Апеляційний суд Кіровоградської області
№ провадження 22-ц/781/472/15 Головуючий у суді І-ї інстанції Галицький В. В.
Доповідач Письменний О. А.
УХВАЛА

Іменем України

24.03.2015 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Кіровоградської області у складі:

головуючого судді - Письменного О.А.,

суддів - Дуковського О.Л., Єгорової С.М.,

при секретарі - Лазаренко В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кіровограді цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2, який діє від імені та в інтересах ОСОБА_3, на рішення Вільшанського районного суду Кіровоградської області від 09.12.2014 року у справі за його позовом до ПСП імені Ватутіна про стягнення вартості майнових паїв у сумі 22158 грн.,-

Встановила :

У жовтні 2014 року ОСОБА_3 звернувся в суд з позовом до приватного сільськогосподарського підприємства ім.Ватутіна (далі - ПСП) про стягнення вартості майнових паїв у сумі 22158 грн.

В обґрунтування позовних вимог зазначив, що з 1995 року до 2002 року працював у КСП імені Ватутіна, а після його реорганізації в ПСП імені Ватутіна.

15 червня 2001 року йому було видано свідоцтво про право власності на майновий пай члена КСП (майновий сертифікат) у пайовому фонді вартістю 2532 грн.

Також йому на підставі свідоцтв про право на спадщину за законом, після смерті його батька, ОСОБА_4, від 24.02.2010 № 105 та № 111 та договору про розподіл спадкового майна від 24.02.2010 № 117 належить майновий пай вартістю 19626 грн., що знаходиться у пайовому фонді ПСП імені Ватутіна.

Зазначив, що у 2002 році він припинив членство у ПСП, неодноразово усно та письмово звертався до відповідача про видачу йому майнового паю, однак йому було відмовлено у зв'язку з чим просить стягнути з відповідача на його користь вартість майнових паїв у сумі 22158 грн.

Рішенням Вільшанського районного суду Кіровоградської області від 09 грудня 2014 року ОСОБА_3 відмовлено у задоволенні позову.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, представник позивача подав апеляційну скаргу, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просив скасувати рішення суду першої інстанції і ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги ОСОБА_3

Зазначив, що суд першої інстанції не дав належної правової оцінки доводам позивача про порушення його права власності на майновий пай.

Заслухавши доповідача, пояснення представника позивача, який підтримав апеляційну скаргу, пояснення представника відповідача, який заперечував проти апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах статті 303 ЦПК України, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає відхиленню з таких підстав.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог ОСОБА_3, суд дійшов висновку, що виділення із складу пайового фонду майна власнику проводиться на підставі рішення зборів співвласників підприємством правонаступником, а у випадку невиконання ним рішення зборів співвласників власник майнового паю реалізує своє право на судовий захист.

Оскільки рішення зборів співвласників про виділення майнового паю грішми позивачу не приймалося, то позовні вимоги не підлягають задоволенню.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду.

Відповідно ч.ч. 1,2 ст.321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом.

За змістом ст.ст. 317,319 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Цими правами власник розпоряджається на власний розсуд. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав.

Згідно ч.1 ст.355, ч.1 ст.356, ч.ч.1,2,3 ст. 358 ЦК України майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю. Право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації.

Чинним законодавством України врегульовано питання про виділення майнових паїв в натурі.

Зокрема, статтею 9 Закону України «Про колективне сільськогосподарське підприємство» передбачено, що у разі виходу з підприємства його члени мають право на пай натурою, грішми або цінними паперами відповідно до розміру та структури пайового фонду або в іншій, за згодою сторін, формі.

Пунктом 9 Порядку розподілу та використання майна реорганізованих колективних сільськогосподарських підприємств, затвердженого наказом Міністерства аграрної політики України №62від 14 березня 2001 року, передбачено, що виділення із складу пайового фонду майна у натурі окремим власникам чи групам власників за їх бажанням у процесі вирішення майнових питань здійснюється підприємством правонаступником (користувачем) на підставі рішення зборів співвласників. При цьому, з метою реалізації права власності громадян на майнові паї створюється комісія, яка визначає користувачів майнового фонду майна реорганізованого підприємства, до якого відповідно перейшли зобов'язання щодо виділення майнових паїв співвласникам. Відповідна комісія формує структуру пайового фонду, вартість майна та готує на збори співвласників перелік майна для виділення його в натурі кожній із груп співвласників. Збори співвласників майнових паїв після розгляду пропозицій комісії затверджують результати розподілу майна пайового фонду і переліки майна, яке виділяється в натурі групам співвласників.

У випадку невиконання зборів співвласників щодо виділення підприємством-правонаступником майна в натурі власнику майнового паю, останній може реалізувати своє право на судовий захист.

Зазначене свідчить про те, що порядок виділення майнового паю, його структура віднесений до компетенції органу самоврядування колективного підприємства, або зборів співвласників, які діють відповідно до статуту підприємства та затверджених ним актів, зокрема Положення про пайовий фонд майна.

Тобто, підставою для виділення майнових паїв у натурі чи отримання їх вартості окремими особами є заяви власників майнових паїв про виділення їхнього майна в натурі. Такі заяви розглядають збори співвласників майнових паїв, які приймають відповідні рішення, що оформляються протоколом зборів співвласників.

Отже, праву власника вимагати видачі майнового паю відповідає право співвласників цього майна вирішувати питання складу і структури майнового паю, способу і терміну його виділу, при здійсненні яких (прав) повинні враховуватись інтереси обох сторін.

20 травня 2008 року Міністерство аграрної політики України прийняло Рекомендації щодо порядку здійснення права спільної часткової власності власниками майнових паїв колишніх колективних сільськогосподарських підприємств, затверджені наказом №315, на зміну попередніх рекомендацій, затверджених наказом від 06 квітня 2001 року №96.

Порядок виділення частки майна передбачено пунктами 4.1,4.2,4.3 Рекомендацій, зокрема, співвласник, який виявив бажання отримати в натурі належну йому частку майна подає уповноваженій особі, а у разі її відсутності - зборам співвласників відповідну заяву. Частка з майна, що перебуває у спільній частковій власності , виділяється її співвласнику в натурі. Для виділення спільної частки в натурі співвласник може об'єднати свою частку з частками інших співвласників, які виявили бажання отримати їх у натурі. Якщо виділення в натурі частки з майна, що перебуває у спільній часткові власності, є неможливе (неподільна річ), співвласник, який виявив бажання отримати її в натурі, має право на одержання від інших співвласників матеріальної, у тому числі грошової компенсації вартості його частки.

Таким, чином, члени колективного сільськогосподарського підприємства мають право отримати свій майновий пай лише у вигляді та розмірі визначеному рішенням зборів співвласників паїв або у порядку виділу своєї частки із спільного майна шляхом пред'явлення позову до всіх інших співвласників.

Судом встановлено і підтверджується матеріалами справи, що правонаступником колгоспу ім. Димитрова є КСП ім.Ватутіна, правонаступником якого є ПСП ім.Ватутіна, що підтверджується довідкою (а.с.12).

ОСОБА_3 на підставі свідоцтва про право власності (майнового сертифікату), виданого 15 червня 2001 року Маловільшанською сільською радою Вільшанського району, має право на пайовий фонд майна ПСП ім.Ватутіна, його частка визначена у розмірі 2532 грн, загальна вартість майна пайового фонду підприємства станом на 01 квітня 2001 року становить 1 720 000 грн. (а.с.15).

Також позивачу на підставі свідоцтв про право на спадщину за законом, після смерті його батька, ОСОБА_4, від 24.02.2010 № 105 та № 111 та договору про розподіл спадкового майна від 24.02.2010 № 117 належить майновий пай вартістю 19626 грн., що знаходиться у пайовому фонді ПСП імені Ватутіна (а.с. 18-19).

05.06.2013 року та 19.06.2014 року ОСОБА_3 подавав заяви керівнику ПСП ім. Ватутіна про видачу йому з пайового фонду частки майна в натурі, відповідно до свідоцтв про право власності на майновий пай, на що отримав відповідь про неможливість виділення майна в натурі без розпорядження зборів співвласників (а.с. 20-22).

Судом встановлено, що рішення зборів співвласників про виділення паю позивачу не приймалося, що ним не оспорюється.

Позов пред'явлено тільки до одного відповідача - ПСП ім.Ватутіна.

Посилання представника позивача в апеляційній скарзі на те, що при вирішенні спору необхідно враховувати ухвалу Верховного Суду України від 20 жовтня 2010 року, постановленої за результатами розгляду касаційної скарги, є безпідставними, оскільки відповідно до ч.2 ст.214 , ст.360-7 ЦПК України суди зобов'язані враховувати лише висновки Верховного Суду України, викладені у рішеннях, прийнятих за результатами розгляду не касаційних скарг, а за результатами розгляду заяв про перегляд судового рішення з підстави, передбаченої п. 1 ч.1 ст.355 ЦПК України. (а.с.69-71)

Відповідно до вищевикладеного, колегія суддів вважає висновок суду першої інстанції про те, що у задоволенні позову про стягнення грошової компенсації з одного співвласника - ПСП ім. Ватутіна необхідно відмовити, оскільки відсутнє рішення зборів співвласників майна про виплату йому майнового паю грішми, правильним.

Відмова в задоволенні позову до одного із співвласників, не позбавляє права позивача звернутись з такими позовними вимогами до всіх співвласників майнових паїв.

Оскільки зі змісту апеляційної скарги не вбачається порушення судом норм матеріального та процесуального права, висновки суду відповідають обставинам справи, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу відхилити та залишити без змін рішення суду першої інстанції.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 307, 308, 313-315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів,-

Ухвалила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2, який діє від імені та в інтересах ОСОБА_3, відхилити.

Рішення Вільшанського районного суду Кіровоградської області від 09.12.2014 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: