У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 березня 2015 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

Закропивного О.В., Луспеника Д.Д., Черненко В.А.,

розглянувши в попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5, ОСОБА_6 про встановлення факту, що має юридичне значення, визнання недійсними угод, поділ спільної сумісної власності, стягнення матеріальної та моральної шкоди, за касаційною скаргою представника ОСОБА_4 - ОСОБА_7, на рішення Приморського районного суду м. Одеси від 13 червня 2014 року та ухвалу апеляційного суду Одеської області від 23 грудня 2014 року,

в с т а н о в и л а:

У лютому 2014 року ОСОБА_4 звернулася до суду із указаним позовом, у якому, з урахуванням уточнень, просила встановити факт проживання однією сім'єю без шлюбу з відповідачем ОСОБА_5, а саме з 14 травня 2003 року по 6 квітня 2010 року, визнати недійсною заяву ОСОБА_4 від 2 червня 2010 року про відмову від нерухомого та рухомого майна; визнати недійсним договір купівлі-продажу Збірно-розбірного павільйону, встановленого на торгівельному місці НОМЕР_1 на території СТРП № 3 з АС № 3 ТСК № 1 на проминку 7-км, укладеного між ОСОБА_5 та ОСОБА_6; визнати недійсною угоду від 28 травня 2010 року до договору комісії № 139 на будівництво об'єкту нерухомості від 10 серпня 2005 року, укладену між ОСОБА_5 та ОСОБА_6; поділити у рівних частках між ОСОБА_5 та ОСОБА_4 майно, що належить їм на праві спільної сумісної власності; визнати право власності на Ѕ частину збірно-розбірного павільйону, встановленого на торгівельному місці НОМЕР_1 на території СТРП № З з АС № З ТСК № 1 на проминку 7-км; визнати майнові права на ј частину апартаментів, розташованих на 11 поверсі в 20-поверховій секції сімейно-оздоровчого комплексу, за адресою: АДРЕСА_1; стягнути з ОСОБА_5 на її користь моральну шкоду у розмірі 100 тис. гривень; стягнути з ОСОБА_5 та ОСОБА_6 у солідарному порядку відшкодування матеріальної шкоди у розмірі 140 тис. гривень та стягнути судові витрати. На обґрунтування позову зазначала, що вона з 14 травня 2003 року по 6 квітня 2010 року проживала з ОСОБА_5 без реєстрації шлюбу, при цьому вони вели сумісне господарство, проживали в одному будинку, який належить її матері. За час проживання з ОСОБА_5, вони спільно придбали одяг, меблі у спальню. ОСОБА_5 займався вихованням її сина, організацією його позашкільного навчання. ОСОБА_4 та ОСОБА_5 спільно було здійснено понад 15 закордонних поїздок. Також у період спільного проживання на ім'я ОСОБА_5 було придбано наступне майно та майнові права, а саме: об'єкт для здійснення комерційної діяльності - збірно-розбірний павільйон, встановлений на торгівельному місці НОМЕР_1 на території СТРП № з з АС № з ТСК № 1 на проминку 7-км; майнові права на Ѕ частину апартаментів та місця у паркінгу за адресою: АДРЕСА_1. Просила позов задовольнити.

Рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 13 червня 2014 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Одеської області від 23 грудня 2014 року, у задоволенні позову ОСОБА_4 відмовлено.

У касаційній скарзі представник ОСОБА_4 - ОСОБА_7, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати оскаржувані судові рішення та направити справу на новий розгляд до суду першої інстанції.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Встановлено й це вбачається з матеріалів справи, що оскаржуване судове рішення ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, а доводи скарги цих висновків не спростовують.

Зокрема, суд першої та апеляційної інстанції, на підставі належним чином оцінених доказів, поданих сторонами (ст. 212 ЦПК України), дійшов правильного висновку про те, що матеріали справи не містять доказів, що ОСОБА_5 та ОСОБА_4 вели спільне господарство, були пов'язані спільним побутом та проживанням, мали спільний бюджет і між ними усталені відносини, що притаманні подружжю, а тому відсутні підстави для задоволення позову.

Ураховуючи викладене та положення ч. 3 ст. 332 ЦПК України, колегія суддів вважає за необхідне відхилити касаційну скаргу і залишити оскаржувані судові рішення без змін.

Керуючись ст. ст. 332, 336, 337 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу представника ОСОБА_4 - ОСОБА_7, відхилити.

Рішення Приморського районного суду м. Одеси від 13 червня 2014 року та ухвалу апеляційного суду Одеської області від 23 грудня 2014 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: О.В. Закропивний

Д.Д. Луспеник

В.А. Черненко