Номер справи 623/5593/14-ц
Номер провадження 2/623/202/2015
РІШЕННЯ

іменем України

23 квітня 2015 року м. Ізюм

Ізюмський міськрайонний суд Харківської області у складі:

головуючого судді - Бутенка В.М.

при секретарі - Костенко В.В.

судового розпорядника - Максименка Р.С.

за участю: позивачки - ОСОБА_2

представників позивача - ОСОБА_3, ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Ізюмі цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_5 про стягнення суми авансу, -

в с т а н о в и в:

У грудні 2014 року ОСОБА_2 звернулася до суду із зазначеним позовом, посилаючись, що в березні 2014 року між нею і відповідачкою ОСОБА_5 відбулася попередня домовленість про купівлю-продажу однокімнатної квартири АДРЕСА_1.

В рахунок купівлі квартири 18 березня 2014 року вона, ОСОБА_2, передала ОСОБА_5 завдаток в розмірі 1000 долари США, про що відповідачка особисто написала розписку в присутності свідків. Сторони домовилися, що як тільки вона, ОСОБА_2, продасть власний житловий будинок в с. Богданівка Тернопільської області, то відразу буде укладена угода купівлі-продажу вищевказаної квартири ОСОБА_5 і вона, ОСОБА_2, передасть ОСОБА_5 залишок суми грошей в розмірі 6000 долари США.

В зв'язку з тим, що вона не продала свій житловий будинок, через тиждень вона повідомила ОСОБА_5 щодо неможливості купити у відповідачки квартиру у зв'язку із відсутністю грошей в розмірі 6000 долари США, та просила повернути їй гроші в розмірі 1000 долари США.

Але, на її неодноразові прохання повернути гроші, відповідачка відмовляється, мотивуючи тим, що у неї не має грошей. Вважає, що сума, яка була сплачена нею відповідачці була авансом в рахунок купівлі-продажу квартири, а так як угода не склалася, то відповідачка повинна віддати їй гроші, які вона сплатила ОСОБА_6 згідно даної розписки від 18.03.2014 року.

Оскільки відповідачка володіє грошовими коштами, що належать їй, ОСОБА_2, без достатніх правових підстав, та відмовляється повернути їй гроші, вона змушена звернутися до суду за захистом права власності шляхом стягнення грошей з відповідачки, та просить стягнути з відповідачки на її користь грошові кошти авансу в розмірі 15 778 грн 00 коп, що за курсом Національного банку України станом на 17.12.2014 року еквівалентно 1000 долари США, та судові витрати (а.с. 2-4).

Позивачка ОСОБА_2 та її представники ОСОБА_3 і ОСОБА_4 у судовому засіданні підтримали позовні вимоги, підтвердили обставини позову.

Відповідачка ОСОБА_5 в судове засідання не з'явилася, про час і місце судового засідання повідомлялася належним чином. Відповідачка ОСОБА_5 надала суду заперечення на позов, якими позовні вимоги ОСОБА_2 не визнає і просить суд відмовити у задоволенні позову повністю.

В обґрунтуванні заперечення вказала, що зазначений позов є необґрунтований, та такий, що не відповідає вимогам чинного законодавства і не підлягає задоволенню, пояснює наступним:

В зв'язку з тим, що у її, ОСОБА_5, сім'ї склалося тяжке фінансове положення, вона чекала на другу дитину і на початку 2014 року вона з мамою вирішили продати квартиру, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1. З цією метою дали оголошення про продаж квартири.

18.03.2014 року їй зателефонувала жінка (ОСОБА_2.) і сказала, що їй підходить наша квартира і вона бажає дати нам завдаток, щоб ми вже більше нікому не продавали квартиру. Вона, ОСОБА_2, запропонувала приїхати до неї та взяти гроші. ОСОБА_5 погодилася, взяла з собою свою сусідку ОСОБА_7, яка мешкає за адресою: АДРЕСА_1, та поїхала за адресою, яку дала мені ця жінка.

Цієї жінкою виявилася ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженка с. Камянка Підволочинського району Тернопільської області, пенсіонерка, зареєстрована за адресою АДРЕСА_3, мешкає за адресою: АДРЕСА_2.

Приїхавши за адресою: АДРЕСА_5, вона з сусідкою увійшли у будинок, де вже були люди, як пізніше виявилося: ОСОБА_4 та ОСОБА_8, які мешкають за адресою: АДРЕСА_2, та ОСОБА_9, яка мешкає за адресою: АДРЕСА_4.

Сторони відразу оговорили, що кошти, які їй будуть давати - є завдатком і у разі їхньої відмови від купівлі-продажу квартири вона не зобов'язана їх повертати. А у разі порушення нею зобов'язання, тобто продажу іншим покупцям квартири, вона повинна буде повернути кошти у подвійному розмірі. Потім вона отримала гроші у сумі 9 500 (дев'ять тисяч п'ятсот) грн.

Коли вона писала розписку ОСОБА_2 попросила її написати, що вона, ОСОБА_5, отримала завдаток у розмірі 1000 долари США, що вона і зробила, бо її завірили, що це завдаток і повертати його їй не прийдеться.

Наступного дня вона відразу припинила продаж зазначеної квартири, хоча до неї неодноразово ще зверталися покупці. Але вона і сьогодні не продає квартиру, так як боїться, що її звинуватять у порушенні зобов'язання продати квартиру позивачці.

Декілька місяців ОСОБА_2 запевняла її, що ще трохи часу треба, щоб вона продала свій будинок у с. Богданівка Тернопільської області, і відразу сторони здійснимо купівлю-продаж її квартири.

Так тривало до грудня місяця 2014 року, а у грудні почалися дзвінки з погрозами, що вона, ОСОБА_5, повинна повернути ОСОБА_2 її гроші у сумі 1000 долари США, та саме у доларах США.

Вона поясняла ОСОБА_2, що по-перше вони оговорили з нею, що кошти, які вона їй дала у сумі 9500 грн - були завдатком і не підлягають поверненню, а по-друге ОСОБА_2 хоч зараз може здійснити купівлю-продаж її квартири. І найголовніше, що у березні 2014 року у неї були покупці і вона мала змогу продати квартиру, а сьогодні в зв'язку з ситуацією, що склалася в Україні, вона мабуть вже не зможе продати квартиру. Але усі її доводи та пояснення залишилися не почутими.

17 грудня 2014 році у своїй поштовій скринці вона знайшла записку від ОСОБА_2 та ОСОБА_4, цією запискою вони давали їй останній шанс на повернення якогось боргу. Разом з цим вони повідомляли, що були в Управлінні соціального захисту населення, та дізналися скільки коштів вона отримала при народженні своєї другої дитини, та скільки отримую зараз. Одночасно з цим повідомили, що зверталися до міліції у прокуратуру до адвокатів, та порушили проти неї справу.

Вона має припущення, що ОСОБА_2 у зговорі з ОСОБА_4 скоїла діяння, яке можливо кваліфікувати за ст. 190 Кримінального кодексу України, як шахрайство. Тобто ОСОБА_2 не маючи на меті придбати квартиру, яку вона з мамою продавали, дала їй кошти у розмірі 9 500 грн, шляхом обману та зловживанням її довірою, та юридичною необізнаністю змусила її написати у розписці, що ОСОБА_5 замість 9 500 грн взяла 1 000 долари США, та тепер хоче безпідставно заволодіти її коштами у розмірі 15 778 грн. Одночасно з цим протиправно дізналася інформацію, що стосується її особисто в Управлінні соціального захисту населення, що підтверджується запискою.

Відповідно до ст. 570 ЦК України завдатком є грошова сума або рухоме майно, що видається кредиторові боржником у рахунок належних з нього за договором платежів, на підтвердження зобов'язання і на забезпечення його виконання.

Таким чином вважає, що в зв'язку з тим, що сторони оговорили, що сума отримана нею у рахунок подальшої купівлі-продажу квартири є завдатком, тому ця сума не підлягає поверненню.

(а.с. 19-22)

Вислухавши пояснення позивачки та її представників, дослідивши та перевіривши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню.

Судом установлені такі факти та відповідні їм правовідносини.

У березні 2014 року між позивачем ОСОБА_2 і відповідачкою ОСОБА_5 відбулася попередня домовленість про купівлю-продажу однокімнатної квартири АДРЕСА_1. 18 березня 2014 року з метою виконання зобов'язань за попередньою домовленістю в рахунок купівлі квартири ОСОБА_2 передала ОСОБА_5 попередню оплату завдатку суми за основним договором в розмірі 1000 долари США, залишок суми в розмірі 6000 долари США позивач зобов'язалася сплатити відразу як тільки продасть власний житловий будинок в с. Богданівка Тернопільської області, та відразу буде укладений договір купівлі-продажу вищевказаної квартири в нотаріальній конторі за ціною 7000 долари США. Даний факт передачі грошей сторони оформили письмовою розпискою, яку написала ОСОБА_5 власноручно (а.с. 6).

В строк до квітня 2014 року ОСОБА_2 не продала свій житловий будинок та відмовилася від укладання угоди купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1, на вимогу ОСОБА_2 відповідачка ОСОБА_5 відмовилася повернути їй суму 1000 долари США, що понудило позивачку звернутися з позовом до суду (а.с. 2-3, 23).

У відповідності з ч.1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Зобов'язання виникають із підстав, установлених ст. 11 ЦК України, зокрема: договорів та інших правочинів (ч. 2 ст. 509 ЦК України).

Згідно із чч. 1, 3 ст. 635 ЦК України попереднім є договір, сторони якого зобов'язуються протягом певного строку (у певний термін) укласти договір в майбутньому (основний договір) на умовах, встановлених попереднім договором. Зобов'язання, встановлене попереднім договором, припиняється, якщо основний договір не укладений протягом строку (у термін), встановленого попереднім договором, або якщо жодна із сторін не направить другій стороні пропозицію про його укладення.

Необґрунтоване ухилення однієї із сторін попереднього договору від укладення основного договору може бути підставою лише для відшкодування другій стороні збитків, завданих простроченням, оскільки зобов'язання, встановлене попереднім договором, припиняється, якщо основний договір не укладений протягом строку, встановленого попереднім договором (частини 2 і 3 ст. 635 ЦК).

Крім того, в ч. 1 зазначеної статті ЦК передбачено, що попередній договір укладається у формі, встановленій для основного договору, а якщо форма основного договору не встановлена, - у письмовій формі.

Відповідно до ч. 1 ст. 546 ЦК України виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком.

Згідно зі ст. 570 ЦК України завдатком є грошова сума або рухоме майно, що видається кредиторові боржником у рахунок належних з нього за договором платежів, на підтвердження зобов'язання і на забезпечення його виконання. Якщо не буде встановлено, що сума, сплачена в рахунок належних з боржника платежів, є завдатком, вона вважається авансом.

Таким чином, внесення завдатку як способу виконання зобов'язання може мати місце лише в разі наявності зобов'язання, яке повинно було виникати на підставі договору купівлі-продажу квартири.

З огляду на викладене та положення статей 546, 548 ЦК України завдатком може бути забезпечене лише дійсне зобов'язання.

При цьому, відповідно до ч.3 ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підстави своїх вимог або заперечень, надавши докази відповідно до вимог статей 57-60 ЦПК України.

Суд встановив, що 18 березня 2014 року між сторонами було укладено попередній договір, за яким вони зобов'язалися до квітня 2014 року укласти договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1, і що позивач передала відповідачці 1000 долари США.

Укладений між сторонами попередній договір від 18 березня 2014 року нотаріально не посвідчено. Установлено також, що у визначений попереднім договором строк основний договір купівлі-продажу укладений не був.

Оскільки договір купівлі-продажу квартири, які б за своєю формою та змістом відповідали вимогам закону, між сторонами у справі укладені не були, а сторони лише домовилися укласти такі договори в майбутньому, передана ОСОБА_2 відповідачці грошова сума в розмірі 1000 долари США є авансом, який підлягає поверненню позивачці.

Згідно вимог ч.1 ст. 360-7 ЦПК України рішення Верховного Суду України, прийняте за наслідками розгляду заяви про перегляд судового рішення з мотивів неоднакового застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права у подібних правовідносинах, є обов'язковим для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить зазначену норму права, та для всіх судів України. Суди зобов'язані привести свою судову практику у відповідність із рішенням Верховного Суду України.

При розгляді справи суд враховує правову позицію в ухвалах Верховного Суду України від 16 липня 2008 року, від 3 грудня 2008 року, від 17 березня 2010 року, від 8 вересня 2010 року, в постанові від 13 лютого 2013 року у справах за позовами про розірвання попередніх договорів і повернення завдатку та дійшов висновку про те, що згідно із ч. 2 ст. 570 ЦК України, якщо не буде встановлено, що сума, сплачена в рахунок належних з боржника за попереднім договором платежів, є завдатком, вона вважається авансом. Законом не передбачено, що якщо аванс згідно з умовами попереднього договору був переданий, а зобов'язання не виконано, тобто основний договір у визначений попереднім договором строк не укладений, то аванс залишається у сторони, яка його отримала. Така умова попереднього договору суперечить вимогам чинного законодавства.

Також, при розгляді справи суд враховує правову позицію в ухвалах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 6 березня 2012 року, від 14 березня 2012 року, від 27 липня 2011 року у справах про стягнення авансових платежів, сплачених за попередніми договорами, і розірвання таких договорів, в яких суд касаційної інстанції дійшов висновку про те, що в разі неукладення сторонами основних договорів у строк, визначений попередніми договорами, передані позивачами в рахунок оплати за основними договорами грошові кошти є відповідно до ст. 570 ЦК України не завдатком, а авансом і підлягають поверненню особам, які їх сплатили.

Тому суд у вищевказаних правовідносинах виходить із положень статей 570, 635 ЦК України й дійшов висновку про те, що грошові кошти, одержані відповідачкою від позивачки як попередня оплата в рахунок суми за основними договорами, є авансом, який підлягає поверненню позивачці в розмірі 15 778,00 гривень, що за курсом Національного банку України станом на 17.12.2014 року еквівалентно 1000 долари США (а.с. 7).

Згідно ст. 79 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. До витрат, пов'язаних з розглядом судової справи, належать: витрати на правову допомогу; витрати сторін та їх представників, що пов'язані з явкою до суду; витрати, пов'язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів та проведенням судових експертиз; витрати, пов'язані з проведенням огляду доказів за місцем їх знаходження та вчиненням інших дій, необхідних для розгляду справи; витрати, пов'язані з публікацією в пресі оголошення про виклик відповідача.

Відповідно до ст. 89 ЦПК України, судові витрати, які документально підтверджуються на судовий збір в сумі 243 грн 60 коп та витрати на правову допомогу адвоката в сумі 700 грн 00 коп, суд стягує з відповідачки на користь позивачки (а.с. 1, 8, 45).

На підставі викладеного, керуючись статтями 10, 11, 31, 60, 88, 209, 212, 214-215, 218 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позовну заяву ОСОБА_2 до ОСОБА_5 про стягнення суми авансу - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_3, уродженки м. Ізюм Харківської області, громадянки України, паспорт НОМЕР_3 від 16.07.2008 року, реєстраційний номер платника податків фізичної особи НОМЕР_2, не працює, значиться зареєстрованою і проживає за адресою: АДРЕСА_1, на користь ОСОБА_2 кошти в сумі 15 778 гривень авансу.

Стягнути з ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_3, уродженки м. Ізюм Харківської області, громадянки України, паспорт НОМЕР_3 від 16.07.2008 року, реєстраційний номер платника податків фізичної особи НОМЕР_2, не працює, значиться зареєстрованою і проживає за адресою: АДРЕСА_1, на користь ОСОБА_2 на відшкодування судових витрат на судовий збір в сумі 243 гривні 60 копійок та витрати на правову допомогу в сумі 700 гривень.

Рішення може бути оскаржене в 10-денний строк з дня отримання копії рішення шляхом подачі апеляційної скарги до Апеляційного суду Харківської області через Ізюмський міськрайонний суд Харківської області.

Головуючий: суддя -