Центральний районний суд м. Миколаєва
__________________________________________________________
РІШЕННЯ

Іменем України

10 лютого 2015 року Центральний районний суд м. Миколаєва у складі головуючого судді Батченка О.В. при секретарі Хвістані К.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Миколаєві цивільну справу за позовом

ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа по справі - Служба у справах дітей Адміністрації Центрального району Миколаївської міської ради про позбавлення батьківських прав, -

В С Т А Н О В И В:

В жовтні 2014 року позивач звернулась до Центрального районного суду м. Миколаєва з позовом до відповідача, в якому просить позбавити батьківських прав ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, відносно доньки ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2; стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на утримання дитини ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, у розмірі 1/4 частки всіх видів заробітку, до досягненню дитиною повноліття.

У судове засідання сторони не з'явились, до суду надали заяви про розгляд справи у їх відсутність. Позивач позов підтримує, відповідач позов визнає. Прокурор та представник Служби у справах дітей Адміністрації Центрального району Миколаївської міської ради, згідно наданих заяв, позов підтримали.

Дослідивши докази, суд встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини.

ОСОБА_3 народилась ІНФОРМАЦІЯ_2 року. її батьками є: мати - ОСОБА_4, батько - ОСОБА_2.

ОСОБА_4, мати дитини, померла ІНФОРМАЦІЯ_3 року.

06 березня 2013 року ОСОБА_2, батька дитини, вироком Ленінського районного суду м. Миколаєва було визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 185 ч. 2 КК України та призначено йому покарання по даній статті - один рік та шість місяців позбавлення волі. На підставі ст. 71 ч. 1 КК України ОСОБА_2 частково приєднано невідбуту частину покарання за вироком Центрального районного суду м. Миколаєва від 28.10.2010 року та остаточно призначено до відбування - два роки позбавлення волі.

31 січня 2014 року Виконавчий комітет ММР своїм Рішенням № 92 надав ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, статус дитини, позбавленої батьківського піклування.

Рішенням Виконавчий комітет ММР № 93 від 31 січня 2015 року було встановлено опіку над ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2. Опікуном було призначено ОСОБА_1.

Відповідно до Довідки серії МИК № 10029, ОСОБА_2 відбув покарання в установах Державної кримінально-виконавчої служби з 17 січня 2013 року по 28 серпня 2014 року.

Згідно Заяви від 03 вересня 2014 року, посвідченої ПНММНО Матвєєвою І.М., зареєстрованої в реєстрі за № 312, ОСОБА_2 дав згоду на позбавлення його батьківських прав відносного його малолітньої доньки ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2.

Відповідно до Висновку № 2103/02.02.01-22/22/14/14 від 30.09.2014 року, Виконавчий комітет ММР вважає за доцільне позбавити батьківських прав ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, відносно його малолітньої доньки ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2.

Згідно статті 150 СК України батьки зобов'язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім'ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов'язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Батьки зобов'язані поважати дитину. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов'язку батьківського піклування щодо неї.

Батьки зобов'язані, згідно статті 180 СК України, утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляється від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини.

Згідно п.16 Постанови Пленуму Верховного суду України від 30.03.2007 року "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав", ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема, не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками.

Відповідно до п.15 постанови Пленуму Верховного суду України від 30.03.2007 року "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" позбавлення батьківських прав, що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей.

В ході судового розгляду справи встановлено, що відповідач ухиляється від виконання своїх батьківських обов'язків, а саме: виховання та матеріального утримання, не піклується про фізичний та духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, не забезпечує харчуванням, медичним доглядом, лікуванням, не спілкується з нею, не виявляє інтересу до її внутрішнього світу, не створює умов для отримання освіти тощо, суд вважає вимоги позивача про позбавлення батьківських прав відповідача щодо його дитини доведеними та такими, що ґрунтуються на вимогах закону, а тому є законні підстави для їх задоволення.

Декларацією прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, у принципі 6 проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості.

Всупереч закону та моральним засадам суспільства, відповідач жодного з покладеного законом на батька обов'язків не виконує: він не спілкується з дитиною, не проявляє до неї батьківської турботи, не цікавиться її долею, не відвідує, не турбується про фізичний та духовний розвиток, не надає матеріальної допомоги на виховання, тобто останній у цілому ігнорує факт споріднення з донькою.

Оскільки вказані факти як кожен окремо, так і в сукупності, розцінюються судом як ухилення відповідача та свідомим нехтуванням батьківськими обов'язками, суд приходить до висновку про необхідність задоволення позову в повному обсязі та позбавлення відповідача батьківських прав відносно його неповнолітньої доньки.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України судовий збір в розмірі 243 грн. 60 коп. підлягає стягненню з відповідача на користь держави.

Керуючись ст.ст.14, 209, 212-215, 224, 225 ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа по справі - Служба у справах дітей Адміністрації Центрального району Миколаївської міської ради про позбавлення батьківських прав - задовольнити.

Позбавити ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, батьківських прав відносно його малолітньої доньки ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання дитини ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, у розмірі 1/4 частини від усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 30 % прожиткового мінімуму щомісячно, починаючи з 02 жовтня 2014 року і до досягнення нею повноліття.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір в розмірі 243 грн. 60 коп.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Апеляційного суду Миколаївської області через Центральний районний суд м. Миколаєва протягом 10 днів з дня проголошення рішення.

Суддя Центрального районного суду

м. Миколаєва Батченко О.В.