19.11.2015 Єдиний унікальний номер 205/9466/14-ц
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 листопада 2015 року Ленінський районний суд м. Дніпропетровська у складі:

головуючого судді Басової Н.В.,

при секретарі Сахончик Я.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 міської ради, третя особа - ОСОБА_2 державна нотаріальна контора про встановлення юридичного факту належності квартири, встановлення факту прийняття спадщини, визнання права власності в порядку спадкування за законом,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач 12 листопада 2014 року звернулася до суду з вказаним позовом, в якому згідно уточнень зазначила, що квартира АДРЕСА_1 належала Йоффе Даніілу Борисовичу на підставі реєстраційного посвідчення, виданого ОСОБА_2 Бюро Технічної інвентаризації 22.02.1994 року. 24 травня 1995 року батько позивачки ОСОБА_3 придбав дану квартиру у Йоффе Данііла Борисовича за Договором купівлі-продажу квартири, який був посвідчений Другою ОСОБА_2 державною нотаріальною конторою та зареєстрований в реєстрі за реєстровим № 2850. Однак, ОСОБА_3 за життя договір купівлі- продажу квартири від 24 травня 1995 року в Дніпропетровському Бюро Технічної інвентаризації не зареєстрував, бо вважав, що посвідчення договору купівлі-продажу у нотаріуса досить. 17 листопада 1996 року ОСОБА_3 помер. Вважаючи, що після його смерті відкрилася спадщина у тому числі і на спірну квартиру представник позивачки по нотаріально завіреному дорученню - ОСОБА_4, 14.10.2014 року звернувся до Другої ОСОБА_2 державної нотаріальної контори з заявою про видачу на ім'я ОСОБА_1 свідоцтва про право на спадщину на вказану квартиру в порядку спадкування за законом після смерті батька, ОСОБА_3, який помер 17.11.1996 року. Постановою про відмову в здійсненні нотаріальної дії від 15.10.2014 року нотаріальна контора відмовила у видачі свідоцтва про право на спадщину на квартиру № 36 в б. № 4 по вул. Метробудівська в м. Дніпропетровську, оскільки позивач хоча і прийняла спадщину фактично (оскільки відразу після смерті батька сплачувати комунальні платежі за спадкову квартиру, та підтверджується квитанціями про сплату), але батько не зареєстрував своє право власності на квартиру у Дніпропетровському БТІ. Разом з тим, позивач є єдиним спадкоємцем першої черги за законов, який прийняв спадщину фактично (ст. 549 ЦК України в редакції 1963 року), та є єдиний спадкоємець, який має право на вище вказане спадкове майно (квартиру) відповідно до ст. 529 ЦК України в редакції 1963 року як рідна дочка померлого спадкодавця.

Позивач просила встановити в судовому порядку юридичний факт належності спадкодавцеві ОСОБА_3, померлому 17 листопада 1996 рокуАДРЕСА_2 в б. № 4 по вул. Метробудівська в м. Дніпропетровську, на підставі Договору купівлі-продажу від 24 травня 1995 року, посвідченого Другою ОСОБА_2 державною нотаріальною конторою; встановити в судовому порядку юридичний факт фактичного прийняття спадщини ОСОБА_1, після смерті батька, ОСОБА_3, померлого 17 листопада 1996 року; визнати за ОСОБА_1, право власності на квартиру № 36 в б. № 4 по вул. Метробудівська в м. Дніпропетровську розташовану в житловому будинку № 4 літ. А-9, на дев'ятому поверсі, яка складається з наступних приміщень (згідно технічного паспорту від 25.10.2014 року):

-1 - коридору - площею 5,8 кв.м.,

-2 - кімнати житловою площею - 13,6 кв.м.,

-3 - кімнати житловою площею - 17,1 кв.м.,

-4 - кімнати житловою площею - 12,4 кв.м.,

-5 - кладова - площею 0,4 кв.м.,

-6 - кухні - площею 7,6 кв.м.,

-7 - санвузла - площею 3,3 кв.м.,

- I - балкону - площею 0,8 кв.м.,

-II - лоджії - площею 1,7 кв.м.,

всього по кв. № 36 - загальної площі - 62,7 кв. м. (з літніми приміщеннями: балконом та лоджією), та - 60,2 кв.м. загальної площі (без літніх приміщень: лоджії та балкону); житлової площі - 43,1 кв. м., в порядку спадкування за законом після смерті батька, ОСОБА_3, померлого 17 листопада 1996 року.

Від представника позивача надійшла письмова заява з проханням слухати справу у його відсутність, позовну заяву підтримав та просив задовольнити.

Відповідач в судове засідання не зявилася, про день і час проведення слухання справи сповіщався належним чином.

Третя особа у судове засідання не зявилася, про день і час проведення слухання справи повідомлялася належним чином, письмово просили слухати справу у відсутність їх представника, згідно чинного законодавства.

Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню по наступних підставах.

Згідно ч.1 ст.15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Матеріалами справи встановлено, що 24 травня 1995 року ОСОБА_3 придбав у Йоффе Данііла Борисовича квартиру АДРЕСА_1, на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого 24 травня 1995 року Другою ОСОБА_2 державною нотаріальною конторою, за реєстровим № 2850 (а.с.9).

17 листопада 1996 року ОСОБА_3 помер (а.с.8).

Однак, за життя ОСОБА_3 не встиг оформити право власнсоті на спірну квартиру, однак фактично набув право власнсності на неї та квартира АДРЕСА_1, увійшла до спадкової маси після його смерті.

Тому позовні вимоги в частині встановлення в судовому порядку юридичного факту належності спадкодавцеві ОСОБА_3, померлому 17 листопада 1996 рокуАДРЕСА_2 в б. № 4 по вул. Метробудівська в м. Дніпропетровську, на підставі Договору купівлі-продажу від 24 травня 1995 року, посвідченого Другою ОСОБА_2 державною нотаріальною конторою не підлягають задоволенню, оскільки він за життя набув право власності на квартиру, та вказаний факт не потрібно встановлювати.

Суд вирішує справу керуючись Цивільним кодексом України в редакції 1963 р., який діяв на час відкриття спадщини.

Відповідно до ст. 548 ЦК України (в редакції 1963 року), для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини.

Згідно ст. 549 ЦК України (в редакції 1963 року), діями спадкоємця, що свідчать про прийняття спадщини є фактичний вступ в управління або володіння спадковим майном або подання ним державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяви про прийняття спадщини. Зазначені дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини.

У відповідності до п. 113, інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України затвердженої наказом N 18/5 від 14 червня 1994 р. (яка була чинна на момент виникнення спірних правовідносин та втратила чинність 14.03.2004 року), доказом вступу в управління чи володіння спадковим майном можуть бути, зокрема,: довідка житлово-експлуатаційної організації, правління житлово-будівельного кооперативу, виконавчого комітету місцевої Ради народних депутатів чи відповідної місцевої державної адміністрації про те, що спадкоємець безпосередньо перед смертю спадкодавця проживав разом з ним, та інші документи, що підтверджують факт вступу спадкоємця в управління чи володіння спадковим майном. Доказом вступу в управління чи володіння спадковим майном може бути наявність у спадкоємців документів, виданих відповідними органами на ім'я спадкодавця на майно, користування яким можливе лише після належного оформлення прав на нього.

Доказом вступу в управління чи володіння спадковим майном може бути наявність у спадкоємців ощадної книжки, іменних цінних паперів, квитанцій про здані в ломбард речі, свідоцтва про реєстрацію (технічного паспорта, реєстраційного талону) на автотранспортний засіб чи іншу самохідну машину або механізм, державного акта на право приватної власності на землю та інших документів, виданих відповідними органами на ім'я спадкодавця на майно, користування яким можливе лише після належного оформлення прав на нього.

В судовому засіданні встановлено, що позивач ОСОБА_1 фактично прийняла спадщину після смерті ОСОБА_3, залишилася проживати у вищевказаній квартирі та здійснювала її утримання (оплачувала комунальні послуги, здійснювала поточний ремонт), що підтверджується квитанціями про оплату мною комунальних послуг за спадкову квартиру (а.с.15-18).

Враховуюче вищевикладене позовні вимоги в частині встановлення юридичного факту фактичного прийняття спадщини ОСОБА_1, після смерті батька, ОСОБА_3, померлого 17 листопада 1996 року є такими, що підлягають задоволенню.

Відповідно до ст. 529 ЦК України (в редакції 1963 року), при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти, дружина і батьки померлого.

Встановлено, що спадкоємцем першої черги за законом після смерті ОСОБА_3, померлого 17 листопада 1996 року є його дочка ОСОБА_1 (а.с.20,21).

Згідно матеріалів спадкової справи, заведеної Другою ОСОБА_2 державною нотаріальною конторою № 759/2014, вбачається, що після смерті ОСОБА_3, померлого 17 листопада 1996 року, з заявою про прийняття спадщини звернулася ОСОБА_1 (а.с.37-49).

Разом з тим, згідно постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 15.10.2014 року ОСОБА_1 відмовлено в видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, що належала ОСОБА_3, оскільки відсутня реєстрація правовстановлюючого документа (а.с.14).

Таким чином, відповідно до ст. 529 ЦК України (в редакції 1963 року), ОСОБА_1 як спадкоємець першої черги за законом має право на спадкування квартири АДРЕСА_1, в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_3, померлого 17 листопада 1996 року і тому суд приходить до висновку, що позовні законні, обґрунтовані та підлягають задоволенню.

Враховуючи вищевикладене суд вважає, що позовні вимоги ОСОБА_1 законні, обґрунтовані та підлягають задоволенню.

Керуючись ст. ст. 524, 525, 526, 527, 529, 549 ЦК України (в редакції 1963 року), ст. ст. 10, 11, 57-60, 212-215 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 міської ради, третя особа - ОСОБА_2 державна нотаріальна контора про встановлення юридичного факту належності квартири, встановлення факту прийняття спадщини, визнання права власності в порядку спадкування за законом - задовольнити.

Встановити юридичний факт прийняття спадщини ОСОБА_1, після смерті ОСОБА_3, померлого 17 листопада 1996 року.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на квартиру АДРЕСА_1, яка складається з наступних приміщень:

1- коридору - площею 5,8 кв.м.,

2 - кімнати житловою площею - 13,6 кв.м.,

3 - кімнати житловою площею - 17,1 кв.м.,

4 - кімнати житловою площею - 12,4 кв.м.,

5 - кладова - площею 0,4 кв.м.,

6 - кухні - площею 7,6 кв.м.,

7 - санвузла - площею 3,3 кв.м.,

I - балкону - площею 0,8 кв.м.,

II - лоджії - площею 1,7 кв.м.,

всього по квартирі № 36 - загальної площі - 62,7 кв. м. (з літніми приміщеннями: балконом та лоджією), та - 60,2 кв.м. загальної площі (без літніх приміщень: лоджії та балкону); житлової площі - 43,1 кв. м., в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_3, померлого 17 листопада 1996 року.

В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Апеляційного суду Дніпропетровської області через Ленінський районний суд м. Дніпропетровська шляхом подачі в 10-денний строк з дня його проголошення апеляційної скарги.

Суддя Н.В. Басова