Справа № 234/2697/15-ц
Провадження № 2/234/1916/15
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
19 березня 2015 року Краматорський міський суд Донецької області в складі:
судді Марченко Л.М.,
при секретарі Овчаровій Ю.Д.,
за участю позивача ОСОБА_1,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Краматорську цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням,
Позивачка ОСОБА_1 звернулася до Краматорського міського суду з позовом до відповідача ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, обґрунтувавши свої вимоги тим, що на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 19.03.2004 року позивач є власником квартири АДРЕСА_1. У зазначеній квартирі є зареєстрованим позивачка ОСОБА_1 та відповідач ОСОБА_2 який є сином позивачки. Однак з листопада 2013 року відповідач за вказаною адресою не проживає, житлом не користується, власних речей там не зберігає, обов'язки по утриманню житла не здійснює, однак в добровільному порядку з реєстрації не знімається, чим перешкоджає позивачу вільно здійснювати своє право власності щодо житла. Просить суд винести рішення, яким визнати ОСОБА_2 таким, який втратив право користування квартирою АДРЕСА_1
У судовому засіданні позивачка ОСОБА_1 позовні вимоги підтримала, просила їх задовольнити. Була не проти винесення по справі заочного рішення.
Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з'явився за невідомою суду причиною, про час слухання справи повідомлявся належним чином, заяв або заперечень на позов не надав.
Зі згоди позивача, відповідно до ст.224 ЦПК України судом ухвалено про заочний розгляд справи.
Свідок ОСОБА_3 в судовому засіданні пояснив, що є сусідом позивачки. Позивача та відповідача він знає приблизно двадцять років. Йому відомо, що з кінця 2013 року ОСОБА_2 не проживає у квартирі АДРЕСА_1 Позивачка не чинила перешкод у проживанні відповідачки за цією адресою. Відповідач за власним бажанням виїхав в інше місце проживання.
Свідок ОСОБА_4 в судовому засіданні пояснила, що є сусідкою позивачки. Позивача та відповідача вона знає приблизно сорока років. Відповідач ОСОБА_2 є сином позивачки. Ій відомо, що з листопада 2013 року ОСОБА_2 не проживає у квартирі АДРЕСА_1 Позивачка не чинила перешкод у проживанні відповідача за цією адресою. Відповідач за власним бажанням виїхав в інше місце проживання.
Суд, дослідивши позов, надані докази - свідоцтво про право на спадщину за заповітом від 19.03.2004 року, копію витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно, з якого вбачається, що ОСОБА_1 власник квартира АДРЕСА_1, акт про не проживання від 02.03.2015 року, з якого вбачається, що ОСОБА_2 зареєстрований за адресою АДРЕСА_1 та за даною адресою з листопада 2013 року не проживає, вважає позов обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню.
Відповідно до ч.1 ст.29 ЦК України місцем проживання фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, придатне для проживання в ньому (гуртожиток, готель тощо), у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно, переважно або тимчасово.
Згідно ст. 317 ЦК України, власнику належить право володіння, користування та розпорядження своїм майном.
Згідно ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод в здійсненні їм права користування та розпорядження своїм майном.
Відповідно до ст.ст.386, 391 ЦК України, власник має право звертатися з до суду за захистом свого права власності перед іншою особою та вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.
Відповідно до ст.405 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ними і власником житла або законом.
На підставі викладеного, враховуючи той факт, що відповідач з листопада 2013 року не користується житлом - квартирою АДРЕСА_1, яка належить на праві приватної власності позивачу, а також не користується до теперішнього часу, власних речей там не зберігає, обов'язки по утриманню житла не здійснює, суд вважає, що відповідача слід визнати таким, що втратив право користування вказаним житлом.
Рішення суду про визнання осіб такими, що втратили право користування житлом, є підставою для зняття цих осіб з реєстрації.

Керуючись ст.ст. 8,14,15,215,223-233 ЦПК України, ст.ст.156,160 ЖК України, ст. ст. 317, 386,391,405 ЦК України, суд -

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_5 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, задовольнити.

Визнати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, таким, що втратив право користування житлом - квартирою АДРЕСА_1

Заочне рішення може бути переглянуте Краматорським міським судом за письмовою заявою відповідача, яка може бути подана протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Апеляційного суду Донецької області через Краматорський міський суд протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Л.М.Марченко