Дата документу Справа №
Апеляційний суд Запорізької області
Єдиний унікальний №331/1747/15-ц
Провадження №22ц/778/3860/15 Головуючий у 1 інстанції: Смолка І.О.
Суддя-доповідач: ОСОБА_1
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 липня 2015 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Запорізької області у складі:

Головуючого судді: Стрелець Л.Г.

суддів: Каракуші К.В.

ОСОБА_2

при секретарі: Книш С.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на ухвалу Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 28 квітня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4, ОСОБА_5, партнерства з обмеженою відповідальністю «ОСОБА_6 Л.П.», ОСОБА_7, Реєстраційної служби Маріупольського міського управління юстиції про визнання договорів купівлі-продажу недійсними, скасування змін до редакції Статутів та скасування державної реєстрації змін до ТОВ «Метаморфоза», -

ВСТАНОВИЛА:

У березні 2015 року ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_4, ОСОБА_4, партнерства з обмеженою відповідальністю «ОСОБА_6 Л.П.», ОСОБА_7, Реєстраційної служби Маріупольського міського управління юстиції про визнання договорів купівлі-продажу недійсними, скасування змін до редакції Статутів та скасування державної реєстрації змін до ТОВ «Метаморфоза», у якому просив суд визнати недійсним договір купівлі-продажу частки в статутному капіталі ТОВ «Метаморфоза» від 16 червня 2014 року між ОСОБА_4 та ОСОБА_4; визнати недійсним договір купівлі-продажу частки в статутному капіталі ТОВ «Метаморфоза» від 13 серпня 2014 року між ОСОБА_4 та ОСОБА_4; визнати недійсним договір купівлі-продажу частки в статутному капіталі ТОВ «Метаморфоза» від 21 жовтня 2014 року між ОСОБА_4 та партнерством з обмеженою відповідальністю «ОСОБА_6 Л.П.»; визнати недійсним договір купівлі-продажу корпоративних прав ТОВ «Метаморфоза» з учасником Партнерство з обмеженою відповідальністю «ОСОБА_6 Л.П.» від 26 січня 2015 року з ОСОБА_7; скасувати державну реєстрацію змін до уставних документів, яка проведена 19 червня 2014 року ЗМУЮ за №10001231 та яка проведена 27 січня 2015 року ЗМУЮ за №10001231.

Ухвалою Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 28 квітня 2015 року закрито провадження по справі у звязку з тим, що справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Не погоджуючись з вказаною ухвалою, ОСОБА_3 подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом норм процесуального права, просить скасувати ухвалу суду і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Заслухавши у засіданні апеляційного суду суддю-доповідача, пояснення представника апелянта, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до п. 4 ч. 2 ст. 307 ЦПК України за наслідками розгляду апеляційної скарги на ухвалу суду першої інстанції апеляційний суд має право скасувати ухвалу, що перешкоджає подальшому провадженню у справі і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції, та відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 311 ЦПК України підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є порушення норм матеріального чи процесуального права, які призвели до неправильного вирішення питання.

Суд першої інстанції, постановляючи ухвалу про закриття провадження у справі на підставі п. 1 ч. 1 ст. 205 ЦПК України, виходив із того, що позивач ОСОБА_3 ставить питання щодо його співучасті у заснуванні ТОВ «Метаморфоза» разом з його колишньою дружиною ОСОБА_4, а також щодо його повноважень у схвалені рішень з приводу діяльності товариства, тому суд відніс цей спір до справ, що виникають з корпоративних відносин і таким, підлягає розгляду у порядку господарського судочинства.

Такі висновки суду першої інстанції є помилковими і з ними не погоджується колегія суддів з наступних підстав.

Пунктом 1 частини 1 статті 205 ЦПК України передбачено, що суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

При визначенні юрисдикційності спору слід враховувати, що критеріями розмежування цивільної юрисдикції від інших є, по-перше, характер спору про право (справи за позовами, що виникають з будь-яких правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами інших видів судочинства), по-друге, однією із сторін у спорі є, як правило, фізична особа.

Тобто критеріями розмежування справи цивільного судочинства від справи господарського судочинства є одночасно суб'єктний склад учасників процесу та характер спірних правовідносин.

Пунктом 2 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 24 жовтня 2011 року № 10 "Про деякі питання підвідомчості і підсудності справ господарським судам" роз'яснено, що на вимоги ст. ст. 1, 4-1, 12 ГПК України господарські суди розглядають справи в порядку позовного провадження, коли склад учасників спору відповідає приписам ст. 1 ГПК України, а правовідносини, з яких виник спір, мають господарський характер.

Згідно з п. 4 ст. 12 ГПК України господарським судам підвідомчі справи, що виникають з корпоративних відносин у спорах між господарським товариством та його учасником (засновником, акціонером), у тому числі учасником, який вибув, а також між учасниками (засновниками, акціонерами) господарських товариств, що пов'язані зі створенням, діяльністю, управлінням та припиненням діяльності цього товариства.

Відповідно до п. 3 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 жовтня 2008 року № 13 "Про практику розгляду судами корпоративних спорів" не підлягають розгляду в порядку господарського судочинства справи, пов'язані зі створенням, діяльністю, управлінням та припиненням діяльності інших суб'єктів господарювання, які не є господарськими товариствами (кооперативи, приватні, колективні підприємства тощо), якщо стороною у справі є фізична особа. При цьому норма п. 4 ч. 1 ст. 12 ГПК в силу її імперативного характеру не підлягає застосуванню за аналогією щодо спорів, пов'язаних із діяльністю інших суб'єктів господарювання.

Не підлягає розширеному тлумаченню п. 4 ч. 1 ст. 12 ГПК також щодо справ, пов'язаних зі створенням, діяльністю, управлінням та припиненням діяльності господарського товариства, якщо однією зі сторін у справі не є учасник (засновник, акціонер) господарського товариства, у тому числі такий, що вибув.

З матеріалів справи вбачається, що у своєму позові ОСОБА_3, посилаючись на те, що відповідач ОСОБА_4, без його згоди, як її чоловіка, уклала договір про відчуження частки у статутному капіталі ТОВ «Метаморфоза» і на те що, як вважає позивач, частка у статутному капіталі є спільним сумісним майном подружжя і відповідач ОСОБА_4 всупереч вимогам ст.65 СК України здійснила його відчуження без його згоди, просить суд визнати недійсними правочини по відчуженню частки в статутному капіталі ТОВ «Метамарфоза» ОСОБА_8 та недійсними подальші правочини купівлі-продажі цієї частки статутного капіталу та скасувати державну реєстрацію відповідних змін до статних документів (а.с.1-7). Ухвалою судді Жовтневого районного суду м.Запоріжжя від 06 березня 2015 року відкрито провадження у справі за вказаним позовом (а.с.67).

Позивач не є учасником ТОВ «Метаморфоза», що виключає його з кола субєктів звернення передбачених ч. 4 ст. 12 ГПК України.

Предметом позову є визнання недійсними правочинів купівлі-продажу частки у статутному капіталі товариства, з підстав порушення, як зазначає позивач, приписів сімейного законодавства.

Відповідно до вимог ст. 15 ЦПК України суди розглядають в порядку цивільного судочинства справи щодо захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин, а також з інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства.

Позивачем і відповідачем у цивільному процесі відповідно до ст. 30 ЦПК України можуть бути фізичні і юридичні особи.

Таким чином, позов про оспорювання особою, яка не є учасником товариства, договорів купівлі-продажу частки в статутному капіталі товариства з підстав, як посилається позивач, порушення приписів СК України, підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Суд першої інстанції, закриваючи провадження вдався до аналізу спірних правовідносин між сторонами, що може мати місце лише під час розгляду позову по суті вимог.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що оскаржувана ухвала на підставі ч.4 ст. 311 ЦПК України підлягає скасуванню з направленням справи до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Керуючись ст. ст. 307, 311, 313, 314, 315, 317 ЦПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити.

Ухвалу Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 28 квітня 2015 року по цій справі по цій справі скасувати, справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий:

Судді: