Справа № 583/4178/14-ц
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 квітня 2015 року Охтирський міськрайонний суд Сумської області в складі:

головуючого-судді Соколової Н.О.

при секретарі Жилі Е.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Охтирка заяву представника позивача ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 міської ради Сумської області, третя особа приватний нотаріус ОСОБА_6 міського нотаріального округу ОСОБА_7 про встановлення факту набуття, належності та володіння на праві власності померлій квартири як складової ? частини будинковолодіння, визнання права власності на квартиру, що складає ? частину будинковолодіння внаслідок придбання майна за договором купівлі - продажу, зобовязання не чинити перешкоди у користуванні воротами, огорожею та зобовязання прибрати самовільно встановлений паркан,

встановив:

Рішенням Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 16.01.2015 року у цивільній справі № 583/4178/14-ц № пров. 2/583/71/15, позовні вимоги ОСОБА_2 задоволені частково.

09.02.2015 року до суду надійшла заява від представника позивача про ухвалення додаткового рішення в звязку з тим, що у справі є судові витрати на правову допомогу в сумі 2000 грн.

Позивач, його представник, відповідач ОСОБА_4, ОСОБА_3 та треті особи, будучи належним чином сповіщеними про розгляд справи, до суду не прибули, про причини неявки не повідомили, а тому суд визнав за можливе розглянути справу у їх відсутність.

Представник відповідача ОСОБА_8 надав суду заяву про слухання справи у його відсутності то його довірителя ОСОБА_5, просив відмовити у прийнятті додаткового рішення, оскільки це питання вже розглядалось Апеляційним судом Сумської області.

Представник відповідача ОСОБА_6 міської ради до суду не зявився, надав суду заяву про розгляд заяви у його відсутності.

Відповідно до ст.214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує питання, зокрема, про розподіл між сторонами судових витрат. У разі, якщо це питання не було вирішене судом, то відповідно до ст. 220 ЦПК суд, що ухвалив рішення, може за заявою осіб, які беруть участь у справі, чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, зокрема, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

З матеріалів справи вбачається, що при поданні позовної заяви ОСОБА_2 сплатив судовий збір за подання майнової вимоги 243, 60 та 377,67 грн. та немайнової вимоги - 243,60 грн. (а.с. 1, 20,21).

Оскільки судом було задоволено частину однієї позовної вимоги немайнового характеру, то судовим рішенням було стягнуто на користь ОСОБА_2 з відповідачів ОСОБА_5 та ОСОБА_3, понесені ОСОБА_2 і документально підтверджені судові витрати у сумі 121, 80 грн. по 60, 90 грн. з кожної, пропорційно до розміру задоволених позовних вимог у відповідності до ст. 88 ЦПК України.

Таким чином при ухваленні рішення судом було розподілено між сторонами судові витрати.

У заяві про ухвалення додаткового рішення представник позивача ОСОБА_2 ОСОБА_1 просив стягнути на користь позивача судові витрати за надання правової допомоги, в розмірі 2000 грн. До заяви додав: договір про надання правової допомоги від 20.10.2013 р., розрахункову квитанцію від 21.10.2013 р., акт виконаних робіт за договором про надання правової допомоги.

Відповідно до ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Статтею 212 ЦПК України передбачається, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Згідно з ст. 213 ЦПК України, 1. Рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. 2. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. 3. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Зі змісту названих норм права вбачається, що як рішення суду, так і додаткове рішення суду ухвалюється на підставі доказів, наявних у справі на час розгляду справи по суті з ухваленням судового рішення.

В той же час вбачається, що на час постановлення судом рішення від 16.01.2015 року, ОСОБА_2 не було представлено суду доказів про понесені ним судових витрати у справі на правову допомогу. На той час ОСОБА_2 було надано договір про надання правової допомоги, в якому зазначено вартість оплати за правове супроводження у сумі 2000 грн., проте доказів оплати вказаних коштів надано не було. Таким чином, всупереч ч. 1 ст. 88 ЦПК України не були документально підтверджені судові витрати в цій частині.

З урахуванням наведеного при вирішенні питання про судові витрати за правову допомогу у суду не має правових підстав для врахування розрахункової квитанції на 2000 грн. та акту виконаних робіт за договором про надання правової допомоги, оскільки відповідно вимог ч.3 ст. 213 ЦПК додаткове рішення має бути ухвалене на основі тих доказів, які були досліджені в судовому засіданні при ухваленні рішення у справі, тоді як вказані документи були надані суду разом із заявою про ухвалення додаткового рішення тільки 09.02.2015 року.

Таким чином суд прийшов до висновку про відмову в ухваленні додаткового рішення.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 208, 220 ЦПК України, суд -

у х в а л и в:

Представнику позивача ОСОБА_1 в ухваленні додаткового рішення про стягнення судових витрат на правову допомогу - відмовити.

Ухвала суду може бути оскаржена до апеляційного суду Сумської області протягом пяти днів з часу її проголошення. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя Охтирського міськрайонного суду

Сумської області ОСОБА_9