Справа № 359/6523/14 Головуючий у І інстанції Яковлєва Л.В.
Провадження № 22-ц/780/1926/15 Доповідач у 2 інстанції Савченко
Категорія 18 19.03.2015
У Х В А Л А

іменем України

19 березня 2015 року м.Київ

Колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Київської області в складі:

головуючого судді Савченка С.І.

суддів Касьяненко Л.І., Білоконь О.В.,

при секретарі Токар Т.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні апеляційного суду Київської області цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 21 січня 2015 року у справі:

- за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Авто Просто» до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про стягнення грошових коштів за угодою;

- за зустрічним позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Авто Просто» про розірвання угоди та стягнення коштів, -

в с т а н о в и л а:

У липні 2014 року позивач ТОВ «Авто Просто» звернувсядо суду із вказаним вище позовом,який надалі уточнив і мотивував тим, що 5 липня 2010 року між товариством і відповідачем ОСОБА_1 було укладено угоду № 0321100 із додатками № 1 і № 2 про надання послуг, спрямованих на придбання автомобіля через організовану товариством систему «АвтоТак». Відповідно до даної угоди позивач зобов'язався створити групу покупців, які бажають придбати автомобіль і стають учасниками системи, та проводити її адміністрування. Дана система встановлює відповідні механізми, які забезпечують придбання кожним учасником автомобіля шляхом оплати його вартості та вартості наданих послуг невеликими щомісячними платежами (вступний, щомісячний внески, плату за право отримання автомобіля) протягом кількох років. Згідно угоди № 321100 відповідач ОСОБА_1 мав намір придбати автомобіль «КІА Cerato», однак скористався правом, наданим йому ст.7 Додатку № 2 до угоди, і звернувся із проханням до товариства надати іншу марку автомобіля, а саме «КІА RIO», вартість якої менша за «КІА Cerato».

Вказував, що 18 травня 2012 року відповідно до умов угоди № 0321100 відповідач ОСОБА_1 отримав автомобіль «КІА RIO» р.н. НОМЕР_1 і зареєстрував його на своє ім'я. При цьому ціна автомобіля «КІА RIO» становила 125600 грн., а ціна «КІА Cerato» - 148800 грн. Різницю в сумі 23200 грн. позивач згідно ст.7 Додатку № 2 до угоди зарахував шляхом скасування частини несплачених внесків. Відповідач ОСОБА_1 протягом серпня 2010 року -серпня 2013 року сплачував усі внески, а з вересня 2013 року припинив їх сплачувати у зв'язку із чим у нього виник борг в розмірі 60208,93 грн., з яких чисті внески - 38014,45 грн., що складає від ціни автомобіля 187448 %, та внески на оплату послуг в сумі 22194,48 грн.

Поручителем ОСОБА_1 є відповідач ОСОБА_2, який за договором поруки від 11 травня 2012 року зобов'язався відповідати за невиконання зобов'язання боржником.

У зв'язку із наведеним просив стягнути солідарно із відповідачів на користь товариства борг за угодою в розмірі 60208,93 грн. та судові витрати.

У жовтні 2010 року відповідач ОСОБА_1 подав зустрічний позов, де просив розірвати угоду № 0321100, укладену 5 липня 2010 року між ним і ТОВ «Авто Просто» та стягнути із товариства на його користь сплачені без достатніх підстав кошти в розмірі 36123,74 грн. у якості переплати. Вимоги мотивував тим, що 5 липня 2010 року він уклав із ТОВ «Авто Просто» угоду про надання послуг, спрямованих на придбання ним автомобіля через організовану відповідачем систему «АвтоТак». Відповідно до даної угоди він зобов'язався сплатити вступний і щомісячні внески, послуги з адміністрування, а також плату за право отримання автомобіля, а відповідач зобов'язався надати йому послуги системи «АвтоТак» для придбання автомобіля. 5 травня 2012 року він придбав автомобіль «КІА RIO» р.н. НОМЕР_1 за 125600 грн. і зареєстрував його на своє ім'я. Вказує, що він достроково виконав умови договору і сплатив 44 платежі на загальну суму 186471,82 грн., Отже переплата на момент подання заяви про розірвання угоди становить 36123,74 грн.

Рішенням Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 21 січня 2015 року первісний позов задоволено. Стягнуто солідарно із ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь ТОВ «Авто Просто» борг за угодою в розмірі 60208,93 грн. та судові витрати.

У задоволенні зустрічного позову відмовлено.

Відповідач ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції і ухвалити нове, яким його зустрічний позов задоволити в повному обсязі, посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення і неправильне застосування судом норм матеріального права. Скаргу мотивує тим, що суд проігнорував порушення товариством п.7.3 угоди, внаслідок чого він був позбавлений права вибору щодо зарахування різниці між цінами автмобілів «КІА RIO» і «КІА Cerato». Отже, суд не врахував, що товариство незаконно зарахувало різницю у вартості автомобілів у якості авансових внесків. Крім того, суд не врахував, що ТОВ «Авто Просто» не виконало вимоги прикінцевих положень Закону України «Про внесення змін до деяких законів щодо регулювання ринків фінансових послуг» від 2 червня 2011 року і не привело у відповідність до вимог цього закону та ліцензійних умов договори, укладені із споживачами до 9 січня 2013 року. Також, суд не врахував, що він 4 вересня 2014 року повідомив ТОВ «Авто Просто» про розірвання угоди № 0321100.

Розглянувши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з таких підстав.

Задовольняючи первісний позов ТОВ «Авто Просто», суд першої інстанції обгрунтував свої висновки тим, товариство у повному обсязі виконало свої зобов'язання за угодою № 0321100 від 5 липня 2010 року і забезпечило відповідачу ОСОБА_1 придбання автомобіля, а відповідач у свою чергу із вересня 2013 року припинив сплачувати передбачені угодою обов'язкові платежі, внаслідок чого виникла заборгованість, що у свою чергу призвело до порушення умов угоди та прав товариства, які підлягають до захисту шляхом стягнення грошових коштів солідарно із відповідачів як боржника і поручителя.

Відмовляючи у задоволенні зустрічного позову про розірвання угоди, суд виходив з того, що відсутні передбачені законом підстави для її розірвання.

Такі висновки суду є правильними і такими, що відповідають обставинам справи і вимогам закону.

Відповідно до ч.1 ст.901 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Згідно ст.903 цього Кодексу якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов'язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором. У разі неможливості виконати договір про надання послуг, що виникла не з вини виконавця, замовник зобов'язаний виплатити виконавцеві розумну плату. Якщо неможливість виконати договір виникла з вини замовника, він зобов'язаний виплатити виконавцеві плату в повному обсязі, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст. 907 ЦК України договір про надання послуг може бути розірваний, у тому числі шляхом односторонньої відмови від договору, в порядку та на підставах, встановлених цим Кодексом, іншим законом або за домовленістю сторін. Порядок і наслідки розірвання договору про надання послуг визначаються домовленістю сторін або законом.

У ч.1 ст.627 ЦК України зазначено, що сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Згідно ст.628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Сторони мають право укласти договір, в якому містяться елементи різних договорів (змішаний договір). До відносин сторін у змішаному договорі застосовуються положення актів цивільного законодавства про договори, елементи яких містяться у змішаному договорі, якщо інше не встановлено договором.

Відповідно до ст.629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Судом першої інстанції встановлено і вбачається з матеріалів справи, що 5 липня 2010 року між ТОВ «Авто Просто» і відповідачем ОСОБА_1 укладено угоду № 0321100 з додатками № 1 і № 2, предметом якої є надання послуг, спрямованих на придбання ОСОБА_1 автомобіля через організовану відповідачем систему «АвтоТак» (а.с.6).

Відповідно до ст.3 цієї угоди зобов'язання ТОВ «Авто Просто» полягають у організації і створенні умов для придбання автомобілів учасниками системи, зокрема товариство формує групу учасників для придбання автомобіля, до якої включає позивача, створює фонд групи учасників за рахунок сплачених ними щомісячних платежів, здійснює оплату автомобілів виробнику чи дистриб'ютеру за рахунок коштів, сплачених учасниками системи, складає асигнаційні акти, здійснює адміністративні процедури щодо передачі автомобіля учаснику системи, який одержав таке право, здійснює адміністрування утворених груп.

Права та обов'язки ОСОБА_1 визначені ст.ст.4,5 цієї угоди. Зокрема ОСОБА_1 має право приймати участь в Асигнаційних актах, право вибору моделі або марки автомобіля; право сплачувати авансові внески; право розірвати угоду до моменту отримання автомобіля; право отримання інформації щодо функціонування його групи та зобов'язаний сплатити всі, передбачені угодою внески і платежі; отримати автомобіль за умови виконання зобов'язань, підписати двосторонній акт про виконання зобов'язань за угодою, тощо.

Згідно додатку № 1 до угоди № 0321100 ОСОБА_1 обрав для придбання автомобіль «КІА Cerato» за ціною на момент укладення - 142400 грн. та як учасник послуг системи «АвтоТак», зобов'язався внести 120 платежів, зокрема:

· сплати вступний внесок при укладанні угоди в розмірі 5125,40 грн. (3% + ПДВ);

· щомісячно сплачувати цілий чистий внесок в розмірі 0,8333 %;

· щомісячний внесок в оплату послуг в розмірі 0,38 % + ПДВ;

· щомісячний внесок в оплату страхового платежу в розмірі 0,065 %;

· сплатити плату за право на отримання автомобіля в розмірі 3 % (а.с.7).

Згідно п.2.1, 2.2 додатку № 2 до угоди поточна ціна автомобіля є критерієм для розрахунку розміру складових повних внесків та інших платежів, передбачених угодою, протягом всього строку існування групи, та повідомляється Авто Просто виробником, або імпортером чи дистриб'ютором (а.с.9).

Відповідно до ст.7 додатку № 2 до угоди учасник, якому вже надано право на отримання автомобіля, має право звернутися з проханням надати будь-яку марку чи модель, що відрізняється від обраної ним раніше, яка зазначена в додатку № 1, із модельного ряду, запропонованого постачальником для системи «Авто Так». Якщо обрана учасником марка та/або модель коштує дешевше, ніж обрана ним раніше модель автомобіля, учасник може зробити вибір із наступного :

1) зарахувати різницю між цінами автомобілів для послідовного скасування несплачених повних внесків, які передбачені графіком внесків цього учасника, у зворотньому порядку, починаючи з останнього повного внеску. В подальшому такий учасник повинен сплачувати майбутні повні внески відповідно до поточної ціни автомобіля, вказаного в Додатку № 1 до Угоди. Якщо зарахування різниці скасує сплату всіх повних внесків учасника, і залишиться грошове сальдо на користь учасника, Авто Просто зобов'язується повернути учаснику таке сальдо протягом 30 банківських днів від дати надання ним банківських реквізитів для перерахування цієї суми;

2) зарахувати різницю між цінами автомобілів, розподіливши її на всі наступні несплачені повні внески з метою пропорційного зменшення розміру повних внесків, які залишаються до завершення графіку внесків.

Відповідач ОСОБА_1 скористався своїм правом на обрання іншого автомобіля, внаслідок чого 11 травня 2012 року між ним та ТОВ «Авто Просто» підписано акт вибору автомобіля, а саме, замість автомобіля «КІА Cerato» обрано автомобіль «КІА RІО» (а.с.17).

Також судом встановлено, що позивач ТОВ «Авто Просто» виконав свої обов'язки за угодою, внаслідок чого відповідач ОСОБА_1 на підставі довідки-рахунку № 297130 від 17 травня 2012 року придбав автомобіль марки «КІА RІО» за 125600 грн. та зареєструвуав його на свої ім'я 18 травня 2012 року, що стверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу (а.с.18,19).

В той же час ОСОБА_1 із вересня 2013 року припинив сплачувати обов'язкові платежі, оскільки вважав, що в повній мірі розрахувався за автомобіль та надані послуги, що не відповідає умовам угоди, поскільки він мав сплатити 120 платежів, проте за період із 5 липня 2010 року по 9 серпня 2013 року він сплатив лише 44 платежі на суму 186471,82 грн.

За таких обставин суд першої інстанції обгрунтовано захистив порушені права ТОВ «Авто Просто» та задоволив позов, стягнувши солідарно із ОСОБА_1 як боржника та ОСОБА_2 як поручителя борг за угодою достроково, що прямо передбачає п.10.3 вказаної угоди.

Також колегія суддів прийшла до переконання, що суд першої інстанції правильно відмовив у задоволенні зустрічного позову про розірвання угоди з наступних міркувань.

За положеннями ст.651 ЦК України зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору.

Підстави розірвання укладеної між сторонами угоди, визначені в п.п.13.1, 13.8, 13.9, які зокрема передбачають можливість розірвання у випадках: 1) якщо учасником ще не отримано автомобіль, 2) протягом 7 календарних днів з дня підписання угоди, 3) після 7 днів, але до того, як його включили до певної групи.

Суд першої інстанції вірно встановив відсутність порушень з боку ТОВ «Авто Просто» умов договору та виконання товариством в повному обсязі своїх обов'язків за угодою, в результаті чого відповідач ОСОБА_1 відповідно до умов угоди придбав автомобіль обраної ним марки у власність та використовує його.

Доводи апеляційної про те, що суд проігнорував порушення ТОВ «Авто Просто» п.7.3 угоди, внаслідок чого ОСОБА_1 був позбавлений права вибору способу зарахування різниці між цінами автомобілів «КІА RIO» і «КІА Cerato», що у свою чергу свідчить про порушення товариством умов угоди і дає підстави для її розірвання, колегія суддів вважає необгрунтованими. Як вище вказувалося відповідно до ст.7 додатку № 2 до угоди якщо обрана учасником модель коштує дешевше, ніж обрана ним раніше, то учасник може обрати один із двох варіантів: або зарахувати різницю між цінами автомобілів для послідовного скасування несплачених повних внесків, які передбачені графіком, у зворотньому порядку, починаючи з останнього повного внеску; або зарахувати різницю між цінами автомобілів, розподіливши її на всі наступні несплачені повні внески з метою пропорційного зменшення розміру повних внесків, які залишаються до завершення графіку внесків.

Отже за змістом ст.7 різниця у вартості автомобілів зараховується або відразу, шляхом скасування певної кількості наступних платежів, або зараховується шляхом пропорційного зменшення кожного наступного платежу.

Встановлено, що після обрання ОСОБА_1 іншої дешевшої моделі автомобіля, він із заявою про порядок зарахування різниці в ціні до ТОВ «Авто Просто» не звертався, у зв'язку з чим ТОВ «Авто Просто» самостійно здійснило вибір порядку такого розрахунку та зарахувала різницю між цінами автомобілів в розмірі 23200 грн. для послідовного скасування наступних несплачених повних внесків, які передбачені графіком, що підтверджується розрахунком платежів, згідно якого 30 квітня 2012 року товариством зараховано різницю між цінами автомобілів у розмірі 23200 грн. (а.с. 15-16).

Колегія суддів прийшла до переконання, що такі дії ТОВ «Авто Просто» не є порушенням умов угоди і підставою для її розірвання, покільки не призвели до порушення прав ОСОБА_1, бо різниця у вартості автомобілів була зарахована в повному обсязі.

Доводи апелянта про те, що ТОВ «Авто Просто» не виконало вимоги прикінцевих положень Закону України «Про внесення змін до деяких законів щодо регулювання ринків фінансових послуг» від 2 червня 2011 року і не привело у відповідність до вимог цього закону та ліцензійних умов договори, укладені із споживачами до 9 січня 2013 року, у тому числі укладений з ним договір, не грунтуються на вимогах закону та матерілах справи.

Укладена мж сторонами угода від 5 липня 2010 року, предметом якої є надання послуг, в повному обсязі відповідає вимогам законодавства, в тому числі положенням Закону України «Про внесення змін до деяких законів щодо регулювання ринків фінансових послуг» від 2 червня 2011 року.

Відхилючи такий довод,колегія суддів враховує, що представник апелянта не спромігся вказати суду положення укладеної угоди, які суперечать вимогам закону, а також те, що ТОВ «Авто Просто» 15 січня 2013 року отримало відповідний дозвіл (ліцензію) на здійснення діяльності (надання фінансової послуги) щодо «придбання товарів у групах» у Нацкомфінпослуг, яка здійснює державне регулювання у сфері ринкових фінансових послуг (а.с.225).

Посилання апелянта на неврахування судом того факту, що він 4 вересня 2014 року повідомив ТОВ «Авто Просто» про розірвання угоди № 0321100, безпідставні та не відповідають положенням угоди, згідно ст.4 якої учасник має право в односторонньому порядку розірвати угоду до моменту отримання автомобіля. Зі справи вбачається, що ОСОБА_1 отримав автомобіль 18 травня 2012 року, а повідомлення про розірвання договору направив у вересні 2014 року, тобто після отримання автомобля, що свідчить про відсутність у нього права на розірвання угоди в односторонньому порядку.

Інших доводів щодо незаконності судового рішення апеляційна скарга не містить.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції, розглядаючи спір повно та всебічно дослідив і оцінив обставини справи, надані сторонами докази, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює, а тому визнає дане рішення законним та обґрунтованим.

Підстав для скасування рішення суду першої інстанції та ухвалення нового рішення колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 314, 315 ЦПК України, колегія судів, -

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 21 січня 2015 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий

Судді: