Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"02" березня 2015 р. Дніпровський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді - Катющенко В.П.

при секретарі - Нестеровському Б.Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду, в приміщенні Дніпровського районного суду м. Києва, цивільну справу за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю "Юридична компанія "МТД груп" до ОСОБА_2, ОСОБА_3, Товариства з обмеженою відповідальністю "Профі-Автосан" про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

В С Т А Н О В И В :

Позивач, Товариство з обмеженою відповідальністю "Юридична компанія "МТД груп", звернулося до Дніпровського районного суду м. Києва з позовом, в якому просить суд: стягнути солідарно з ОСОБА_2, ОСОБА_3 та Товариства з обмеженою відповідальністю "Профі-Автосан" заборгованість за кредитним договором № 27/10-507А від 19 січня 2006 року в розмірі 606,16 доларів США, що в національній валюті за курсом НБУ (станом на 02 грудня 2014 року 1 долар США/15,106 гривень) становить 9 156 гривень 65 копійок; стягнути з ОСОБА_2, ОСОБА_3 та Товариства з обмеженою відповідальністю "Профі-Автосан" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Юридична компанія "МТД груп" понесені судові витрати.

Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що 19 січня 2006 року між Акціонерним банком "Банк регіонального розвитку" та ОСОБА_2 був укладений кредитний договір № 27/10-507А, за умовами якого банк надав ОСОБА_2 кредит в сумі 12 560,00 доларів США, з оплатою 15 % річних (розмір ставки підвищено починаючи з 05 листопада 2008 року до 18 % річних відповідно до додаткової угоди № 1) та строком повернення до 18 січня 2011 року.

Виконання боржником зобов'язань за кредитним договором забезпечується: заставою транспортного засобу Dеаwoo, моделі Nexia 1,5 GL, 2005 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1, жовтого кольору, заставною вартістю 75 360,00 гривень згідно договору застави автомобіля № 027/ДЗ567А від 19 січня 2006 року; порукою фізичної особи ОСОБА_3 на суму зобов'язань по кредиту згідно договору поруки № 027/ДП569А; порукою юридичної особи ТОВ "Профі-Автосан" на суму зобов'язань по кредиту згідно договору поруки № 027/ДП571А. За умовами кредитного договору боржник зобов'язався щомісяця до " 10" числа сплачувати банку проценти за користування кредитом та чергові платежі по кредиту, обумовлені графіком погашення (п.п. 1.1., 2.4. кредитного договору), а в разі невиконання вказаних зобов'язань сплачувати банку неустойку в вигляді пені у розмірі 1% від несвоєчасно сплаченої суми за кожний день прострочення, але не більше подвійної облікової ставки НБУ, що діє у цей період (п. 4.1. кредитного договору). Однак, обумовлені кредитним договором зобов'язання боржником своєчасно та в повному обсязі виконано не було. Рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 23 грудня 2010 року у справі № 2-3936/11 було стягнуто солідарно з боржника, ОСОБА_3 та ТОВ "Профі-Автосан" заборгованість по кредиту в сумі 6 263,64 долари США, що по курсу НБУ 7,985 станом на 13 квітня 2012 року в еквіваленті складає 50 015,17 гривень, з яких: 4 115,55 доларів США - прострочена заборгованість по кредиту; 2 180,06 гривень - заборгованість за простроченими відсотками; 60,77 гривень - пеня за прострочення сплати відсотків; 4 645,67 гривень - пеня за прострочення сплати кредиту; 9 957,47 гривень - штраф за прострочення строків повернення кредиту, а також відшкодовано судові витрати в сумі 308,53 гривень. В подальшому, банк звернувся до ВДВС Дніпровського РУЮ у м. Києві із заявою про відкриття виконавчого провадження за виконавчим листом № 2-3936/2011 від 16 березня 2012 року. ВДВС Дніпровського РУЮ у м. Києві було відкрито виконавче провадження та 04 травня 2012 року винесено постанову про закриття виконавчого провадження у зв'язку з виконанням боржником рішення суду. За час розгляду вказаної справи Дніпровським районним судом м. Києва та в подальшому за час виконання рішення, банком згідно п.п. 2.4. кредитного договору продовжувались нарахування відсотків за користування кредитними коштами, а також нараховувалася пеня за прострочення їх сплати. Таким чином, зобов'язання боржника за кредитним договором збільшились за рахунок нарахування відсотків (за період з 06 червня 2011 року по 22 квітня 2012 року) та пені на загальну суму 606,16 доларів США, з яких: 20,66 доларів США - заборгованість за нарахованими процентами; 514,45 доларів США - заборгованість за простроченими процентами; 71,05 доларів США - пеня за прострочення сплати процентів. 30 квітня 2012 року банк звернувся до боржника з вимогою про повернення залишку заборгованості по кредитному договору, однак боржник не виконав даної вимоги. 09 вересня 2013 року між банком та ТОВ "Юридична компанія "МТД груп" було укладено договір № 50 відступлення права вимоги (цесії) за кредитним договором. У відповідності до укладеного договору банк відступив позивачу усі права за кредитним договором.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі, з підстав викладених у позовній заяві, просив позов задовольнити. Пояснив суду, що позивачем було здійснено розрахунок заборгованості відповідачів за період з 06 червня 2011 року. Так, позивачем нараховано за період з 06 червня 2011 року по 22 квітня 2012 року штрафних санкцій у розмірі 79,63 доларів США та відсотків за період з 06 червня 2011 року по 12 квітня 2012 року у розмірі 535,11 доларів США. Також зазначив, що позивачем було направлено відповідачам повідомлення про відступлення права вимоги, досудових вимог про погашення заборгованості направлено не було. Крім того, також просив суд стягнути з відповідачів солідарно заборгованість за курсом НБУ станом на день винесення рішення.

Відповідач ОСОБА_2 в судовому засіданні позов не визнав, пояснив суду, що АБ "Банк регіонального розвитку" звертався до суду з позовом до нього про стягнення заборгованості за кредитним договором № 27/10-507А. Він на підставі рішення суду на протязі трьох днів з моменту отримання постанови про відкриття виконавчого провадження, 04 квітня 2012 року погасив заборгованість визначену рішенням суду, у розмірі 50015,17 гривень. При цьому, ні банк, ні позивач, його не попереджав про нарахування на суму боргу відсотків та штрафних санкцій. Зазначив, що ні досудових вимог, ні повідомлень про відступлення права вимоги від банку до позивача він не отримував.

Відповідач ОСОБА_3 та представник відповідача - Товариства з обмеженою відповідальністю "Профі-Автосан" в судове засідання не з'явилися, про день, час та місце судового розгляду повідомлялися належним чином.

За таких обставин, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутність відповідача ОСОБА_3 та представника відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю "Профі-Автосан".

Суд, вислухавши пояснення представника позивача, відповідача ОСОБА_2, дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані у справі докази в їх сукупності, приходить до наступного.

Відповідно до ст. 1054 Цивільного кодексу України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплачені відсотки.

Як вбачається з матеріалів справи, 19 січня 2006 року між Акціонерним банком "Банк регіонального розвитку" та ОСОБА_2 було укладено договір кредиту № 27/10-507А, відповідно до умов якого банк зобов'язувався надати позичальнику у тимчасове користування на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності та цільового характеру використання грошові кошти у сумі 12 560,00 доларів США, зі сплатою 15 процентів річних та наступним порядком погашення суми основної заборгованості, наведеним у Додатку № 1 до цього договору, з кінцевим терміном повернення основної заборгованості до 18 січня 2011 року, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплачувати проценти на умовах, визначених цим договором.

Відповідно до п. 1.2. ст. 1 договору кредиту, кредит надається позичальнику на оплату автомобіля, що придбавається, марки Daewoo, моделі Nexia 1,5 GL, 2005 року випуску, жовтого кольору, шасі (кузов) № НОМЕР_2, сєдан, реєстраційний номер НОМЕР_1, згідно з договором купівлі-продажу автомобіля в кредит від 16 січня 2006 року № 11, укладеним позичальником з ТОВ "Профі-Автосан".

Згідно п. 1.3. ст. 1 договору кредиту, в якості забезпечення позичальником виконання своїх зобов'язань щодо погашення кредиту, сплати процентів, можливих штрафних санкцій, а також інших витрат на здійснення забезпеченою заставою вимоги, сторони укладають договір застави транспортного засобу, визначеного п. 1.2. цього договору, заставною вартістю 75 360 гривень 00 копійок.

Крім того, з метою забезпечення виконання зобов'язань з боку ОСОБА_2 за договором кредиту, 19 січня 2006 року між Акціонерним банком "Банк регіонального розвитку" та ОСОБА_3, ОСОБА_2 було укладено договір поруки № 027/ДП569А. Також, 19 січня 2006 року між Акціонерним банком "Банк регіонального розвитку" та ОСОБА_2, ТОВ "Профі-Автосан" було укладено договір поруки № 027/ДП571А (а.с.9-11).

Відповідно до умов вказаних договорів поруки, поручитель зобов'язується перед банком у повному обсязі солідарно відповідати за виконання позичальником зобов'язань щодо повернення суми кредиту, сплати відсотків за користування кредитом, а також можливих штрафних санкцій, у розмірі та у випадках, передбачених договором кредиту № 27/10-507А від 19 січня 2006 року.

10 жовтня 2008 року між Акціонерним банком "Банк регіонального розвитку" та ОСОБА_2 було укладено додаткову угоду № 1 до кредитного договору № 27/10-507А від 19 січня 2006 року, відповідно до якої сторони домовились п. 1.1. договору кредиту викласти в наступній редакції: " 1.1. Банк зобов'язується надати позичальнику у тимчасове користування на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності та цільового характеру використання грошові кошти у сумі 12 560,00 доларів США, зі сплатою 18 процентів річних та наступними порядком погашення суми основної заборгованості, наведеним у Додатку № 1 до цього договору, з кінцевим терміном повернення основної заборгованості до 18 січня 2011 року, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплачувати проценти на умовах, визначених цим договором" (а.с.8).

За приписом частини 1 статті 546 Цивільного кодексу України, виконання зобов'язання може забезпечуватися крім іншого порукою.

Частинами 1, 2 статті 553 Цивільного кодексу України, визначено, що за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником. Порукою може забезпечуватися виконання зобов'язання частково або у повному обсязі.

Відповідно до ст. 554 Цивільного кодексу України, у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя.

Поручитель відповідає перед кредитором у повному обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки.

Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України, зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно п. 2.4. ст. 2 договору кредиту, нарахування процентів за користування кредитом здійснюється щомісячно в доларах США. Розрахунковим періодом для нарахування процентів є період з першого по останнє число кожного місяця, виходячи з 360 днів у році, за фактичний період користування кредитом. При розрахунку процентів враховується день надання та не враховується день погашення кредиту. Сплата процентів здійснюється в доларах США на рахунок № НОМЕР_3 в Акціонерному банку "Банк регіонального розвитку" не пізніше 10 числа місяця, наступного за звітним. У випадку, якщо 10 число місяця є неробочим днем, то позичальник зобов'язаний сплатити суму нарахованих процентів, згідно з п. 2.4. цього договору у попередній робочий день.

Відповідно до п.п. 3.3.5., 3.3.8. п. 3.3. ст. 3 договору кредиту, позичальник зобов'язаний: суворо дотримуватись положень цього договору, а також договору, визначеного п. 1.3. цього договору; повернути в повному обсязі кредит із нарахованими процентами за фактичний час його використання та можливими штрафними санкціями у термін, визначений п. 1.1. цього договору, при простроченні повернення чергового платежу згідно з графіком, погасити достроково всю суму кредиту, процентів та можливих штрафних санкцій.

Відповідно до ст. 610 Цивільного кодексу України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Згідно з ч. 1 ст. 612 Цивільного кодексу України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Як вбачається з позовної заяви, підтверджено поясненнями в судовому засіданні представника позивача та відповідача ОСОБА_2, Акціонерний банк "Банк регіонального розвитку" у зв'язку з неналежним виконанням ОСОБА_2 зобов'язань за договором кредиту № 27/10-507А звернувся до Дніпровського районного суду м. Києва з позовом про стягнення заборгованості, за рішенням якого з ОСОБА_2, ОСОБА_3, було стягнуто на користь Акціонерного банку "Банк регіонального розвитку" заборгованість в сумі 50 015 гривень 17 копійок.

09 вересня 2013 року між Акціонерним банком "Банк регіонального розвитку" та Товариством з обмеженою відповідальністю "Юридична компанія "МТД груп" було укладено договір № 50 відступлення права вимоги (цесії), відповідно до умов якого первісний кредитор Акціонерний банк "Банк регіонального розвитку", у відповідності до вимог статті 512 Цивільного кодексу України передає свої права шляхом відступлення права вимоги, а новий кредитом Товариство з обмеженою відповідальністю "Юридична компанія "МТД груп" приймає всі права вимоги і стає новим кредитором, серед іншого за кредитним договором № 27/10-507А від 19 січня 2006 року та додатковими угодами до нього, а також угодами, що забезпечують виконання зобов'язань по договору, що був укладений між первісним кредитором та громадянином України ОСОБА_2 (а.с.17-18).

Відповідно до п.1 ч.1 ст. 512 Цивільного кодексу України, кредитор у зобов'язанні може бути замінений іншою особою внаслідок переданням ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом (стаття 514 ЦК України).

За загальним правилом, закріпленим в частини 1 статті 516 ЦК України, заміна кредитора у зобов'язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом.

Обґрунтовуючи заявлені позовні вимоги, сторона позивача посилається на те, що Акціонерним банком "Банк регіонального розвитку" на підставі п. 2.4. договору кредиту під час розгляду справи за їх позовом про стягнення заборгованості з відповідачів та після винесення рішення суду про стягнення заборгованості, продовжував нараховувати відсотки за користування кредитними коштами, а також пеню за прострочення їх сплати.

Як роз'яснено в п. 17 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 30 березня 2012 року "Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин", наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконано боржником, не припиняє правовідносин сторін кредитного договору, не звільняє останнього від відповідальності за невиконання грошового зобов'язання та не позбавляє кредитора права на отримання сум, передбачених частиною другою статті 625 ЦК, оскільки зобов'язання залишається невиконаним належним чином відповідно до вимог статей 526, 599 ЦК.

Відповідно до частини першої статті 543 Цивільного кодексу України у разі солідарного обов'язку боржників (солідарних боржників) кредитор має право вимагати виконання обов'язку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-якого з них окремо. Отже, за законом у цьому випадку немає обов'язкової процесуальної співучасті.

Відповідно до ст. 60 Цивільного процесуального кодексу України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Як встановлено судом, на підставі виконавчого листа № 2-3936/2011, виданого 16 березня 2012 року Дніпровським районним судом м. Києва на виконання рішення Дніпровського районного суду м. Києва про стягнення з ОСОБА_2, ОСОБА_3 солідарно на користь АБ "Банк Регіонального розвитку" заборгованості в сумі 50 015 гривень 17 копійок, державним виконавцем ВДВС Дніпровського РУЮ у м. Києві 23 березня 2012 року було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження та надано боржнику строк для добровільного виконання рішення суду.

04 квітня 2012 року відповідачем ОСОБА_2 було перераховано на користь АБ "Банк Регіонального розвитку" суму боргу у розмірі 50 015,17 гривень, тим самим фактично виконано рішення суду в добровільному порядку.

В подальшому, постановою державного виконавця ВДВС Дніпровського РУЮ у м. Києві від 04 травня 2012 року, виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа № 2-3936/2011 було закінчено на підставі фактичного виконання в повному обсязі рішення суду.

Таким чином, з огляду на вищевикладене вбачається, що боржником ОСОБА_2 було фактично в добровільному порядку виконано рішення суду про стягнення заборгованості.

За вимог ст. 57 Цивільного процесуального кодексу України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування (ч. 1 ст. 57, ч. 2 ст. 58 ЦПК України).

Відповідно до ст. 60 Цивільного процесуального кодексу України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

В той же час, ні до матеріалів позовної заяви, ні в судовому засіданні представником позивача не надано суду доказів, які б підтверджували правомірність та правильність нарахуванням відповідачам заборгованості за кредитним договором, як і не надано відомостей про рух коштів по рахунку, відкритого на ім`я відповідача ОСОБА_2 з метою виконання зобов`язань за кредитним договором. Не надано відповідного рішення суду, за яким з відповідачів була стягнута заборгованість за кредитним договором, розрахунків такої заборгованості, в тому числі відомостей за який період АБ "Банк Регіонального розвитку" здійснював нарахування заборгованості, яка в подальшому була стягнута рішенням суду. Суд критично відноситься до наданого розрахунку заборгованості від 23 квітня 2012 року та відповідного повідомлення АБ "Банк Регіонального розвитку" на адресу відповідачів від 24 квітня 2012 року про наявність заборгованості в сумі 606 доларів США 16 центів, оскільки за відсутності належних та допустимих доказів у справі, суд позбавлений можливості перевірити достовірність проведення таких розрахунків.

Крім того, як вбачається з матеріалів справи, позивачем було повідомлено відповідачів лише про відступлення права вимоги за договором кредиту, при цьому остання була направлена 11 лютого 2015 року, тобто вже після подання, 08 грудня 2014 року, даної позовної заяви. При цьому таке повідомлення не містило відомостей про наявність заборгованості відповідачів за кредитним договором. Також, суд критично відноситься до наданого позивачем повідомлення АБ "Банк Регіонального розвитку" на адресу ТОВ "Юридична компанія "МТД груп", про направлення повідомлення боржникам, в тому числі ОСОБА_2, про відступлення права вимоги, оскільки таке повідомлення не містить дати його направлення, та не свідчить про вчинення АБ "Банк Регіонального розвитку" дій щодо направлення боржникам (позичальникам) повідомлення про відступлення права вимоги.

Статтею 11 Цивільного процесуального кодексу України визначено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

З огляду на вищевикладене вбачається, що стороною позивача не надано суду належних та допустимих доказів, що підтверджують наявність заборгованості відповідачів по нарахованим відсоткам та штрафним санкціям, достовірність та правильність її нарахування.

У відповідності до ст. 212 Цивільного процесуального кодексу України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

За таких обставин, аналізуючи вищевикладені обставини в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "Юридична компанія "МТД груп" до ОСОБА_2, ОСОБА_3, Товариства з обмеженою відповідальністю "Профі-Автосан" про стягнення заборгованості за кредитним договором є необґрунтованими, не доведеними належними та допустимими доказами, та такими, що не підлягають задоволенню в повному обсязі.

Враховуючи, що суд прийшов ґрунтовних висновків про відмову у задоволенні позовних вимог ТОВ "Юридична компанія "МТД груп" відшкодування судових витрат в порядку ст. 88 Цивільного процесуального кодексу України, не здійснюється.

Враховуючи наведене та керуючись ст.ст. 526, 610 - 612, 1054 Цивільного кодексу України, ст.ст. 1, 3, 10, 11, 57-59, 60, 61, 208, 209, 212-215, 218, 293, 294 Цивільного процесуального кодексу України, суд -

В И Р І Ш И В:

В позові Товариства з обмеженою відповідальністю "Юридична компанія "МТД груп" до ОСОБА_2, ОСОБА_3, Товариства з обмеженою відповідальністю "Профі-Автосан" про стягнення заборгованості за кредитним договором - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: