22-ц/775/385/2015(м)
Головуючий у І інстанції Ковтуненко В.О.
Суддя-доповідач Сорока Г.П. Категорія 57
У Х В А Л А

І м е н е м У к р а ї н и

17 березня 2015 року колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Донецької області в складі:

головуючого судді - Сорока Г.П.,

суддів - Баркової Л.Л., Гаврилової Г.Л.,

при секретарі - Орловій Н.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Маріуполі цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до Кредитної спілки «Кредитно-депозитний центр «Професіонал» про відшкодування моральної шкоди, завданої неповерненням суми внеску та несплати відсотків, за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на заочне рішення Жовтневого районного суду міста Маріуполя Донецької області від 12 лютого 2015 року,-

В С Т А Н О В И Л А:

26 січня 2015 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до Кредитної спілки «Кредитно-депозитний центр Професіонал» (далі КС «КДЦ Професіонал») та просив стягнути з відповідача на його користь відшкодування моральної шкоди у сумі 50 000грн., завданої порушенням прав споживача, неповерненням у встановлений угодою строк суми внеску із нарахованими відсотками.

Заочним рішенням Жовтневого районного суду м.Маріуполя Донецької області від 12 лютого 2015 року у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 до КС «КДЦ Професіонал» про відшкодування моральної шкоди, завданої неповерненням суми внеску та несплати відсотків, відмовлено.

Не погодившись з рішенням суду, позивач ОСОБА_2 в апеляційній скарзі просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі, посилаючись на необґрунтованість рішення та неправильне застосування та порушення судом норм матеріального і процесуального права.

Представник відповідача в судове засідання не з'явився, про причини неявки суду не повідомив, заяву про відкладення розгляду справи не подав, про час та місце судового засідання повідомлявся рекомендованим листом з повідомленням про вручення. Тому, виходячи з положень ст.305 ЦПК України, з урахуванням думки позивача колегія суддів розглянула справу у відсутності представника відповідача.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення позивача ОСОБА_2, який доводи апеляційної скарги підтримав, просив скаргу задовольнити, рішення суду скасувати та ухвалите рішення, яким позовні вимоги задовольнити в повному обсязі, перевіривши матеріали справи в межах апеляційного оскарження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає відхиленню з таких підстав.

Відповідно до ст.308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без зміни, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Відмовляючи в задоволенні позову, виходячи з того, що позивач не надав доказів про заподіяння йому діями відповідача шкоди здоров'ю, суд дійшов до висновку про відсутність підстав для відшкодування моральної шкоди на підставі п.5 ч.1 ст.4 Закону України «Про захист прав споживачів». Враховуючи те, що між сторонами склались договірні відносини, суд також дійшов до висновку про відсутність підстав для застосування до спірних правовідносин положень ст.1167 ЦК України, що регулює деліктні правовідносини.

З такими висновками суду колегія суддів не може не погодитись.

Судом встановлено і це підтверджується матеріалами справи, що 27.05.2014 року між ОСОБА_2 та КС «КДЦ Професіонал» було укладено договір внеску на суму 43 000грн. строком на 1 місяць під 28,2% річних.

У зв'язку з неповерненням відповідачем відповідно до умов договору коштів та не сплати відсотків позивачу рішенням Жовтневого районного суду м.Маріуполя від 15.01.2015року на користь ОСОБА_2 з КС «КДЦ Професіонал» було стягнуто 54675,50грн., включаючи заборгованість за договором внеску, відсотки за угодою, індекс інфляції та 3% річних.

Звертаючись до суду з позовом про відшкодування моральної шкоди, позивач посилався на те, що така шкода заподіяна йому відповідачем діями по неповерненню вкладу та несплаті відсотків за вказаним договором, чим порушено його права як споживача. У зв'язку з цим він зазнав душевних страждань, оскільки він є людиною похилого віку, крім пенсії інших доходів не має, хвилювався за долю внеску, не міг розпорядитися своїми коштами, що призвело до втрати нормальних життєвих зв'язків через неможливість продовження активного способу життя, порушення стосунків з оточуючими людьми, зміни звичайного укладу життя та потребувало від нього додаткових зусиль для налагодження свого життя, прийняття заходів по поверненню коштів, захисту свого порушеного права.

Пленум Верховного Суду України в п. 2 постанови Пленуму від 31 березня 1995 р. N 4 "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" (із змінами, внесеними згідно з постановами Пленуму від 25 травня 2001 р. N 5, від 27 лютого 2009 р. N 1) надав роз'яснення, що спори про відшкодування заподіяної фізичній чи юридичній особі моральної (немайнової) шкоди розглядаються, коли право на відшкодування моральної шкоди безпосередньо передбачене нормами Конституції або випливає з її положень, або закріплене законодавством, яке встановлює відповідальність за заподіяння моральної шкоди.

Відповідно до п.5 ч.1 ст.4 Закону України «Про захист прав споживачів» в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин, споживачі під час придбання, замовлення або використання продукції, яка реалізується на території України, для задоволення своїх особистих потреб мають право на відшкодування майнової та моральної шкоди, завданої внаслідок недоліків продукції (дефекту в продукції), відповідно до закону.

У ст. 1 Закону України від 19 травня 2011 р. "Про відповідальність за шкоду, завдану внаслідок дефекту в продукції" поняття шкоди визначено як завдані внаслідок дефекту в продукції каліцтво, інше ушкодження здоров'я або смерть особи, пошкодження або знищення будь-якого об'єкта права власності, за винятком самої продукції, що має дефект.

Підстави відшкодування шкоди, завданої внаслідок недоліків товарів, робіт (послуг), передбачені § 3 глави 82 ЦК України.

Аналіз зазначених норм дає підстави для висновку, що у спорах про захист прав споживачів чинне цивільне законодавство передбачає відшкодування моральної шкоди у тих випадках, якщо шкода завдана майну споживача або завдана каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю.

З урахуванням наведеного, виходячи з того, що позивач в своїй позовній заяві не навів ніяких обставин щодо спричинення шкоди його здоров'ю діями відповідача по порушенню договірних зобов'язань та його прав споживача по неповерненню суми вкладу і несплати відсотків за договором, та ніяких доказів, які б свідчили про завдання ушкодження здоров'я, суд першої інстанції правильно дійшов до висновку про відсутність підстав для відшкодування моральної шкоди, заподіяної порушенням прав споживача.

Також вірно суд дійшов до висновку, що за встановлених правовідносин, що виникли між сторонами, у позивача відсутнє право на відшкодування моральної шкоди, завданої порушенням прав споживача, на підставі ст.1167 ЦК України, оскільки положення даної норми права регламентують деліктні правовідносини, а між сторонами виникли договірні правовідносини.

Згідно з вимогами ст.611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема відшкодування збитків та моральної шкоди.

Укладений між сторонами договір не передбачав відшкодування моральної шкоди у разі неналежного виконання відповідачем зобов'язань по поверненню вкладу та сплати відсотків. Не передбачають такої відповідальності й нормативно-правові акти, які регулюють спірні правовідносини.

На підставі наведеного колегія суддів вважає, що суд першої інстанції обґрунтовано дійшов до висновку про відмову в задоволенні позову про відшкодування моральної шкоди, заподіяної порушенням прав споживача по неповерненню вкладу та сплаті відсотків.

Наведені в апеляційній скарзі доводи правильність висновків суду першої інстанції не спростовують та не свідчать про неправильне застосування чи порушення судом першої інстанції норм матеріального права. Порушень норм процесуального права, які б призвели до неправильного вирішення справи та є безумовними для скасування чи зміни рішення, у справі не встановлено.

Таким чином, переглядаючи справу відповідно до вимог ст.303 ЦПК України в межах позовних вимог, заявлених в суді першої інстанції, та в межах доводів апеляційного оскарження на підставі доказів, наданих сторонами, які відповідно до вимог ст.ст.10,60 ЦПК України зобов'язані довести ті обставини, на які вони посилаються як на підставу своїх вимог та заперечень, колегія суддів не вбачає апеляційних підстав для скасування чи зміни рішення суду першої інстанції, у зв'язку з чим апеляційна скарга підлягає відхиленню.

Керуючись ст.ст.307,308,313,314 ЦПК України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу позивача ОСОБА_2 відхилити.

Заочне рішення Жовтневого районного суду міста Маріуполя Донецької області від 12 лютого 2015 року залишити без зміни.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий : Сорока Г.П.

Судді : Баркова Л.Л.

Гаврилова Г.Л.