У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 липня 2015 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України

з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Луспеника Д.Д.,

суддів: Журавель В.І., Хопти С.Ф.,

Черненко В.А., Штелик С.П.,

розглянувши в судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_3 до акціонерно-комерційного банку соціального розвитку «Укрсоцбанк», треті особи: приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу Ємець Іван Олександрович, ОСОБА_5, про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, за касаційною скаргою ОСОБА_3 на рішення апеляційного суду Дніпропетровської області від 12 січня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У березні 2014 року ОСОБА_3 звернувся до суду з указаним вище позовом, посилаючись на те, що 14 квітня 2008 року між ним, ОСОБА_5 як позичальниками та акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк» (далі - АКБ «Укрсоцбанк») укладено генеральний договір про надання кредитних послуг, за умовами якого надано загальний ліміт кредитування, що встановлюється в базовій валюті гривні в розмірі 280 тис. доларів США зі сплатою процентів у розмірі, що визначатиметься додатковими угодами до цього договору, але не більше 16 % річних у гривні, 15 % річних у доларах США на строк до 13 квітня 2018 року. У день укладення кредитного договору між ним та відповідачем також укладено іпотечний договір, за умовами якого в іпотеку банку передано нежитлове приміщення, загальною площею 227,7 кв. м, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, Дніпропетровський район, Дніпропетровська область, заставною вартістю 2 134 786 грн 50 коп., та земельну ділянку площею 0,0198 га, цільове призначення якої роздрібна торгівля та комерційні послуги, що знаходиться за тією ж адресою, заставною вартістю 49 995 грн, що належить йому на праві приватної власності. 12 березня 2014 року він отримав постанову про відкриття виконавчого провадження від 11 березня 2014 року, винесена на підставі виконавчого напису нотаріуса від 5 лютого 2014 року № 268.

Позивач вважав, що виконавчий напис не підлягає виконанню з підстав порушення нотаріусом вимог чч. 1, 3 ст. 13-1 Закону України «Про нотаріат» <http://search.ligazakon.ua/l_doc2.nsf/link1/an_605375/ed_2014_10_30/pravo1/T342500.html?pravo=1>, оскільки майно, на яке звернено стягнення, знаходиться на території Дніпропетровського нотаріального округу, а він жодних вимог від банку не отримував, отже нотаріусом не дотримано 30-ти денний строк для вчинення виконавчого напису після отримання боржником відповідної вимоги; порушено умови щодо безспірності заборгованості, оскільки виконавчий напис вчинено на момент існування спору між сторонами кредитних правовідносин, тому що з 17 червня 2013 року у провадженні суду знаходиться справа за позовом ОСОБА_5 до нього та банку про визнання кредитного договору частково недійсним.

Ураховуючи викладене, позивач просив суд визнати виконавчий напис нотаріуса від 5 лютого 2014 року № 268 про звернення стягнення на нежитлову будівлю - магазин продажу продуктів харчування та «ТНС»-«А», загальною площею 227,7 кв. м, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, Дніпропетровський район, Дніпропетровська область, і належить йому на праві приватної власності, таким, що не підлягає виконанню.

Рішенням Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 7 квітня 2014 року позов задоволено. Визнано виконавчий напис нотаріуса від 5 лютого 2014 року про звернення стягнення на нежитлову будівлю - магазин продажу продуктів харчування та «ТНС»-«А», загальною площею 227,7 кв. м, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, Дніпропетровський район, Дніпропетровська область, що належить на праві власності ОСОБА_3, таким, що не підлягає виконанню. Вирішено питання розподілу судових витрат.

Рішенням апеляційного суду Дніпропетровської області від 12 січня 2015 року рішення суду першої інстанції скасовано, ухвалено нове рішення, яким у задоволенні позову відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_3 просить оскаржуване рішення апеляційного суду скасувати, посилаючись на порушення судом норм матеріального й процесуального права, та залишити в силі рішення суду першої інстанції.

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, заслухавши суддю-доповідача, обговоривши доводи скарги та перевіривши матеріали справи, дійшла висновку, що касаційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до вимог ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Ухвалюючи рішення про задоволення позову ОСОБА_3, суд першої інстанції обґрунтовано виходив із того, що приватним нотаріусом Харківського нотаріального округу Ємець І.О. не було дотримано вимог чинного законодавства України, що регулює вчинення нотаріальних написів, оскільки визначена сума заборгованості не була безспірною, тому що між сторонами був спір у суді.

Такі висновки суду першої інстанції є правильними, відповідають матеріалам справи й вимогам закону.

Скасовуючи рішення місцевого суду та ухвалюючи рішення про відмову в задоволенні позовних вимог ОСОБА_3, суд апеляційної інстанції виходив із того, що при вчиненні виконавчого напису дотримано вимоги чинного законодавства й підстави для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не вбачається, а визначена сума заборгованості є безспірною.

Проте погодитись із такими висновками апеляційного суду не можна.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 35 Закону України «Про іпотеку», у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин, у разі порушення основного зобов'язання та/або умов іпотечного договору іпотекодержатель надсилає іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмову вимогу про усунення порушення. В цьому документі зазначається стислий зміст порушених зобов'язань, вимога про виконання порушеного зобов'язання у не менш ніж тридцятиденний строк та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання цієї вимоги. Якщо протягом встановленого строку вимога іпотекодержателя залишається без задоволення, іпотекодержатель вправі прийняти рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору.

Згідно зі ст. 87 Закону України «Про нотаріат <http://search.ligazakon.ua/l_doc2.nsf/link1/an_414/ed_2011_04_21/pravo1/T342500.html?pravo=1>» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до ст. 88 Закону України «Про нотаріат <http://search.ligazakon.ua/l_doc2.nsf/link1/an_417/ed_2011_04_21/pravo1/T342500.html?pravo=1>» нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку.

Судами попередніх інстанцій установлено, що 14 квітня 2008 року між сторонами укладено генеральний договір про надання кредитних послугза умовами якого надано загальний ліміт кредитування, що встановлюється в базовій валюті гривні в розмірі 280 тис. доларів США зі сплатою процентів у розмірі, що визначатиметься додатковими угодами до цього договору, але не більше 16 % річних у гривні, 15 % річних у доларах США на строк до 13 квітня 2018 року. На забезпечення виконання кредитних зобов'язань між сторонами укладено іпотечний договір, за умовами якого в іпотеку банку передано нежитлове приміщення, загальною площею 227,7 кв. м, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2, Дніпропетровський район, Дніпропетровська область, заставною вартістю 2 134 786 грн 50 коп., та земельну ділянку площею 0,0198 га, цільове призначення якої роздрібна торгівля та комерційні послуги, що знаходиться за тією ж адресою, заставною вартістю 49 995 грн, що належить позивачу на праві приватної власності.

12 березня 2014 року ОСОБА_3 отримав постанову головного державного виконавця відділу державної виконавчої служби Дніпропетровського районного управління юстиції Олійник І.В. про відкриття виконавчого провадження від 11 березня 2014 року, що винесена на підставі виконавчого напису від 5 лютого 2014 року № 268, вчиненого приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Ємець І.О. про звернення стягнення на нежитлову будівлю, що перебуває в іпотеці відповідно до іпотечного договору.

Пунктом 1 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172, передбачено, що для одержання виконавчого напису подаються оригінал нотаріально посвідченої угоди та документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов'язання.

Згідно з п. 283 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України (далі - Інструкція), затвердженої наказом Міністерства юстиції України № 20/5 від 3 березня 2004 року, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України від 3 березня 2004 року за № 283/8882, вчинення виконавчого напису в разі порушення основного зобов'язання та (або) умов іпотечного договору здійснюється нотаріусом після спливу тридцяти днів з моменту одержання іпотекодавцем та боржником, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмової вимоги про усунення порушень.

Також судом установлено, що ухвалою Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 17 червня 2013 року відкрито провадження у цивільній справі за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_3, АКБ «Укрсоцбанк» про визнання кредитного договору та договору іпотеки частково недійсними, а рішенням цього ж суду від 11 квітня 2014 року позов ОСОБА_5 задоволено.

Отже, та обставина, що на час вчинення виконавчого напису в суді вже існував спір відносно вищезазначеного кредитного договору, як щодо його дійсності, так і, відповідно, щодо суми кредитної заборгованості, спростовує висновок апеляційного суду про безспірність заборгованості боржника.

Зазначена правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 11 березня 2015 року № 6-141цс14, яка згідно зі ст. 360-7 ЦПК України має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права.

Таким чином, встановивши дійсні обставини справи, суд першої інстанції правильно застосував норми матеріального права, не допустив порушень норм процесуального права, які призвели б до неправильного вирішення спору, та дійшов обґрунтованого висновку про задоволення позовних вимог, оскільки Законом України «Про нотаріат» і Порядком вчинення нотаріальних дій нотаріусами України передбачено обов'язкову вимогу встановлення безспірності боргу не лише як факту, а й встановлення суми заборгованості з метою захисту прав боржника у випадку неспівмірності заявлених кредитором вимог та фактично встановленого розміру заборгованості.

Відповідно до ст. 339 ЦПК України, установивши, що апеляційним судом було скасовано судове рішення, ухвалене згідно із законом, суд касаційної інстанції скасовує судове рішення суду апеляційної інстанції і залишає в силі судове рішення суду першої інстанції.

Керуючись ст. ст. 336, 339 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити.

Рішення апеляційного суду Дніпропетровської області від 12 січня 2015 року скасувати, рішення Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 7 квітня 2014 року залишити в силі.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий Д.Д. Луспеник

Судді: В.І. Журавель

С.Ф. Хопта

В.А. Черненко

С.П. Штелик