Дата документу Справа №
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Єдиний унікальний № 328/4156/15-ц Головуючий у 1 інстанції: Петренко Л.В.
Провадження № 22-ц/778/6687/15 Суддя-доповідач: ОСОБА_1
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

«09» грудня 2015 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з цивільних справ апеляційного суду Запорізької області у складі:

головуючого: Пільщик Л.В.

суддів: Сапун О.А.

ОСОБА_2

при секретарі: Евальд Д.Д.

розглянувши у відкритому судовому засіданні

апеляційну скаргу ОСОБА_3

на ухвалу судді Токмацького районного суду Запорізької області від 06 листопада 2015 року про відмову у відкритті провадження по справі

за позовом ОСОБА_3 до Державної казначейської служби України, Токмацького міського відділу Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Запорізькій області, ОСОБА_4 про відшкодування моральної шкоди, -

ВСТАНОВИЛА:

В листопаді 2015 року ОСОБА_3 звернувся до суду з вказаним позовом, в якому просив визнати постанову слідчого Войтенко А.В. від 10 грудня 2003 року незаконною та не чинною по факту встановлення факту притягнення ОСОБА_3 в якості обвинуваченого за ст. 358 КК України, зобов'язати відшкодувати моральну шкоду, витребувати від Токмацької міжрайонної прокуратури матеріали кримінальної справи № 2260231 за обвинуваченням ОСОБА_3 за ч. 4 ст. 190 КК України в обсязі 15 томів, зокрема постанову слідчого Курдюкова В.М. від 05.03.20102 року про порушення кримінальної справи за ч. 4 ст. 190 КК України, ч. 1 та 3 ст. 358 КК України, постанову слідчого Вараниці О.О. від 04.11.2002 року, 16.05.2003 року про припинення обвинувачення за ч. 4 ст. 190 КК України згідно п. 2 ст. 6 КПК України ( в ред. 1960 року), постанову слідчого Войтенко А.В. від 10.12.2003 року про відмову у відшкодуванні шкоди ОСОБА_3, витребувати матеріали притягнення ОСОБА_3 за ч.2 ст. 358 КК України, встановлені постановою слідчого Войтенка А.В. від 10.12.2003 року, матеріали по відмові у відшкодуванні шкоди.

Ухвалою судді Токмацького районного суду Запорізької області від 06 листопада 2015 року відмовлено у відкритті провадження по справі.

Апеляційне провадження відкрито за апеляційною скаргою ОСОБА_3

В апеляційній скарзі ОСОБА_3 зазначає про передчасність та безпідставність постановлення оскаржуваної ухвали судді, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права.

Заслухавши у засіданні апеляційного суду суддю-доповідача, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Згідно п. 1 ч. 2 ст. 307, п. 1 ч. 1 ст. 312 ЦПК України за наслідками розгляду скарги на ухвалу суду першої інстанції апеляційний суд постановляє ухвалу про відхилення апеляційної скарги і залишення ухвали без змін, якщо судом першої інстанції постановлено ухвалу з додержанням вимог закону.

Відповідно до п.п. 2,3 ч. 2 ст. 122 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо є таке, що набрало законної сили, рішення у спорі між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав, якщо у провадженні цього чи іншого суду є справа із спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав.

Із позовної заяви ОСОБА_3 вбачається, що позивач заявив позовні вимоги про відшкодування моральної шкоди, заподіяної внаслідок незаконних дій органів досудового слідства, прокуратури і суду, які полягали у незаконному притягненні його до кримінальної відповідальності, перебування під слідством, обрання запобіжного заходу у вигляді підписки про невиїзд. Крім того, просив визнати постанову слідчого Войтенко А.В. від 10 грудня 2003 року незаконною та не чинною по факту встановлення факту притягнення ОСОБА_3 в якості обвинуваченого за ст. 358 КК України.

Відмовляючи позивачу у відкритті провадження у справі, суддя виходив із того, що є рішення суду, яке набрало законної сили, у спорі між тими ж сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав, а також у провадженні суду є справи із спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав.

Ухвала судді є обґрунтованою і відповідає вимогам процесуального закону.

У відповідності до ч.1 ст.1176 ЦК України шкода, завдана фізичній особі внаслідок її незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту чи виправних робіт, відшкодовується державою у повному обсязі незалежно від вини посадових і службових осіб органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури або суду.

Право на відшкодування шкоди, завданої фізичній особі незаконними діями органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури або суду, виникає у випадках, передбачених законом (ч.2 ст.1176 ЦК України).

Відповідно до ст.ст. 1, 2 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів дізнання, досудового слідства, прокуратури і суду» шкода, завдана громадянинові внаслідок: 1) незаконного засудження, незаконного притягнення як обвинуваченого, незаконного взяття і тримання під вартою, незаконного проведення в ході розслідування чи судового розгляду кримінальної справи обшуку, виїмки, незаконного накладення арешту на майно, незаконного відсторонення від роботи (посади) та інших процесуальних дій, що обмежують права громадян; 2) незаконного застосування адміністративного арешту чи виправних робіт, незаконної конфіскації майна, незаконного накладення штрафу; 3) незаконного проведення оперативно-розшукових заходів, передбачених законами України «Про оперативно-розшукову діяльність», «Про організаційно-правові основи боротьби з організованою злочинністю» та іншими актами законодавства, - відшкодовується у повному обсязі незалежно від вини посадових осіб органів дізнання, досудового слідства, прокуратури і суду.

Право на відшкодування шкоди в розмірах і в порядку, передбачених цим Законом, виникає у випадках: 1) постановлення виправдувального вироку суду; 1-1) встановлення в обвинувальному вироку суду чи іншому рішенні суду (крім ухвали чи постанови суду чи іншому рішенні суду про повернення справи на додаткове розслідування чи новий судовий розгляд) факту незаконного притягнення як обвинуваченого, незаконного взяття і тримання під вартою, незаконного проведення в ході розслідування чи судового розгляду кримінальної справи обшуку, виїмки, незаконного накладення арешту на майно, незаконного відсторонення від роботи (посади) та інших процесуальних дій, що обмежують чи порушують права та свободи громадян, незаконного проведення оперативно-розшукових заходів; 2) закриття кримінальної справи за відсутністю події злочину, відсутністю у діянні складу злочину або недоведеністю участі обвинуваченого у вчиненні злочину ; 3) відмови в порушенні кримінальної справи; 4) закриття справи про адміністративне правопорушення.

Згідно зі ст. 3 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів дізнання, досудового слідства, прокуратури і суду» у наведених у ст. 1 цього Закону випадках громадянинові відшкодовуються (повертаються): 1) заробіток та інші грошові доходи, які він втратив внаслідок незаконних дій; 2) майно (в тому числі гроші, грошові вклади і відсотки по них, цінні папери та відсотки по них, частка у статутному фонді господарського товариства, учасником якого був громадянин, та прибуток, який він не отримав відповідно до цієї частки, інші цінності), конфісковане або звернене в доход держави судом, вилучене органами дізнання чи досудового слідства, органами, які здійснюють оперативно-розшукову діяльність, а також майно, на яке накладено арешт; 3) штрафи, стягнуті на виконання вироку суду, судові витрати та інші витрати, сплачені громадянином; 4) суми, сплачені громадянином у зв'язку з наданням йому юридичної допомоги; 5) моральна шкода.

За змістом ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Моральна шкода полягає, зокрема, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Згідно з вимогами п. 2 ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, який її завдав, якщо шкоди завдано фізичній особі внаслідок її незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування як запобіжного заходу тримання під вартою або підписки про невиїзд, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту або виправних робіт.

Згідно із частинами 5 і 6 ст. 4 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів дізнання, досудового слідства, прокуратури і суду» відшкодування моральної шкоди провадиться у разі, коли незаконні дії органів дізнання, попереднього слідства, прокуратури і суду завдали моральної втрати громадянинові, призвели до порушення його нормальних життєвих зв'язків, вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя.

Моральною шкодою визнаються страждання, заподіяні громадянинові внаслідок фізичного чи психічного впливу, що призвело до погіршення або позбавлення можливостей реалізації ним своїх звичок і бажань, погіршення відносин з оточуючими людьми, інших негативних наслідків морального характеру, про зазначалося скаржником в апеляційній скарзі.

Відповідно до ч. 3 ст. 13 цього Закону відшкодування моральної шкоди за час перебування під слідством чи судом провадиться виходячи з розміру не менше одного мінімального розміру заробітної плати за кожен місяць на момент перебування під слідством чи судом.

З матеріалів вбачається, що рішенням апеляційного суду Запорізької області від 17 грудня 2013 року змінено рішення Токмацького районного суду Запорізької області від 01 листопада 2013р. у справі за позовом ОСОБА_3 до держави Україна, Токмацького міжрайонного прокурора Запорізької області, Державної казначейської служби України про відшкодування матеріальної і моральної шкоди, завданої внаслідок дій органів досудового слідства, прокуратури, позовні вимоги ОСОБА_3 частково задоволені. За рахунок Державного бюджету України на користь ОСОБА_3 стягнуто у відшкодування моральної шкоди, завданої незаконними діями органів досудового слідства,прокуратури 156 846 грн.( а.с.20-29)

Отже, питання про відшкодування моральної шкоди заподіяної ОСОБА_3П незаконним притягненням до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу вирішено у судовому порядку.

Предметом судового розгляду були всі процесуальні дії та рішення, вчинені працівниками органів досудового слідства та прокуратури, починаючи з 05.03.2002 року - порушення кримінальної справи відносно ОСОБА_3 за ознаками злочинів, передбачених ст.15, ч.4 ст.190, ч.1 ст.358, ч.3 ст.358 КК України , і закінчуючи 28.07.2013 р. - винесення постанови про закриття кримінального провадження.

За результатами судового розгляду ухвалено рішення апеляційним судом Запорізької області від 17 грудня 2013 року про відшкодування моральної шкоди ОСОБА_3 за рахунок держави, як це і передбачено законом, в сумі 156846 грн. (а.с.20-29).

Доводи апеляційної скарги про те, що даний позов предявляється щодо відшкодування моральної шкоди шляхом публічного вибачення, скасування постанови слідчого є неспроможними. Предметом позову є саме відшкодування моральної шкоди, завданої незаконними діями органів досудового слідства, прокуратури. Вимоги про скасування постанови слідчого не можуть розглядатися за правилами цивільного судочинства в межах позову про відшкодування шкоди, заподіяної незаконним рішенням органу,досудового слідства,прокуратури, а вимоги про витребування матеріалів кримінального провадження не є позовними вимогами.

Отже, доводи скарги про відсутність ознак тотожності позовів є неприйнятними.

Крім того, станом на день предявлення позову в Токмацькому районному суді Запорізької області перебувала позовна заява ОСОБА_3 до Державної казначейської служби України, Токмацького МВ ГУМВС України в Запорізькій області, ОСОБА_5, ОСОБА_4 про відшкодування шкоди, в якій позивач, зокрема, просить скасувати постанову слідчого Войтенко А.В. від 10 грудня 2003 року (а.с. 16-18).

24 липня 2015 року ухвалою судді Токмацького районного суду Запорізької області Андрущенко О.Ю. відкрито провадження у даній справі (а.с. 19).

Ухвалою судді апеляційного суду Запорізької області від 20 листопада 2015 року підсудність справи визначено Чернігівському районному суду Запорізької області у звязку з залученням в якості співвідповідача по справі судді Токмацького районного суду Запорізької області Курдюкова В.М.

Крім того, до звернення з даним позовом ОСОБА_3 23.07.2015 р подав до Токмацького районного суду Запорізької області позовну заяву,за якою судом вчинялися процесуальні дії відповідно вимог ст.119 ЦПК України, до Державної казначейської служби України, Токмацького МВ ГУМВС України в Запорізькій області, Токмацької міжрайонної прокуратури, ОСОБА_4, ОСОБА_6, в якій позивач, зокрема, просив відшкодувати йому шкоду, завдану незаконними діями відповідачів органа досудового розслідування та прокуратури внаслідок незаконного притягнення до кримінальної відповідальності та скасувати постанову слідчого Войтенко А.В. від 10 грудня 2003 року (а.с. 12-15).

З огляду на викладене доводи апеляційної скарги не ставлять під сумнів правильність застосування суддею положень п.п. 2,3 ч. 2 ст. 122 ЦПК України

Керуючись ст.ст. 307, 312 ЦПК України, судова колегія

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Ухвалу судді Токмацького районного суду Запорізької області від 06 листопада 2015 року про відмову у відкритті провадження залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення.

Ухвала може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: