Справа № 199/6796/14-ц
РІШЕННЯ

іменем України

«10» грудня 2014 року

Амур-Нижньодніпровський районний суд м. Дніпропетровська у складі:

головуючого судді Спаї В.В.,

секретар Прудченко В.Д.,

за участі представника позивача - ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Дніпропетровську цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до четвертої Дніпропетровської державної нотаріальної контори про захист права власності від порушень, не повязаних із позбавленням володіння,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернулася до суду із даним позовом, в його обґрунтування посилаючись на те, що вона з 05 червня 1984 р. постійно мешкає у квартирі за адресою: АДРЕСА_1; на підставі нотаріально посвідченого договору купівлі продажу від 21.12.93. р. позивач набула право власності на зазначену квартиру, право власності було зареєстровано в КП «ДМБТІ» 04.07.1997 р.

Як зазначається позивачем при зверненні до суду, нещодавно стало відомо про те, що на квартиру накладено обтяження, що підтверджується витягом з Єдиного реєстру заборони відчуження обєктів нерухомого майна від 15.09.2009 р., підстава накладення обтяження - договір застави №4-2511 від 04.09.1992 р., зареєстрований 31 серпня 2006 р. за №3669832 (архівний запис №975-21 від 04.09.1992 р.).

Жодної інформації з приводу наведеного договору застави на момент звернення до суду не має; на запит позивача до нотаріально контори з приводу договору застави була отримана відповідь від 12.06.2014 р. (№2212/01-16), яка не містить інформації по суті заяви.

Посилаючись у позові на те, що зазначене обтяження створює обмеження права власності позивача на квартиру, воно підлягає захисту у судовому порядку, у позові й заявлено відповідну вимогу про зобовязання відповідача зняти заборону відчуження майна - квартири АДРЕСА_2, яка була зареєстрована 31.08.2006 р. за №3669832 на підставі договору застави від 04.09.1992 р. (реєстровий номер 4-2511).

У судовому засіданні представник позивача вимоги позову підтримав повністю, надав пояснення, аналогічні викладеним в позовній заяві, просив суд повністю задовольнити поданий позов, врахував, що поновити права позивача можливо лише у судовому порядку, інших шляхів не має, зняття давнішнього запису про обтяження внесено не було, та зняття даного запису надасть позивачу можливість розпорядитися належним на праві власності майном.

Відповідач не скористався правом брати участь у судових засіданнях та правом надання заперечень проти позову, в окремо наданій суді заяві просив суд розглядати справу у його відсутності.

Заслухав пояснення представника позивача та дослідив докази в межах заявлених вимог згідно ст. 11 ЦПК України, суд дійшов до висновку про наявність підстав для задоволення позову повністю, виходячи з наступного.

Як встановлено судом на підставі договору купівлі-продажу від 21.12.1993 р., який був укладений між ОСОБА_3 та ОСОБА_4 (післяшлюбне прізвище ОСОБА_2 /свідоцтво про одруження від 24.07.1997 р./) ОСОБА_4 придбала квартиру АДРЕСА_3; на підставі даного договору в КП «ДМБТІ» було зареєстровано право власності за ОСОБА_4 на дане нерухоме майно (а.с. 7).

Разом з тим, згідно з договором застави нерухомого майн від 04.09.1992 р., який був укладений між СК «Інко страх» та ОСОБА_4, яка діяла на підставі довіреності, яка була видана їй ОСОБА_5, ОСОБА_5 заклала страховій компанії належну їй квартиру, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_4, яка належить ОСОБА_5 на підставі реєстраційного посвідчення від 18.08.1992 р. в забезпечення виконання договору кредиту №6 ИП від 04.09.1992 р. на імя ОСОБА_4 на суму 1 260 000,00 рублів.

Згідно з відповіддю від 03.09.2014 р. з четвертої Дніпропетровської державної нотаріальної контори №3295/01-16 на заяву ОСОБА_2 про виключення запису обтяження майна квартири АДРЕСА_5, на яку зареєстрована заборона за №3669832 від 31.08.2006 р. реєстратором Державним нотаріальним архівом в Дніпропетровській області архівний запис №975-21 від 04.09.1992 на підставі договору застави, посвідченого четвертю Дніпропетровською державною нотаріальною конторою 04.09.1992 р. за реєстровим №4-2511, ОСОБА_2 було відмовлено в задоволенні даної вимоги з посиланням на п. 5.1 глави 15 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, згідно з яким нотаріус, який накладав заборону, знімає заборону відчуження майна при одержанні повідомлення: кредитора про погашення позики; про припинення (розірвання, визнання недійсним) договору застави (іпотеки); за рішенням суду. В цій відповіді ОСОБА_2 рекомендовано звернутися до Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська.

На підтвердження наявності заборони позивач надала суду також витяг з Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна (а.с. 8-9), згідно з яким 31.08.2006 р. о 14.51 за №3669832 реєстратором - Державним нотаріальним архівом в Дніпропетровській області на підставі обтяження - договору застави, 4-2511, посвідченого четвертою Дніпропетровською державною нотаріальною конторою 04.09.1992 р., зареєстровано обтяження, обєктом якого є квартира АДРЕСА_2, власником якої є ОСОБА_5

Утім, як встановлено судом, предметом застави за договором від 04.09.1992 р. не є квартира, належна ОСОБА_2 (квартира АДРЕСА_2), а є квартира АДРЕСА_6, яка належить ОСОБА_5

Відповідно до ч. 9 ст. 16 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація припинення іпотеки, обтяження проводиться на підставі заяви обтяжувача, яку він зобов'язаний подати протягом п'яти робочих днів з дня припинення іпотеки, обтяження самостійно або на письмову вимогу боржника чи іншої особи, права якої порушено через наявність таких реєстраційних записів.

За ст. 609 ЦК України зобов'язання припиняється ліквідацією юридичної особи (боржника або кредитора), крім випадків, коли законом або іншими нормативно-правовими актами виконання зобов'язання ліквідованої юридичної особи покладається на іншу юридичну особу, зокрема за зобов'язаннями про відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю.

Як встановлено судом на підставі витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців, станом на 21.11.2014 р. в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців не знайдено записів щодо юридичної особи з найменуванням Страхова компанія «Инко Страх».

Згідно ст. 1 Конвенції про захист прав людини та основних свобод, кожна фізична та юридична особа має право володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права.

Кожен має право володіти, користуватись і розпоряджатись своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Відповідно до ст. 316, ч. 1 ст. 319, ст. 391 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від віолі інших осіб. Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Право власності є непорушним. Власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Відповідно до положень ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Порядок зняття заборони відчуження майна врегульований главою 15 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, який затверджений Наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 N296/5, згідно з якою, якщо нотаріус, який наклав заборону, позбавлений можливості зняти її (у разі смерті, заміщення нотаріуса, у разі неможливості виконання ним своїх обов'язків, припинення нотаріусом діяльності, передачі документів до державного нотаріального архіву або з будь-яких інших причин), заборона може бути знята іншим нотаріусом.

Як встановлено судом, заборона не може бути знята нотаріусом, який наклав заборону, через відсутність будь-якого з повідомлень, передбачених п. 5.1 глави 15 зазначеного вище Порядку, відтак, оскільки судом встановлено, що наявність обтяження нерухомого майна є перешкодою для реалізації позивачем прав, як власника, на відчуження належного на праві власності майна, та чинним законодавством передбачена можливість зняття заборони за рішенням суду, позивачем обраний передбачений законом спосіб захисту прав (ст. 16 ЦК), для суду вбачаються підстави для задоволення позову у спосіб, визначений позивачем, повністю.

Питання про розподіл судових витрат вирішено у відповідності до ст.ст. 88 та 215 ЦПК України.

Керуючись ст.ст. 11, 15, 212, 214-215 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_2 до четвертої Дніпропетровської державної нотаріальної контори про захист права власності від порушень, не повязаних із позбавленням володіння, задовольнити повністю.

Зобовязати четверту Дніпропетровську державну нотаріальну контору в особі будь-якого нотаріуса зняти заборону відчуження майна - квартири АДРЕСА_2, яка була зареєстрована 31.08.2006 р. за №3669832 на підставі договору застави від 04.09.1992 р. (реєстровий номер 4-2511).

Стягнути з четвертої Дніпропетровської державної нотаріальної контори на користь ОСОБА_2 судові витрати, повязані зі сплатою судового збору, в розмірі 243,60 грн.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Дніпропетровської області через Амур-Нижньодніпровський районний суд м. Дніпропетровська.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя В.В.Спаї