Апеляційний суд Кіровоградської області
22-ц/781/1041/15 Головуючий у суді І-ї інстанції Кучеренко О. П.
Доповідач Суровицька Л.В.
УХВАЛА

Іменем України

06.05.2015 року колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Кіровоградської області в складі:

головуючої судді: Суровицької Л.В.,

суддів: Авраменко Т.М., Кіселика С.А.,

при секретарі: Кравченко Я.С.,

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Кіровограді цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2, який діє в інтересах ОСОБА_3 на рішення Добровеличківського районного суду Кіровоградської області від 02 березня 2015 року у справі за позовом публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення осіб, які прибули в судове засідання, дослідивши матеріали справи, колегія суддів, -

В С Т А Н О В И Л А:

У лютому 2015 року публічне акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Банк зазначав, що відповідно до укладеного договору від 26 січня 2007 року відповідач отримала кредит у розмірі 3 009 грн.59 коп. на строк до 26 січня 2009 року зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 12 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом.

На підтвердження укладення договору відповідач підписала заяву разом з Умовами надання кредиту фізичним особам «Розстрочка». Умови договору щодо внесення щомісячних платежів відповідач належним чином не виконувала, внаслідок чого станом на 18 січня 2015 року утворилась заборгованість в сумі 51 502,49 грн., з яких: 2 899 грн.90 коп. - заборгованість за кредитом; 12 263,34 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом; 439,40 грн. - заборгованість по комісії; 35 971,16 грн. - пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором, а також 500 грн. - штраф (фіксована частина); 2 428,69 грн. - штраф (процентна складова). Банк просив суд стягнути з відповідача вказану суму заборгованості та понесені судові витрати (а.с.2-3).

Рішенням Добровеличківського районного суду Кіровоградської області від 02 березня 2015 року позов Банку задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь Банку пеню в розмірі 4 000 грн., в решті позовних вимог відмовлено, розподілено судові витрати (а.с.45-46).

В апеляційній скарзі ОСОБА_2, який діє в інтересах ОСОБА_3, просить рішення суду першої інстанції в частині стягнення пені скасувати з підстав порушення норм матеріального і процесуального права і ухвалити нове рішення про відмову в задоволені позову. В іншій частині рішення суду не оскаржено (а.с.53-55).

В судовому засіданні апеляційної інстанції представник відповідача підтримав доводи апеляційної скарги,а представник Банку заперечив проти них і просив рішення суду залишити без змін.

Колегія суддів, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає із наступних підстав.

Встановлено, що 26 січня 2007 року сторони уклали кредитний договір №KGXRRX01960002, який складається із заяви позичальника та Умов надання споживчого кредиту фізичним особам («Розстрочка») («Стандарт»), за яким відповідачка отримала строковий кредит в розмірі 3009 грн.59 коп. зі сплатою 1% на місяць на суму залишку заборгованості по кредиту із терміном повернення 26 січня 2009 року включно, за умови сплати щомісячної винагороди за надання фінансового інструменту у розмірі 109 грн. 85 коп. та одноразової винагороди за надання фінансового інструменту у розмірі 501грн.60 коп..

У підписаній відповідачкою заяві позичальника зазначено, що вона ознайомлена та згодна з Умовами надання споживчого кредиту фізичним особам («Розстрочка») («Стандарт»), які були надані їй у письмовій формі, і своїм підписом підтверджує надання споживчого кредиту фізичним особам («Розстрочка») («Стандарт»), надану їй повну інформацію про умови кредитування в ПриватБанку. Вона згодна, що заява позичальника разом із запропонованими ПриватБанком Умовами надання споживчого кредиту фізичним особам («Розстрочка») («Стандарт»), Тарифами складає між нею і ПриватБанком кредитний договір (а.с.8).

Відповідно до умов договору погашення заборгованості здійснюється щомісяця в період сплати (з 20 по 25 число) і складається із заборгованості за кредитом, відсотками, комісією та інших витрат згідно з умовами договору.

Згідно з п.3 ч.1 ст.611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.

Пунктом 5.1 Умов надання споживчого кредиту фізичним особам («Розстрочка») («Стандарт»), передбачено, що при порушенні позичальником будь-якого із зобов'язань, передбачених заявою та п.п.3.2.2., 3.2.3. даних Умов, банк має право нарахувати, а позичальник зобов'язується сплатити банку пеню в розмірі 0,15 % від суми простроченого платежу, але не менше 1 гривні за день прострочки платежу.

Обов'язок відповідачки виконувати належним чином умови укладеного з банком кредитного договору у встановлений цим договором строк передбачено статтями 526, 527 і 530, 1054 ЦК України.

Як свідчать матеріали справи, відповідачка не виконувала належним чином своїх зобов'язань перед позивачем за кредитним договором, у зв'язку з чим виникла заборгованість.

Рішенням Добровеличківського районного суду Кіровоградської області від 29 березня 2012 року частково задоволено позов Банку до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за вказаним кредитним договором, визначеної станом на 16 грудня 2011 року. Стягнуто з ОСОБА_3 на користь банку заборгованість за кредитним договором в сумі 15 602,64 грн., розподілено судові витрати. У стягненні пені та штрафу відмовлено (а.с.39-40).

Рішенням апеляційного суду Кіровоградської області від 29 травня 2012 року, яке набрало законної сили, апеляційну скаргу банку задоволено частково. Рішення Добровеличківського районного суду від 29 березня 2012 року в частині відмови в позові про стягнення пені за несвоєчасне виконання зобов'язання - скасовано. Позов про стягнення пені задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_3 на користь банку 3 000 (три тисячі) грн. пені. В іншій частині рішення суду залишено без змін (а.с.5-6,41-42).

Пред'явлення позову не свідчить про припинення договірних правовідносин сторін й не звільняє позичальника від відповідальності за невиконання ним грошового зобов'язання та не позбавляє банк права на отримання процентів за користування кредитом і пені, передбачених договором за несвоєчасну сплату кредиту.

Згідно умов кредитного договору передбачено строк дії договору до моменту виконання сторонами взятих за договором зобов'язань.

Відповідно до ч.1 та ч.4 ст. 631 ЦК України строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов'язки відповідно до договору. Закінчення строку договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору.

Як свідчить зміст позовної заяви та пояснення представника позивача, умови кредитного договору відповідачем не виконуються, рішення суду про стягнення заборгованості, яка утворилась станом на 16 грудня 2011 року, не виконано. Оскільки відповідач не виконує зобов'язання за кредитним договором, за період з 17 грудня 2011 року станом на 18 січня 2015 року знову утворилась заборгованість за кредитним договором, зокрема з пені за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором.

За загальним правилом період, за який нараховується пеня за прострочення виконання зобов'язання, не може перевищувати один рік (пункт перший частини другої статті 258 ЦК України). При цьому виходячи з правової природи пені, яка нараховується за кожен день прострочення, право на позов про стягнення пені за кожен окремий день виникає щодня на відповідну суму, а позовна давність за позовом про стягнення пені відповідно до статті 253 ЦК України обчислюється по кожному дню, за який нараховується пеня, окремо, починаючи з дня, коли кредитор дізнався або повинен був дізнатися про порушення права (правова позиція Верховного Суду України, викладена у справі № 6-116цс13 від 6 листопада 2013 року , у справі № 6-160цс14 від 19 листопада 2014 р.).

Пунктом 5.4 Умов передбачено, що нарахування неустойки за кожен випадок порушення зобов'язання, передбаченої п.п.5.1,5.2,5.3 цих Умов, здійснюється протягом трьох років з дня, коли відповідне зобов'язання повинне бути виконане позичальником.

Відповідно до п.5.5 Умов надання споживчого кредиту фізичним особам («Розстрочка»)(Стандарт), які є складовою частиною кредитно-заставного договору, терміни позовної давності по вимогах про стягнення кредиту, відсотків за користування кредитом, винагороди, неустойки - пені, штрафів за цим договором встановлюється сторонами тривалістю 5 років, а не 3 роки ( загальна позовна давність) та 1 рік ( для неустойки), як це встановлено законом (а.с.12).

Згідно наданого Банком розрахунку заборгованості, станом на 18 січня 2015 року заборгованість відповідача по поверненню кредиту становить: 2 899,90 грн. - заборгованість за кредитом, 12 263,34 - заборгованість за відсотками, всього 15 163 грн.24 коп..

За період з 28 березня 2012 року по 18 січня 2015 року нарахована на вказану суму заборгованості пеня становить 21 181 грн.39 коп.

Суд першої інстанції прийшов до правильного висновку про те, що позовні вимоги про стягнення з відповідача пені за прострочення виконання зобов'язання із погашення кредиту за період три роки до пред'явлення позову, а саме з 28 березня 2012 року по 18 січня 2015 року на підставі п.5.4 Умов є обґрунтованими.

Розмір пені - 21 181,39 грн. значно перевищує розмір збитків - 15 163 грн.24 коп.

Частиною третьою статті 551 ЦК України передбачено, зокрема, що розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків.

Отже, частина третя статті 551 ЦК України з урахуванням положень статті 3 ЦК України щодо загальних засад цивільного законодавства та частини четвертої статті 10 ЦПК України щодо обов'язку суду сприяти сторонам у здійсненні їхніх прав дає право суду зменшити розмір неустойки за умови, що її розмір значно перевищує розмір збитків (правова позиція, викладена в постанові Верховного Суду України у справі № 6-100цс14 від 03 вересня 2014 року).

Установивши, що розмір неустойки значно більший від розміру боргового зобов'язання, суд першої інстанції правомірно застосував до спірних правовідносин норму частини третьої статті 551 ЦК України і зменшив розмір пені, що підлягає стягненню з відповідача на користь позивача до 4 000 грн.

Доводи апеляційної скарги та розрахунок пені, наданий представником відповідача, не ґрунтується на обставинах справи, умовах кредитного договору та на законі.

Доводи апеляційної та розрахунок пені, наданий представником відповідача, не спростовують висновків суду, суд ухвалив рішення в частині стягнення з відповідача пені з додержанням норм матеріального і процесуального права, тому відповідно до ст. 308 ЦПК України апеляційна скарга підлягає відхиленню, а рішення суду в цій частині залишається без змін.

Керуючись ст.ст. 303, 304, п. 1 ч. 1 ст.307, ст.308, ст.ст.313-315 ЦПК України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2, який діє в інтересах ОСОБА_3, відхилити.

Рішення Добровеличківського районного суду Кіровоградської області від 02 березня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуюча суддя:

Судді: