РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 серпня 2015 року Київський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого - судді Губській Я.В.

при секретарі Снісаренко І.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до товариства з обмеженою відповідальністю «Електропівденатоммонтаж» про стягнення витрат на відрядження

ВСТАНОВИВ:

02.07.2015 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до товариства з обмеженою відповідальністю «Електропівденатоммонтаж» ( надалі ТОВ«Електропівденатоммонтаж») про стягнення витрат на відрядження у розмірі 115592,87 грн.

В обґрунтування позовних вимог зазначає, що з 29.07.2010 року по 23.06.2015 року він працював в ТОВ «Електропівденатоммонтаж» і 23.06.2015 року його було звільнено за власним бажанням. При звільненні йому не було виплачено грошових сум за відрядження за період з 16.08.2014 року по 05.04.2015 року у розмірі 115592,87 грн., які і просить стягнути з відповідача.

В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити в повному обсязі. При цьому також підтвердила, що зі слів позивача їй відомо про те, що сума у розмірі 10000 грн. була виплачена ОСОБА_1 26.06.2015 року в рахунок заборгованості.

Представник відповідача в судовому засіданні з позовними вимогами погодився частково, зазначаючи про те, що з розміром заборгованості по витратах на відрядження в розмірі 105592,98 грн. погоджуються.

Однак, до суду представником відповідача подане клопотання про розстрочення виконання рішення суду в порядку ст. 217 ЦПК України до 01 грудня 2015 року, враховуючи тяжкий фінансовий стан на підприємстві та світову фінансову кризу.

Суд, вислухавши учасників судового розгляду, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного.

Відповідно до ч.1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Як вбачається з матеріалів справи та не заперечується сторонами, ОСОБА_1 працював в ТОВ «Електропівденатоммонтаж» та був звільнений 23.06.2015 року за власним бажанням. (а.с.5-7).

Відповідно до вимог ст. 47 КЗпП України роботодавець зобов'язаний виплатити працівникові при звільненні всі суми, що належать йому від підприємства, установи, організації, у строки, зазначені в ст. 116 Кодексу, а саме в день звільнення або не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок.

Відповідно до ч.1 ст. 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум.

Згідно вимог ст. 121 КЗпП України працівники мають право на відшкодування витрат та одержання інших компенсацій у зв'язку з службовими відрядженнями. Працівникам, які направляються у відрядження, виплачуються: добові за час перебування у відрядженні, вартість проїзду до місця призначення і назад та витрати по найму жилого приміщення в порядку і розмірах, встановлюваних законодавством.

Відповідно до представлених суду даних, позивач ОСОБА_1, працюючи у відповідача, перебув у відрядженні з 16.08.2014 року по 05.04.2015 року включно. ( а.с. 8).

При звільненні 23.06.2015 року позивачу ОСОБА_1 не було виплачено грошових сум за відрядження в розмірі 115592,87 грн., що не заперечується відповідачем, підтверджується довідкою від 18.06.2015 року. (а.с. 9).

Однак, в судовому засіданні представником відповідача надані дані на підтвердження того, що позивачу ОСОБА_1 26.06.2015 року було перераховано в рахунок заборгованості по відрядженню суму в розмірі 10000 грн., що не заперечується представником позивача.

На підставі викладеного та враховуючи, що наявність заборгованості підтверджується представленими до суду доказами, визнається відповідачем, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог в розмірі 105592,87 грн. щодо відшкодування витрат на відрядження за кордон за період з 16.08.2014 року по 05.04.2015 року.

Відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню судовий збір пропорційно від задоволеної частини позовних вимог.

Стосовно клопотання представника відповідача щодо розстрочення виконання рішення суду в порядку ст. 217 ЦПК України до 01 грудня 2015 року, враховуючи тяжкий фінансовий стан на підприємстві та світову фінансову кризу, суд зазначає наступне.

Відповідно до вимог ст. 217 ЦПК УКраїни суд, який ухвалив рішення, може визначити порядок його виконання, надати відстрочку або розстрочити виконання, вжити заходів для забезпечення його виконання, про що зазначає в рішенні.

Відповідно до вимог ст. 55 Конституції України права і свободи людини захищаються судом.

Згідно зі ст.4 ЦК України основним актом цивільного законодавства України є Цивільний кодекс України. Інші органи державної влади України (окрім Президента України та Кабінету Міністрів України), органи влади Автономної Республіки Крим можуть видавати нормативно-правові акти, що регулюють цивільні відносини, лише у випадках і в межах, встановлених Конституцією України та законом.

Посилання представника відповідача на наявність тяжкого становища на підприємстві, світової фінансової кризи та неможливості виплати заборгованості колишньому працівнику до 01.12.2015 року не може бути підставою для розстрочки виконання рішення суду на теперішній час та невиконання зобовязань відповідача по справі.

На підставі викладеного, та враховуючи, що це право суду, а не обов*язок, і на захист трудових прав позивача щодо належних йому сум при звільненні, суд залишає заяву про розстрочку виконання рішення суду без задоволення.

Керуючись ст.ст. 10,11,60,88, 169, 209,212-215,218 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю «Електропівденатоммонтаж» на користь ОСОБА_1 грошову суму у розмірі 105592,87 грн. щодо відшкодування витрат на відрядження за кордон за період з 16.08.2014 року по 05.04.2015 року.

Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю «Електропівденатоммонтаж» на користь держави судовий збір у розмірі 1055,93 грн.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Харківської області через суд першої інстанції шляхом подачі в 10-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги.

Суддя :