АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Провадження № 22ц/790/989/15 Головуючий 1 інст. - Омельченко К.О.
Категорія: про захист прав споживача
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 березня 2015 року судова колегія судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Харківської області у складі:

головуючого - КРУГОВОЇ С.С.,

суддів - ЗАЗУЛИНСЬКОЇ Т.П.,

- МІНЕНКОВОЇ Н.О.,

секретаря - Шпарага О.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у місті Харкові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на ухвалу Дзержинського районного суду міста Харкова від 03 грудня 2014 року по справі за позовною заявою ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства «Банк Юнісон» про захист прав споживачів,-

в с т а н о в и л а :

У грудні 2014 року позивач ОСОБА_2 звернувся до суду із вказаним позовом у якому просив зобов'язати ПАТ «Банк Юнісон» відновити його порушені права споживача та перерахувати йому сплачені проценти за період з 17.03.2014 року по 09.07.2014 року у сумі 9198,25 грн. в рахунок погашення тіла кредиту; зобов'язати відповідача перерахувати позивачу в рахунок погашення тіла кредиту сплачені ним проценти за період з 09.09.2014 по дату звернення до суду у сумі 4779,99 грн. та зобов'язати відповідача не нараховувати позивачу проценти за користування кредитом до закінчення особливого періоду в Україні.

Ухвалою Дзержинського районного суду міста Харкова від 03 грудня 2014 року позовну заяву повернуто.

Не погоджуючись з зазначеним рішенням позивач ОСОБА_2 звернувся з апеляційною скаргою, у якій просив скасувати ухвалу суду від 03 грудня 2014 року та направити справу до суду першої інстанції для подальшого розгляду.

Вважає твердження суду щодо не охоплення даного спору Законом України «Про захист прав споживачів» безпідставним, оскільки між позивачем та відповідачем тривають правовідносини щодо надання фінансово-кредитних послуг, які відповідно до постанови Пленуму Верховного Суду України №5 від 12.04.1996 року «Про практику розгляду цивільних справ за позовами про захист прав споживачів» відносяться до вказаного закону. Зазначає, що це також вказано у рішенні Конституційного Суду України №15-рп/2011 від 10.11.2011 року.

Виходячи з наведеного стверджує, що відносини між позивачем та відповідачем мають регулюватися Законом України «Про захист прав споживачів», у зв'язку з цим відповідно до ч.5 ст.110 ЦПК України він, як споживач, може звернутися до суду за своїм місцем проживання.

Заслухавши доповідь судді, обговоривши доводи апеляційної скарги та дослідивши матеріали справи, судова колегія вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ч.1 ст. 303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Повертаючи позовну заяву, суд першої інстанції виходив з того, що позивач просить зробити перерахунок процентів за користування кредитом відповідно до Указу Президента «Про часткову мобілізацію», що не відноситься до компетенції Закону України «Про захист прав споживачів», а тому згідно з ч.2 ст.109 ЦПК України для вирішення цього питання йому необхідно звернутись до суду за місцезнаходженням відповідача.

З таким висновком суду, судова колегія не погоджується з наступних підстав.

Судовим розглядом встановлено, що ОСОБА_2 уклав з ПАТ «Банк «Юнісон» кредитний договір.

Відповідно до п.2 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 12.04.1996 року №5 «Про практику розгляду цивільних справ за позовами про захист прав споживачів» до відносин, які регулюються Законом України «Про захист прав споживачів» відносяться також відносини, що виникають із договорів про надання фінансово-кредитних послуг для задоволення власних побутових потреб громадян (у тому числі про надання кредитів, відкриття і ведення рахунків, проведення розрахункових операцій, приймання і зберігання цінних паперів, надання консультаційних послуг).

Таким чином, між сторонами існують правовідносини, які виникли з договору про надання фінансово-кредитних послуг, на які поширюється Закон України «Про захист прав споживачів».

Позивач, як споживач звернувся до суду з позовом про захист прав споживача, який відповідно до ч.5 ст.110 ЦПК України може пред'являтися за зареєстрованим місцем проживання споживача.

Висновок суду першої інстанції стосовно підстав, якими споживач обґрунтовує позовні вимоги і способу, який він обрав для захисту свого порушеного права, як на підставу для повернення позовної заяви є помилковим, оскільки вони не мають правового значення при визначенні питання щодо підсудності.

З огляду на вищенаведене, ухвала суду підлягає скасуванню, з передачею справи до суду першої інстанції для вирішення питання щодо відкриття провадження у справі.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 307, 311,313, 314, 315, 317, 319, 324, 325 ЦПК України, судова колегія, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - задовольнити.

Ухвалу Дзержинського районного суду міста Харкова від 03 грудня 2014 року - скасувати, справу повернути до суду першої інстанції для вирішення питання про відкриття провадження у справі.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту проголошення.

В силу ст.324 ЦПК України оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий -

Судді -