Апеляційний суд Кіровоградської області
№ провадження 22-ц/781/20/15 Головуючий у суді І-ї інстанції Бугайченко Т.А. Доповідач Головань А. М.
УХВАЛА

Іменем України

22.04.2015 року колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Кіровоградської області у складі:

головуючого - Голованя А.М.

суддів - Письменного О.А., Дуковського О.Л.

при секретарі - Дімановій Н.І.

розглянула у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кіровограді цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, Смолінської селищної ради Маловисківського району Кіровоградської області про усунення перешкод у користуванні майном, скасування рішення селищної ради та виключення відповідних записів із кадастрової книги, за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Маловисківського районного суду Кіровоградської області від 20 травня 2014 року і

ВСТАНОВИЛА:

У січні 2014 року ОСОБА_2 звернувся в суд з позовом про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою та належним йому будинком АДРЕСА_1, шляхом знесення самочинних будівель, побудованих ОСОБА_4 на земельній ділянці площею 0,21 га. та ОСОБА_3 ОСОБА_5 на земельній ділянці площею 0,22 га., припинення зазначеними особами користування цими земельними ділянками, відновлення його права на ці земельні ділянки, скасування п.2 рішення Смолінської селищної ради Маловисківського району Кіровоградської області № 255 від 22.05.2001 року в частині виділення 0,15 га. земельної ділянки ОСОБА_4 та виключення відповідних записів із кадастрової книги. (а.с. 2-6).

Зазначає, що раніше на цій земельній ділянці знаходився будинок його діда ОСОБА_6, за яким числилась земельна ділянка площею 0.60 га., яку він успадкував після його смерті у 1968 році.

У подальшому він самостійно, шляхом розорювання збільшив розмір цієї земельної ділянки до 0.77 га.

На теперішній час він користується земельною ділянкою розміром 0.34 га., оскільки відповідачі безпідставно використовують належні йому земельні ділянки, загальною площею 0.43 га. на яких самовільно побудували тимчасові споруди.

Також, вважає незаконним п.2 рішення Смолінської селищної ради Маловисківського району Кіровоградської області № 255 від 22.05.2001 року в частині виділення земельної ділянки розміром 0.15 га по АДРЕСА_1 ОСОБА_4, оскільки вказана земельна ділянка у нього не вилучалась.

Рішенням Маловисківського районного суду Кіровоградської області від 20 травня 2014 року у задоволенні позову ОСОБА_2 відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 ставиться питання про скасування рішення суду через порушення норм матеріального та процесуального права з ухваленням нового рішення про задоволення заявленого ним позову.

Ухвалою апеляційного суду від 18 березня 2015 року, як правонаступників відповідача ОСОБА_3, до участі у справі залучено ОСОБА_5 та ОСОБА_7

Відповідач ОСОБА_7, яка належним чином була повідомлена про час та місце розгляду справи в судове засідання апеляційного суду не прибула, про причини неявки суд не повідомила.

Заслухавши доповідача, пояснення ОСОБА_2, який підтримав доводи скарги, заперечення проти скарги представника ОСОБА_5 - ОСОБА_8, представника селищної ради Войцик А.Г., ОСОБА_4, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду, в межах визначених ст. 303 ЦПК України, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

З урахуванням вимог ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

За змістом ст. 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

Згідно зі ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Відмовляючи в задоволенні указаного позову суд першої інстанції виходив з того, що позивач не надав належних доказів на підтвердження заявлених цивільно-правових вимог, оскільки судом не встановлено обставин, які б свідчили про набуття ним у встановленому законом порядку права користування земельними ділянками площею 0,77 га. та порушення його права у користуванні виділеною йому земельною ділянкою загальною площею 0.34 га.

У справі, яка переглядається, встановлено, що відповідно до свідоцтва про право власності від 20.09.1985 року ОСОБА_2 є власником домоволодіння, що знаходиться за адресою по АДРЕСА_1.(а.с.10)

Під будівництво зазначеного будинку ОСОБА_2 була виділена із земель вільного присадибного фонду колгоспу ім. Ватутіна земельна ділянка площею 0.15 га., що підтверджується «Свідоцтвом на забудову садиби в сільських населених пунктах Української РСР». Забудова ділянки дозволена рішенням виконкому Маловисківської районної ради депутатів трудящих від 13.08.1974 року № 390.(а.с.9)

Крім того, рішенням Смолінської селищної ради Маловисківського району Кіровоградської області від 22.05.2001 року № 255 ОСОБА_2 була виділена у постійне користування ще одна земельна ділянка для городництва площею 0.19 га. по АДРЕСА_1 (а.с.39-43).

В обґрунтування позову ОСОБА_2 зазначив, що відповідно до записів у по-господарській книзі №1 Березівської сільської ради в його особистому користуванні у селі Березівка (зараз селище Смоліно) у 1967-1970 роках перебували будинок та земельна ділянка площею 0.60 га., які відносилися до колгоспного двору, площу якої він пізніше самостійно, шляхом розорювання, збільшив до 0.77 га., а тому вважає, що набув право користування цією землею.

Також, як зазначено про це у позові, позивач на місці зазначеного будинку, який був непридатний для проживання, у 1976 році збудував новий будинок, під забудову якого йому було виділено земельну ділянку площею 0,15 га. із земель присадибного фонду колгоспу ім. Ватутіна що підтверджується вищезгаданими свідоцтвами про право власності та забудову садиби.

Відповідно до ст. 63 Земельного кодексу Української РСР від 08.07.1970 року, чинного на час виникнення спірних правовідносин, кожний колгоспний двір має право на присадибну земельну ділянку, яка надається в порядку і в межах норм, передбачених статутом колгоспу.

Присадибна земельна ділянка надається для будівництва житлового будинку, господарських будівель, під город, сад та на інші потреби. До присадибної ділянки входить вся площа, в тому числі і зайнята будівлями.

Згідно ст. 64 зазначеного Кодексу присадибна земельна ділянка надається колгоспному двору за рішенням загальних зборів членів колгоспу (зборів уповноважених); її розміри встановлюються з урахуванням кількості членів двору та їх трудової участі в громадському господарстві колгоспу. Надання присадибних ділянок провадиться за рахунок вільних присадибних земель.

За правилами ст. 66 цього Кодексу, при вибутті або виключенні з колгоспу всіх членів колгоспного двору присадибна земельна ділянка зменшується до розмірів, передбачених статтею 78 цього Кодексу для не членів колгоспу.

Пунктом 3 ст. 78 Земельного кодексу Української РСР передбачено, що робітники і службовці, які проживають у сільській місцевості, але не працюють у сільському господарстві, - не більше 0,15 гектара, а на поливних землях - не більше 0,08 гектара на сім'ю.

В судовому засіданні апеляційного суду ОСОБА_2 пояснив, що у 1972 році він вибув із членів колгоспу ім. Ватутіна у зв'язку з переходом на роботу на підприємство СМУ-7.

Таким чином, у зв'язку з припиненням членства в колгоспі та будівництвом будинку по АДРЕСА_1, ОСОБА_2 було виділено нову земельну ділянку площею 0,15 га. із земель вільного присадибного фонду колгоспу ім. Ватутіна та змінено розмір земельної ділянки, що належала раніше колгоспному двору.

Слід також зазначити, що самовільне розорювання вільних земельних ділянок, яка була здійснена позивачем не є правовою підставою для набуття права власності на землю.

Більш того, ч.3 ст. 125 Земельного кодексу України прямо забороняє приступати до використання земельної ділянки до встановлення її меж в натурі, одержання документа, що посвідчує право на неї та державної реєстрації.

Отже, як правильно встановив суд першої інстанції, у позивача в правомірному користуванні знаходяться земельні ділянки загальною площею 0,34 га., які були виділеними йому в порядку передбаченому законом.

Крім того, рішенням Маловисківського районного суду Кіровоградської області від 20.11.2012 року, яке набрало законної сили, у цивільній справі, в якій брали ті ж самі особи, також було встановлено, що земельна ділянка площею 0,77 га. по АДРЕСА_1 в користування ОСОБА_2 не надавалася.(а.с. 54-56)

Таким чином, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про те, що право ОСОБА_2 на користування належною йому земельною ділянкою площею 0,34 га. відповідачами не порушено.

За таких обставин, доводи апеляційної скарги, які зводяться до того, що суд не з'ясував обставини, що мають значення для справи, порушив норми матеріального права не ґрунтуються на законі та доказах.

Відтак, рішення суду виходячи з положень ч.1 ст. 308 ЦПК України зміні чи скасуванню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 314, 315, 319 ЦПК України, колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Кіровоградської області,-

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Маловисківського районного суду Кіровоградської області від 20 травня 2014 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає чинності з моменту проголошення та може бути оскарженою до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуючий:

Судді: