Єдиний унікальний номер 725/745/14-ц
Номер провадження 6/725/22/15
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24.03.2015 року Першотравневий районний суд м.Чернівців

в складі:

головуючого судді Піхало Н. В.

при секретарі Томко І.Д.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Чернівці подання державного виконавця Першотравневого ВДВС Чернівецького МУЮ ОСОБА_1 про примусове проникнення у житлове приміщення, а саме квартиру АДРЕСА_1, -

ВСТАНОВИВ:

23.03.2015 року до Першотравневого районного суду м. Чернівці надійшло подання державного виконавця Першотравневого ВДВС Чернівецького МУЮ ОСОБА_1 про примусове проникнення у житлове приміщення, а саме квартиру АДРЕСА_2.

Так, державний виконавець обґрунтовуючи свої вимоги про примусове проникнення у вище вказане житлове приміщення, посилається на те, що в провадженні Першотравневого ВДВС Чернівецького МУЮ перебувають виконавчі листи про виселення ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10 з квартири АДРЕСА_3.

Боржникам було запропоновано строк для добровільного виконання рішення суду та вручено копію постанови про відкриття виконавчого провадження, проте рішення суду ними добровільно виконане не було, про що державним виконавцем складено відповідний акт.

21.10.2014 року державним виконавцем здійснено повторний виїзд за вказаною у виконавчому листі адресою та встановлено, що боржники добровільно виконати рішення суду відмовляються, оскільки ними подано заяву про апеляційне оскарження рішення, проте не отримавши документального підтвердження доводів боржників, 31.10.2014 року державним виконавцем повторно здійснено виїзд за вказаною у виконавчих листах адресою та складено акт про невиконання рішення суду.

Вважає, що подальше примусове виконання виконавчих листів неможливе без примусового проникнення до квартири АДРЕСА_3, у звязку з чим, посилаючись на норми права, зокрема ст. 376 ЦПК України, ст.ст. 5,11 Закону України «Про виконавче провадження», просила надати дозвіл державному виконавця та особам, які будуть залучені до проведення виконавчих дій примусово проникнути (ввійти) у житлову квартиру АДРЕСА_1.

Суд, дослідивши матеріали подання, заслухавши думку державного виконавця, вважає, що останнє задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

Згідно ч.ч. 1-3 ст. 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний звязок доказів у їх сукупності.

Так, судом встановлено, що10.06.2014 року на виконання рішення Першотравневого районного суду м. Чернівці від 12.03.2014 року, судом видано виконавчі листи про виселення ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10 з квартири АДРЕСА_1.

У відповідності до вимог ч. 2 ст. 368 ЦПК України, судом видано виконавчі листи по кількості відповідачів, які підлягають виселенню.

На підставі вказаних виконавчих листів державним виконавцем винесено постанови про відкриття виконавчого провадження від 12.09.2014 року ВП №44700952, №44700353, №44700773, №44700436, №44700706, №44700644, №44700508, №44700571, №44700882 та запропоновано боржникам добровільно виконати рішення суду протягом 15 днів та як вбачається з копії повідомлення про вручення поштового відправлення, боржниками отримано копії вказаних постанов.

Таким чином, в провадженні Першотравневого ВДВС Чернівецького МУЮ перебувають девять окремих виконавчих проваджень та матеріали подання не містять доказів щодо їх обєднання, у звязку з чим не зрозумілим є в рамках якого з вище перелічених виконавчих проваджень державний виконавець звертається з даним поданням.

Відповідно до п. 15 ч.3 ст. 11 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець у процесі виконання рішень має право за наявності вмотивованого рішення суду про примусове проникнення до житла чи іншого володіння фізичної особи безперешкодно входити на земельні ділянки до житлових та інших приміщень боржника фізичної особи, особи у якої знаходиться майно боржника чи майно та кошти, належні боржникові від інших осіб, проводити в них огляд, у разі необхідності примусово відкривати їх в установленому порядку із залученням працівників органів внутрішніх справ, опечатувати такі приміщення, арештовувати, опечатувати та вилучати належне боржникові майно, яке там перебуває та на яке за законом можливо звернути стягнення.

Так, матеріали поданого державним виконавцем подання не містять жодних відомостей щодо власника квартири АДРЕСА_1, адже наявність виконавчого листа про виселення боржника з спірного житлового приміщення не являється належним доказом того, що квартира дійсно належить боржнику.

Відповідно до ч. 2 ст. 59 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Згідно ст. 182 ЦК України право власності та інші речові права на нерухомі речі, обтяження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації. Державна реєстрація прав на нерухомість є публічною, здійснюється відповідним органом, який зобов'язаний надавати інформацію про реєстрацію та зареєстровані права в порядку, встановленому законом.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 4 Закону України «Про державну реєстрацію прав на нерухоме майно та їх обтяжень» обов'язковій державній реєстрації підлягають речові права та обтяження на нерухоме майно, розміщене на території України, що належить фізичним та юридичним особам, державі в особі органів, уповноважених управляти державним майном, іноземцям та особам без громадянства, іноземним юридичним особам, міжнародним організаціям, іноземним державам, а також територіальним громадам в особі органів місцевого самоврядування, а саме право власності на нерухоме майно.

Як вбачається з матеріалів цивільної справи №725/745/14ц за наслідками розгляду якою прийнято рішення на підставі якого видано вказані виконавчі листи, рішенням Першотравневого районного суду м.Чернівці від 13.12.2010 року в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором в розмірі 244062,82 грн. звернено стягнення на вище вказане житлове приміщення шляхом продажу вказаної квартири ПАТ КБ «ПриватБанк» з укладанням від імені відповідача договору купівлі-продажу.

Таким чином, матеріали подання не містять актуальних даних щодо власника квартири АДРЕСА_3.

Відповідно до ч. 1 ст. 30 Конституції України не допускається проникнення до житла чи до іншого володіння особи, проведення в них огляду чи обшуку інакше як за вмотивованим рішенням суду.

Згідно ч.1 ст. 311 ЦК України, житло фізичної особи є недоторканним.

Відповідно до ст. 8 Конвенції про захист прав людини та основних свобод кожен має право на повагу до його приватного і сімейного життя, до житла і до таємниці кореспонденції.

Так, згідно з рішеннями Європейського суду з прав людини, зокрема у справі «Ейрі проти Ірландії», держава виконує свої зобовязання дотримуватися вимог ст. 8 Конвенції про захист прав людини та основних свобод , якщо утримається від дій, що порушують ці права, а також гарантуватиме їх забезпечення.

Так, примусове проникнення до житла є одним з крайніх заходів, пов'язаних з примусовим виконанням рішень судів, недоторканість житла є Конституційною гарантією, а доводи державного виконавця, якими він обґрунтовує необхідність примусового проникнення до житла боржника не підтвердженні належними та допустимими доказами, а тому суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення даного подання з метою не допущення порушення права власника квартири АДРЕСА_4, відомості щодо якого в матеріалах подання відсутні.

Крім того, як вбачається з положень ст. 32 Закону України «Про виконавче провадження», остання передбачає заходи примусового виконання рішень, які державний виконавець має право вживати під час примусового виконання рішення суду, а також ст. 11 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено права державного виконавця, якими він користується під час вчинення виконавчих дій, відповідно до яких державний виконавець у процесі здійснення виконавчого провадження має право безперешкодно входити до приміщень і сховищ, що належать боржникам або зайняті ними, проводити огляд зазначених приміщень і сховищ, у разі необхідності примусово відкривати та опечатувати такі приміщення і сховища.

Разом з тим, матеріали подання не містять належних доказів, які б вказували, що невжиття інших передбачених законом заходів з примусового виконання рішення суду унеможливлює виконання зазначених виконавчих листів, оскільки примусове проникнення до житла або іншого приміщення не являється першочерговим засобом, а навпаки є одним з крайніх заходів примусового виконання рішення суду.

Також, матеріали клопотання не містять доказів того, що боржники станом на момент звернення до суду з поданням ухиляються від виконання рішення суду, адже останній акт державного виконавця про те, що боржники не надають доступу державному виконавцю до спірної квартири, датований 31.10.2014 року, тоді як з даним поданням державний виконавець звернувся 23.03.2015 року.

Враховуючи вище викладене та керуючись ст. 8 Конвенції про захист прав людини та основних свобод, ст. 30 Конституції України, ст. 311 ЦК України, ст. 376 ЦПК України, ст. 11 Закону України «Про виконавче провадження»суд,-

УХВАЛИВ:

В задоволенні подання державного виконавця Першотравневого ВДВС Чернівецького МУЮ ОСОБА_1 про примусове проникнення у житлове приміщення, а саме квартиру АДРЕСА_1 відмовити.

Апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції подається протягом п'яти днів з дня її проголошення. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя Першотравневого

районного суду м.Чернівці Н. В. Піхало