У Х В А Л А

Іменем України

02 березня 2015 року м. Ужгород

Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Закарпатської області в складі:

головуючого - Панька В.Ф.

суддів - Куштана Б.П., Мацунича М.В.

при секретарі - Дашковської С.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Ужгород справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Хустського районного суду від 14 травня 2014 року по справі за позовом ОСОБА_2 до Хустської РДА, управління Держземагенства у Хустському районі, Ізянської сільської ради, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_1 про визнання недійсними держаних актів на право приватної власності на земельні ділянки та усунення перешкод в користуванні земельною ділянкою,-

в с т а н о в и л а :

Зазначеним рішенням суду першої інстанції вищевказаний позов задоволено, визнано недійсними державні акти на право приватної власності на земельні ділянки оформлені на громадян - ОСОБА_7 серії ЯД №544247 від 05.03.2008 р.; ОСОБА_1 серії ЯЄ №454067 від29.09.2008 р. на земельну ділянку кадастровий номер :02:006:0025; ОСОБА_3, ОСОБА_4 серії ЗК №051521 від 30.01.2006 р., гр. ОСОБА_6 та ОСОБА_5 серії ЯЛ №247074 на земельну ділянку кадастровий номер :02:006:0001. Зобов'язано відповідачів усунути перешкоди в користуванні земельної ділянки для ведення особистого підсобного господарства шляхом відновлення проїзду до земельної ділянки позивача ОСОБА_2 за адресою АДРЕСА_1 шириною 4м та довжиною 78,5 м.

ОСОБА_1 не погодився з цим рішенням, порушив питання про його скасування та ухвалення нового рішення про відмову в задоволенні позовних вимог.

Апеляційна скарга мотивована невідповідністю висновків суду обставинам справи та порушенням норм матеріально та процесуального права.

Апелянт в судове засідання не явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, а тому суд розглянув справу у їх відсутності.

Представник позивача вважав, що підстав для задоволення скарги немає.

Заслухавши доповідача, осіб, які приймали участь у судовому засіданні та дослідивши матеріали справи колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Відповідно до ч.1 ст.303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції.

Доводи апеляційної скарги: апелянтом стверджується, що в копії креслення генерального плану с. Іза Хустського району наявна помилка, оскільки у державному акті на право приватної власності на землю позивача у кресленні чітко зазначено, що відрізок Д=Е, це землі під'їзної дороги, враховуючи межі земельної ділянки від точки Д до точки Е, які відносяться до земель під'їзної дороги та проходять виключно через земельну ділянку відповідачів, то згідно протоколу за №14 від 06.12.1999 року землі під'їзної дороги не можуть проходити через земельну ділянку апелянта, однак позивач просить встановити під'їзду дорогу до своєї земельної ділянки іншому місці на свій власний вибір, порушуючи при цьому права та законні інтереси апелянта; крім цього план забудови с. Іза виступає за межі села та виходить на землі Хустської РДА, що в свою чергу ставить під сумнів законність та чинність вказаної схеми; суд не взяв до уваги акт перевірки дотримання вимог земельного законодавства №000013/4/1/6 виданий Державною інспекцією сільського господарства України, згідно якого, під'їзна дорога до земельної ділянки позивача має бути розміщена в лівому куті земельної ділянки, а не у правому куті, що належить на праві власності апелянта. .

Однак, зазначені доводи не можуть бути прийняті до уваги на підставі наступного.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_2. набув права приватної власності на земельні ділянки загальною площею 0,32 га в с. Іза Хустського району для обслуговування житлового будинку та ведення особистого підсобного господарства, в тому числі 0,19 га - земельної ділянки для ведення особистого підсобного господарства по вул. Леніна б/н біля господарського двору АТО «Нарцис». На підставі рішення вказаного господарства від 06.12.1995 року позивачу виділено в рахунок території господарського двору АТО «Нарцис» проїзну дорогу до вказаної ділянки, як єдину на той час.

Крім цього, встановлено, що при виготовленні державного акту громадянину ОСОБА_8 на земельну ділянку для обслуговування будинку тваринника була врахована підїздна дорога до земельної ділянки позивача та погоджені межі земельної ділянки з кожним суміжним землекористувачем, в тому числі з позивачем, про що свідчить той факт, що у державному акті ОСОБА_8 по межах земельної ділянки від Е до А указано землі загального користування. При переоформленні гр.. ОСОБА_8 земельної ділянки площею 0,68 га на гр. ОСОБА_3 та ОСОБА_4, межі земельних ділянок при виготовленні нових державних актів з позивачем не погоджувались, внаслідок чого була змінена конфігурація лінійні довжини та розміри поворотних кутів земельної ділянки, що належала попередньому власнику ОСОБА_8, внаслідок чого частина під'їзної дороги площею 0,0155 га відповідно до державного акту на право приватної власності на земельні ділянки ОСОБА_3 та ОСОБА_4 При виготовленні державного акту на право приватної власності на земельну ділянку ОСОБА_7, інша частина під'їзної дороги площею 0,0187 га передана у власність ОСОБА_7, і дана обставина підтверджується державним актом на право приватної власності на земельну ділянку. В 2008 році ОСОБА_7, продала земельну ділянку відповідачу ОСОБА_1 і в цьому ж році останнім було виготовлено державний акт на право приватної власності на землю. Цього ж року ОСОБА_3 та ОСОБА_4 продали свою земельну ділянку ОСОБА_6 та ОСОБА_5

Відповідно до акту перевірки дотримання вимог земельного законодавства №00089 від 18.10.2010 року складеного уповноваженими особами управління Держкомзему у Хустському районі вбачається, що в ході обстеження земельної ділянки та матеріалів було встановлено, що до земельної ділянки позивача відсутня під'їзна дорога. Ділянка дороги, яка в свою чергу була виділена позивачу в 1999 році правлінням АТО «Нарцис» для цих цілей і використовувалась ним за призначенням на даний час обстеження входила в межі державного акту відповідачів ОСОБА_3 та ОСОБА_4 За даних обставин, заявнику було рекомендовано звернутися з позовом до суду, щодо встановлення сервітуту.

Зміна конфігурації земельних ділянок та порушення прав позивача, виникли при зміні власника за цивільно-правовими угодами між гр. ОСОБА_3 та ОСОБА_4, що є порушенням норм цивільного права оскільки при укладанні відповідного роду угод набувач отримує права відчужувача. Внаслідок допущення значних порушень при виготовленні державних актів на право приватної власності, в тому числі норм ст.198 ЗК України, на землю відповідачів, позивач позбавлений можливості під'їзду до власної земельної ділянки, що в свою чергу позбавляє його законного права використання у відповідності до цільового призначення.

Крім цього, відповідно до п. 1.13. Інструкції про порядок складання видачі реєстрації і зберігання державних актів на право власності на земельну ділянку і право користування земельною ділянкою та договорів оренди землі, складання державного акта на право власності на земельну ділянку при передачі земельної ділянки, що була раніше надана громадянам у власність (користування) проводиться після відновлення меж земельної ділянки в натурі ( на місцевості) та закріплення їх довгостроковими межовими знаками.

Частиною 1 ст. 3 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Згідно ч.1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Частиною 2 ст. 152 ЗК України передбачено, що власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов'язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків.

Згідно ч. 1 ст. 21 ЦК України суд визнає незаконним та скасовує правовий акт індивідуальної дії, виданий органом державної влади, якщо він суперечить актам цивільного законодавства і порушує цивільні права або інтереси.

Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України в абзаці другому пункту 2 постанови від 16 квітня 2004 року № 7 «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ», виходячи з положень статей 8, 124 Конституції, статей26, 30, 87-90, 97, 100, 102, 118, 123, 128, 143-146, 149, 151, 153-158, 161, 210, 212 ЗК України, глав 27, 33, 34 ЦК України, статті 15 ЦПК України, статті 12 Господарського процесуального кодексу України судам підвідомчі (підсудні) справи за заявами, зокрема, з приводу володіння, користування, розпорядження земельними ділянками, що перебувають у власності громадян чи юридичних осіб, і визнання недійсними державних актів про право власності та право постійного користування земельними ділянками.

Як вказано у постанові Верховного Суду України від 22.05.2013 № 6-33цс13 Державні акти на право власності на земельні ділянки є документами, що посвідчують право власності й видаються на підставі відповідних рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень. У спорах, пов'язаних із правом власності на земельні ділянки, недійсними можуть визнаватися як зазначені рішення, на підставі яких видано відповідні державні акти, так і самі акти на право власності на земельні ділянки. Визнання недійсними державних актів на право власності вважається законним, належним та окремим способом поновлення порушених прав у судовому порядку.

Враховуючи вищенаведене, висновок суду першої інстанції про задоволення позову є правильним.

Інших доводів, які б мали правове значення для вирішення справи, апеляційна скарга не містить.

Тому колегія суддів констатує, що суд першої інстанції вірно встановив фактичні обставини справи та вирішив спір у відповідності з чинним законодавством.

Рішення суду є законним та обґрунтованим, підстав для його зміни чи скасування немає.

Керуючись ст.ст.307, 308, 314 ЦПК України, судова колегія

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Хустського районного суду від 14 травня 2014 року по даній справі залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Судді :