У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 березня 2015 року м. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних

і кримінальних справ у складі:

Ситнік О.М., Горелкіної Н.А., Журавель В.І.,

розглянувши в попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до Управління державної служби охорони при Управлінні Міністерства внутрішніх справ України в Херсонській області про визнання частково недійсним договору про надання послуг та відшкодування майнової та моральної шкоди, за касаційною скаргою представника ОСОБА_4 - ОСОБА_5 на ухвалу Суворовського районного суду м. Херсона

від 04 листопада 2014 року та ухвалу апеляційного суду Херсонської області від 10 грудня 2014 року,

в с т а н о в и л а:

У жовтні 2014 року ОСОБА_4 звернувся до суду з позовом, у якому зазначав, що 30 червня 2011 року між ним та Управлінням державної служби охорони при Управлінні Міністерства внутрішніх справ України в Херсонській області укладений договір № 7236кв на централізоване спостереження за станом засобів тривожної сигналізації, встановлених на квартирі або іншому приміщенні громадян, з виїздом наряду міліції.

Вважав, що умова договору, відповідно до якої скасовується чи обмежується відповідальність відповідача за умисне порушення зобов'язання не ґрунтується на законі та просив визнати недійсним п. 6.1 договору від 30 червня 2011 року № 7236кв, стягнути з відповідача 1 тис. грн на відшкодування майнової шкоди та 5 тис. грн на відшкодування моральної шкоди, завдану порушенням зобов'язання.

Ухвалою Суворовського районного суду м. Херсона від 04 листопада 2014 року, залишеною без змін ухвалою апеляційного суду Херсонської області від 10 грудня 2014 року, позов ОСОБА_4 залишено без розгляду на підставі п. 3 ч. 1 ст. 207 ЦПК України.

У касаційній скарзі представник ОСОБА_4 - ОСОБА_5, посилаючись на порушення судами норм процесуального права, просить скасувати ухвали судів першої й апеляційної інстанцій, справу передати для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга не може бути задоволена з огляду на наступне.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

Із матеріалів справи вбачається, що 10 жовтня 2014 року ОСОБА_4 звернувся до суду з позовом про визнання частково недійсним договору про надання послуг та відшкодування майнової та моральної шкоди (а. с. 3).

Ухвалою Суворовського районного суду м. Херсона від 13 жовтня 2014 року відкрито провадження у справі, справу призначено до розгляду на 22 жовтня 2014 року о 10 год.

Вказану ухвалу суду ОСОБА_4 отримав 17 жовтня 2014 року, про що свідчить його підпис на рекомендованому повідомленні про вручення поштового відправлення (а. с. 25).

Згідно з журналом судового засідання ОСОБА_4 у судове засідання 22 жовтня 2014 року не з'явився, причини неявки суду не повідомив (а. с. 30).

Про судове засідання, призначене на 04 листопада 2014 року о 13 год. 30 хв. ОСОБА_4 особисто був повідомлений 30 жовтня 2014 року (а. с. 31а).

Згідно з журналом судового засідання ОСОБА_4 у судове засідання 04 листопада 2014 року не з'явився, причини неявки суду не повідомив (а. с. 32).

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 207 ЦПК України суд постановляє ухвалу про залишення заяви без розгляду, якщо належним чином повідомлений позивач повторно не з'явився в судове засідання, якщо від нього не надійшла заява про розгляд справи за його відсутності.

Суд першої інстанції, з яким погодився й апеляційний суд, обґрунтовано дійшов висновку про залишення позову без розгляду, оскільки позивача було належним чином повідомлено про час і місце розгляду справи 22 жовтня 2014 року та 04 листопада 2014 року, жодних клопотань про розгляд справи за його відсутності не надходило.

Посилання позивача на те, що отримана ним повістка не містить роз'яснення про наслідки неявки позивача і про обов'язок повідомити суд про причини неявки, не заслуговують на увагу, оскільки як вбачається із врученої позивачу повістки від 04 листопада 2014 року вона має посилання на ст. ст. 169, 170 ЦПК України, які передбачають наслідки неявки осіб, які беруть участь у справі у судові засідання (а. с. 49).

Інші доводи касаційної скарги на правильність висновків судів не впливають та їх не спростовують.

Згідно ст. 337 ЦПК України суд касаційної інстанції відхиляє касаційну скаргу, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судами першої та апеляційної інстанцій при розгляді справи дотримано вимоги закону, у зв'язку з чим колегія суддів вважає за необхідне касаційну скаргу відхилити, а ухвали судів залишити без змін.

Керуючись статтями 332, 336, 337 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу представника ОСОБА_4 - ОСОБА_5 відхилити.

Ухвалу Суворовського районного суду м. Херсона від 04 листопада

2014 року та ухвалу апеляційного суду Херсонської області від 10 грудня 2014 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Колегія суддів:

Ситнік О.М., Горелкіна Н.А., Журавель В.І.