Справа № 2/489/2543/2015
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
25 листопада 2015 року Ленінський районний суд м. Миколаєва у складі:
головуючого - судді Спінчевської Н.А.,
при секретарі - Ковальовій С.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Миколаєві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа Миколаївська міська рада, про визнання таким, що втратив право користування жилим приміщенням,
У серпні 2015 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про визнання таким, що втратив право користування жилим приміщенням.
Позивачка вказує на те, що вона є основним наймачем квартири АДРЕСА_1. Відповідач її син, зареєстрований в зазначеній квартирі. Проте, з 1988 року відповідач проживав з її колишнім чоловіком в подальшому виїхав за межі України. У квартирі не проживає, комунальні платежі за квартиру не сплачує, його майна в квартирі немає. Посилаючись на викладене, позивачка просила визнати відповідача на підставі ст. 72 ЖК України, таким, що втратив право користування жилим приміщенням.
Сторони в судове засідання не зявилися. Про час і місце розгляду справи повідомлялися судом належним чином.
В судовому засіданні 3 листопада 2015 року позивачка та її представник позовні вимоги підтримали, просили позов задовольнити.
Представник Миколаївської міської ради подала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, при розгляді справи покладалася на розсуд суду.
У відповідності зі ст. 224, 225 ЦПК України судом проводиться заочний розгляд справи.
Вивчивши матеріали справи, суд дійшов наступного.
Відповідно до правил ст.ст. 71, 72 ЖК України наймач або члени його сімї можуть бути визнані судом такими, що втратили право користування жилим приміщенням, зокрема за умови, що вони не проживають у ньому без поважних причин понад шість місяців.
Відповідно довідки ЖКП Миколаївської міської ради «Південь» від 24 вересня 2015 року в неприватизованій квартирі АДРЕСА_1, зареєстровані: позивачка ОСОБА_1 з 5 листопада 1987 року, яка є власником особового рахунку, та відповідач ОСОБА_2 - з 18 липня 2002 року.
Крім того, відповідно відомостей адресно-довідкового підрозділу ГУДМС УДМС України в Миколаївській області від 11 листопада 2015 року відповідач ОСОБА_2 зареєстрований за вказаною адресою з 18 липня 2002 року.
Як свідчать матеріали справи, ОСОБА_2 фактично не проживає у вказаній квартирі. Ніяких заходів по збереженню житла за собою відповідач не вживає. Його майна у квартирі немає, комунальні платежі та квартирну плату не сплачує, заходів по вселенню у квартиру не приймає.
Допитані в судовому засіданні 3 листопада 2015 року свідки ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 пояснили, що відповідач ОСОБА_2 син позивачки, у зазначеній квартирі не проживає протягом тривалого часу.
Таким чином, суд вважає встановленим, що відповідач не проживає в ІНФОРМАЦІЯ_1 понад шість місяців без поважних причин, а тому приходить до висновку, що позов ОСОБА_1 про визнання таким, що втратив право користування жилим приміщенням підлягає задоволенню.
Керуючись ст.ст.14, 15, 209, 212-215, 224, 225 ЦПК України, суд
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання таким, що втратив право користування жилим приміщенням задовольнити.
Визнати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, таким, що втратив право користування квартирою № 152 по вулиці 12 Поздовжній,47-А у місті Миколаєві.
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Миколаївської області через Ленінський районний суд м. Миколаєва шляхом подачі апеляційної скарги на рішення суду протягом десяти днів з дня його проголошення .

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Суддя Н.А. Спінчевська