Дата документу Справа №
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22-ц/778/1115/15 Головуючий у 1-й інстанції: Смолка І.О.
Суддя-доповідач: Кухар С.В.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 березня 2015 року місто Запоріжжя

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Запорізької області у складі:

Головуючого, судді:Осоцького І.І.
суддів:Панкеєва О.В.
Кухаря С.В.
при секретаріБуримі В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_5 на рішення Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 24 грудня 2014 року у справі за позовом ОСОБА_5 до КП "Запоріжелектротранс", ПрАТ "Страхова компанія "АХА Страхування", третя особа: ОСОБА_6, про відшкодування матеріальних збитків від злочину і компенсації моральної шкоди.

В С Т А Н О В И Л А:

У квітні 2014 року ОСОБА_5 звернулась до суду з позовом, в який неодноразово уточнювала і, в останній редакції якого від 17.11.2014 р. зазначила, що водій трамвая ОСОБА_6 19.09.2009 року о 10 годині, керуючи трамваєм № 732, здійснювала рух по трамвайній колії вулиці Горького з боку вулиці Української в напрямку вулиці Гагаріна в місті Запоріжжі. У салоні трамвая в якості пасажира перебувала ОСОБА_7, 1931 року народження. На зупинці громадського транспорту "площа Пушкіна" в місті Запоріжжя водій ОСОБА_6 зупинила керований трамвай і виробляла посадку - висадку пасажирів. Пасажир ОСОБА_7 в цей час, вийшовши з передніх пасажирських дверей трамвая, не відійшла від трамвая на безпечну відстань, а стояла біля закритої передньої двері, тримаючись за неї правою рукою. Водій трамвая ОСОБА_6 перед початком руху після висадки пасажирів, маючи об'єктивну можливість виявити через праве зовнішнє дзеркало заднього виду пасажира ОСОБА_7, яка не відійшла від трамвая на безпечну відстань і трималася за його кузов правою рукою, в порушення правил безпеки дорожнього руху, не переконалася в безпеці і почала рух вперед в напрямку вулиці Гагаріна. При початку руху трамвая ОСОБА_7, продовжуючи триматися за передні двері трамвая, проти своєї волі також відновила рух, і в міру збільшення швидкості трамвая, не втримавшись, впала з правого боку трамвая, в безпосередній близькості від його кузова. В порушення вимог правил безпеки дорожнього руху, водій ОСОБА_6, не реагуючи на небезпечне становище ОСОБА_7, продовжувала подальший рух, допустивши наїзд з подальшим переїздом правими задніми колесами вагона трамвая № 732 на пішохода ОСОБА_7

У ході дорожньо-транспортної пригоди, згідно висновку експерта № 2338 М від 30.10.2009 року, ОСОБА_7 були заподіяні тілесні ушкодження у вигляді травматичної ампутації 4 , 5 пальців лівої стопи, відкритий перелом 2, 3 пальців лівої стопи, обширна циркулярна інфікована рана (40 см. завдовжки ) нижньої третини лівої гомілки і стопи з відшаруванням і розім'яті шкіри по всій поверхні, підшкірно-жирової клітковини з пошкодженням м'язів і сухожиль розгиначів і розгиначів з переломом п'яткової кістки зі зміщенням, з кровотечею з рани.

Згідно висновку експерта № 67 / к від 13.12.2011 року, травму лівої нижньої кінцівки у ОСОБА_7 слід кваліфікувати, як тілесне ушкодження середнього ступеня тяжкості.

Дії ОСОБА_6 кваліфіковані за ч. 1 ст. 286 КК України як порушення безпеки правил дорожнього руху та експлуатації транспорту особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило заподіяння потерпілому середнього ступеня тяжкості тілесного ушкодження.

Жовтневий районний суд міста Запоріжжя від 03.02.2012 року постановив кримінальну справу за обвинуваченням ОСОБА_6 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, припинити на підставі ст. 10 КПК України.

Вказаним злочином заподіяно матеріальної шкоди на суму 66751 грн. 78 коп., яка складається з чеків на лікування (на загальну суму 2450 грн. 08 коп.), з квитанції та рахунків не поховання (на загальну суму 3072 грн. 22 коп.) чеків за оплату за поминки (на загальну суму 4619 грн. 48 коп.), з квитанції за оплату виготовлення та встановлення памятника (на загальну суму 56610 грн. 00 коп.).

Між підприємством "Запоріжелектротранс" та ЗАТ "Страхова компанія АХА Страхування" був укладений договір № 448-дго/08зп від 10 грудня 2008 року добровільного страхуванні цивільної відповідальності власника наземного транспортного засобу перед третіми особами, який , діяв на дату ДТП.

Відповідно до п.3.2.2 зазначеного договору, настання цивільно-правової відповідальності власника транспортного засобу за шкоду, заподіяну життю та здоров'ю третіх осіб віднесено до страхових випадків, а, відповідно до п.4.4 цього ж договору, франшиза до таких випадків не застосовується. Відповідно до вищезазначеного договору за даним страховим випадком встановлено ліміт відповідальності у розмірі 5 000,00 грн.

На підставі статей 1194,1172,1187,1166 ЦК України позивачка просить суд стягнути на свою користь з КП "Запоріжелектротранс" матеріальну шкоду у розмірі 61 751 грн. 78 коп., з ПрАТ "СК АХА Страхування" 5 000 грн.

Крім того, позивачка зазначає, що вона дуже страждала і страждає морально з приводу нанесення її матері тяжких травм, які були їй заподіяні в результаті ДТП. Це спричинило для позивачки велику душевну травму з приводу того, що після ДТП мати переживала тяжкі фізичні страждання. Вона постійно потребувала догляду, піклування та лікування, у зв'язку з чим родина позивачки несла значні матеріальні витрати, що негативно позначилось на сімейному бюджеті, Раптова смерть ОСОБА_7 призвела до сильного емоційного та психологічного потрясіння членів сім'ї позивачки. Моральну шкоду ОСОБА_5 оцінила у 100 000,00 грн. і просила стягнути її з КП "Запоріжелектротранс".

Рішенням Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 24 грудня 2014 року відмовлено у задоволенні позову.

Не погоджуючись з рішенням суду ОСОБА_5, подала апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду скасувати, постановити нове, яким позов задовольнити у повному обсязі.

Заслухавши у засіданні апеляційного суду суддю - доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без зміни, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням вимог матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Судом попередньої інстанції встановлено, що ОСОБА_6 була прийнята на роботу в трамвайне депо №2 водієм трамваю 1-го класу з 26.10.2005 року (наказ № 287-к від 25.10.2005).

19.09.2009 року ОСОБА_6 при виконанні трудових обов'язків скоїла ДТП, в результаті якої були спричинені тілесні ушкодження ОСОБА_7, які в подальшому були кваліфіковані я| тілесні ушкодження середнього ступеня тяжкості. Під час лікування постраждала особа померла Однак, за результатами комісійної судово-медичної експертизи від 01.06.2011 смерть ОСОБА_7, а також ампутація та подальша реампутація кінцівки не пов'язані з травмою опорно-рухового апарату, що були отримані під час ДТП, отримані травми не супроводжувалися загрозливими для життя явищами, не призвели до загрози життю та не лежать в причинно-наслідковому зв'язку: подією ДТП.

Постановою Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 03.02.2012 кримінальна справа відносно ОСОБА_6 була припинена на підставі ст. 10 КПК України, остання була звільнена від кримінальної відповідальності та передана на поруки трудовому колективу КП "Запоріжелектротранс" (а.с. 8).

Позивач є дочкою постраждалої особи, і заявила позов з підстав того, що шкода спричинена смертю фізичної особи, відшкодовуються в тому числі її дітям.

Відмовляючи в позові суд першої інстанції вірно послався як на письмовий доказ висновок комісійної судово-медичної експертизи від 13.12.2011 року Запорізького обласного бюро судово-медичної експертизи наданої при розгляді вказаної кримінальної справи, відповідно до якого смерть ОСОБА_7, а також ампутація та подальша реампутація кінцівки не пов'язані з травмою опорно-рухового апарату, що були отримані під час ДТП, отримані травми не супроводжувалися загрозливими для життя явищами, не призвели до загрози життю та не лежать в причинно-наслідковому зв'язку з подією ДТП.

Суд вірно вказав, що при відсутності доказів причинно-наслідковому зв'язку між подією ДТП та фактом смерті матері позивачки, понесені останньою витрати не є майновою шкодою в розмінні ст. 1166 Цивільного кодексу України, позивачу не спричинялась майнова шкода, тому вона не може бути відшкодована в силу вищевказаних статей.

Окрім цього суд вірно вказав, що пунктом 3 частини 1 статті 1219 Цивільного кодексу України передбачено, що не входять до складу спадщини права та обов'язки, що нерозривно пов'язані з особою спадкодавця, зокрема: право на відшкодування шкоди, завданої каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я.

Докази, що витрати на придбання ліків, понесла саме позивач в справі відсутні як і докази, що ці ліки використовувались при лікуванні померлої від травм отриманих в результаті ДТП.

Оскільки смерть ОСОБА_7 не знаходиться в прямому причинному зв'язку з наїздом трамваю, тому відсутні підстави відшкодовувати шкоду у зв'язку зі смертю, а саме: на поховання та встановлення пам'ятника.

Щодо вимог про стягнення моральної шкоди то позивач просила її стягнути відповідно до позову (а.с. 4) з підстав ч. 2 ст. 1168 ЦК України відповідно до якої моральна шкода, спричинена смертю особи, відшкодовується в тому числі її дітям.

Суд першої інстанції і в цій частині вірно виходячи з того ж факту, що смерть ОСОБА_7 не знаходиться в прямому причинному зв'язку з наїздом трамваю відмовив в позові.

Доводи, викладені в апеляційній скарзі, зводяться до переоцінки висновків суду і не дають підстав для висновку про порушення судом першої інстанції норм матеріального або процесуального права, які являються обов'язковою підставою для скасування судового рішення.

Отже висновки суду першої інстанції відповідають матеріалам справи, рішення суду ухвалене з додержанням норм матеріального і процесуального права, та підстав для його скасування колегією судів не вбачає.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 309 ЦПК України, колегія суддів,-

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_5 відхилити.

Рішення Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 24 грудня 2014 року у цій справі залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, проте може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: