Справа № 0907/2-1119/2011
Провадження № 22-ц/779/785/2015
Головуючий у 1 інстанції Шамотайло О. В.
Суддя-доповідач Горблянський Я.Д.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 березня 2015 року м. Івано-Франківськ

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Івано-Франківської області в складі:

головуючого Горблянського Я.Д.

суддів: Ковалюка Я.Ю., Фединяка В.Д.,

секретаря Петріва Д.Б.

за участю: представників апелянта ОСОБА_2- ОСОБА_3, ОСОБА_4

відповідача ОСОБА_5 та її представника - ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_5 про визнання заповіту недійсним, - за апеляційною скаргою представника ОСОБА_2 - ОСОБА_3 на рішення Івано-Франківського міського суду від 03 березня 2015 року, -

в с т а н о в и л а :

В травні 2010 року ОСОБА_2 звернулась з зазначеним позовом до суду, вказавши, що їй стало відомо про заповіт посвідчений 09.02.2006 року приватним нотаріусом Івано-Франківського нотаріального округу по реєстру №80 від імені її батька ОСОБА_7 в користь відповідача ОСОБА_5 Позов мотивувала тим, що заповіт є недійсним, оскільки не підписаний спадкодавцем. Так, підписи та прізвище прописом на заповіті та розпорядженні майном, що посвідчувались в один день є різними. Також відрізняються дані реквізити від тих, що наявні на копії договору купівлі-продажу земельної ділянки в с. Клузів посвідченого нотаріально 10.06.2004 року та довіреності на право керування автомобілем виданим ОСОБА_7 в 1992 році.

Рішенням Івано-Франківського міського суду від 03.03.2015 року в задоволенні позову відмовлено.

Не погодившись рішенням суду, вважаючи, що судом неповно з'ясовано обставини, які мають значення для справи та допущено порушення норм матеріального права представник ОСОБА_2 подала апеляційну скаргу.

Вказує, що суд довільно трактує позовні вимоги, посилаючись на те, що позивачем не було подано клопотання про призначення судово-психіатричної експертизи. Так позов був заявлений з підстав недійсності заповіту через його не підписання спадкодавцем і позивач не вказувала на психічний стан померлого батька.

Вважає, що заповіт підписаний самою відповідачкою ОСОБА_5, оскільки в довіреності на розпорядження майном, яка посвідчена в той же день вказано, що довіреність підписана ОСОБА_8 і зроблено виправлення, що документ підписаний ОСОБА_7 без зазначення дати виправлення. В архівних матеріалах відсутнє таке виправлення, що підтверджує обставини, на які посилалась позивач. Дана довіреність на розпорядження майном від імені покійного ОСОБА_9 на ОСОБА_5 складена раніше, що стверджується записом в реєстрі №78, а заповіт по номеру 80, а тому в раніше посвідченому документі не могло зазначатись прізвище відповідача.

Судом ухвалене рішення на припущеннях, оскільки в повній мірі не досліджено складання заповіту померлим ОСОБА_7 Вважає, що по справі необхідним є проведення експертизи, яка дала б відповідь на питання, чи виконано підпис та рукописний підпис на спірному заповіті безпосередньо спадкодавцем і крім підписів, які досліджувались експертом слід також взяти до уваги рукописний текст ОСОБА_7 в договорі купівлі-продажу земельної ділянки, в заяві про прийняття спадщини та в 2-х примірниках заповіту.

За наведених доводів просила оскаржуване рішення скасувати та ухвалити нове про задоволення позову.

Перевіривши матеріали справи, вислухавши пояснення сторін та їх представників, колегія суддів приходить до висновку про відмову в задоволенні апеляційної скарги з наступних підстав.

Відповідно до ст.213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обгрунтованим.

Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом.

Обгрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно вимог ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; як розподілити між сторонами судові витрати; чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення; чи є підстави для скасування заходів забезпечення позову.

Даним вимогам законодавства оскаржуване рішення відповідає.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що позивач не надав суду будь-яких доказів, які б свідчили про порушення законодавства при складанні та посвідченні заповіту від імені ОСОБА_7 на ім'я відповідача ОСОБА_5

З таким висновком суду колегія суддів погоджується.

Судом встановлено, що згідно заповіту від 09.02.2006 року ОСОБА_7 на випадок смерті все своє майно, з чого б воно не складалося і де б воно не знаходилось, заповів ОСОБА_5.(т.1 а.с.6)

Даний заповіт посвідчений приватним нотаріусом Івано-Франківського міського нотаріального округу ОСОБА_10 та зареєстрований в реєстрі № 80.

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_7 помер, що підтверджено свідоцтвом про смерть від 27.07.2006 року. (т.1 а.с. 5).

Відповідно до довідки першої Івано-Франківської державної нотаріальної контори від 29.12.2006 року після смерті ОСОБА_7 спадкоємцем за законом є ОСОБА_2- позивач по справі, а за заповітом - ОСОБА_5

Відповідно до положень ст.ст. 1233, 1234 ЦК України заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Право на заповіт має фізична особа з повною цивільною дієздатністю. Право на заповіт здійснюється особисто. Вчинення заповіту через представника не допускається.

Заповіт, складений особою, яка не мала на це права, а також заповіт, складений з порушенням вимог щодо його форми та посвідчення, відповідно до вимог ст. 1257 ЦК України, є нікчемним.

Позивач, обґрунтовуючи свої вимоги, посилалась на те, що заповіт слід визнати недійсним з тих підстав, що померлий ОСОБА_7 його не підписував.

Кожна сторона, згідно вимог ст. 60 ЦПК України, зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

З матеріалів справи вбачається, що за клопотанням позивача, яка ставила під сумнів виконання підпису у заповіті спадкодавцем, по справі було призначену судово-почеркознавчу експертизу. Однак, згідно висновку експерта вирішити питання чи підпис ОСОБА_7 поставлений в заповіті належить йому чи іншій особі неможливо по причині не виявлення сукупності ознак, які б індивідуалізувати підпис певної особи на заповіті від 09.02.2006 року та на договорі купівлі-продажу земельної ділянки від 10.06.2004 року, а також через значний розрив в часі між зразками та несумісності для порівняння досліджуваного підпису з підписами ОСОБА_7 у зразках. (т.1 а.с. 231).

На клопотання сторін 01.12.2014 року у справі призначено нову почеркознавчу експертизу. В зв'язку з відсутністю в сторін вільних зразків почерку підписів ОСОБА_7, про отримання яких клопотав експерт, провести повне та точне експертне дослідження з отриманням достовірних висновків не вбачалось можливим, а тому призначена судом експертиза залишена без виконання.

Частиною другою ст. 1257 ЦК передбачено, що суд визнає заповіт недійсним, якщо буде встановлено, що волевиявлення заповідача не було вільним і не відповідало його волі.

Враховуючи те, що доводи позивача щодо несправжності підпису спадкодавця на заповіті не підтвердились, встановити такі шляхом призначення експертизи на підставі наданих сторонами матеріалів не вбачається можливим, суд першої інстанції дійшов до правильного висновку про відмову у задоволенні позову.

Посилання апелянта на здійснене виправлення в довіреності на розпорядження майном ОСОБА_7 від 09.02.2006 року колегія суддів до уваги не бере, оскільки даний правочин не є предметом спору.

Зважаючи на вищенаведене, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції обставини справи з'ясовано всесторонньо і повно та ухвалено рішення з дотриманням норм матеріального та процесуального права, обґрунтованості якого доводи апеляційної скарги не спростовують.

Тому підстав для задоволення апеляційної скарги не вбачається.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст. 303,307,308,313-315,317 ЦПК України, колегія суддів,-

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 - ОСОБА_3 - відхилити.

Рішення Івано-Франківського міського суду від 03 березня 2015 року залишити без зміни.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, однак може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Судді: Я.Д. Горблянський

Я.Ю. Ковалюк

В.Д. Фединяк