Н.п. № 2/522/1460/15
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 квітня 2015 року Приморський районний суд м. Одеси

у складі: головуючого судді Загороднюка В.І.

при секретарі Міневич Д.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Одесі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства „Укрсоцбанк", треті особи ОСОБА_2, Відділ примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції в Одеській області про визнання недійсними пунктів договору про надання відновлювальної кредитної лінії, зобов'язання внести зміни до договору та зобов'язання відшкодувати завдані збитки та за позовом ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства „Укрсоцбанк", третя особа ОСОБА_1 про визнання недійсними договорів кредиту та іпотеки, -

встановив:

28.05.2013 р. позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до відповідача та згідно останнього уточнення до позову від 09.02.2015 р. просить визнати несправедливими умови п. 3.3.14 договору про надання відновлювальної кредитної лінії від 13.03.2008 № 2008/13-1-08/111; зобов'язати ПАТ «Укрсоцбанк» внести зміни до п. 3.3.14 договору від 13.03.2008 № 2008/13-1-08/111 виклавши їх у редакції, що не суперечить п. 4.4 цього договору; визнати недійсним п.6.2 договору від 13.03.2008 № 2008/13-1-08/111 з 03 лютого 2011 року, як такий, що не відповідає вимогам Закону; зобов'язати ПАТ «Укрсоцбанк» відшкодувати завдані ОСОБА_1 збитки в сумі 19592,60 гривень.

При цьому посилається на те, що між ним та акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк» було укладено договір про надання відновлювальної кредитної лінії від 13.03.2008 р. №2008/13-1-08/111, згідно якого йому надано кредит на поточні потреби, який витрачено на придбання продукції (товару). Згідно з п. 6.1, 6.2 цього договору передбачено, що всі спори, які можуть виникнути в зв'язку з укладанням та виконанням положень цього договору вирішуються шляхом переговорів між сторонами. У випадку неможливості вирішення спору шляхом переговорів, сторони домовляються про те, що спір розглядається третейським суддею постійно діючого третейського суду при Асоціації українських банків у м. Києві.

Проте, згідно ч. 14 ст.6 Закону України «Про третейські суди» третейські суди в порядку, передбаченому цим Законом, можуть розглядати будь-які справи, що виникають із цивільних та господарських правовідносин, за винятком справ у спорах щодо захисту прав споживачів, у тому числі споживачів послуг банку.

Постановою головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції в Одеській області від 26.10.2012 р. відкрито виконавче провадження з примусового виконання рішення постійно діючого Третейського суду при Асоціації українських банків від 09.09.2011 у справі №781/11 про часткове задоволення позову ПАТ «Укрсоцбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором кредиту в сумі 3559500,57 грн. та третейського збору у сумі 25500 грн., а всього 3585000,57 грн. та накладено арешт на майно боржника, в тому числі нерухоме.

Відповідачем та третейським судом при постановленні рішення від 09.09.2011 допущено виключне право ПАТ «Укрсоцбанк» щодо тлумачення договору в частині застосування відповідачем місячного терміну за п. 3.3.14 договору кредиту як підстави для стягнення заборгованості внаслідок порушення умов договору, хоча договором передбачена інша пряма відповідальність за невиконання умов договору, а саме прострочення 90 денного терміну, передбаченого п. 4.4 договору за невиконання п.3.3.7 (несплата відсотків за кредитом) та п. 3.3.8 (несплата кредиту з нарахованими відсотками).

Про несправедливість положень п.3.3.14 договору він довідався після застосування його вимог третейським судом 09 вересня 2011 року. За таких обставин, строк позовної давності на звернення до суду з позовом, передбачений ст. 251 ЦК України не пропущено.

18.02.2014 р. позивачка ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом до відповідача та просить визнати недійсним договір про надання відновлювальної кредитної лінії від 13.03.2008 р. № 2008/13-1-08/11 1 з моменту його підписання; визнати недійсним іпотечний договір від 13.03.2008 р. між ПАТ «Укрсоцбанк» та ОСОБА_1 про передачу в іпотеку нежитлових приміщень магазину за адресою: АДРЕСА_1.

При цьому посилається на те, що між акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк» та ОСОБА_1 укладено договір про надання відновлювальної кредитної лінії від 13.03.2008 р. №2008/13-1-08/111. За цим договором ОСОБА_1 надано кредит на поточні потреби, який витрачено на придбання продукції (товару). Як їй стало відомо ОСОБА_1 за кредитні кошти, отримані від ПАТ «Укрсоцбанк» придбав на підставі договору купівлі-продажу зареєстрованого в реєстрі за №309 від 14.03.2008 р. земельну ділянку, загальною площею 2,00 га, цільове призначення для будівництва та обслуговування складських приміщень, що знаходяться за адресою АДРЕСА_2. ОСОБА_1 придбавши на кошти споживчого кредиту земельну ділянку виробничого призначення діяв в порушення вимог Закону України «Про захист прав споживачів», тобто придбав товар не для особистих потреб, а для використання у підприємницькій діяльності. За таких обставин, цей факт не можна вважати таким, що спрямований на використання коштів (майна) в інтересах сім'ї, а тому і не може створювати обов'язків для неї.

Тому договір про надання відновлювальної кредитної лінії від 13.03.2008 р. №2008/13-1-08/111 та іпотечний договір від 13.03.2008 р. між ПАТ «Укрсоцбанк» та ОСОБА_1, які суперечать вимогам Законів України «Про захист прав споживачів», Сімейного Кодексу України мають бути визнані недійсними.

Представник позивачів, які також є третіми особами за позовами в судовому засіданні позови підтримав та просив їх задовольнити.

Представник відповідача в судовому засіданні позови не визнав, вважає їх необґрунтованими, та такими що не підлягають задоволенню.

Представник третьої особи Відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції в Одеській області в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи судом повідомлений належним чином.

Вислухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позови задоволенню не підлягають з наступних підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 перебувають у зареєстрованому шлюбі з 06.10.2001 р.

(а.с. 18 т. 2)

28.05.2008 року між Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк», правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство «Укрсоцбанк» та ОСОБА_1 було укладено договір про надання відновлювальної кредитної лінії №2008/13-1-08/111, згідно якого ОСОБА_1 було надано кредит зі сплатою 13 процентів річних та комісій в межах максимального ліміту заборгованості в сумі 396000 доларів США.

Згідно п. 3.3.14 договору позичальник зобов'язаний протягом 30 (тридцяти) календарних днів з дати одержання письмового повідомлення Кредитора, достроково повернути в повному обсязі Кредит, нараховані проценти, комісії, а також можливі штрафні санкції (пеню, штраф) у випадках, визначених п.п. 2.7.3, 3.2.3, 5.4 цього Договору.

Згідно п. 6.2. У випадку неможливості вирішення спору шляхом переговорів, сторони, керуючись ст. 5 Закону України «Про третейські суди», домовляються про те, що спір розглядається одноособово третейським суддею постійно діючого третейського суду при Асоціації українських банків у м. Києві.

(а.с. 5 - 8 т. 1)

У забезпечення виконання зобов'язань за договором про надання відновлювальної кредитної лінії №2008/13-1-08/111 від 13.03.2008 р. між банком та ОСОБА_1 13.03.2008 р. було укладено іпотечний договір № 449, відповідно до якого в іпотеку передано нерухоме майно, а саме нежитлові приміщення магазину, загальною площею 155,8 кв.м, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1.

(а.с. 10 - 15 т. 2)

Як вбачається з заяви, посвідченої приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Трофімець В.В., ОСОБА_2 дає свою згоду своєму чоловіку ОСОБА_1 на передачу в іпотеку нежитлових приміщень магазину, загальною площею 155,8 кв.м, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, яке було придбано ними на спільні кошти під час зареєстрованого шлюбу.

Рішенням постійно діючого Третейського суду при Асоціації українських банків у м. Києві від 09.09.2011 р. частково задоволено позов Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» до ОСОБА_1 та стягнуто з останнього на користь ПАТ «Укрсоцбанк» заборгованість по договору кредиту в сумі 3559500,57 гривень, а також третейський збір в сумі 25500 гривень.

(а.с. 9 - 11 т. 1)

Постановами головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції в Одеській області від 26.10.2012 р. було відкрито виконавче провадження про примусове виконання виконавчого листа № 2604/3004/2012 виданого 02.03.2012 р. Дніпровським районним судом м.Києва про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Укрсоцбанк» заборгованості по договору кредиту в сумі 3559500,57 гривень, а також третейський збір в сумі 25500 гривень, а також було накладено арешт на все майно, що належить боржнику ОСОБА_1

(а.с. 12, 13 т. 1)

Як вбачається з матеріалів справи ОСОБА_1 тривалий час виконував умови договору про надання відновлювальної кредитної лінії №2008/13-1-08/111 від 13.03.2008 р.

Відповідно ст. 627 ЦК України сторони є вільними в укладанні договору, виборі контрагента та визначені умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Отже підписавши договір про надання відновлювальної кредитної лінії №2008/13-1-08/111 від 13.03.2008 р. ОСОБА_1 погодився з його умовами, тому будь-яких правових підстав для визнання несправедливими умов п. 3.3.14 договору та визнання недійсним п. 6.2 договору не має. Крім того наявність в договорі п. 6.2 не позбавляє сторони можливості вирішення спору в судах загальної юрисдикції.

Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 651 ЦК України зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом.

Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом.

З боку ПАТ «Укрсоцбанк» не відбувалось порушень кредитного договору, а навпаки порушення кредитного договору відбулося з боку позивача ОСОБА_1

Отже у ОСОБА_1, як у сторони, яка допустила істотне порушення договору за законом відсутнє право вимагати внесення змін до п. 3.3.14 кредитного договору.

Згідно ст. 203 Цивільного кодексу України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Оскільки, спірний кредитний договір відповідає всім вимогам ст.ст. 203, 215 ЦК України, тому відсутні будь-які правові підстави для визнання його недійсним.

Відповідно до ст. 573 ЦК України заставою може бути забезпечена вимога, яка може виникнути в майбутньому.

Відповідно до частини 4 статті 3 Закону України „Про іпотеку" іпотекою може бути забезпечене виконання дійсного зобов'язання або задоволення вимоги, яка може виникнути в майбутньому на підставі договору, що набрав чинності.

За частиною 2 статті 7 цього ж Закону, якщо вимога за основним зобов'язанням підлягає виконанню у грошовій формі, розмір цієї вимоги визначається на підставі іпотечного договору або договору, що обумовлює основне зобов'язання, у чітко встановленій сумі чи шляхом надання критеріїв, які дозволяють встановити розмір цієї вимоги на конкретний час протягом строку дії основного зобов'язання.

Отже, чинним законодавством встановлено, що іпотекою забезпечуються виключно реально існуючі зобов'язання та вимоги, які можуть виникнути в майбутньому на підставі чинних договорів.

Статтею 18 Закону України „Про іпотеку" визначено істотні умови, які повинен містити договір іпотеки.

Спірний іпотечний договір було укладено на забезпечення грошових зобов'язань, встановлених вищезазначеним кредитним договором, в яких визначені зміст і розмір основного зобов'язання, що набрав чинності.

Таким чином, спірний іпотечний договір містив всі істотні умови, передбачені статтею 18 Закону України „Про іпотеку", та забезпечував дійсне зобов'язання, що встановлено кредитним договором, а тому будь-які підстави для визнання його недійсним відсутні.

Таким чином, з врахуванням викладеного, в задоволенні позовів слід відмовити в повному обсязі.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.203, 215, 573, 627, 651 ст.ст.4, 7, 18 Закону України „Про іпотеку", ст.ст. 213 - 215 ЦПК України, суд, -

вирішив:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства „Укрсоцбанк", треті особи ОСОБА_2, Відділ примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції в Одеській області про визнання недійсними пунктів договору про надання відновлювальної кредитної лінії, зобов'язання внести зміни до договору та зобов'язання відшкодувати завдані збитки відмовити.

В задоволенні позову ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства „Укрсоцбанк", третя особа ОСОБА_1 про визнання недійсними договорів кредиту та іпотеки відмовити.

Рішення може бути оскаржено, про що протягом десяти днів з дня проголошення подається апеляційна скарга на рішення суду першої інстанції. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні в судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу потягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя:

16.04.2015