АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Справа 761/7036/14 Головуючий у 1-ій інстанції - Мальцев Д.О.
Апеляційне провадження №22-ц/796/4590/2015 Доповідач - Музичко С.Г.
РІШЕННЯ

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 квітня 2015 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду м. Києва

у складі головуючоГО судді Музичко С.Г.,

суддів Прокопчук Н.О., Саліхова В.В., при секретарі Кутц А.В.

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_2 - ОСОБА_3 на рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 30 січня 2015 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя та зустрічного позову ОСОБА_2 до ОСОБА_4 про визнання права власності на квартиру

в с т а н о в и л а :

В березні 2014 року ОСОБА_4 звернувся до суду із позовом до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та поділ майна подружжя. За час шлюбу, укладеного 24.09.2005 року, на підставі договору купівлі-продажу, сторонами була набута у власність однокімнатна квартира АДРЕСА_1, ринкова вартість якої складає 480 000грн. Угоди про добровільний поділ спільного майна між сторонами досягнуто не було. У зв'язку з чим позивач звернувся до суду з позовом.

В вересні 2014 року ОСОБА_2 звернулась до суду з зустрічним позовом, обґрунтовувала тим, що з 24.09.2005 року по 12.05.2014 року проживала у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_4 Вказує, що з 01.12.2005 року ОСОБА_5 через постійні сварки з чоловіком повернулась на постійне місце проживання до своєї матері, а 07.12.2005 року зареєструвала свої постійне місце проживання в АДРЕСА_2, де проживала сама, без чоловіка до 10.07.2007 року. Зазначає, що спірну квартиру придбала за кошти, які вона отримала внаслідок відчуження її житлового будинку та земельних ділянок покійної тітки, яку доглядали вона та її матір .

Рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 30 січня 2015 року позов ОСОБА_4 до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя задоволено. Визнано квартиру АДРЕСА_1 спільною сумісною власністю ОСОБА_4 та ОСОБА_2.

В порядку поділу майна подружжя визнано за ОСОБА_4 право власності на 1/2 частину квартири АДРЕСА_1. В порядку поділу майна подружжя визнано за ОСОБА_2 право власності на 1/2 частину квартири АДРЕСА_1.

Зустрічну позовну заяву ОСОБА_2 до ОСОБА_4 про визнання права власності на квартиру15 в будинку 3 по вул. Щусєва в м.Києві залишено без задоволення.

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_2 - ОСОБА_3 просить рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 30 січня 2015 року скасувати та ухвалити нове рішення, яким в задоволенні позову ОСОБА_4 відмовити. Зустрічний позов ОСОБА_2 задовольнити в повному обсязі. Посилається на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права. Зазначає, з грудня 2005 року по жовтень 2007 року разом зі своєю донькою та матір'ю постійно проживала в Хмельницький області, вела власний побут, власне господарство, шлюбні відносини з позивачем не підтримувала. Вказує, що спірну квартиру ОСОБА_2 придбала за особисті кошті, які отримала від продажу земельної ділянки та будинку своєї тітки, яку утримувала та доглядала її матір.

В судовому засіданні апеляційного суду відповідач ОСОБА_2 та її представник ОСОБА_3 просили задовольнити апеляційну скаргу з наведених у ній доводів.

Перевіривши законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення в межах доводів апеляційної скарги та заявлених в суді першої інстанції вимог, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Задовольняючи первісний позов, суд першої інстанції виходив з того, що обставини, на які посилається позивач, знайшли своє підтвердження у судовому засіданні, а зустрічні позовні вимоги не ґрунтуються на вимогах закону

Проте колегія суддів не погоджується з висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 69 СК України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу.

Вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з'ясовувати джерело і час його придбання.

Судом першої інстанції встановлено, що 24.09.2005 року відділом РАЦС Оболонського РУЮ у м.Києві між ОСОБА_4 та ОСОБА_2 було зареєстровано шлюб. Від шлюбу у подружжя народилась дитина, ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2.

Рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 15.05.2014 року шлюб між ОСОБА_5 та ОСОБА_4 було розірвано.

З копії паспорта вбачається, що з 07.12.2005 року ОСОБА_2 була зареєстрована в АДРЕСА_2(а.с.43)

Достовірною та належним чином підтвердженою є та обставина, що кошти на придбання квартири, отримані від продажу ОСОБА_2, яка діяла від імені ОСОБА_7 житлового будинку та земельної ділянки в с.Лісові Гринівці, де на той час проживала ОСОБА_2. (а.с.81) З показів свідків встановлено також, що ОСОБА_2 та її мати доглядали ОСОБА_7(а.с.89)

05.10.2007 року ОСОБА_2 придбала у власність квартиру АДРЕСА_1 та сплатила обумовлену договором ціну.(а.с.51) 30.10.2005 року апелянт була зареєстрована за вказаною адресою.(.а.с43)

Відповідно до п.9 Постанови Пленуму Верховного Суду України 16 від 12.06.1998 року «Про застосування судами деяких норм Кодексу про шлюб та сім'ю України» (а відповідно і Сімейного Кодексу України), вирішуючи спори між подружжям про майно, суду необхідно з'ясовувати джерело і час придбання зазначеного майна.

Згідно з пунктами 2, 3 ч.1 ст.57 СК України особистою приватною власністю дружини, чоловіка є: майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але на підставі договору дарування або в порядку спадкування та майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але за кошти, які належали їй, йому особисто.

Позивач на підтвердження своїх доводів, що квартира була придбана за особисті кошти, а не була нажита подружжям за час шлюбу, надала договір купівлі продажу спірної квартири, договір купівлі - продажу земельної ділянки та копію квитанції про зняття коштів з відкритого депозитного рахунку НОМЕР_1 суму коштів в розмірі 55 000 доларів США.(а.с.80- 83). Будь яких переконливих доказів на підтвердження того, що квартира АДРЕСА_1 була придбана за спільні кошти подружжя ОСОБА_4 не надав, що дає підстави суду вважати, що грошова сума - 55 000 доларів США. Є особистими коштами відповідача.

В поданих запереченнях, ОСОБА_4 зазначає, що спірна квартира була придбана за спільні кошти і спільними старанням подружжя, проте доказів на підтвердження зазначеного не надає, враховуючи, що на момент придбання квартири, дитині виповнився лише рік, ОСОБА_2 не працювала, особистих коштів не було, подружжя проживало окремо, як вбачається з місця реєстрації останньої, спільного господарства не вели.

Твердження позивача, що кошти від продажу майна не були передані відповідачу не заслуговують на увагу, оскільки ОСОБА_7, яка була тіткою ОСОБА_2, розпорядилася своїм майном на власний розсуд та дозволила останній відчужити своє майно та за отримані кошти придбати квартиру, за те, що ОСОБА_2 зі своєю матір'ю доглядала її, що сторонами не заперечувалось та було підтверджено показами свідків.

З викладеного вбачається, що висновки суду першої інстанції не відповідали встановленим обставинам справи, а ті обставини, які мають значення для правильного вирішення справи і суд першої інстанції вважав встановленими, не були підтверджені належними та допустимими доказами що у відповідності із ст. 309 ЦПК України є підставою для скасування рішення в апеляційному порядку та ухвалення нового рішення про задоволення позову ОСОБА_2 до ОСОБА_4 про визнання права власності на квартиру

Відповідно до вимог ст.. 88 ЦПК України з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_2 підлягає стягненню державне мито в сумі 3 654,00 гривень.

Керуючись ст. ст. 303, 309, 313, 316 ЦПК України, колегія суддів,

вирішила:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 - ОСОБА_3 задовольнити.

Рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 30 січня 2015 року скасувати та ухвалити нове рішення наступного змісту.

Позовну заяву ОСОБА_4 відхилити.

Позов ОСОБА_2 до ОСОБА_4 про визнання права особистої власності на квартиру задовольнити.

Визнати за ОСОБА_2 право особистої приватної власності на квартиру АДРЕСА_1

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_2 судовий збір в сумі 3 654,00 гривень.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили негайно, але може бути оскаржено в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня його проголошення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий

Судді