Справа № 363/4114/14 Головуючий у І інстанції Купрієнко С.О.
Провадження № 22-ц/780/1871/15 Доповідач у 2 інстанції Матвієнко
Категорія 42 19.03.2015
УХВАЛА

Іменем України

19 березня 2015 року колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Київської області у складі:

Головуючого судді: Матвієнко Ю.О.,

суддів: Іванової І.В., Сліпченка О.І.,

при секретарі: Микитенко Д.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні апеляційного суду Київської області апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Вишгородського районного суду Київської області від 28 січня 2015 року про відмову в забезпеченні позову у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення перешкод у володінні квартирою, вселення та визначення порядку користування квартирою,

В С Т А Н О В И Л А :

У вересні 2014 року ОСОБА_1 звернулася до Вишгородського районного суду Київської області з позовом до ОСОБА_2 про усунення перешкод у володінні квартирою, вселення та визначення порядку користування квартирою.

23 січня 2015 року ОСОБА_1 подала до суду заяву про забезпечення позову, в якій просила суд заборонити ОСОБА_2 вчиняти дії, що перешкоджають їй володіти та розпоряджатися її власністю (житлом і майном), зокрема змінювати замки у вхідних дверях, здійснювати ремонтні роботи без її згоди, користуватися її майном без її згоди, здійснювати огляд/обшук її особистих речей, перешкоджати іншими способами її проживанню і користуванню житлом та майном у ньому. Також просила встановити обов»язок вчиняти певні дії щодо реалізації її права на недоторканність житла, зокрема надати ключі від вхідних дверей до квартири, прибрати сміття, яким ОСОБА_2 закидав її особисті речі, повернути документи на її власність, повернути побутову техніку і речі домашнього вжитку, придбані ОСОБА_1 після розірвання шлюбу за особисті кошти (музичний центр, пральна машина, холодильник, відеомагнітофон, телевізор), у разі відсутності яких стягнути з відповідача їх вартість за актуальною ціною.

Ухвалою Вишгородського районного суду Київської області від 28 січня 2015 року в задоволенні заяви про забезпечення позову відмовлено.

Не погоджуючись з ухвалою, ОСОБА_1 подала на неї апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального права, просила ухвалу скасувати та постановити нову ухвалу, якою задовольнити її заяву про забезпечення позову.

Заслухавши доповідь судді - доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про її відхилення, виходячи з наступного.

Забезпечення позову - це сукупність процесуальних дій, які гарантують виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог. Точне і неухильне додержання судами України норм чинного законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову є необхідною умовою здійснення завдань цивільного судочинства, які полягають у справедливому, неупередженому та своєчасному розгляді й вирішенні цивільних справ із метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Відповідно до ст. 151 ЦПК України суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, може вжити передбачені цим Кодексом заходи забезпечення позову. У заяві про забезпечення позову повинно бути зазначено: 1) причини, у зв'язку з якими потрібно забезпечити позов; 2) вид забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності; 3) інші відомості, потрібні для забезпечення позову. Забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Згідно ст. 153 ЦПК України заява про забезпечення позову розглядається судом, у провадженні якого перебуває справа, в день її надходження без повідомлення відповідача та інших осіб, які беруть участь у справі.

Висновок суду першої інстанції про відмову в задоволенні заяви про вжиття заходів забезпечення позову є законним та обґрунтованим, оскільки позивачем не доведено того факту, що невжиття заходів забезпечення позову утруднить чи зробить неможливим виконання рішення суду в подальшому. Крім того, види забезпечення позову, викладені у заяві ОСОБА_1 про забезпечення позову, по суті своїй є вирішенням спору між сторонами щодо усунення перешкод в користуванні спірною квартирою та вселення до неї.

Колегія суддів погоджується з вищенаведеними висновками суду першої інстанції, оскільки ухвала про відмову в забезпеченні позову постановлена судом з дотриманням встановленого для цього порядку і доводи апеляційної скарги позивача її законності не спростовують.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 312 ЦПК України розглянувши скаргу на ухвалу суду першої інстанції, апеляційний суд відхиляє скаргу і залишає ухвалу без змін, якщо судом першої інстанції постановлено ухвалу з додержанням вимог закону.

Оскільки судом першої інстанції ухвалу про відмову у вжитті заходів забезпечення позову від 28 січня 2015 року постановлено з додержанням вимог закону, підстави для її скасування відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 312 ЦПК України відсутні.

Керуючись ст.ст. 303, 312, 315 ЦПК України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 -відхилити.

Ухвалу Вишгородського районного суду Київської області від 28 січня 2015 року про відмову в забезпеченні позову - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і оскарженню не підлягає.

Головуючий:

Судді: