Апеляційний суд Кіровоградської області
№ провадження 22-ц/781/713/15 Головуючий у суді І-ї інстанції Іванова Л. А.
Доповідач Суржик М. М.
УХВАЛА

Іменем України

17.03.2015 року Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Кіровоградської області в складі :

головуючого : судді Суржика М.М.,

суддів : Авраменко Т.М., Суровицької Л.В.,

при секретарі Кравченко Я.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Кіровограді цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Ленінського районного суду м.Кіровограда від 29 липня 2014 року,

В С Т А Н О В И Л А :

В листопаді 2013 року Публічне акціонерне товариство "Імексбанк" (далі Банк) звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Банк зазначив, що 06.12.2012 року між Банком та ОСОБА_2 укладено договір №999-00034588/1 про надання кредиту, на підставі якого Банком наданий відповідачці овердрафт за допомогою платіжної картки Visa Electron, з максимальною сумою заборгованості 50 000,00 грн., зі сплатою відсотків в розмірі 19% річних від суми заборгованості та з встановленням дати остаточного повернення овердрафту до 05.12.2015 року. Крім того, 06.12.2012 року між Банком та Позичальником укладений договір №999-00034588 про відкриття та обслуговування поточного рахунку, операції за яким можуть здійснюватися з використанням спеціальних платіжних засобів з видачею платіжної картки VISA для фізичної особи.

Відповідно до п. 1.1 умов Договору кредиту, банк зобов'язується надати для власних потреб позичальника за допомогою платіжної картки Visa Electron у готівковій чи безготівковій формі шляхом сплати з поточного рахунку коштів понад кредитовий залишок коштів на рахунку, в межах встановленого строку та ліміту овердрафту, та передбачено отримання кредиту позичальником самостійно за допомогою платіжної картки у готівковій чи безготівковій формі. Згідно з п. 2.2 Договору кредиту, моментом (днем) надання кредиту на умовах овердрафту вважається момент (день) використання позичальником кредитних коштів на умовах договору, зокрема, отримання позичальником готівки чи здійснення ним безготівкового платежу з рахунку.

Банк свої зобов'язання за договором кредиту щодо видачі кредиту виконав в повному обсязі.

В п. 2.6 договору кредиту встановлено, що сплата відсотків позичальником здійснюється щомісячно за фактичний термін користування кредитом не пізніше 06 числа, починаючи з січня 2013 року, а також в день повернення заборгованості за кредитом в повній сумі.

Крім того, за договором рахунку позичальник зобов'язаний сплачувати щомісячно комісію за розрахункове обслуговування поточного рахунку. Загальна сума щомісячного платежу по вищезазначеним зобов'язанням визначена в додатку №1 до договору кредиту в розмірі 2552,80 грн.

Умови договору щодо своєчасного погашення основної заборгованості за кредитом згідно встановленого графіку, відсотків та комісії позичальником не виконуються, протягом періоду кредитування відповідач порушує умови договору кредиту щодо сплати основної заборгованості, нарахованих відсотків та комісії.

Станом на 18.09.2013 року заборгованість відповідача за договором кредиту становить: 52839 грн. 73 коп., у тому числі: 44 530 грн. 51 коп. - заборгованість за кредитом; 2 729 грн. 22 коп. - заборгованість по сплаті відсотків; 2 880 грн. 00 коп. - комісія за розрахункове обслуговування поточного рахунку; 2 700 грн. 00 коп. - штрафні санкції.

ОСОБА_2 звернулась із зустрічним позовом до Банку та просила припинити дію кредитного договору, оскільки Банк неналежним чином виконує свої зобов'язання, та розірвати з цих підстав договір.

Рішенням суду позов Банку задоволено, в зустрічному позові відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду в скарзі апелянт зазначив, що при постановленні рішення судом порушені норми матеріального права, висновки суду не відповідають фактичним обставинам. Просила рішення суду скасувати, в позові Банку відмовити.

Заслухавши доповідача, дослідивши доводи апеляційної скарги в межах, передбачених ст.303 ЦПК України та матеріали справи колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Колегія суддів вважає, що судом 1-ої інстанції на підставі досліджених доказів правильно встановлено, що відповідач має заборгованість перед Банком, що і не оспорюється самою відповідачкою.

Однак відповідачка вважає, що заборгованість повинна бути погашена АТ «Страхова компанія «Примор'є», з якою 06.12.2012 року нею укладено договір добровільного страхування ризиків позичальника №06/12/ГО-304/1, і яку суд повинен був залучити як співвідповідача по справі.

Відповідно до ст.ст.989, 990 ЦК України, страхувальник зобов'язаний повідомити страховика про настання страхового випадку у строк, встановлений договором; страховик здійснює страхову виплату відповідно до умов договору на підставі заяви страхувальника (його правонаступника) або іншої особи, визначеної договором, і страхового акта (аварійного сертифіката).

Судом 1-ої інстанції правильно зазначено, що згідно п.п.5.3.7 п.5.3 Договору страхування, у разі настання страхового випадку Страхувальник ( ОСОБА_2 ) зобов'язаний повідомити Страховика (АТ «Страхова компанія «Примор'є») про настання страхового випадку в строк, передбачений Правилами добровільного страхування кредитів (Договору). В разі настання страхового випадку Страхувальник (Кредитор) зобов'язаний: негайно, але в будь-якому разі протягом трьох днів (за винятком вихідних та святкових днів) повідомити про це Страховика або його представника відповідно до п.п.6.1.1 п.6.1 Договору; крім того, надати Страховику всю наявну інформацію та документацію, яка дозволить зробити висновок щодо причин, обставин та наслідків страхового випадку, про характер та розмір заподіяного збитку (п.п.6.1.4 п.6.1 Договору).

ОСОБА_2 особисто до страхової компанії з повідомленням про настання страхового випадку не зверталася.

Тому Банк має право вимагати виконання зобов'язань саме ОСОБА_2 і позов Банку є обґрунтованим.

Суд 1-ої інстанції правильно встановив правовідносини, які виникли між сторонами.

Відповідно до вимог ч.1 ст.308 ЦПК України, апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

За таких обставин, колегія суддів дійшла переконання, що рішення суду є законним та обгрунтованим, постановленим з дотриманням норм матеріального та процесуального права, доводи апеляції не спростовують правильних висновків суду, а тому рішення скасуванню не підлягає.

Керуючись ст.ст.303,307, 308,313,314,315 ЦПК України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Ленінського районного суду м.Кіровограда від 29 липня 2014 року залишити без змін.

Ухвала набирає чинності з моменту проголошення і може бути оскаржена протягом двадцяти днів до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий

Судді