РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 березня 2015 року Підволочиський районний суд Тернопільської області в складі:

головуючої судді Могачевська В.Й.

за участю секретаря судового засідання Реєнт Г.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт. Підволочиську цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Мисловецької сільської ради Підволочиського району, ОСОБА_2, відділу Держземагенства у Підволочиському районі Трнопільської області про визнання права власності на спадкове майно,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду із позовною заявою до Мисловецької сільської ради Підволочиського району, ОСОБА_2, відділу Держземагенства у Підволорчиському районі про визнання права власності на спадкове майно.

Обґрунтовуючи свої позовні вимоги позивач посилався на те, що ІНФОРМАЦІЯ_5 року померла його мати - ОСОБА_3, яка 09 квітня 2014 року склала заповіт, зареєстрований в реєстрі за №367, посвідченого приватним нотаріусом Підволочиського районного нотаріального округу Матійчик А.В., згідно якого до складу спадкового майна, що переходить йому в порядку спадкування, включено земельну ділянку для ведення особистого селянського господарства в розмірі 0.25 га, розташовану на території Мисловецької сільської ради Підволочиського району Тернопільської області, на полі №5.

Право власності на зазначену земельну ділянку за мамою виникло на підставі рішення Мисловецької сільської ради №362 від 20 травня 2010 року.

Проте, через хворобу матері та через порушення меж земельної ділянки сусідкою і відмову Мисловецької сільської ради відновити їх первісний стан, при житті мати не встигла завершити приватизацію земельної ділянки, здійснити державну реєстрацію прав на земельну ділянку та виготовити державний акт на право власності на земельну ділянку.

Він, як спадкоємець за заповітом на дану частину спадщини ( земельну ділянку 0.25 га ), прийняв спадщину, оскільки своєчасно звернувся в нотаріальну контору із заявою про прийняття спадщини і 20 серпня 2014 року державним нотаріусом Підволочиської державної нотаріальної контори Вольтером І.П., здійснено реєстрацію спадкової справи в Спадковому реєстрі, але оформити дану спадщину через нотаріуса не може, так як нема правовстановлючого документу, який підтверджує право власності за померлою, через що він не має можливості зареєструвати дану земельну ділянку на своє ім'я, а тому змушений звернутися до суду з даним позовом

Просить суд звернути увагу на абзац другий пункту 1 Перехідних положень Земельного кодексу України в якому зазначено, що рішення про передачу громадянам України безоплатно у приватну власність земельних ділянок, прийняті органами місцевого самоврядування відповідно до Декрету Кабінету Міністрів України від 26.12.1992 № 15-92 «Про приватизацію земельних ділянок», є підставою для виготовлення та видачі цим громадянам або їх спадкоємцям державних актів на право власності на земельну ділянку за технічною документацією щодо складання документів, що посвідчують право на земельну ділянку.

В судовому засідання ОСОБА_1 позовні вимоги підтримав у повному обсязі, дав пояснення аналогічні викладеним у позовній заяві. При цьому повідомив, що хоче завершити приватизацію переданої мамі земельної ділянки, ( розташованої в двох місцях), успадкованої ним після її смерті, якими вони давно користуються, добитися відновлення попередніх межових знаків, а тому просить задовольнити його позовні вимоги.

Представник відповідача - Мисловецької сільської ради Підволочиського району Тернопільської області, будучи належним чином повідомленим про дату і час розгляду справи, в судове засідання не з'явився, подав заяву з проханням справу слухати у їх відсутності.

Відповідач ОСОБА_2 позов визнав і пояснив, що їх матері дійсно було виділено земельні ділянки на території Мисловецької сільської ради Підволочиського району Тернопільської області для ведення особистого селянського господарства, які вона заповіла брату ОСОБА_1, а тому просить задовольнити його позов.

Представник відділу Держземагенства у Підволочиському районі, якого було повідомлено про день і час слухання справа в судове засідання не з'явився, причини неявки не повідомив, а тому, вислухавши думку позивача та відповідача, які просять справу вирішувати у його відсутності, суд приходить до висновку, що справу можна вирішувати в даному судовому засіданні.

Враховуючи позицію позивача, відповідача ОСОБА_2, заяву представника відповідача - Мисловецької сільської ради Підволочиського району Тернопільської області, дослідивши та оцінивши докази по справі, суд приходить до висновку, що позовні вимоги частково підлягають до задоволення, виходячи з таких міркувань.

Відповідно до свідоцтва про смерть серії НОМЕР_3, виданого 24 квітня 2014 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Підволочиського районного управління юстиції у Тернопільській області, ІНФОРМАЦІЯ_5 року померла ОСОБА_3.

09 квітня 2014 року за реєстровим №367 приватним нотаріусом Підволочиського районного нотаріального округу Матійчик А.В. було посвідчено заповіт ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, реєстраційний номер платників податків НОМЕР_1, проживаючої в АДРЕСА_1 (зареєстрованої: АДРЕСА_2) Підволочиського району Тернопільської області, відповідно до якого остання на випадок своєї смерті зробила заповітне розпорядження: належну їй на праві власності земельну ділянку площею 2,79 га передану для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташовану на території Турівської сільської ради Підволочиського району Тернопільської області заповіла в користь свого сина ОСОБА_2; а належні їй на праві власності: нерухомість, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2, та земельну ділянку площею 0,25 га, розташовану на території Мисловецької сільської ради Підволочиського району Тернопільської області, а також все своє майно та майнові права на території (у межах) України, які належатимуть їй на день смерті та згідно із законодавством України можуть бути успадковані, у повному обсязі, без будь-яких винятків (включаючи грошові вклади на рахунках у банківських установах України) заповіла в користь свого сина ОСОБА_1.

Таким чином позивач ОСОБА_1, який 20 серпня 2014 року звернувся до Підволочиської державної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини за заповітом спадщину після смерті матері прийняв, що стверджується витягом про реєстрацію в Спадковому реєстрі № 38172501 спадкової справи № 56440478 після померлої ІНФОРМАЦІЯ_5 року ОСОБА_3, сформованим 20 серпня 2014 року державним нотаріусом Підволочиської державної нотаріальної контори.

Відповідно до ст. 1216 Цивільного кодексу України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Статтею 1218 Цивільного кодексу України визначено, що до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Згідно ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу.

Статтею 1233 Цивільного кодексу України визначено, що заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті.

Відповідно до ч. 1 ст. 1225 Цивільного кодексу України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення.

В Постанові Пленуму Верховного суду України від «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» судовим рішенням може визнаватися право власності в порядку спадкування, якщо через відсутність документів не можливо оформити спадщину через нотаріуса.

Відповідно до листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування » спори про визнання права власності на земельну ділянку ...в порядку спадкування , зокрема у випадках, ... якщо спадкодавцем не був отриманий державний акт про право власності на земельну ділянку, ... розглядаються судами з урахуванням вимог закону та роз'яснень, викладених в пунктах 10, 11 ППВСУ від 30 травня 2008 року № 7 про те, що відповідно до статті 1225 ЦК право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування ( зі збереженням її цільового призначення ) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом (свідоцтвом про право на спадщину). Відповідно до стаття 131 Земельного кодексу України громадяни мають право набувати у власність земельні ділянки на підставі успадкування.

Відповідно до статті 126 Земельного кодексу України право власності, користування земельною ділянкою оформлюється відповідно до Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень".

Відповідно до п.16 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація прав проводиться у тому числі на підставі: 5) рішень судів, що набрали законної сили.

Відповідно до статтей 16, 328 ЦКУ право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема при визнанні права власності та спадкування. Спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов'язки що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку.

Згідно постанови державного нотаріуса Підволочиської державної нотаріальної контори Вольтера І.П. від 02 лютого 2015 року №58/02-31, гр. ОСОБА_1, що зареєстрований в АДРЕСА_3, у вчиненні нотаріальної дії - видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, посвідченим Матійчик А.В., приватним нотаріусом Підволочиського районного нотаріального округу 09 квітня 2014 року за реєстровим №367, на земельну ділянку сільськогосподарського призначення площею 0,25 га, яка розташована на території Мисловецької сільської ради Підволочиського району Тернопільської області після смерті матері ОСОБА_3, померлої ІНФОРМАЦІЯ_5 року, - відмовлено, у зв'язку з відсутністю правовстановлюючих документів на спадкове майно.

З рішення двадцять другої сесії Мисловецької сільської ради Підволочиського району Тернопільської області №362 від 20 травня 2010 року вбачається, що розглянувши заяву гр.. ОСОБА_3 про передачу їй у власність двох земельних ділянок загальною площею 0.25 га, враховуючи записи земельно-кадастрової книги про те, що дані земельні ділянки перебували в користуванні до 01.01. 2002 року ( межі земельних ділянок визначені в натурі ) керуючись ст.. 12, 118, 121 ЗК України сільська рада вирішила: дати дозвіл на виготовлення технічної документації із землеустрою, щодо складання документів, що посвідчують право власності на земельні ділянки для ведення особистого селянського господарства в с. Мислова, загальною площею 0,25 га, на полі №5; дозволити проектній організації, яка має ліцензію на виконання землевпорядних робіт виготовити технічну документацію із землеустрою щодо складання документів що посвідчують право власності на земельні ділянки; представити виготовлену технічну документацію на розгляд чергової сесії сільської ради для прийняття рішення про передачу даних ділянок у власність.

Згідно повідомлення Мисловецької сільської ради Підволочиського району Тернопільської області №368 від 29 грудня 2014 року ОСОБА_1 підтверджено передачу його матері ОСОБА_3 рішенням сесії сільської ради №362 від 20 травня 2010 року «Про надання дозволу на виготовлення технічної документації із землеустрою щодо складання технічної документації» на земельні ділянки площею 0.25 га та дозвіл на приватизацію цих земельних ділянок, які знаходилися в її користуванні до 01.01.2002 року, однак йому відмовлено у визнанні його права на передані матері земельні ділянки (довідка № 368 від 29.12.2014 року).

Згідно з ст.116 Земельного кодексу України громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону.

Безоплатна передача земельних ділянок у власність громадян провадиться у разі приватизації земельних ділянок, які перебувають у користуванні громадян.

Порядок приватизації земельних ділянок визначено уст.118 ЗК України, за якою питання прийняття рішення про приватизацію земельних ділянок покладено на органи місцевого самоврядування, якими за ст.12 ЗК України є сільські, селищні, міські ради.

Як вбачається зі ст. 118 ЗК України процедура приватизації розпочинається після звернення громадянина до відповідно органу державної влади або місцевого самоврядування, який надає дозвіл на розроблення проекту приватизації земель або надає мотивовану відмову у його наданні.

Відповідно до п. 3.5 листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 16 травня 2013 року № 4-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування», якщо спадкоємець не набув права власності на земельну ділянку згідно ст. 125 ЗК, проте розпочав процедуру приватизації земельної ділянки відповідно до чинного законодавства України, а органом місцевого самоврядування відмовлено спадкоємцям у завершенні процедури приватизації, то спадкоємці мають право звертатися до суду із позовами про визнання відповідного права в порядку спадкування - права на завершення приватизації та одержання державного акту про право власності на землю на ім'я спадкоємця, а не права власності на земельну ділянку.

На підставі абз. 2 п. 1 розділу X "Перехідні положення" ЗК України, рішення про передачу громадянам України безоплатно у приватну власність земельних ділянок, прийняті органами місцевого самоврядування відповідно до Декрету КМУ від 26 грудня 1992 року "Про приватизацію земельних ділянок" (втратив чинність на підставі Закону України від 14 вересня 2006 року № 13 9-У) є підставою для виготовлення та видачі цим громадянам або їх спадкоємцям державних актів на право власності на земельну ділянку за технічною документацією щодо складання документів, що посвідчують право на земельну ділянку (пункт 1 розділу X доповнено абз. 2 згідно із Законом від 16 вересня 2008 року № 509-VI).

Отже, якщо видача державного акта про право власності на землю здійснюється на підставі рішення про передачу громадянам України безоплатно у приватну власність земельних ділянок, прийнятого органами місцевого самоврядування відповідно до Декрету КМУ від 26 грудня 1992 року "Про приватизацію земельних ділянок", до спадкоємців переходить право отримати державний акт про право власності на земельну ділянку. Зазначений порядок встановлений законодавством у разі набуття права власності на земельні ділянки шляхом їх приватизації громадянами (ч. 3 ст. 116 ЗК).

Враховуючи наведене, у даному випадку до позивача ОСОБА_1 -спадкоємця за заповітом не переходить право власності на земельну ділянку, яке не було оформлено відповідним чином, але переходить право на передану матері земельну ділянку (земельні ділянки ) та право на завершення приватизації.

Згідно з ч. 2 п. 10 Постанови ПВС України від 30.05.2008 року № 7 « Про судову практику в справах про спадкування», відповідно до ст. 1225 ЦК України, право власності до спадкоємців переходить за загальними правилами спадкування ( зі збереженням її цільового призначення ) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом.

На підставі абз. 2 п. 1 розділу X "Перехідні положення" ЗК рішення про передачу громадянам України безоплатно у приватну власність земельних ділянок, прийняті органами місцевого самоврядування відповідно до Декрету КМУ від 26 грудня 1992 року "Про приватизацію земельних ділянок" (втратив чинність на підставі Закону України від 14 вересня 2006 року № 13 9-У) є підставою для виготовлення та видачі цим громадянам або їх спадкоємцям державних актів на право власності на земельну ділянку за технічною документацією щодо складання документів, що посвідчують право на земельну ділянку (пункт 1 розділу X доповнено абз. 2 згідно із Законом від 16 вересня 2008 року № 509-VI.

Отже, якщо видача державного акта про право власності на землю здійснюється на підставі рішення про передачу громадянам України безоплатно у приватну власність земельних ділянок, прийнятого органами місцевого самоврядування відповідно до Декрету КМУ від 26 грудня 1992 року "Про приватизацію земельних ділянок", до спадкоємців переходить право отримати державний акт про право власності на земельну ділянку. Зазначений порядок встановлений законодавством у разі набуття права власності на земельні ділянки шляхом їх приватизації громадянами (ч. З ст. 116 ЗК).

Однак, відповідно до Законів України « Про державний земельний кадастр» та « Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень » з 01 січня 2013 року акти на право власності на земельну ділянку не видаються, а право власності реєструється у державному реєстрі прав із видачею свідоцтва про право власності.

Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів і вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Так, відповідно до вимог ч. 1 ст. 15 та ст. 392 ЦК України - кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого цивільного права у разі його невизнання або оспорювання, а власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це майно оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Враховуючи наведене, керуючись ст.ст. 8, 10, 15, 30, 61, 212-215 ЦПК України, ст.ст.328, 346, 392, 1218, 1268, 1236 ЦК України, ст.ст. 116, 118 ЗК України,суд, -

в и р і ш и в:

Позов задовольнити частково.

Визнати за ОСОБА_1, реєстраційний номер облікової картки платника податків за даними Державного реєстру фізичних осіб - платників податків НОМЕР_2 право на земельну ділянку площею 0.25 га для ведення особистого селянського господарства, розташовану в полі № 5 Мисловецької сільської ради передану ОСОБА_3 рішенням № 362 від 20 листопада 2010 року двадцять другої сесії Мисловецької сільської ради Підволочиського району Тернопільської області в порядку спадкування за заповітом після ОСОБА_3, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_5 року та визнати за ним право на завершення приватизації цієї земельної ділянки .

Рішення набирає законної сили після закінчення строку на його оскарження.

Апеляційну скаргу може бути подано до апеляційного суду Тернопільської області через Підволочиський районний суд протягом 10 днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні в судовому засіданні під час проголошення рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.

Суддя