07.12.2015 Справа № 363/3525/15-ц
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

7 грудня 2015 року Вишгородський районний суд Київської області в складі:

головуючої судді Войнаренко Л.Ф.

при секретарі Клименко В.В.,

розглянувши в судовому засіданні в м.Вишгороді цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення перешкод у реалізації права власності на майно та виселення із житлового будинку,

В С Т А Н О В И В :

В серпні 2015 року позивачка ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 про усунення перешкод у реалізації права власності на майно та виселення із житлового будинку.

Свої вимоги позивачка мотивувала тим, що вона на підставі договору купівлі-продажу від 17 травня 2006 року є власником будинку №34 з надвірними будівлями, який розташований в селі Козаровичі, Вишгородського району, Київська області, вул..Молодогвардійська,34. 3 липня 2007 року за адресою, за якою знаходиться будинок, було зареєстровано постійне місце проживання ОСОБА_2. В даному будинку також було зареєстровано її неповнолітнього сина, ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1. Відповідач ОСОБА_2 є батьком дитини. З грудня 203 року вона з сином у власному будинку не проживає, оскільки відповідач ОСОБА_2 систематично вживає спиртні напої, вчиняє сварки, застосовує до неї та сина психологічне та фізичне насильство.

Просить виселити ОСОБА_2 із житлового будинку №34 по вулиці Молодогвардійській в с.Козаровичі Вишгородського району Київської області без надання йому іншого житлового приміщення.

В судовому засіданні позивачка ОСОБА_1 та її представник позовні вимоги підтримали і просять задовільнити.

Відповідач ОСОБА_2 позов не визнав, суду вказав, що між ним та позивачкою були фактичні сімейні відносини. Зі згоди позивачки він був зареєстрований у зазначеному вище будинку, де він постійно проживає. Іншого житла в нього немає. Позивачка залишила його в будинку, оскільки в неї тепер інша сім»я. Під час того, як приїздить до будинку, влаштовує сварки, викликає працівників міліції. Він не застосовує до неї насильство та не чинить перешкоди в користуванні будинку. Просить відмовити в задоволенні позову.

Вислухавши пояснення сторін, свідка, дослідивши письмові матеріали справи, суд встановив такі факти та відповідні їм правовідносини.

Відповідно до договору купівлі-продажу жилого будинку від 7 травня 2006 року та витягу з реєстру права власності на нерухоме майно ОСОБА_1 є власником домоволодіння №34 по вул..Молодогвардійській в с.Козаровичі, Вишгородського району Київської області (а.с.13-14).

ОСОБА_2 є постійно зареєстрованим в даному будинку (а.с.16-17).

ОСОБА_1 в будинку не проживає. Відповідно до акту обстеження матеріально-побутових умов від 24 грудня 2014 року (а.с.22) ОСОБА_1 не змогла потрапити до власного будинку в зв»язку зі зміною замків вхідних дверей, двері були відкриті в присутності депутатів сільської ради.

27 березня 205 року близько 20 години ОСОБА_2 в с.Козаровичі виражався нецензурною лайкою та погрожував фізичною розправою колишній дружині ОСОБА_1 1 квітня 2015 року працівниками міліції був складений адміністративний протокол за ст..173 ч.1 КУпАП. Постановою судді Вишгородського районного суду Київської області від 9 липня 2015 рокупровадження у справі про адміністративне правопорушення закрито в зв»язку з закінченням строків притягнення до адміністративної відповідальності (а.с.30).

Відповідно до ст. 47 Конституції України ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду.

Це ж положення закріплено в ст. 9 ЖК України, згідно якої ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом.

Заявляючи вимогу про виселення позивач посилається на неможливість співжиття із відповідачем.

Так, вимогами ч. 1 ст. 116 ЖК України передбачено, якщо наймач, члени його сім'ї або інші особи, які проживають разом з ним, систематично руйнують чи псують жиле приміщення, або використовують його не за призначенням, або систематичним порушенням правил соціалістичного співжиття роблять неможливим для інших проживання із ними в одній квартирі чи одному будинку, а заходи запобігання і громадського впливу виявилися безрезультатними, виселення винних на вимогу наймодавця або інших заінтересованих осіб провадиться без надання іншого житлового приміщення.

Відповідно до п. 17 постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 квітня 1985 року « Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України » під час вирішення справ про виселення на підставі ст. 116 ЖК України осіб, які систематично порушують правила співжиття та роблять неможливим для інших проживання з ними в одній квартирі або будинку, слід керуватися тим, що під час тривалої антигромадської поведінки виселення винного може статися під час повторного порушення, якщо раніше вжиті заходи попередження або громадського впливу не дали позитивних результатів. Серед таких визначені заходи попередження, що застосовуються судами, прокуратурами, органами внутрішніх справ, адміністративними комісіями виконкомів, тощо.

Відповідно до вимог ст. 157 ЖК України членів сім»ї власника будинку / квартири/ може бути виселено у випадках, передбачених частиною першою статті 116 ЖК, виселення проводиться у судовому порядку без надання іншого жилого приміщення.

Тобто, для застосування норм цієї статті необхідна наявність двох умов: систематичне порушення правил співжиття, а також вжиття заходів попередження або громадського впливу, які не дали позитивних результатів.

Оцінюючи наведені обставини, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні даного позову з огляду на ті обставини, що при розгляді даної справи по суті не знайшов свого підтвердження факт систематичного порушення правил співжиття та застосування у зв'язку з цим до відповідача заходів запобігання і громадського впливу з боку відповідних органів, передбачених ч.1 ст.116 ЖК України, які виявилися безрезультатними.

Положеннями ст. 60 ЦПК України встановлено, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини на які вона посилається.

Враховуючи, що позовні вимоги про виселення на підставі ст. 116 ЖК України є недоведеними, суд приходить до висновку про відмову у їх задоволенні.

Відповідно до вимог ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичної особи, поданим відповідно ЦПК, в межах заявлених вимог та на підставі наданих сторонами доказів.

Керуючись ст.11,60,174,208,209,213 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В :

В задоволенні позову відмовити.

Офіційно попередити ОСОБА_2 про недопущення протиправної поведінки щодо ОСОБА_1.

На рішення суду може бути протягом десяти днів подана апеляційна скарга до Апеляційного суду Київської області через Вишгородський районний суд Київської області.

Суддя Л.Ф.Войнаренко