Справа № 184/2412/15-ц
Номер провадження 2/184/863/15
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09.12.2015м. Орджонікідзе

Орджонікідзевський міський суд Дніпропетровської області в складі: головуючого судді Томаш В.І., при секретарі Михайловій Т.В., розглянувши в м. Орджонікідзе цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, представник ОСОБА_4 «про визнання права власності на житловий будинок з надвірними спорудами в порядку спадкування за заповітом»,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом і просить суд визнати за ним право власності на житловий будинок № 35 по вул. Фрунзе в м. Орджонікідзе Дніпропетровської області загальною площею 49, 47 кв. м та жилою площею 29,38 кв. м. в порядку спадкування за заповітом після смерті мого батька ОСОБА_5, померлого 26.04.1999 року.

Позивач в судове засідання не зявився, але надав суду письмову заяву, в якій підтримує позов в повному обсязі та просить розглянути справу за його відсутності, не заперечує проти ухвалення рішення при заочному розгляді.

Відповідачі ОСОБА_2, ОСОБА_3 та її представник ОСОБА_4 в судове засідання не зявилися, але надали суду письмові заяві, в яких просять розглянути справу за їх відсутності, не заперечують проти позовних вимог позивача та просять їх задовольнити.

У звязку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Суд, дослідивши матеріали справи і оцінивши їх в сукупності, прийшов до висновку, що заявлені позивачем вимоги обґрунтовані, знайшли своє підтвердження та підлягають задоволенню в повному обсязі за наступних підстав.

Судом встановлено, що 26.04.1999 року помер рідний батько позивача - ОСОБА_5, після смерті якого відкрилася спадщина на житловий будинок № 35 з надвірними спорудами по вул. Фрунзе в м. Орджонікідзе Дніпропетровської області вартістю 61319 грн. за оцінкою фахівця, а також на автомобіль марки ВАЗ 2103 та на автопричіп марки «Скіф», які були зареєстрований на його ім'я. Вказаний житловий будинок з надвірними спорудами загальною площею 49,47 кв. м. та жилою площею 29,38 кв. м. належав батьку позивача на праві власності на підставі Договору на забудову від 08.03.1957 року, реєстр № 2-1838. Право власності на його ім'я було зареєстрованого в КП «Нікопольське бюро технічної інвентаризації». На випадок своєї смерті батько позивача - ОСОБА_5 склав заповіт від 24.09.1997 року, посвідчений приватним нотаріусом Орджонікідзевського нотаріального округу ОСОБА_6 та зареєстрований у реєстрі за № 2800. Спадкоємцями зазначеного у заповіті майна є його діти: позивач та його сестри - ОСОБА_2 та ОСОБА_3 (дошлюбне прізвище ОСОБА_5) у рівних частках. Після смерті батька сторони прийняли спадщину у встановленому законом на той час порядку, звернувшись з відповідними заявами до державної нотаріальної контори в м. Орджонікідзе. Державним нотаріусом ОСОБА_7 була зведена спадкова справа № 268 за 1999 рік, а 02.08.2000 року державний нотаріус Орджонікідзевської державної нотаріальної контори видала їм свідоцтво про право на спадщину за заповітом, яке зареєстровано в реєстрі за № 1095 на вказаний вище автомобіль та на автопричіп. Вказаним свідоцтвом про право на спадщину за заповітом від 02.08.2000 року підтверджується той факт, що позивач та дві його сестри є спадкоємцями майна, що залишилося після смерті їхнього батька, такими, що прийняли спадщину відповідно до заповіту у рівних частках. Однак, вказаний вище житловий будинок з надвірними спорудами не був включений у вказане свідоцтво про право на спадщину за заповітом і окремо свідоцтво на нього на їхнє ім'я не видавалося. Це підтверджується копією свідоцтва про право на спадщину від 02.08.2000 року та довідкою КП «МБТІ» від 09.11.2015 року та від 20.10.2015 року, відповідно до яких до сих пір право власності на вказаний житловий будинок з надвірними спорудами зареєстровано на ім'я їхнього батька на підставі договору на забудову на його ім'я від 08.03.1957 року. Позивач вважає, що придбав право власності на зазначений житловий будинок з надвірними спорудами, як спадкоємець за заповітом, який прийняв спадщину після смерті свого батька. І протягом усіх цих років він використовує цей житловий будинок з надвірними спорудами для проживання своєї сім'ї. На даний час в ньому проживає син позивача разом зі своєю сім'єю. Відповідачки по справі протягом вже 16 років після смерті їхнього батька не користуються цим житловим будинком та надвірними спорудами і фактично не підтримують його у належному для проживання стані, вони втратили будь - який інтерес до нього. Однак протягом вже більше 16 років позивач не може отримати свідоцтво про право на спадщину на весь житловий будинок з надвірними спорудами з тієї підстави, що, по - перше, як виявилося, Акт про прийняття в експлуатацію вказаного житлового будинку повністю не був дооформлений, а також те, що спадкоємцями після смерті батька є не тільки позивач, а ще і його сестри, які втратили повний інтерес до зазначеного житлового будинку і не мають наміру оформляти його на своє ім'я. Вони заявили позивачу, щоб він сам займався цим питанням і переоформляв житловий будинок тільки на своє ім'я. В зв'язку з тим, що ОСОБА_1 з вказаних вище причин не має можливості отримати свідоцтво про право на спадщину на вказаний житловий будинок з надвірними спорудами у порядку спадкування за заповітом після смерті свого батька ОСОБА_5, тому він змушений звернутися до суду з цим позовом.

Викладені позивачем обставини підтверджуються письмовими доказами, а саме: копією свідоцтва про народження позивача, копією свідоцтва про смерть його батька - ОСОБА_5, довідками КП «МБТІ», копією свідоцтва про право на спадщину за заповітом, копією договору на забудову від 08.03.1957 року, копією Акту про прийняття в експлуатацію житлового будинку.

На час смерті батька позивача, тобто на час відкриття спадщини, діяв ще ЦК Української PCP 1963 року. Відповідно до Висновків Верховного Суду України, викладених у постановах, ухвалених за результатами розгляду заяв про перегляд судового рішення з підстави, передбаченої п. 1 ч. 1 ст. 355 Цивільного процесуального кодексу України, за І півріччя 2014 року, - «Оскільки відповідно до ч. 2 ст. 548 ЦК Української PCP прийнята спадщина належить спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини (аналогічні положення в ч. 5 ст. 1268 ЦК України), то факт отримання чи неотримання таким спадкоємцем свідоцтва про право на спадщину не впливає на його право власності».

Відповідно до ст. 1216 Цивільного Кодексу України, спадкуванням є перехід прав та обов'язків від фізичної особи, яка померла, до інших осіб. Відповідно до ст. 1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Відповідно до ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до ст. 1269 ЦК України, спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Позивач таку заяву подав.

Відповідно до ч. 2 ст. 548 ЦК Української PCP та до ч. 5 ст. 1268 ЦК України, незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщин.

Відповідно до ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до ч. 2 ст. 16 ЦК України, способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: 1) визнання права.

Таким чином, суд приходить до висновку про необхідність визнати за ОСОБА_1 право власності на житловий будинок № 35 по вул. Фрунзе в м. Орджонікідзе Дніпропетровської області загальною площею 49, 47 кв. м. та жилою площею 29,38 кв. м. в порядку спадкування за заповітом після смерті мого батька ОСОБА_5, померлого 26.04.1999 року.

Керуючись ст.ст. 16, 1216-1218, 1258, 1266, 1268, 1269, 1296 Цивільного кодексу України, ст. ст. 10, 11, 57, 60, 209 213 Цивільно-Процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 право власності на житловий будинок № 35 по вул. Фрунзе в м. Орджонікідзе Дніпропетровської області загальною площею 49, 47 квадратних метрів та жилою площею 29,38 квадратних метрів в порядку спадкування за заповітом після смерті мого батька ОСОБА_5, померлого 26 квітня 1999 року.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом 10 днів з дня його ухвалення до Апеляційного суду Дніпропетровської області через Орджонікідзевський міський суд.

Суддя Орджонікідзевського міського суду ОСОБА_8