Справа № 265/1428/15-ц
Провадження № 2/265/956/15
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(заочне)

27 березня 2015 року місто Маріуполь

Орджонікідзевський районний суд міста Маріуполя Донецької області у складі:

головуючого судді - Козлова Д. О.,

при секретарі - Скоробогатько Г. О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду справу за позовом ОСОБА_1 до Маріупольської міської ради про визнання спадкоємцем за законом четвертої черги, -

В С Т А Н О В И В:

Позивачка звернулась до суду із позовом до відповідача про визнання її спадкоємицею за законом 4-ї черги, посилаючись на те, що ІНФОРМАЦІЯ_2 року помер ОСОБА_2, після смерті якого відкрилась спадщина у вигляді 7/20 частки АДРЕСА_1, яка належала останньому на праві власності. Вказувала, що вона є спадкоємицею 4-ї черги після смерті ОСОБА_2, в якого інших спадкоємців немає, бо вона мешкала однією родиною із померлим, як чоловік та дружина більш ніж 5 років до моменту його смерті, будучи зареєстрованою за спірною адресою з 1985 року. Додавала, що вона перебувала у шлюбі свого часу із ОСОБА_2 з 1985 року по 2004 рік. Зазначала, що інші 7/20 частки вказаної квартири належать їй, яка надавалась їй та ОСОБА_2 свого часу в спільну сумісну власність. Разом із померлим вона вела спільне господарство. Вказувала, що ні вона, ні померлий у іншому шлюбі не перебували. На підставі переліченого просила суд визнати її спадкоємицею за законом 4-ї черги після смерті ОСОБА_2

Позивачка в судовому засіданні повністю підтримала заявлені нею позовні вимоги, які просила суд задовольнити.

Представник позивача, яка діє на підставі договору, ОСОБА_3, підтримуючи позовні вимоги ОСОБА_1, надала пояснення аналогічні тим, що викладені у позовній заяві. Зазначала при цьому, що позивачка мешкала разом із померлим, як чоловік та дружина більше шести років до моменту смерті останнього, тому за відсутності інших спадкоємців позивачка фактично прийняла спадщину. На підставі переліченого просила суд задовольнити позов.

Представники Маріупольської міської ради, будучи належним чином повідомленими про час та місце розгляду справи, в судове засідання не з'явились за невідомих суду причин.

Зі згоди позивачки суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України.

Вислухавши учасників процесу, що з'явились, заслухавши пояснення свідків, вивчивши письмові докази, суд вважає, що позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають задоволенню, виходячи з наступного обґрунтування.

Відповідно до ст. 1258 Цивільного кодексу України (далі за текстом - ЦК) спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття.

За ст. 1264 ЦК в четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім'єю не менш як п'ять років до часу відкриття спадщини.

Згідно до ст. 3 Сімейного кодексу України (далі за текстом - СК) сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки. Сім'я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства.

Згідно до п. 21 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» при вирішенні спору про право на спадщину осіб, які проживали зі спадкодавцем однією сім'єю не менш як п'ять років до часу відкриття спадщини (4-та черга спадкоємців за законом), судам необхідно враховувати правила ч. 2 ст. 3 СК України про те, що сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки. Зазначений п'ятирічний строк повинен виповнитися на момент відкриття спадщини і його необхідно обчислювати з урахуванням часу спільного проживання зі спадкодавцем однією сім'єю до набрання чинності цим Кодексом. До спадкоємців четвертої черги належать не лише жінка (чоловік), які проживали однією сім'єю зі спадкодавцем без шлюбу, таке право можуть мати також інші особи, якщо вони спільно проживали зі спадкодавцем, були пов'язані спільним побутом, мали взаємні права та обов'язки.

При цьому за п. 21 вказаної постанови Пленуму Верховного Суду України зазначено, що до числа спадкоємців четвертої черги не входить особа, яка хоча і проживала спільно зі спадкодавцем, але перебувала у зареєстрованому шлюбі з іншою особою.

Згідно свідоцтва про смерть, виданого 8 вересня 2014 року Орджонікідзевським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Маріупольського міського управління юстиції у Донецькій області, вбачається, що ОСОБА_2 помер ІНФОРМАЦІЯ_2 року у віці 62 років, актовий запис № 1219 від 8 вересня 2014 року (а. с. 7).

Відповідно копії особового рахунку № НОМЕР_1, виданого 12 січня 2015 року ЖКП «Азовжитлокомплекс», вбачається, що наймачем АДРЕСА_1 є ОСОБА_1, яка зареєстрована у вказаній квартирі з 18 грудня 1985 року (а. с. 8).

При цьому за довідкою ЖКП «Азовжитлокомплекс» від 21 січня 2015 року вбачається, що ОСОБА_2 на момент смерті був зареєстрований також АДРЕСА_1, починаючи з 18 грудня 1985 року (а. с. 9).

Відповідно до свідоцтва про одруження, виданого 11 липня 2002 року Маріупольським міським відділом реєстрації актів цивільного стану Донецького обласного управління юстиції, актовий запис № 3770 від 25 жовтня 1985 року, вбачається, що ОСОБА_2 одружився 25 жовтня 1985 року із ОСОБА_1, внаслідок чого дружині було присвоєно прізвище - ОСОБА_1 (а. с. 10).

Шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 було розірвано 9 листопада 2004 року, що вбачається з копії свідоцтва про розірвання шлюбу, актовий запис № 414 від 9 листопада 2004 року відділу реєстрації актів цивільного стану Орджонікідзевського районного управління міста Маріуполя, внаслідок чого дружині було залишено прізвище - ОСОБА_1 (а. с. 11).

Відповідно до свідоцтва про право на житло від 24 лютого 2000 року вбачається, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 в рівних частках отримали у власність ідеальну частку 7/10 АДРЕСА_1 (загальної площі - 45,29 кв. м.), право власності яких на вказану квартиру було зареєстровано в Маріупольському БТІ 20 березня 2000 року (а. с. 12).

На підставі рішення Орджонікідзевського районного суду міста Маріуполя від 16 березня 2004 року, яке набуло чинності, було визначено порядок користування АДРЕСА_1, внаслідок чого ОСОБА_2 було виділено в користування житлову кімнату площею 12,5 кв. м., а ОСОБА_1 було виділено відповідно житлову кімнату площею 22,22 кв. м. (а. с. 34).

Сплата ОСОБА_1 комунальних платежів за обома особовими рахунками на АДРЕСА_1 підтверджується наданими суду позивачкою копіями квитанцій про проведення такої оплати (а. с. 35-39).

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_5 вказував, що він з самого народження мешкає із ОСОБА_1, яка приходиться йому бабусею, АДРЕСА_1. Увесь цей час за виключенням проміжку часу з 2004 року по 2008 рік у вказаній квартирі також мешкав ОСОБА_2, його дідусь, який помер в вересні 2014 року. Його дід та бабця мешкали у спірній квартирі в одній кімнаті, а він у іншій кімнаті. При цьому ОСОБА_2 та ОСОБА_1 вели себе як чоловік та жінка, жили однією родиною та вели спільне господарство.

Допитана у судовому засіданні свідок ОСОБА_6 вказувала, що вона давня знайома позивачки, тому добре знає її родину. Підтвердила, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 були одружені, а на початку 2000 років розійшлись. Однак десь у 2008 році вони знову стали мешкати разом АДРЕСА_1 однією родиною. Також у вказаній квартирі мешкає онук ОСОБА_1, ОСОБА_7 Стверджувала, що ОСОБА_2 та ОСОБА_1 вели спільне господарство, купували речі разом, жили як чоловік та жінка.

Свідок ОСОБА_8 в судовому засіданні пояснила, що вона є дружиною сина позивачки, ОСОБА_1 Підтвердила, що позивачка мешкала із своїм чоловіком ОСОБА_2 однією родиною АДРЕСА_1 в двокімнатній квартирі, однак у 2004 році вони розлучились. Знає, що у квартирі були поділені особові рахунки після цього. Однак після 2008 року ОСОБА_2 повернувся до позивачки, тому вони знову стали мешкати разом АДРЕСА_1 однією родиною із онуком, ОСОБА_7 Таким чином вони мешкали утрьох до моменту смерті ОСОБА_2 у ІНФОРМАЦІЯ_2 року.

На підставі вивчених судом доказів вбачається, що ОСОБА_1 фактично мешкала разом із ОСОБА_2, як дружина та чоловік, протягом останніх п'яти років до часу смерті ОСОБА_2, який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 року, що підтверджується як поясненнями допитаних в судовому засіданні свідків, так й дослідженими у судовому засіданні письмовими доказами.

При цьому відповідно до інформації 4-ї державної нотаріальної контори міста Маріуполя від 17 березня 2015 року вбачається, що у провадженні нотаріальної контори перебуває спадкова справа після смерті ОСОБА_2, який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 року. З заявою про прийняття спадщина та про видачу свідоцтва про право на спадщину звернулась ОСОБА_1, що також підтверджується витягом зі спадкового реєстру. Інших заяв про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_2 не надходило до нотаріальної контори (а. с. 13, 26).

Таким чином суд дійшов висновку про можливість задоволення позовних вимог ОСОБА_1 шляхом визнання її спадкоємицею 4-ї черги за законом після смерті ОСОБА_2

Керуючись ст. ст. 10, 11, 60, 61, 88, 213-215, 224-226 ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до Маріупольської міської ради про визнання спадкоємцем за законом четвертої черги - задовольнити.

Визнати ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, спадкоємицею четвертої черги за законом після смерті ОСОБА_2, який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 року.

Заочне рішення може бути переглянуто Орджонікідзевським районним судом міста Маріуполя Донецької області за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.

Рішення суду іншими учасниками процесу може бути оскаржено у апеляційному порядку до Апеляційного суду Донецької області через Орджонікідзевський районний суд міста Маріуполя шляхом подачі апеляційної скарги протягом 10 днів з дня його проголошення, а учасниками процесу, що не були присутні при проголошенні, - протягом 10 днів з дня отримання копії рішення.

Суддя