У х в а л а

іменем україни

25 лютого 2015 рокум. Київ

Колегія суддів Судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Мостової Г.І.,

суддів: Кузнєцова В.О.,

Наумчука М.І.,

розглянувши в попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення аліментів на утримання дітей та дружини, за касаційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 16 червня 2014 року та рішення апеляційного суду Одеської області від 29 вересня 2014 року,

в с т а н о в и л а:

У квітні 2013 року ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_3, в якому, уточнивши позовні вимоги, просила стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання малолітньої дитини - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, до досягнення ним повноліття в розмірі 1 200 грн на місяць та малолітньої дитини - ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, до досягнення нею повноліття в розмірі 1 200 грн на місяць, а також на її утримання, як дружини, в розмірі 1 400 грн на місяць до ІНФОРМАЦІЯ_3, тобто до досягнення ОСОБА_5 трьохрічного віку.

На обґрунтування вимог ОСОБА_2 посилалася на те, що згідно зі свідоцтвами про народження серії НОМЕР_1, виданим відділом державної реєстрації актів цивільного стану по м. Ізмаїл Ізмаїльського міськрайонного управління юстиції Одеської області 12 жовтня 2011 року на підставі актового запису № 775 та серії НОМЕР_2, виданим відділом державної реєстрації актів цивільного стану по м. Ізмаїл Ізмаїльського міськрайонного управління юстиції Одеської області на підставі актового запису за № 1305 від 23 жовтня 2013 року, відповідач є батьком ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2. Діти знаходяться на утриманні позивача, відповідач не надає матеріальної допомоги, у зв'язку з чим просила позовні вимоги задовольнити.

Рішенням Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 16 червня 2014 року стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 для утримання ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, аліменти щомісячно у розмірі 1 200 грн з 22 квітня 2013 року до ІНФОРМАЦІЯ_4 року та на користь ОСОБА_2 аліменти щомісячно у розмірі 600 грн до ІНФОРМАЦІЯ_3. Стягнуто з ОСОБА_3 на користь держави судові витрати у розмірі 243 грн 60 коп.

Рішенням апеляційного суду Одеської області від 29 вересня 2014 року рішення Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 16 червня 2014 року змінено.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 на утримання ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, аліменти щомісячно в розмірі 600 грн з 22 жовтня 2013 року до ІНФОРМАЦІЯ_4 року.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 на утримання ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, аліменти щомісячно у розмірі 600 грн з 04 листопада 2013 року до ІНФОРМАЦІЯ_5 року.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 аліменти на її утримання до ІНФОРМАЦІЯ_3. В іншій частині рішення суду першої інстанції залишено без змін.

У касаційній скарзі ОСОБА_2 порушує питання про скасування оскаржуваних рішень суду із ухваленням нового рішення про задоволення позову у повному обсязі, мотивуючи свою вимогу порушенням судами норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга підлягає відхиленню з огляду на наступне.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановленні в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Судами встановлено, що згідно зі свідоцтвами про народження серії НОМЕР_1, виданим відділом державної реєстрації актів цивільного стану по м. Ізмаїл Ізмаїльського міськрайонного управління юстиції Одеської області 12 жовтня 2011 року на підставі актового запису № 775 та серії НОМЕР_2, виданим відділом державної реєстрації актів цивільного стану по м. Ізмаїл Ізмаїльського міськрайонного управління юстиції Одеської області на підставі актового запису за № 1305 від 23 жовтня 2013 року, відповідач є батьком ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2.

Діти проживають з позивачем ОСОБА_2, відповідач аліменти на утримання дітей не сплачує.

Задовольняючи позовні вимоги частково та стягуючи з відповідача аліменти на утримання дітей у розмірі 1 200 грн, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач зобов'язаний утримувати дітей до досягнення ними повноліття, а визначена ним аліментів сума відповідає змісту ст. ст. 182, 184 СК України.

Змінюючи рішення суду першої інстанції, суд апеляційної інстанції виходив з того, що у рішенні суду не правильно визначено з якого часу необхідно стягувати аліменти на утримання дітей, оскільки з позовом про стягнення аліментів на утримання сина ОСОБА_4, позивач звернулася 22 квітня 2014 року, а з позовом про стягнення аліментів на утримання дочки ОСОБА_5 - 04 листопада 2013 року, тому визначив дати, з яких необхідно стягувати аліменти, а також суми стягуваних аліментів на кожну дитину.

З такими висновками суду апеляційної інстанції повністю погоджується колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, оскільки вони відповідають змісту ст. 191 СК України.

Також, колегія суддів погоджується з висновками судів першої та апеляційної інстанцій в частині розміру стягнутих аліментів на утримання дітей, оскільки при їх визначенні судами враховано дохід платника аліментів та обставини, що мають істотне значення, зокрема наявність на утриманні відповідача матері, його матеріальний стан.

При цьому правильними є висновки суду апеляційної інстанції щодо визначення часу, з якого повинні присуджуватися аліменти на кожну дитину та їх розмір.

Разом з цим, колегія суддів погоджується з висновками судів про розмір стягнутих аліментів на утримання дружини до досягнення дитиною трьох років, оскільки такі відповідають дійсним обставинам справи та змісту ст. ст. 84, 182 СК України.

Доводи касаційної скарги висновків суду першої інстанцій в незмінній частині рішенням суду апеляційної інстанції, а також висновки суду апеляційної інстанції щодо часу, з якого необхідно присуджувати аліменти та їх розмір на кожну дитину, не спростовують та зводяться до переоцінки доказів, що не відповідає положенням ст. 335 ЦПК України, оскільки суд касаційної інстанції позбавлений можливості встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним.

З огляду на викладене, встановлено й це вбачається з матеріалів справи, що рішення суду апеляційної інстанції ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, підстав для його зміни або скасування не встановлено.

Відповідно до ч. 3 ст. 332 ЦПК України суд касаційної інстанції при попередньому розгляді справи відхиляє касаційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Керуючись ст. 332 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 16 червня 2014 року та рішення апеляційного суду Одеської області від 29 вересня 2014 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий Г.І. Мостова

Судді: В.О. Кузнєцов

М.І. Наумчук