Справа №461/1937/15-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 березня 2015 року Галицький районний суд м. Львова в складі:

головуючого - судді Стрельбицького В.В.,

при секретарі Кахнич С.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Львівської міської ради, Галицького районного відділу головного управління державної міграційної служби України у Львівській області про визнання права на реєстрацію за місцем проживання,

встановив:

Позивач звернулась до суду з позовом до Львівської міської ради, Галицького районного відділу головного управління державної міграційної служби України у Львівській області, в якому просить визнати за нею право на користування квартирою АДРЕСА_1 у м. Львові та право на реєстрацію місця проживання в квартирі АДРЕСА_1 у м. Львові.

В обґрунтування позовних вимог, позивач покликається на те, що з вона разом з дітьми та чоловіком ОСОБА_2 тривалий час проживали у АДРЕСА_1 основним квартиронаймачем якої був ОСОБА_2 Позивач поселилась у вказану квартиру в якості члена сім'ї квартиронаймача, з яким у офіційному шлюбі не перебувала, однак вели спільне господарство, були пов'язані спільним побутом, проводили ремонт в квартирі. ІНФОРМАЦІЯ_2 року ОСОБА_2 помер. Після його смерті, ОСОБА_1 продовжує нести витрати по утриманню квартири. Для влаштування їх спільної дочки дочки ОСОБА_3. в дитячий садок, постановки на облік в поліклініку виникла необхідність її реєстрації за місцем проживання в АДРЕСА_1 в м.Львові. Звернувшись до Галицького РВ ГУ ДМС України у Львівській області, позивачці повідомили про необхідний перелік документів, зокрема, згідно п.2.2 Наказу Міністерства внутрішніх справ України від 22.11.2012р. №1077 «Про затвердження Порядку реєстрації місця проживання та місця перебування фізичних осіб в Україні та зразків необхідних для цього документів», для реєстрації місця проживання особі необхідно подати серед іншого документи, що підтверджують право на проживання в житлі - ордер, свідоцтво про право власності, договір найму або інші документи. Однак, зазначених документів у позивача немає та відсутня можливість їх отримати, так як основний квартиронаймач помер.

Позивач та її представник в судовому засіданні, кожен окремо, позов підтримали, дали пояснення аналогічні доводам, викладеним у позові. Просять позов задоволити.

Представник відповідача в судовому засіданні позов заперечила з мотивів викладених у письмових запереченнях. Просить відмовити в задоволенні позову.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення сторін, оцінивши надані суду докази в їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав.

Відповідно до ст.16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Згідно ч.1 ст.60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Відповідно до ст.41 Конституції України, кожен має право на житло. Держава створює умови, за яких кожний громадянин матиме змогу побудувати житло, придбати його у власність або взяти в оренду. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду.

Статтею 64 ЖК України встановлено, що члени сім'ї наймача, які проживають разом з ним, користуються нарівні з наймачем усіма правами і несуть усі обов'язки, що випливають з договору найму жилого приміщення. До членів сім'ї наймача належать дружина наймача, їх діти і батьки. Членами сім'ї наймача може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство. Якщо особи, зазначені в частині другій цієї статті, перестали бути членами сім'ї наймача, але продовжують проживати в займаному жилому приміщенні, вони мають такі ж права і обов'язки, як наймач та члени його сім'ї.

Згідно ч.1 ст.106 ЖК України, повнолітній член сім'ї наймача вправі за згодою наймача та інших членів сім'ї, які проживають разом з ним, вимагати визнання його наймачем за раніше укладеним договором найму жилого приміщення замість попереднього наймача. Таке ж право у разі смерті наймача або втрати ним права на жиле приміщення належить будь-якому членові сім'ї наймача.

У відповідності до ч.3 ст.61 ЦПК України, обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Рішенням Галицького районного суду м.Львова від 23.02.2015 року по справі №461/14012/14-ц встановлено факт спільного постійного проживання однією сім'єю ОСОБА_1 та ОСОБА_2, як чоловіка та дружини з 06.02.2010 року по ІНФОРМАЦІЯ_2 року. Також встановлено, що ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, являвся батьком ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3.н., народженої ОСОБА_1. Дане рішення не оскаржено та набрало законної сили /а.с.30/.

ОСОБА_1, допитана як свідок, а також свідки ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 в судовому засіданні, кожен окремо, підтвердили факт спільного проживання з ОСОБА_2 однією сім'єю в квартирі АДРЕСА_1, а також той факт, що ОСОБА_1 і на даний час проживає у цій квартирі.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 помер ІНФОРМАЦІЯ_2 року у м.Львові, що стверджується свідоцтвом про смерть від 16.10.2014р. /а.с.6/.

Також, судом встановлено, що ОСОБА_2 був основним квартиронаймачем квартири АДРЕСА_1 що стверджується довідкою з місця проживання про склад сім'ї і прописки №7636 від 05.11.2014р. /а.с.7/.

Частина 2 ст. 3 Сімейного кодексу України передбачає, що сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки.

При цьому, суд відхиляє доводи відповідача на те, що позивач забезпечена житлом, а саме зареєстрована в АДРЕСА_1, оскільки як видно з копії паспорта ОСОБА_1, остання 18.03.2015 року знята з реєстрації у вказаній квартирі /а.с.23/, а в ході розгляду справи встановлено, що позивач з дітьми і на даний час проживають за адресою: АДРЕСА_1

Таким чином, враховуючи вищенаведене, суд приходить до переконання, що ОСОБА_1 постійно проживала однією сім'єю з ОСОБА_2 в квартирі АДРЕСА_1, який був основним квартиронаймачем, тобто проживала у вказаній квартирі на законних підставах, та набула право бути наймачем за раніше укладеним договором найму жилого приміщення замість попереднього наймача, продовжує нести витрати по утриманню згаданої квартири, а тому позов слід задоволити.

Керуючись ст.ст.3-11, 60, 88, 212-215 ЦПК України, суд

вирішив:

Позов задоволити.

Визнати за ОСОБА_1 право на користування квартирою АДРЕСА_1 у м. Львові.

Визнати за ОСОБА_1 право на реєстрацію місця проживання в квартирі АДРЕСА_1 у м. Львові.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга протягом 10-ти днів після його оголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: Стрельбицький В.В.