233 № 233/441/15-ц
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 березня 2015 року місто Костянтинівка

Костянтинівський міськрайонний суд Донецької області в складі головуючого судді Леміщенко О.О., при секретарях Кліменко І.В., Войтюк О.О., з участю позивача ОСОБА_1, представника відповідача ОСОБА_2, представника третьої особи Костенко В.Г., розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_4, за участю третьої особи - Служби у справах дітей Костянтинівської міської ради, про позбавлення батьківських прав, -

ВСТАНОВИВ:

До Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області звернулася ОСОБА_1 з позовом до ОСОБА_4 про позбавлення батьківських прав.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 підтримала заявлені позовні вимоги та суду пояснила, що вона 19.12.2007 року зареєструвала шлюб з відповідачем по справі ОСОБА_4 Після реєстрації шлюбу їх сімейне життя було нормальним, спокійним, але згодом чоловік став зловживати алкогольними напоями, вчиняв сварки, бійки. Вона неодноразово залишала його та деякий час проживала зі своїми батьками, однак потім вибачала. Лише після чергового лікування ОСОБА_4 від алкогольної залежності (кодування) ІНФОРМАЦІЯ_2 у них народилася спільна дитина - донька ОСОБА_2. Після народження дитини чоловік спочатку допомагав їй, перебував з нею у пологовому будинку, доглядав вдома, оскільки пологи були важкими, вона відновлювалася тривалий час. Також протягом місяця після пологів з ними проживала свекруха, яка також допомагала доглядати дитину, але за гроші, які їй давав ОСОБА_4. Батьки чоловіка купили для дитини коляску, краватку. Потім ОСОБА_4 знову почав пиячити, дитиною не цікавився, не допомагав її утримувати. Одного разу вона не пустила чоловіка додому через те, що він був у стані алкогольного сп'яніння, і він вчинив сварку, вибивав двері до квартири, через що вона викликала міліцію. З лютого 2014 року вони припинили спільне сімейне життя, у грудні 2014 року шлюб між ними було розірвано. Весь час їх спільного проживання відповідач працював неофіційно, по «шабашках», грошей заробляв недостатньо, багато витрачав на свої потреби. Чоловік не бажав отримати вищу освіту, працювати офіційно повний робочий день і отримувати стабільну заробітну плату, казав, що це не для нього. На утримання дитини за рішенням суду стягнуто з нього аліменти на утримання дитини, заборгованості по аліментам немає. Додаткової допомоги в добровільному порядку ОСОБА_4 для дитини не надає, хоча донька потребує лікування. З позовом про стягнення додаткових витрат на утримання дитини з ОСОБА_4 вона до суду не зверталась. В червні 2014 року ОСОБА_4 нетривалий час перебував у м. Костянтинівка, але до доньки приходив лише тричі, з обіцяних п'яти разів. Під час відвідувань він гуляв з дитиною. Взагалі ОСОБА_4 до жовтня 2014 року раз на тиждень телефонував їй, питав про дитину, але подробицями її життя не цікавився. Останнім часом не телефонує взагалі. За весь час сумісного проживання ОСОБА_4 ніколи не поводився з дитиною жорстоко. Вважає, що батько самоусунувся від виховання та утримання своєї доньки: не турбується про її фізичний та духовний розвиток, підготовку до подальшого життя, зокрема, не забезпечує необхідним харчуванням, медичним доглядом, лікуванням, що у майбутньому, на її думку, буде негативно впливати на її фізичний розвиток як складову виховання, не надає своїй дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей, не виявляє інтересу до її внутрішнього світу. Просила позбавити ОСОБА_4 батьківських прав відносно доньки ОСОБА_2.

Відповідач ОСОБА_4 в судове засідання не з'явився, надав суду заяву про розгляд справи без його участі, в якій зазначив, що категорично заперечує проти позбавлення його батьківських прав, не відмовляється від своєї доньки.

Представник відповідача ОСОБА_2, яка діє на підставі договору про надання правової допомоги від 16.02.2015 року та свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю, в судовому засіданні заперечувала проти задоволення позовних вимог та пояснила, що відповідач ОСОБА_4 любить свою дитину, регулярно сплачує аліменти на її утримання, заборгованості не має. В теперішній час він працює у м. Москва, часто приїжджати до м. Костянтинівка не має фінансової можливості, але коли приїжджає, то обов'язково відвідує доньку, гуляє з нею. Раніше він телефонував своїй колишній дружині ОСОБА_1, цікавився життям доньки, але останнім часом ОСОБА_1 на його дзвінки не відповідає. Вважає, що позов є безпідставним, і є лише наслідком образи позивача на відповідача і їх напружених відносин між собою.

Представник третьої особи - Служби у вправах дітей Костянтинівської міської ради, Костенко В.Г., яка діє на підставі довіреності від 18.02.2015 року, в судовому засіданні просила ухвалити рішення на розсуд суду, але з урахуванням висновку Органу опіки та піклування Костянтинівської міської ради від 19.02.2015 року.

Вислухавши позивача, представника відповідача, представника третьої особи, свідків, дослідивши зібрані докази, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Відповідач ОСОБА_4 та позивач ОСОБА_1 перебували у зареєстрованому шлюбі з 19.12.2007 року по 30.12.2014 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб (актовий запис №591 від 19.12.2014 року у ВРАЦС по м. Костянтинівці Донецької області) та рішенням Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 19.12.2014 року по справі №233/5998/14-ц, яке набрало законної сили 30.12.2014 року.

ОСОБА_4 та ОСОБА_1 є батьками дитини ОСОБА_7, яка народилася ІНФОРМАЦІЯ_2 в м. Костянтинівка Донецької області (актовий запис №433 від 20.08.2013 року у ВДРАЦС по м. Костянтинівці реєстраційної служби Костянтинівського МРУЮ у Донецькій області).

Станом на 26.01.2015 року ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1, зареєстрована разом з матір'ю ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 (довідка КП «ЖЕК №6 від 26.01.2015 року).

ОСОБА_1 працює в Управлінні Державної казначейської служби України у м. Костянтинівка Донецької області на посаді головного казначея відділу звітності та бухгалтерського обліку операцій з виконання бюджетів і з 19.10.2013 року по теперішній час перебуває у соціальній відпустці для догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку (довідка Управління Державної казначейської служби України у м. Костянтинівка Донецької області №6-28/76 від 29.01.2015 року).

ОСОБА_1 перебуває на обліку в УСЗН Костянтинівської міської ради та отримала за період з липня 2014 року по грудень 2014 року включно щомісячну одноразову допомогу при народженні 1-ї дитини в загальній сумі 4860 грн. (довідка УСЗН №135 без дати).

Дитина ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_2, страждає на резидуальну енцефалопатію з дисплазією сполучних тканин (довідка амбулаторії №5 КЗ «ЦПМСД» від 29.01.2015 року).

За рішенням Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 04.06.2014 року по справі №233/2435/14-ц з ОСОБА_4 стягнуто аліменти на користь ОСОБА_1 на утримання ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_2, у розмірі ? частки від усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на місяць, починаючи з 28.03.2014 року до повноліття дитини, тобто до 05.08.2031 року.

Станом на 01.01.2015 року за ОСОБА_4 рахується переплата по аліментам за виконавчим листом №233/2435 в сумі 3,55 грн. (довідка ВДВС Костянтинівського МРУЮ у Донецькій області).

Свідок ОСОБА_8 в судовому засіданні пояснила, що вона працює разом з позивачем ОСОБА_1, є її кумою, давно знайома і з нею, і з її колишнім чоловіком ОСОБА_4 ОСОБА_4 не проявляв турботи щодо своєї дружини під час вагітності, не зустрічав її з роботи. Після народження дитині ОСОБА_1 допомагала свекруха протягом місяця, чоловік майже не допомагав. В родині ОСОБА_1 та ОСОБА_4 були напружена атмосфера, ОСОБА_4 відмовлявся шукати постійну роботу, зловживав алкогольними напоями. Одного разу він навіть вибивав двері у квартиру в нетверезому стані, вона зі своїм чоловіком були вимушені пізно ввечері їхати та відкривати квартири, оскільки ОСОБА_4 пошкодив замок. У дитини після пологів були ускладнення зі здоров'ям, але він не став відвозити дитину та дружину до лікарні в м. Донецьк, грошей на лікування не дав. ОСОБА_1 з дитиною відвозили до лікарні вона та її чоловік та таксі. Вона ніколи не бачила, як відповідач спілкується з дитиною, оскільки в той час, коли вона приходила додому до ОСОБА_4, його не було вдома. Її чоловік їй також розповідав, що ОСОБА_4 ніколи не питав у нього про дитину, хоча знав, що вони спілкуються з ОСОБА_1.

Свідок ОСОБА_10 в судовому засіданні пояснила, що вона знайома з позивачем ОСОБА_1, працює разом з нею, вони товаришують вже дев'ять років. Чоловіка ОСОБА_1 вона також знає, бачила його, коли він приходив до ОСОБА_6 на роботу. Характеризує ОСОБА_1 як турботливу мати. ОСОБА_1 неодноразово приходила на роботу з дитиною та просила доглянути за нею поки сама ходила по справах, оскільки не було з ким її залишити. Їй відомо також, що одного разу її чоловік захворів, і ОСОБА_11 купувала ліки за «дитячі» гроші. Євгена біля дитини ніколи не бачила. Зі слів ОСОБА_1 їй відомо, що ОСОБА_4 грав у азартні ігри і ОСОБА_11 віддавала за нього борг у сумі 500 грн. Також ОСОБА_1 розповідала їй, що ОСОБА_4 грошей додому не приносив, вживав алкогольні напої. В гостях у ОСОБА_1 була лише один раз, ОСОБА_4 в цей час не було. В стані алкогольного сп'яніння бачила ОСОБА_4 декілька разів, коли він приходив зустрічати вагітну ОСОБА_1 з роботи.

Свідок ОСОБА_16. в судовому засіданні пояснила, що знайома з подружжям ОСОБА_1 з літа 2012 року, з того часу товаришували. Євгена вона останній раз бачила з дитиною 06.01.2014 року, коли вона прийшла у гості. Їй відомо, що влітку 2014 року він приїздив до м. Костянтинівка, тричі гуляв з донькою у парку. Вона часто приходила до ОСОБА_1 додому, але ОСОБА_4 заставала вдома лише двічі. Вона не бачила, щоб ОСОБА_4 погано ставився до дитини, але, на її думку, він не проявів достатньої батьківської турботи до неї. Її чоловік працював з ОСОБА_4, вони разом у липні 2012 року кодувалися від алкоголізму у м. Донецьку, але у січні 2014 року ОСОБА_4 знову почав вживати алкоголь, зі слів ОСОБА_1 знає, що у лютому 2014 року він дуже напився, вибивав двері.

Свідок ОСОБА_7 в судовому засіданні пояснила, що вона є матір'ю позивача ОСОБА_1, до відповідача ОСОБА_4 ставиться дуже негативно, оскільки він колись побив її чоловіка. ОСОБА_4 характеризувала як поганого батька, оскільки він постійно був або на роботі, або на рибалці, ОСОБА_1 постійно була з дитиною сама. Грошей додому ОСОБА_4 приносив недостатньо. Не заперечувала проти того, що свекруха допомагала донці після пологів деякий час, але потім без пояснення причини перестала це робити. Вона сама не мала можливості допомагати донці, оскільки працює повний робочий день у банку. Не заперечувала того, що ОСОБА_4 вміє все робити по господарству, і робив вдома домашні справи, але не завжди, лише коли мав на це настрій. Також пояснила, що ОСОБА_4 зловживав алкогольними напоями.

Свідок ОСОБА_14 в судовому засіданні пояснила, що вона є матір'ю відповідача ОСОБА_4 В теперішній час ОСОБА_4 працює у м. Москва, регулярно передає гроші, з яких вона перераховує аліменти на утримання його доньки ОСОБА_7. Він дуже любить дитину, ніколи її не ображав, завжди піклувався про неї. Постійного заробітку в м. Костянтинівка ОСОБА_4 не мав, але постійно заробляв на тимчасових роботах, забезпечував родину. Вдома він робив всю домашню роботу, після народження дитини він піклувався про дружину в пологовому будинку. Коли ОСОБА_1 забрали додому, то вона сама запропонувала допомагати їй, оскільки їй було потрібне відновлення після важких пологів. Через це вона залишила роботу, не мала ніякого заробітку, і ОСОБА_4 надавав їй гроші на прожиття, але це не було платою за допомогу. Також вона давала гроші на купівлю ліжечка та коляски для дитини. У ОСОБА_1 та ОСОБА_4 виникали сварки через те, що на думку ОСОБА_1 ОСОБА_4 мало заробляє грошей. До того часу, поки ОСОБА_1 та ОСОБА_4 розійшлися, ОСОБА_4 постійно допомагав з дитиною - купав, прав пелюшки, гуляв. Після того, як вони почали жити окремо, він цього вже не робив, але допомагав грошима. Зі слів сина вона знає, що раніше він регулярно розмовляв з ОСОБА_1 по телефону, цікавився дитиною, але потім ОСОБА_1 перестала відповідати на його дзвінки. Алкоголем її син ніколи не зловживав, від алкогольної залежності ніколи не лікувався.

Свідок ОСОБА_15 в судовому засіданні пояснила, що вона є сусідкою матері відповідача ОСОБА_4, знайома і з ним, і з його колишньою дружиною ОСОБА_1 Характеризує ОСОБА_4 як добропорядну, чесну, турботливу людину, має «золоті» руки, він робив ремонт у її квартирі. При спілкуванні він завжди тепло відкликався про свою дитину, боляче переживав усі сварки з дружиною. Їй відомо, що ОСОБА_4 постійно турбувався про дитину і про дружину, завжди поспішав з роботи додому. Він розповідав їй, що дружина часто докоряла йому відсутністю вищої освіти та високооплачуваної роботи. Після того, як він закінчив їй ремонт, то вона розплатилася з ним та запропонувала частину грошей залишити особисто собі, але ОСОБА_4 сказав, що віддасть все у родину. Вона ніколи не бачила ОСОБА_4 в стані алкогольного сп'яніння.

Згідно зі ст. 164 Сімейного кодексу України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: 1) не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров'я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; 2) ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини; 3) жорстоко поводяться з дитиною; 4) є хронічними алкоголіками або наркоманами; 5) вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; 6) засуджені за вчинення умисного кримінального правопорушення щодо дитини.

Відповідно до п. 16 Постанови ПВСУ від 30.03.2007 року №3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених ст. 164 СК. Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Жорстоке поводження полягає у фізичному або психічному насильстві, застосуванні недопустимих методів виховання, приниженні людської гідності дитини тощо. Хронічний алкоголізм батьків і захворювання їх на наркоманію мають бути підтверджені відповідними медичними висновками. Якщо позов про позбавлення батьківських прав заявлений із декількох підстав, суди повинні перевіряти та обґрунтовувати в рішенні кожну з них.

В судовому засіданні було встановлено, що відповідач за умови присутності в м. Костянтинівка Донецької області неодноразово відвідував свою доньку, приділяв їй увагу, гуляв з нею, регулярно сплачує на користь позивача аліменти на утримання дитини у розмірі, встановленому за рішенням суду, заборгованості по аліментам не має, тобто належним чином виконує обов'язки, покладені на нього судом, по утриманню своєї дитини. Позивач, в свою чергу, не скористалася своїм правом на звернення до суду з позовом про стягнення з відповідача додаткових витрат на утримання дитини, пов'язаних з необхідністю лікування дитини, не надала достатніх доказів звернення до відповідача з проханням надавати таку допомогу в добровільному порядку, тобто ствердження позивача про ухилення відповідача від виконання ним своїх батьківських обов'язків не хнайшло свого підтвердження.

Жодна зі сторін не наполягала на обов'язковому отриманні довідок з Наркологічного диспансеру м. Костянтинівка щодо перебування на обліку відповідача з приводу алкогольної залежності, а також з Костянтинівського МВ ГУМВС України щодо наявності судимостей у відповідача, оскільки ніким не піддавалися сумніву ті факти, що ОСОБА_4 не звертався за медичною допомогою до Наркологічного диспансеру м. Костянтинівка з приводу алкоголізму і не вчиняв кримінального правопорушення щодо дитини.

Ствердження позивача про те, що ОСОБА_4 лікувався (кодувався) від алкоголізму у м. Донецьку в Лікувальному центрі «Калина» не знайшло свого підтвердження в судовому засіданні, оскільки відповідно до довідки №1 від 18.03.2015 року ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3, за медичною допомогою до Медичного центру ТОВ лікувальний центр «Калина» у період 2012-2015 років не звертався.

Показаннями свідків не доведено жорстоке поводження відповідача з дитиною, яке б проявлялося у фізичному або психічному насильстві, застосуванні недопустимих методів виховання, приниженні людської гідності дитини тощо, самим позивачем також не було повідомлено суду про такі факти.

Орган опіки та піклування Костянтинівської міської ради не вважає за доцільне інтересам дитини позбавлення ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_4, батьківських прав відносно малолітньої доньки ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_2 (висновок №159/12 від 19.02.2015 року).

Згідно положеннями Сімейного кодексу України батько дитини, незалежно від того, чи перебуває він у шлюбі, чи проживає окремо від дитини, має рівні з матір'ю права та обов'язки щодо дитини (ст. 141 СК).

Якщо не має рішення суду, або відповідного органу опіки та піклування стосовно обмеження спілкування батька з дитиною, то вони мають право на безперешкодне спілкування між собою (ч. 1 ст. 153 СК).

Більше того, той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов'язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому із батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвитку дитини (ч 2, 3 ст.157 СК).

Стаття 5 Протоколу №7 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує подружжю рівні права у відносинах з дітьми під час перебування у шлюбі і при його розірванні. Відповідно припинення шлюбу не веде до припинення сімейних відносин між кожним з батьків і дитиною.

Частина 3 статті 9 Конвенції про права дитини гарантує права дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини.

Таким чином, проаналізувавши всі зібрані докази у сукупності, суд не встановив підстав для позбавлення відповідача батьківських прав відносно його неповнолітньої доньки ОСОБА_7, оскільки у разі задоволення позову може мати місце порушення гарантованого законом права відповідача, як батька, на участь у вихованні дитини та порушення права самої дитини на спілкування з батьком, а тому прийшов до висновку про те, що позов є необґрунтованим і безпідставним, а тому таким, що не підлягає задоволенню.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 61, 88, 212, 213, 214 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_4 про позбавлення батьківських прав - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. Апеляційна скарга на рішення суду подається в Апеляційний суд Запорізької області через Костянтинівський міськрайонний суд Донецької області протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя: