задоволення позовних вимог.

Керуючись п.2 ч.1 ст.307, п.п.1, 3, 4 ст. 309, ч.2 ст.314 ЦПК України, колегія суддів,-

вирішила:

Апеляційну скаргу заступника прокурора Київського району м. Одеси задовольнити частково.

Заочне рішення Київського районного суду м. Одеси від 26 лютого 2014 року скасувати.

Позов заступника прокурора Київського району м. Одеси в інтересах держави в особі Фонду державного майна України до ОСОБА_2 про витребування майна з чужого незаконного володіння та визнання права власності задовольнити частково.

Витребувати у ОСОБА_2 на користь Фонду Державного майна України 8/ 10 000 (вісім десятитисячних) частин будівель санаторію імені Горького, що знаходиться в АДРЕСА_1 що згідно Витягу з Реєстру прав власності на нерухоме майно, виданого КП "Одеським міським бюро технічної інвентаризації та реєстрації об'єктів нерухомості" 16.02.2006 року за № 9954726 в цілому складається з: їдальні, позначеної в схематичному плані літерами А, Т; лікувального корпусу- літ. Б,З, Г, Ч; житлового корпусу - літ. Д, З, О, П; бювету - літ. Е, насосних - літ. El, Е2, Ш; клубу - літ. Ж, житлового - літ. X, Ц, И, аптеки - літ. К; літнього будиночку - літ. У, Л; адміністративного корпусу - літ. М; грязелікарні -літ. Н, житлового корпусу - літ. Р, С, Ф, котельної - літ. Щ, Ю, гаражу - літ. Э, Ъ, Ь; підсобного - літ. Я,Э5, спуску у сховище - літ. Ы; складу - літ. Ъ1, Э1, акумуляторної - літ. Я2; туалету - літ. Я1; складу - | літ. Э2,ЭЗ; трансформаторної- літ. Э4, ЦЗ, житлового - літ. У1, У2, УЗ. У4, У5, житлового - літ. ЦІ, Ц2; трансформатору -IV, свердловини - І; танцмайданчику - II; резервуару -111; загальною площею 14 449,0 кв. м., розташованих на земельній ділянці площею 117 698 кв. м.

В решті частини позову відмовити.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту його проголошення і може бути оскаржене шляхом подачі касаційної скарги до касаційної інстанції протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуючий В.М.Гончаренко

Судді Н.В.Комаровська

А.А.Калараш