Справа № 520/8722/14-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А І Н И

(заочне)

25.03.2015 року м. Звенигородка

Звенигородський районний суд Черкаської області в складі:

головуючого - судді Нестерук Т.М.,

при секретарі Некречій Н.Я.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом, в якому просить стягнути з відповідача ОСОБА_2 заборгованість за договором позики в сумі 23520 грн. 81 коп., з яких 22440 грн. сума основного боргу та 1080 грн. 81 коп. 3% річних. Також просить стягнути з відповідача витрати на правову допомогу в сумі 5000 грн. та судовий збір в сумі 243 грн. 60 коп. Свої вимоги мотивує тим, що 29 грудня 2011 року позичила відповідачу гроші в сумі 2000 доларів США, що становить 22440 грн. 00 коп. відповідно до курсу НБУ станом на 18.04.2014 року, про що було складено розписку. В розписці від 29.12.2011 року ОСОБА_2 зобов'язався повернути гроші в сумі 2000 доларів США на першу вимогу позикодавця. У вересні 2012 року при зустрічі з ОСОБА_2 вона попередила його про необхідність повернення грошей, а також відправила письмову вимогу щодо повернення позичених грошей в сумі 2000 доларів США. Після зустрічі з відповідачем у вересні 2012 року вона неодноразово зверталась до відповідача в телефонній розмові з проханням повернути гроші, але боржник посилався на скрутне матеріальне становище та на сьогоднішній день свої зобов'язання не виконав, що змусило її звернутися до суду.

Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не з'явилась. Звернулась до суду із заявою про розгляд справи за її відсутності. Позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити. Не заперечує проти постановлення заочного рішення у справі.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з'явився. Причини неявки суду не повідомив. Про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином відповідно до ч. 5 ст. 74 ЦПК України.

Зі згоди позивача, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ч. 4 ст. 169 та ст. 224 ЦПК України.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає до задоволення частково з наступних підстав.

Судом встановлено, що 29 грудня 2011 року в м. Одеса між ОСОБА_1, яка після реєстрації шлюбу змінила прізвище на "ОСОБА_1"(а.с.7), та ОСОБА_2 було укладено договір позики на суму 2000 доларів США, що підтверджується розпискою (а.с. 4). Відповідно до умов договору ОСОБА_2 зобов'язався повернути кошти на першу вимогу позикодавця.

Відповідно до ч. 1 ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

Стаття 1047 ЦК України передбачає, що договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми.

Відповідно до ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором.

Згідно з вимогами ст. 530 ЦПК України якщо строк виконання обов'язку визначений моментом пред'явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов'язок у семиденний строк від дня пред'явлення вимоги.

Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Позивач просить стягнути з відповідача суму боргу в гривневому еквіваленті, яка станом на 18.04.2014 року за офіційним курсом НБУ становить 22440 грн. та три проценти річних за весь час прострочення, які становлять 1080 грн. 81 коп.

Враховуючи те, що між сторонами було укладено договір позики та розписка на час звернення до суду знаходиться у позивача, суд приходить до висновку, що відповідач не повернув грошові кошти та сума боргу підлягає стягненню з відповідача на користь позивача в повному обсязі.

Позивач вказує на те, що неодноразово, в тому числі письмово, зверталась до відповідача з вимогою про повернення грошей, однак не надала суду доказів на підтвердження цих обставин, а тому неможливо встановити час, з якого грошове зобов'язання є простроченим та визначити розмір трьох процентів річних.

Враховуючи вказані обставини, суд вважає, що з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 необхідно стягнути лише основну суму боргу за договором позики в сумі 22440 грн. та відмовити в стягненні трьох процентів річних.

Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Позивач просить стягнути з відповідача витрати на правову допомогу в сумі 5000 грн., однак надала суду лише договір про надання юридичних послуг та акт приймання-передачі наданих послуг і не надала документального підтвердження оплати нею цих юридичних послуг.

Таким чином, з відповідача ОСОБА_2 на користь позивача ОСОБА_1 необхідно стягнути лише судовий збір в сумі 243 грн.60 коп.

На підставі ст.ст. 530, 625, 1046, 1047, 1049 ЦК України та керуючись ст.ст.10,11, 60, 61, 88, 208, 209, 212-215, 218, 224, 226-228 ЦПК України суд,

в и р і ш и в:

позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1, на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3, проживаючої за адресою: АДРЕСА_2, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, заборгованість за договором позики від 29 грудня 2011 року в сумі 22440 (двадцять дві тисячі чотириста сорок) грн.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 понесені нею судові витрати, а саме судовий збір в сумі 243 грн. 60 коп.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга протягом 10 днів з дня його проголошення до Апеляційного суду Черкаської області через Звенигородський районний суд.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Суддя Т.М. Нестерук