Справа № 522/142/15-ц
21 квітня 2015 року м. Одеса
Приморський районний суд м. Одеси в складі:
головуючого одноособово судді Донцова Д.Ю.,
при секретарі судового засідання Кінгольц М.І.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовною заявою Публічного акціонерного товариства "Дельта Банк" до ОСОБА_1 про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом передачі у власність АТ "Дельта Банк",
Представник позивача у судове засідання не з'явився, про час та місце проведення судового засідання позивач повідомлявся належним чином, згідно поданої до суду письмової заяви представник позивача просить справу розглядати у його відсутності, заявлені позовні вимоги підтримує у повному обсязі, просить задовольнити, не заперечує проти заочного розгляду справи.
Відповідач, ОСОБА_1, у судове засідання не з'явилась, про час та місце проведення судового засідання повідомлялась належним чином, причини неявки суду не повідомила.
Відповідно до ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки або якщо зазначені ним причини визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Зі згоди представника позивача, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України.
Суд, перевіривши матеріали справи та дослідивши надані докази, прийшов до наступного.
За умовами Кредитного договору, Позичальник зобов'язується своєчасно сплачувати на користь Банку проценти за користування кредитом за весь строк фактичного користування кредитом, здійснювати погашення заборгованості за кредитом згідно графіку погашення заборгованості шляхом внесення коштів щомісяця на рахунок, вказаний у договорі, сплачувати щомісяця проценти за користування кредитом на рахунок нарахованих відсотків.
Відповідно до п. 1.1. вищезазначеного Іпотечного договору від 05.03.2007 року ринкова вартість предмету іпотеки становить 356 974,00 грн.
Обтяження нерухомого майна іпотекою було зареєстроване Банком у порядку, передбаченому законом у Єдиному державному реєстрі заборон відчуження об'єктів нерухомого майна та у Державному реєстрі іпотек.
08.12.2011 року між Публічним акціонерним товариством "УкрСиббанк" та Публічним акціонерним товариством "Дельта Банк" було укладено Договір купівлі-продажу прав вимоги за кредитами, відповідно до якого в порядку, обсязі та на умовах, визначених даним Договором, АТ "УкрСиббанк" передає (відступає) АТ "Дельта Банк" права вимоги за кредитними та забезпечувальними договорами, внаслідок чого АТ "Дельта Банк" замінює АТ "УкрСиббанк" як кредитора (стає новим кредитором) у зазначених зобов'язаннях, а внаслідок передачі від АТ "УкрСиббанк" до АТ "Дельта Банк" прав вимоги до боржників, до АТ "Дельта Банк" переходить (відступається) право вимагати (замість АТ "УкрСиббанк") від боржників повного, належного та реального виконання обов'язків за кредитними та забезпечувальними договорами.
Відповідно до ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.
Відповідно до ч. 1 ст. 516 ЦК України заміна кредитора у зобов'язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом.
- 629 476, 94 грн. - сума заборгованості за кредитом;
- 611 906, 16 грн. - сума заборгованості за відсотками.
Частиною 2 статті 509 ЦК України встановлено, що зобов'язання виникають із підстав, встановлених ст. 11 цього Кодексу, зокрема: з договорів та інших правочинів.
Відповідно до вимог ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.
Зобов'язання перестає діяти в разі його припинення з підстав, передбачених договором або законом ( ч. 1 ст. 598 ЦК України).
Ці підстави зазначені в ст. 599, 600, 601, 604-609 ЦК України.
За відсутності інших підстав припинення зобов'язання, передбаченого договором або законом, зобов'язання припиняється його виконанням, проведеним належним чином ( ст. 599 ЦК України).
Належним виконанням зобов'язання є виконання, прийняте кредитором, у результаті якого припиняються права та обов'язки сторін зобов'язання.
Стаття 610 ЦК України визначає, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання.
У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом (ст. 611 ЦК України).
Відповідно до наслідків, що передбачені ч. 2 ст.1054 та ч. 2 ст. 1050 ЦК України, у разі порушення боржником зобов'язання щодо повернення чергової частини суми кредиту є право позикодавця достроково вимагати повернення всієї суми кредиту.
Статтею 3 Закону України "Про іпотеку" передбачено, що у разі порушення боржником основного зобов'язання відповідно до іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити забезпеченні нею вимоги за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими особами. права чи вимоги яких передане в іпотеку, нерухоме майно не зареєстровані в встановленому порядку або зареєстровані після державної реєстрації іпотеки.
У відповідності до ч. 1 та ч. 3 ст. 33 Закону України "Про іпотеку" у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя.
Відповідно до п.4.1. Іпотечного договору від 05.03.2007 року, звернення стягнення здійснюється Іпотекодержателем у випадках, зазначених в п.п.2.1.1. - 2.1.2.даного договору іпотеки. або: у разі порушення провадження у справі про відновлення платоспроможності Іпотекодавця або визнання його банкрутом; у разі ліквідації юридичної особи - Іпотекодавця; у разі порушення іпотекодавцем будь-якого зобов'язання, що забезпечено іпотекою за даним Договором; в інших випадках відповідно до діючого законодавства.
Згідно п.4.2. Іпотечного договору від 05.03.2007 року, звернення стягнення здійснюється на підставі: рішення суду; виконавчого напису нотаріуса; застереження про задоволення вимог іпотекодержателя; за договором між іпотекодавцем та іпотекодержателем про задоволення вимог іпотекодержателя.
Відповідно до п.п. 4.3., 4.4. Іпотечного договору від 05.03.2007 року, у випадках зазначених в п.п.2.1.1. - 2.1.2 даного договору іпотеки іпотеко держатель надсилає іпотекодавцю повідомлення, оформлене згідно до ст.35 ЗУ "Про іпотеку". Уразі невиконання іпотекодавцем вимог, зазначених в повідомленні, про яке йдеться в п.4.3., іпотекодержатель здійснює звернення стягнення. Згідно п.5.1 іпотечного договору, сторони досягли згоди про можливість звернення стягнення на Предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання. Позасудове врегулювання здійснюється відповідно до застереження про задоволення вимог іпотеко держателя, що міститься в даному договорі. Іпотекодержатель самостійно визначає один з наступних способів звернення стягнення на предмет іпотеки: передача іпотеко держателю права власності на Предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов'язання на підставі окремого договору про задоволення вимог іпотекодержателя у порядку, встановленому ЗУ "Про іпотеку"; отримання іпотекодержателем права продати предмет іпотеки будь-якій особі на підставі договору купівлі-продажу від імені іпотекодавця на підставі окремого договору про задоволення вимог іпотеко держателя у порядку, встановленому ЗЦ "Про іпотеку". Відповідно до п.п.5.2., 5.3, 5.4. іпотечного договору, у разі настання обставин, зазначених у п.4.1. даного договору іпотеки, іпотекодержатель надсилає рекомендованим листом Іпотекодавцю повідомлення про застосування застереження про задоволення вимог Іпотекодержателя. В повідомленні. про яке йдеться в п.5.2. Іпотекодержатель зазначає який із способів задоволення вимог Іпотекодержателя, що передбачені ч.3 ст.36 ЗУ "Про іпотеку", застосовується іпотекодержтелем для задоволення своїх вимог. Уразі застосування передачі Предмету у власність Іпотекодержателя як способу задоволення вимог Іпотекодержателя.
Статтею 37 Закону України "Про іпотеку" передбачено, що іпотеко держатель може задовольнити забезпечену іпотекою вимогу шляхом набуття права власності на предмет іпотеки.
Судом приймається до уваги той факт, що предметом іпотеки, згідно Іпотечного договору укладеного 05.03.2007 року з ОСОБА_1, є житлове приміщення, а саме: квартира, яка розташована за адресою: АДРЕСА_2, зальною площею 37,5 кв.м.; житловою площею 10,9 кв.м.
При цьому суд повинен враховувати положення Закону України "Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті" від 03 червня 2014 року за №1304-VIІ, який є чинним на час ухвалення судового рішення.
На підставі цього Закону вбачається, протягом дії цього Закону:
1) не може бути примусово стягнуте (відчужене без згоди власника) нерухоме житлове майно, яке вважається предметом застави згідно із статтею 4 Закону України "Про заставу" та/або предметом іпотеки згідно із статтею 5 Закону України "Про іпотеку", якщо таке майно виступає як забезпечення зобов'язань громадянина України (позичальника або майнового поручителя) за споживчими кредитами, наданими йому кредитними установами - резидентами України в іноземній валюті, та за умови, що: - таке нерухоме житлове майно використовується як місце постійного проживання позичальника/майнового поручителя або є об'єктом незавершеного будівництва нерухомого житлового майна, яке перебуває в іпотеці, за умови, що у позичальника або майнового поручителя у власності не знаходиться інше нерухоме житлове майно; - загальна площа такого нерухомого житлового майна (об'єкта незавершеного будівництва нерухомого житлового майна) не перевищує 140 кв. метрів для квартири та 250 кв. метрів для житлового будинку;
2) не може бути примусово стягнуте (відчужене без згоди власника) інше майно (майнові права), яке відповідно до законодавства або кредитного договору підлягає стягненню з позичальника, зазначеного у підпункті 1 цього пункту, при недостатності коштів, одержаних стягувачем від реалізації (переоцінки) предмета застави (іпотеки);
3) кредитна установа не може уступити (продати, передати) заборгованість або борг, визначений у підпункті 1 цього пункту, на користь (у власність) іншої особи.
За викладених обставин суд відмовляє у задоволенні позову Публічного акціонерного товариства "Дельта Банк" до ОСОБА_1 про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом передачі у власність АТ "Дельта Банк" та роз'яснює право на пред'явлення позову на загальних підставах стягення заборгованості за кредитним договором.
На підставі викладеного та керуючись ст.ст.16, 525, 526, 578, 589, 590, 610, 611, 1054 ЦК України, Законом України "Про іпотеку", Законом України "Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті" від 03.06.2014 року за №1304-VIІ, ст.ст. 11, 60, 88, 169, 88, 209, 212-215, 224-226 ЦПК України, суд, -
В задоволенні позовної заяви Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» до ОСОБА_1 про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом передачі у власність АТ «Дельта Банк» - відмовити у повному обсязі.
Апеляційна скарга на рішення суду подається до апеляційного суду Одеської області через суд першої інстанції протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.
Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії.
Суддя