Справа № 419/1026/14-ц
Провадження № 2/419/26/2015
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 березня 2015 року Новоайдарський районний суд Луганської області

у складі: головуючого судді - Іванової О.М.,

при секретарі - Краснопольському С.В.,

за участю: представника відповідача - ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в с.м.т. Новоайдар цивільну справу за позовною заявою Кредитної спілки «Довіра» до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за кредитним договором у розмірі 69669 грн. 24 коп, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 про стягнення боргу за кредитним договором у сумі 69669,24грн., в обґрунтування заявлених вимог позивач зазначив, що 19 серпня 2013 року між КС «Довіра» та ОСОБА_2 укладений кредитний договір №611, відповідно до якого КС «Довіра» надала ОСОБА_2 грошові кошти в сумі 56 000 грн. строком на 12 місяців. Відповідно до п. 3.1 кредитного договору, плата за користування кредитом є фіксованою та становить 48 % річних від суми залишку кредиту за кожен день користування, та повинна повертатись згідно із графіком розрахунків, який є невід'ємною частиною договору.

19 серпня 2013 року між КС "Довіра" та ОСОБА_3 і ОСОБА_4 укладено договори поруки на забезпечення виконання кредитного договору №611 від 19 серпня 2013 року, укладеного з ОСОБА_2

ОСОБА_2 порушила умови кредитного договору в частині строків повернення кредиту, внаслідок чого виникла заборгованість, яка відповідачем не погашена.

На підставі вищевикладеного, позивач просив суд солідарно стягнути з відповідачів ОСОБА_2, ОСОБА_3 і ОСОБА_4 борг в розмірі 69 669,24грн. та витрати, понесені позивачем при пред'явленні позову до суду в розмірі 676 грн. 70 коп.

27.02.2015 року представник позивача Нікітенко Т. М. надала суду заяву про уточнення позовних вимог в частині стягнення з відповідачів суми заборгованості за кредитними зобов`язаннями у розмірі 67669,24 грн., посилаючись на технічну помилку у первісно заявлених позовних вимогах, просила суд солідарно стягнути з відповідачів ОСОБА_2, ОСОБА_3 і ОСОБА_4 борг в розмірі 67669,24грн. та витрати, понесені позивачем при пред'явленні позову до суду в розмірі 676 грн. 70 коп.

Представник позивача КС «Довіра» - Нікітенко Т.М., в судове засідання не з'явилась, надала суду письмову заяву, у якій просила розглянути справу без її участі, уточнені позовні вимоги підтримала, просила їх задовольнити в повному обсязі.

Відповідачі: ОСОБА_2, ОСОБА_4 в судове засідання не з'явились про причини не явки суд не повідомили, хоча належним чином були повідомлені про час місце розгляду справи.

Відповідач ОСОБА_3, представник відповідача ОСОБА_1 в судовому засіданні позовні вимоги не визнали, посилаючись на безпідставність заявлених вимог позивача до ОСОБА_3, що йде всупереч вимогам ч.4 ст.559 ЦК України.

Заслухавши відповідача ОСОБА_3, представника відповідача ОСОБА_1, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про те, що уточнені позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлені факти та відповідні їм правовідносини.

Судовим розглядом встановлено, що 19 серпня 2013 року між КС "Довіра" та ОСОБА_2 укладено кредитний договорі № 611, відповідно до якого КС "Довіра" надала ОСОБА_2 грошові кошти в сумі 56000грн. строком на 12 місяців, плата за користування кредитом становить 48% річних від суми залишку кредиту за кожен день користування кредитом в рамках кредитної лінії, що підтверджується копією кредитного договору, яка додана до матеріалів справи (а. с.6-7).

Сторонами договору складений графік розрахунків, який є невід'ємною частиною кредитного договору №611 від 19 серпня 2013р., відповідно до якого основна сума кредиту становить 56000грн., сукупна вартість кредиту, за умови дотримання позичальником графіку розрахунків становить 26880,03грн. або 48% від суми отриманого кредиту за кожен день користування кредитом, погашення боргу має проводитись раз на місяць, починаючи з 19 серпня 2013 року до 19 серпня 2014 року, що підтверджується копією графіку розрахунків (а. с.8).

19 серпня 2013 року між КС "Довіра" та ОСОБА_3 і ОСОБА_4 укладено договори поруки №1135 і №1136 відповідно, згідно з якими відповідальність поручителя настає у випадку, коли боржник не виконує або неналежним чином виконує свої грошові зобов'язання згідно договору, що підтверджується копіями договорів поруки, які додані до матеріалів справи (а.с.9,10).

ОСОБА_2 порушила умови кредитного договору стосовно строків повернення кредиту, що підтверджується графіком розрахунків за договором №611 від 19 серпня 2013р. (а.с.4) та довідкою Голови правління КС "Довіра" (а.с.3), внаслідок чого виникла заборгованість, яка відповідачем не погашена. Загальна сума заборгованості становить 67669,24грн., яка складається із заборгованості за основним боргом в розмірі 56 000грн., заборгованості по відсоткам в розмірі 11669,24грн., згідно розрахунку заборгованості, викладеної в довідці Голови правління КС "Довіра" (а. с.3).

Відповідно до узагальнення ВСУ судової практики розгляду цивільних справ, що виникають з кредитних правовідносин від 13.12.2010 року, суд, вирішуючи справи даної категорії, має встановлювати такі обставини:

- досягнення сторонами згоди щодо усіх істотних умов договору: мета, сума і строк кредиту; умови і порядок його видачі та погашення; види (способи) забезпечення зобов'язань позичальника; відсоткові ставки; порядок плати за кредит; порядок зміни та припинення дії договору; відповідальність сторін за невиконання або неналежне виконання умов договору;

- кредитний договір має укладатись обов'язково у письмовій формі, причому недодержання письмової форми тягне його нікчемність та не створює жодних правових наслідків, окрім тих, що пов'язані з його нікчемністю; сторони кредитного договору повинні мати необхідний обсяг цивільної дієздатності; волевиявлення сторін має бути вільним і відповідати їхній внутрішній волі.

Судом встановлено, що кредитний договір №611 від 19 серпня 2013 року укладено за вільним волевиявленням відповідача, що підтверджується заявою ОСОБА_2 про надання кредиту та особистим підписом під умовами договору ОСОБА_2 (а. с.5,7).

Також встановлено, що сторони кредитного договору досягли згоди щодо всіх істотних умов договору, що підтверджується особистими підписами представника кредитної спілки та самого позичальника під умовами договору (а. с.7).

Згідно ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства.

Згідно ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк.

Згідно ст. 610 ЦК України, порушення зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання.

Згідно ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання.

Згідно зі ст. 554 ЦК України, у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя.

Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки.

Судом встановлено, що кредитний договір №611 від 19 серпня 2013року забезпечений поруками ОСОБА_3 і ОСОБА_4, тобто останні, як поручителі за борговим зобов'язанням ОСОБА_2, повинні нести відповідальність на рівні з кредитоодержувачем - ОСОБА_2

Відповідно до ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

Оцінивши зібрані по справі докази, суд приходить до висновку про необхідність задоволення уточнених позовних вимог в повному обсязі, оскільки позивачем доведено факт укладення між ним та відповідачем кредитного договору, забезпечення кредиту поруками ОСОБА_3 і ОСОБА_4, представник позивача довела наявність заборгованості за грошовим зобов'язанням, яка виникла внаслідок невиконання ОСОБА_2 умов договору, відповідачі ОСОБА_2, ОСОБА_4 в судове засідання не з'явились, доказів на спростування доводів позивача не надали.

Заперечення відповідача ОСОБА_3 та її представника ОСОБА_1 проти позову з посиланням на те, що договір поруки №1135 від 19.08.2013р., укладений між нею та КС «Довіра» є припиненим з 19 серпня 2014 року, оскільки кредитний договір №611 від 19 серпня 2013 року укладений на строк 12 місяців, суд находить необґрунтованими виходячи з наступного.

Регулюючи правовідносини з припинення поруки у зв'язку із закінченням строку її чинності частина четверта статті 559 ЦК України передбачає три випадки визначення строку дії поруки: протягом строку, встановленого договором поруки (перше речення частини четвертої статті 559 ЦК України); протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання, якщо кредитор не пред'явить вимоги до поручителя (друге речення частини четвертої статті 559 ЦК України); протягом одного року від дня укладення договору поруки (якщо строк основного зобов'язання не встановлено або встановлено моментом пред'явлення вимоги), якщо кредитор не пред'явить позову до поручителя (третє речення частини четвертої статті 559 ЦК України).

Зі змісту цієї норми вбачається, що у тексті частини четвертої статті 559 ЦК України застосовуються поняття «пред'явлення вимоги» та «пред'явлення позову», як умови чинності поруки.

Враховуючи правову конструкцію зазначеної правової норми, викладеної в одному абзаці, подібність правовідносин, які вона регулює, та на підставі системного, послідовного, логічного тлумачення змісту цієї норми слід дійти висновку про те, що передбачений цією нормою підхід до правового регулювання строків дії поруки та її припинення є однаковим.

Аналіз зазначеної норми права дає підстави для висновку про те, що строк дії поруки (будь-який із зазначених у частині четвертій статті 559 ЦК України) не є строком захисту порушеного права, а є строком існування суб'єктивного права кредитора й суб'єктивного обов'язку поручителя, після закінчення якого вони припиняються.

Це означає, що зі збігом цього строку (який є преклюзивним) жодних дій щодо реалізації свого права за договором поруки, у тому числі застосування судових заходів захисту свого права (шляхом пред'явлення позову), кредитор вчиняти не може.

З огляду на преклюзивний характер строку поруки й обумовлене цим припинення права кредитора на реалізацію даного виду забезпечення виконання зобов'язань застосоване в другому реченні частини четвертої статті 559 ЦК України словосполучення "пред'явлення вимоги" до поручителя протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання як умови чинності поруки слід розуміти як пред'явлення кредитором у встановленому законом порядку ( стаття 122 ЦПК України) протягом зазначеного строку саме позовної, а не будь-якої іншої вимоги до поручителя. Зазначене положення при цьому не виключає можливість пред'явлення кредитором до поручителя іншої письмової вимоги про погашення заборгованості за боржника, однак і в такому разі кредитор може звернутися з такою вимогою до суду протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання.

Отже, виходячи з положень другого речення частини четвертої статті 559 ЦК України слід дійти висновку про те, що вимогу до поручителя про виконання ним солідарного з боржником зобов'язання за договором повинно бути пред'явлено в судовому порядку в межах строку дії поруки, тобто протягом шести місяців з моменту настання строку погашення чергового платежу за основним зобов'язанням (якщо умовами договору передбачено погашення кредиту періодичними платежами) або з дня, встановленого кредитором для дострокового погашення кредиту в порядку реалізації ним свого права, передбаченого частиною другою статті 1050 ЦК України, або з дня настання строку виконання основного зобов'язання (у разі якщо кредит повинен бути погашений одноразовим платежем).

Таким чином, аналізуючи частину четверту статті 559 ЦК України, слід дійти висновку про те, що застосоване в цій нормі поняття "строк чинності поруки" повинне розглядатися однаково, тобто як строк, протягом якого кредитор може в судовому порядку реалізувати свої права за порукою як видом забезпечення зобов'язання.

Відповідно закінчення строку, установленого договором поруки, так само як сплив шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання або одного року від дня укладення договору поруки, якщо строк основного зобов'язання не встановлений, припиняє поруку за умови, що кредитор протягом строку дії поруки не звернувся з позовом до поручителя.

Зазначений висновок суду відповідає правовій позиції Верховного суду України, який був зроблений у справі №6-53 цс14.

Як вбачається з матеріалів справи, позов КС «Довіра» про стягнення заборгованості за кредитним договором був пред'явлений до боржника і поручителів 16 грудня 2014 року тобто у шестимісячний строк з дня настання строку виконання основного зобов'язання за кредитним договором №611 від 19 серпня 2013 року, тому договори поруки №1135 і №1136 від 19 серпня 2013 року на момент пред'явлення даного позову не є припиненими.

Згідно ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Позивач документально підтвердив сплату судового збору у розмірі 676грн. 70 коп. при пред'явленні позову до суду (а.с.1), що є підставою для стягнення з відповідачів судових витрат на користь позивача.

Висновки суду підтверджуються письмовими доказами, дослідженими у судовому засіданні.

Згідно ст. ст. 174, 256, 530, 554, 610, 625, 1050, 1054 ЦК України, керуючись ст. ст. 10, 11, 60, 88, 209, 212, 213, 214, 215, 293 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

Позовну заяву Кредитної спілки «Довіра» до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за кредитним договором в сумі 67669,24грн.- задовольнити.

Стягнути з:

ОСОБА_2, інд. НОМЕР_2, яка проживає за адресою: АДРЕСА_2;

ОСОБА_3, інд. № НОМЕР_1, яка проживає за адресою: АДРЕСА_1;

ОСОБА_4, інд. НОМЕР_3, яка проживає за адресою: АДРЕСА_3,

в солідарному порядку на користь Кредитної спілки «Довіра» заборгованість за кредитним договором №611 від 19 серпня 2013 року в розмірі 67669,24грн. (шістдесят сім тисяч шістсот шістдесят дев'ять гривень 24 копійки); та витрати, понесені позивачем на оплату судового збору в розмірі 676 (шістсот сімдесят шість) гривень 70 (сімдесят) копійок.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку через суд першої інстанції шляхом подачі в 10-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом 10 днів з дня отримання копії цього рішення.

Головуючий: О.М. Іванова

Повний текст рішення виготовлено 20.03.2015 року.