Справа № 640/5445/15-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 квітня 2015 року Київський районний суд м. Харкова в складі:

головуючого - судді Губської Я.В.

при секретарі Приблуда І.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» в особі «Слобожанський регіональний департамент» про повернення грошових коштів строкового банківського вкладу

ВСТАНОВИВ:

24.03.2015 року ОСОБА_1 звернулась з позовом до суду до публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» в особі «Слобожанський регіональний департамент» (надалі ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» ) про повернення грошових коштів строкового банківського вкладу, посилаючись на наступне.

20.08.2014 року між нею та відповідачем було укладено договір строкового банківського вкладу (депозиту) «Нові гроші» № 300131/99466/7-14. Згідно умов договору вона передала банку 300000 грн., строк дії договору - до 20 березня 2015 року зі сплатою 25 % річних. По закінченню дії договору вона звернулась до відповідача з вимогою про повернення вкладу та процентів за ним. Однак, Банк вклад з відсотками в повному обсязі не повернув, у зв'язку з чим вважає відмову банка в поверненні належного їй вкладу незаконною, такою, що порушує її права, вимушена звернутись до суду за поновленням свого права. В обґрунтування позову ОСОБА_1 посилається на вимоги Закону України «Про захист прав споживачів», Закону України «Про банки і банківську діяльність», ст.ст. 509, 526, 530,629,1060 ЦК України.

В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просить стягнути суму вкладу з відповідача. З приводу передачі справи за підсудністю заперечував, посилаючись на захист прав споживачів та перебування позивача в Київському районі м. Харкова.

Представник відповідача - ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит», заперечуючи проти позовних вимог, зазначає про порушення підсудності розгляду справи та ті обставини, що відповідачем виконуються умови укладеного договору про банківський вклад, порушень чинного законодавства не вчинено, а тому і підстав для задоволення позову немає.

Згідно ухвали Київського районного суду м. Харкова від 22 квітня 2015 року в задоволенні заяви представника публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» про передачу справи для розгляду за підсудністю до Шевченківського районного суду м. Києва - відмовлено.

Суд, вислухавши учасників судового розгляду, дослідивши матеріали справи, задовольняє позовні вимоги, і при цьому виходить з наступного.

Відповідно до ч.1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Судом встановлено, що 20.08.2014 року між позивачем та відповідачем було укладено договір строкового банківського вкладу (депозиту) «Нові гроші» № 300131/99466/7-14. Згідно умов договору позивач передала банку 300000 грн., строк дії договору - до 20 березня 2015 року зі сплатою 25 % річних. (а.с. 4)

Згідно п.6 Договору після закінчення строку, визначеного п.1 цього договору, вклад повертається вкладникові в порядку, строки та на умовах, передбаченими положеннями п.5.1. Основних умов.

Після закінчення дії договору позивач звернулася до ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» з вимогою повернути банківський вклад у валюті рахунку.

В запереченнях на позов Банк зазначає про неможливість видачі суми вкладу та нарахованих процентів з посиланням на обмеження, встановлені Постановою Національного банку України за № 160 від 03.03.2015 року, згідно яких зобов'язано банки обмежити видачу (отримання) готівкових коштів в іноземній валюті з поточних та депозитних рахунків клієнтів через каси та банкомати в межах до 15000 гривень на добу на одного клієнта в еквіваленті за офіційним курсом Національного банку України.

Однак, суд зазначає, що відмова банку у видачі суми вкладу та нарахованих процентів з посиланням на обмеження, встановлені Постановою Національного банку України, є такою, що протирічить чинному законодавству, оскільки позбавляє вкладника права володіти та розпоряджатися належними йому на праві власності грошовими коштами та є порушенням прав вкладника, визначених Конституцією України, Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод та суперечить нормам Цивільного кодексу України.

Згідно наданої до суду виписки по особовому рахунку позивачу було виплачено 92000 грн., залишок вкладу на 20.03.2015 року становить - 208000 грн.

У відповідності до п. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Відповідно до п. 1 ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

У відповідності до ст. 1058 ЦК України за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов'язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором.

Крім цього, у відповідності до ст. 1060 ЦК України, договір банківського вкладу укладається на умовах видачі вкладу на першу вимогу (вклад на вимогу) або на умовах повернення вкладу зі спліном встановленого договором строку (строковий вклад). За договором банківського вкладу незалежно від його виду банк зобов'язаний видати вклад або його частину на першу вимогу вкладника, крім вкладів, зроблених юридичними особами на інших умовах повернення, які встановлені договором. Умова договору про відмову від права на одержання вкладу на першу вимогу є нікчемною.

Відповідно до п. 3 ст. 1058 ЦК України до відносин банку та вкладника за рахунком, на який внесений вклад, застосовуються положення про договір банківського рахунка.

У відповідності до ст. 1066 ЦК України за договором банківського рахунка банк зобов'язується приймати і зараховувати на рахунок, відкритий клієнтові (володільцеві рахунка), грошові кошти, що йому надходять, виконувати розпорядження клієнта про перерахування і видачу відповідних сум з рахунка та проведення інших операцій за рахунком.

Також у відповідності до ст.1074 ЦК України обмеження прав клієнта щодо розпоряджання грошовими коштами, що знаходяться на його рахунку, не допускається, крім випадків обмеження права розпоряджання рахунком за рішенням суду у випадках, встановлених законом.

Суд, вирішуючи даний спір, керується Законом України «Про захист прав споживачів» та застосовує нормами Цивільного кодексу України, оскільки норми Цивільного кодексу України порівняно з Постановою НБУ мають вищу юридичну силу .

Згідно ст.41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Згідно зі ст.4 ЦК України основним актом цивільного законодавства України є Цивільний кодекс України. Інші органи державної влади України (окрім Президента України та Кабінету Міністрів України), органи влади Автономної Республіки Крим можуть видавати нормативно-правові акти, що регулюють цивільні відносини, лише у випадках і в межах, встановлених Конституцією України та законом.

Відповідно до ст.56 Закону України «Про Національний Банк України» нормативно-правові акти Національного банку видаються у формі постанов Правління Національного банку, а також інструкцій, положень, правил, що затверджуються постановами Правління Національного банку. Вони не можуть суперечити законам України та іншим законодавчим актам України і не мають зворотної сили, крім випадків, коли вони згідно з законом, пом'якшують або скасовують відповідальність.

Постанова НБУ, на які посилається відповідач на підтвердження своєї правової позиції по справі, протирічить відповідним нормам Цивільного кодексу України в частині використання фізичними особами своїх банківських рахунків та повернення банківських вкладів.

Відповідно до ст.2 Закону України «Про банки і банківську діяльність» вклад (депозит) - це кошти в готівковій або у безготівковій формі, у валюті України або в іноземній валюті, які розміщені клієнтами на їх іменних рахунках у банку на договірних засадах на визначений строк зберігання або без зазначення такого строку і підлягають виплаті вкладнику відповідно до законодавства України та умов договору.

Відповідно до п.1.6. Положення про порядок здійснення банками України вкладних (депозитних) операцій з юридичними і фізичними особами», затвердженого постановою Правління НБУ від 03.12.2003 №516, Банк сплачує вкладнику суму вкладу (депозиту) і нараховані за ним проценти у валюті вкладу (депозиту), якщо грошові кошти надійшли на вкладний (депозитний) рахунок в іноземній валюті, або на умовах та в порядку, передбачених договором, відповідно до заяви вкладника - в іншій іноземній валюті чи в національній валюті.

Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту не тільки порушених, а й оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб.

Таким чином, доводи позивача в частині повернення вкладу є обґрунтованими, знайшли своє повне підтвердження, в зв'язку з чим суд задовольняє позовні вимоги в повному обсязі.

Відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь держави стягується сума судового збору пропорційно від задоволеної частини позовних вимог.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 10,11, 60,88, 209, 212-215, 218 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 - задовольнити.

Стягнути з публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» на користь ОСОБА_1 за договором - заявою № 300131/99466/7-14 про банківський строковий вклад (депозит) «Нові гроші» від 20 серпня 2014 року грошові кошти в розмірі 208000 грн.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та кредит» на користь держави судовий збір в розмірі 2080 грн.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Харківської області через суд першої інстанції шляхом подачі в 10-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги.

Суддя -