ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
провадження № 2/753/686/15
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(ЗАОЧНЕ)

"01" грудня 2015 р. Дарницький районний суд міста Києва

в складі: головуючого судді ЛЕОНТЮК Л.К.

за участю секретаря ДРАГА О.А.

сторін:

позивачки ОСОБА_2

представника позивачки ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ПУБЛІЧНО АКЦІОНЕРНОГО

ТОВАРИСТВА " МІСЬКИЙ КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК" про зобов'язання вчинити дії,

відшкодування збитків та моральної шкоди, суд

ВСТАНОВИВ:

У вересні 2014 року позивач ОСОБА_2 звернулась до Дарницького районного суду м. Києва з позовом до Публічного акціонерного товариства " Міський комерційний банк " про зобов"язання вчинити дії, свої вимоги мотивувавши тим, що « 09 » жовтня 2013 року, між ОСОБА_2 та Публічним акціонерним товариством « Міський комерційний банк ", було укладено договір строкового банківського вкладу № НОМЕР_1. Місце укладання Договору: м. Київ, вул. Княжий Затон, 4, Відділення № 82.

Відповідно до частини 1 та 2 Договору, його предметом є розміщення в Банку іменного строкового банківського вкладу фізичної особи - Позивача, на строк 335 днів, до 09 вересня 2014 року включно, з щомісячною виплатою 9, 9 відсотків річних. Для обліку Вкладу Банк відкриває на ім'я Вкладника строковий депозитний рахунок № НОМЕР_2, МФО 339339 в доларах США. Згідно п. 1. 4. 2 Договору автоматична лонгація не передбачається.

Згідно умов Договору, сума Вкладу складає 10 000 ( десять тисяч ) доларів США. Відповідно до Договору « 09 » жовтня 2013 року, Позивачем було здійснено Вклад в іноземній валюті у сумі 10 000 ( десять тисяч ) доларів США, вкладний рахунок № НОМЕР_2, МФО 339339. День повернення Вкладу - 09 вересня 2014 року, згідно зі ст. 1 ч. 2 п. 1. 2 Договору.

Згідно ч. 2 ст. 1 п. 1. 7 Договору, Відповідач зобов'язаний на вимогу Позивача видати готівкою або перерахувати на рахунок Позивача вклад та перераховану суму відсотків по Вкладу, - в день, зазначений у Договорі.

Виплата відсотків, нарахованих на Вклад за ставкою 9, 9 % річних, здійснювалась банком згідно з умовами Договору. Але сумлінно сплата відсотків Відповідачем здійснювалась лише до травня 2014 року, після чого, без пояснення причин, Відповідач в односторонньому порядку самоуправно змінив умови виплати відсотків.

У зв"язку з чим згідно останніх уточнень позовних вимог позивач просить визнати нікчемним односторонній правочин Відповідача від 09 вересня 2014 року по розміщенню коштів , у Позивача в сумі 10 000 USD на депозит до 08 серпня 2015 під 9 % річних;

Зобов'язати Відповідача вчинити дію: прийняти письмову вимогу Позивача від 10 вересня 2014 року по поверненню вкладу та процентів, та взяти вимогу на облік за відповідним позабалансовим рахунком 9806 з 10 вересня 2014 року.

Зобов'язати Відповідача вчинити дію: Нарахувати відсотки в розмірі 9, 9 % річних, за 170 днів, з 09 вересня 2014 року ( день виплати, визначений за Договором ) до моменту фактичного розрахунку ФГВ 26 лютого 2015 року.

Зобов'язати Відповідача вчинити дію: закрити з 22 жовтня 2014 року з Заявою вх. № 2386 платіжну картку № НОМЕР_3.

Стягнути з Відповідача на користь Позивача прямий збиток, в сумі 162 644 грн. 94 коп.

Стягнути з Відповідача на користь Позивача відшкодування моральних збитків, в сумі 778 578 грн. 94 коп.

Стягнути з Відповідача на користь Позивача прямі витрати, пов'язані з невиконанням Договору, на день розгляду справи, в сумі 994 грн. 67 коп.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_2 та її представник за довіреністю від 17 березня 2015 року ( а. с. 43 ) ОСОБА_3 уточнивши позовні вимоги підтримали в повному обсязі та просили суд задовольнити позовні вимоги з підстав викладених в уточнених позовних вимогах та додаткових поясненнях до позову, а саме:

- визнати нікчемним односторонній правочин Відповідача від 09 вересня 2014 року по розміщенню коштів , у Позивача в сумі 10 000 USD на депозит до 08 серпня 2015 під 9 % річних;

- зобов'язати Відповідача вчинити дію: закрити з 22 жовтня 2014 року з Заявою вх. № 2386 платіжну картку № НОМЕР_3, відкриту на підставі п. 1.2.8 Договору;.

- стягнути з Відповідача на користь Позивача прямий збиток, зазначений в п.7 та 17 цієї заяви в сумі 162 644 грн. 94 коп., згідно п.1.4 ст. 611 та п.1 ст. 623 ЦК України та п. 1.5 ст. 4 Закону "Про захист прав споживачів";

- стягнути з Відповідача на користь Позивача відшкодування моральних збитків, зазначених в п.п. 1,2,3,4,6,8,9,10,11,12,13,14,16,18 цієї заяви в сумі 778 578 грн. 94 коп., згідно п.1.4 ст. 611 ЦК України та п.1.5 ст.4 Закону України " Про захист прав споживачів".

Представник відповідача Публічного акціонерного товариства " Міський комерційний банк " в судове засідання не з"явився, про дату та місце розгляду справи повідомлений належним чином.

Вислухавши пояснення позивача, представника позивача, вивчивши матеріали справи, суд приходить до висновку про відмову в задоволенні позовних вимог, виходячи з наступного.

Згідно зі ст.ст.58, 59 ЦПК України, докази повинні бути належними та допустимими. При цьому, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Відповідно до ч.1 ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, тобто обов'язок доказування покладений на сторони.

Відповідно до частин 3 - 4 статті 10 Цивільно - процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Суд сприяє всебічному і повному з'ясуванню обставин справи: роз'яснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обов'язки, попереджає про наслідки вчинення або не вчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених ЦПК України.

Судом встановлено, що « 09 » жовтня 2013 року, між ОСОБА_2 та Публічним акціонерним товариством « Міський комерційний банк ", було укладено договір строкового банківського вкладу № НОМЕР_1. Місце укладання Договору: м. Київ, вул. Княжий Затон, 4, Відділення № 82.

Відповідно до частини 1 та 2 Договору, його предметом є розміщення в Банку іменного строкового банківського вкладу фізичної особи - Позивача, на строк 335 днів, до 09 вересня 2014 року включно, з щомісячною виплатою 9, 9 відсотків річних. Для обліку Вкладу Банк відкриває на ім'я Вкладника строковий депозитний рахунок № НОМЕР_2, МФО 339339 в доларах США.

Згідно умов Договору, банк відкриває вкладнику наступні рахунки строковий депозитний рахунок НОМЕР_2 та поточний рахунок № 2620, сума Вкладу складає 10 000 ( десять тисяч ) доларів США. Відповідно до Договору « 09 » жовтня 2013 року, Позивачем було здійснено Вклад в іноземній валюті у сумі 10 000 ( десять тисяч ) доларів США, вкладний рахунок № НОМЕР_2, МФО 339339. День повернення Вкладу - 09 вересня 2014 року, згідно зі ст. 1 ч. 2 п. 1. 2 Договору.

п. 2. 1 встановлено, що нараховані проценти сплачуються Вкладнику окремо від суми вкладу шляхом безготівкового перерахування на поточний рахунок Вкладника, операції за яким здійснюються з використанням платіжної картки ( а. с. 6 ).

Як вбачається з інформації, розміщеної на офіційному сайті Фонду гарантування вкладів фізичних осіб та не заперечувалось представником позивача в судовому засіданні, відповідно до постанови Правління Національного банку України від 19 березня 2015 року, № 187 " Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію ПУБЛІЧНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА "МІСЬКИЙ КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК ", виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення від 20 березня 2015 року № 64 " Про початок процедури ліквідації ПАТ " МІСЬКИЙ КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК " та призначення уповноваженої особи Фонду на ліквідацію банку ", згідно з яким було розпочато процедуру ліквідації ПУБЛІЧНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА " МІСЬКИЙ КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК " та призначено уповноваженою особою Фонду на ліквідацію ПАТ " МІСЬКИЙ КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК " ( , МФО 339339, місцезнаходження: пр. Московський 16, м. Київ, 04073 ) провідного професіонала з питань врегулювання неплатоспроможності банків відділу запровадження процедури тимчасової адміністрації та ліквідації департаменту врегулювання неплатоспроможності банків Тимошенка Костянтина Володимировича строком на 1 рік з 20 березня 2015 року по 19 березня 2016 року включно.

Стаття 1 Закону України « Про систему гарантування вкладів фізичних осіб » визначає, що цим Законом встановлюються правові, фінансові та організаційні засади функціонування системи гарантування вкладів фізичних осіб, повноваження Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, порядок виплати Фондом відшкодування за вкладами, а також регулюються відносини між Фондом, банками, Національним банком України, визначаються повноваження та функції Фонду щодо виведення неплатоспроможних банків з ринку і ліквідації банків.

Основним завданням Фонду є забезпечення функціонування системи гарантування вкладів фізичних осіб та виведення неплатоспроможних банків з ринку ( ч. 1 ст. 4 Закону ).

Частиною 1 ст. 26 Закону України « Про систему гарантування вкладів фізичних осіб » визначено, що Фонд гарантує кожному вкладнику банку відшкодування коштів за його вкладом. Фонд відшкодовує кошти в розмірі вкладу, включаючи відсотки, станом на день початку процедури виведення Фондом банку з ринку, але не більше суми граничного розміру відшкодування коштів за вкладами, встановленого на цей день, незалежно від кількості вкладів в одному банку. Сума граничного розміру відшкодування коштів за вкладами не може бути меншою 200000 гривень. Адміністративна рада Фонду не має права приймати рішення про зменшення граничної суми відшкодування коштів за вкладами.

Як вбачається з листа за вих. № 123 / 10069 від 03 листопада 2014 року по закінченню строку депозиту за договором № 2630/82/134883 від 09 жовтня 2013 року, вклад та нараховані відсотки, були перераховані на рахунок на вимогу № НОМЕР_2 ( а. с. 114 ) у розмірі 151 486 ( сто п"ятдесят одна тисяча чотириста вісімдесят шість) гривень 57 копійок та 109 ( сто дев"ять) гривень нарахованих відсотків, про що стверджували у судовому засіданні позивачка та її представник.

Частина 2 статті 20 Закону України « Про систему гарантування вкладів фізичних осіб » визначає для яких цілей можуть використовуватись кошти Фонду.

Процедура виведення неплатоспроможного банку з ринку та питання запровадження і здійснення тимчасової адміністрації регулюються нормами Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», який є спеціальним відносно інших законодавчих актів України у цих правовідносинах.

Пунктом 16 статті 2 Закону України « Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» визначено, що тимчасова адміністрація - це процедура виведення банку з ринку, що запроваджується Фондом стосовно неплатоспроможного банку в порядку, встановленому цим Законом, а відповідно до пункту 6 статті 2 цього Закону ліквідація банку - це процедура припинення банку як юридичної особи відповідно до законодавства.

Відповідно до ч. 1, 2, 5 ст. 26 Закону України " Про систему гарантування вкладів фізичних осіб ", Фонд гарантує кожному вкладнику банку відшкодування коштів за його вкладом. Фонд відшкодовує кошти в розмірі вкладу, включаючи відсотки, станом на день початку процедури виведення Фондом банку з ринку, але не більше суми граничного розміру відшкодування коштів за вкладами, встановленого на цей день, незалежно від кількості вкладів в одному банку. Сума граничного розміру відшкодування коштів за вкладами не може бути меншою 200000 гривень. Адміністративна рада Фонду не має права приймати рішення про зменшення граничної суми відшкодування коштів за вкладами.

Вкладник набуває право на одержання гарантованої суми відшкодування коштів за вкладами за рахунок коштів Фонду в межах граничного розміру відшкодування коштів за вкладами після прийняття рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку.

Відшкодування коштів за вкладом в іноземній валюті відбувається в національній валюті України після перерахування суми вкладу за офіційним курсом гривні до іноземних валют, встановленим Національним банком України на день початку процедури виведення Фондом банку з ринку та здійснення тимчасової адміністрації відповідно до статті 36 цього Закону.

За змістом частини 5 статті 36 Закону України « Про систему гарантування вкладів фізичних осіб », під час тимчасової адміністрації не здійснюється:

1) задоволення вимог вкладників та інших кредиторів банку;

2) примусове стягнення майна ( у тому числі коштів ) банку, накладення арешту та звернення стягнення на майно ( у тому числі кошти ) банку ( виконавче провадження щодо банку зупиняється, у тому числі знімаються арешти, накладені на майно ( у тому числі на кошти ) банку, а також скасовуються інші вжиті заходи примусового забезпечення виконання рішення щодо банку );

3) нарахування неустойки ( штрафів, пені ), інших фінансових (економічних) санкцій за невиконання чи неналежне виконання зобов'язань щодо сплати податків і зборів ( обов'язкових платежів ), а також зобов'язань перед кредиторами, у тому числі не застосовується індекс інфляції за весь час прострочення виконання грошових зобов'язань банку;

4 ) зарахування зустрічних вимог, у тому числі зустрічних однорідних вимог, припинення зобов'язань за домовленістю ( згодою ) сторін ( у тому числі шляхом договірного списання ), поєднанням боржника і кредитора в одній особі;

5) нарахування відсотків за зобов'язаннями банку перед вкладниками та кредиторами.

6. Обмеження, встановлене пунктом 1 частини п'ятої цієї статті, не поширюється на зобов'язання банку щодо:

1) виплати коштів за вкладами вкладників за договорами, строк яких закінчився, та за договорами банківського рахунку вкладників. Зазначені виплати здійснюються в межах суми відшкодування, що гарантується Фондом, в національній валюті України. Вклади в іноземній валюті перераховуються в національну валюту України за офіційним курсом гривні, встановленим Національним банком України до іноземних валют на день початку процедури виведення Фондом банку з ринку та здійснення тимчасової адміністрації відповідно до цієї статті.

Під час дії тимчасової адміністрації, не здійснюється нарахування неустойки ( штрафів, пені ), інших фінансових ( економічних ) санкцій за невиконання чи неналежне виконання зобов'язань, у тому числі не застосовується індекс інфляції за весь час прострочення виконання грошових зобов'язань банку.

За договорами банківського вкладу виплати здійснюються в межах суми відшкодування, що гарантується Фондом.

Тобто, за таких обставин, оскільки Законом України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб", передбачена спеціальна процедура повернення вкладів банківської установи, заявлені вимоги є необгрунтованими та задоволенню не підлягають.

Так, статтею 509 Цивільного кодексу України визначено поняття зобов'язання та підстави його виникнення - зобов'язанням є право відношення, в якому одна сторона ( боржник ) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо ) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Зобов'язання має грунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.

Згідно статті 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. При цьому боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок.

Відповідно до статті 1 Закону України « Про Національний банк України » офіційний валютний курс - курс валюти, офіційно встановлений Національним банком України як уповноваженим органом держави. Згідно з частиною 1 статті 36 названого Закону - національний банк встановлює офіційний курс гривні до іноземних валют та оприлюднює його. Так, при виконанні своєї основної функції пріоритетом для Національного банку України є досягнення та підтримка цінової стабільності в державі, Національний банк України в межах своїх повноважень сприяє фінансовій стабільності та стабільності банківської системи.

Отже офіційний курс гривні до іноземних валют в різні періоди часу може змінюватися ( зростати або падати ), однак дана обставина не дає підстав стороні у зобов'язанні, спір щодо якого вже вирішений судом, пред'являти після цього до іншої сторони додаткові вимоги про стягнення курсової різниці.

Так, у відповідності з частиною 2 статті 533 Цивільного кодексу України, якщо в зобов'язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно - правовим актом.

Так, будучи рівноправними учасниками цивільних правовідносин, що виникли з укладенням Депозитного договору, як кредитор так і боржник укладаючи даний договір в однаковій мірі несли ризики у зв'язку з можливими коливаннями офіційного курсу гривні до іноземної валюти, однак такі умовами договору врегульовані не були.

Офіційний курс гривні до іноземних валют в різні періоди часу може змінюватися ( зростати або падати ), однак дана обставина не дає підстав стороні у зобов'язанні, спір щодо якого вже вирішений судом, пред'являти після цього до іншої сторони додаткові вимоги про стягнення курсової різниці. Вказаний висновок суду у повній мірі узгоджується з позицією Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних, яка міститься в ухвалі від 04 липня 2014 року.

Отже, так як в судовому засіданні встановлено, що договірні відносини існують між позивачем та ПАТ « Міський комерційний банк », згідно діючого законодавства не передбачено виплата фондом вкладникам банків будь - яких сум, крім гарантованих Фондом, Законом визначена процедура виплати коштів за вкладами; зазначені позивачем суми не можуть бути стягнуті з відповідача. А тому, так як заявлені вимоги позивача не грунтуються на вимогах діючого законодавства, тому суд не вбачає підстав для задоволення заявлених позовних вимог.

Що стосується стягнення моральної шкоди, то в цій частині позовні вимоги не підлягають задоволенню, оскільки позивачем не доведена вина відповідача у не виплаті позивачу вказаних грошових сум.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст. ст. 3, 4, 10, 11, 60, 61, 79, 88, 208, 209, 212 - 215, 218 ЦПК України, ст. ст.16, 23, 1060 ЦК України, Законом України " Про систему гарантування вкладів фізичних осіб ", Законом України « Про Національний банк України » суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 до ПУБЛІЧНО

АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА " МІСЬКИЙ КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК" про

зобов'язання вчинити дії, відшкодування збитків та моральної шкоди, відмовити.

Заочне рішення може бути переглянуто Дарницьким районним судом м. Києва за письмовою

заявою відповідача.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом десяти днів з дня

отримання його копії.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду м. Києва через Дарницький

районний суд протягом 10 днів з дня його проголошення . Особи, які брали участь у

справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового

рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії

цього рішення. Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання

апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної

скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи

апеляційним судом.

Повний текст рішення виготовлено 03 грудня 2015 року.

СУДДЯ Л.К. ЛЕОНТЮК