№ 308/5125/15-ц
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

17.07.2015 року місто Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд в особі:

головуючої судді Лемак О.В.

при секретарі Федорчак М.Б.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Ужгород справу за позовом ОСОБА_1 в інтересах неповнолітньої ОСОБА_2 до ОСОБА_3, за участю третьої особи: Ужгородська міська рада в особі органу опіки та піклування про надання дозволу на виїзд дитини за кордон без дозволу (згоди) та супроводу батька, також надання дозволу на оформлення документів для тимчасового виїзду неповнолітньої дитини за кордон та відповідних дозволів (віз) в консульській (дипломатичній) установі без згоди батька,-

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 в інтересах неповнолітньої ОСОБА_2 звернулася до суду з позовомМотиль ОСОБА_4, за участю третьої особи: Ужгородська міська рада в особі органу опіки та піклування про надання дозволу на виїзд дитини за кордон без дозволу (згоди) та супроводу батька, також надання дозволу на оформлення документів для тимчасового виїзду неповнолітньої дитини за кордон та відповідних дозволів (віз) в консульській (дипломатичній) установі без згоди батька, який мотивує тим, що вона перебувала в зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_5. Від шлюбу позивач і відповідач мають неповнолітню доньку - ОСОБА_2. Рішенням Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 12 грудня 2007 року шлюб між позивачем та відповідачем розірвано.

Після розірвання шлюбу дитина залишилась проживати зі позивачем. З часу розлучення з мотивів всебічного розвитку дитини та важливого значення відпочинку дитини, позивач багато разів зверталась до відповідача в усній, а також у письмовій формі з проханням посвідчити у нотаріуса його згоду на виготовлення дитині проїзного документу дитини, щоб час від часу виїжджати на відпочинок до їх рідних за кордон, які проживають в Угорщині. Однак останній категорично відмовляється надати такий дозвіл без жодних вагомих аргументів, які б пояснювали та обґрунтовували його відмову.

В судове засідання позивач не зявилися, однак надала суду заяву, в якій просить розглянути справу без її участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та не заперечує проти винесення заочного рішення.

Відповідач в судове засідання на вказану дату та час не зявився, хоча своєчасно і належним чином був повідомлений про час та місце розгляду справи, а тому в порядку ч. 4 ст. 169 ЦПК України, суд вважає, що справу слід вирішити на підставі наявних у ній доказів та постановити заочне рішення.

Представник Ужгородської міської ради в особі органу опіки та піклування на вказану дату та час не зявився, хоча своєчасно і належним чином був повідомлений про час та місце розгляду справи.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав.

Як встановлено в судовому засіданні, ОСОБА_1, перебувала в зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_5. Від шлюбу позивач і відповідач мають неповнолітню доньку - ОСОБА_2 28.06.2001р.н., що підтверджується свідоцтвом про народження дитини серії 1-ФМ НОМЕР_115544 від 01.07.2001р.

Рішенням Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 12 грудня 2007 року у справі №308/2603/14-ц шлюб між позивачем та відповідачем розірвано.

Також встановлено, що після розірвання шлюбу дитина залишилась проживати зі позивачем.

ОСОБА_1 неодноразово зверталась до відповідача в усній, а також у письмовій формі з проханням посвідчити у нотаріуса його згоду на виготовлення дитині проїзного документу дитини, щоб час від часу виїжджати на відпочинок до їх рідних за кордон, які проживають в Угорщині. Однак останній категорично відмовляється надати такий дозвіл без жодних вагомих аргументів, які б пояснювали та обґрунтовували його відмову.

Відповідно ст.ст. 1,3 ЦПК України завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Кожна особа має право в порядку, встановленому ЦПК України, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ст. 150 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані піклуватись про здоров'я дитини, ї фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов'язані поважати дитину.

У відповідності до ст. 9 Конвенції про права дитини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1989 року - держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини.

Крім цього, статтею 3 Конвенції про права дитини передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Відповідно до п.З ч.З ст. 313 ЦК України фізична особа, яка не досягла шістнадцяти років, має право на виїзд за межі України за згодою батьків (усиновлювачів), піклувальників та в їхньому супроводі або в супроводі осіб, які уповноважені ними.

Порядок виїзду за кордон дітей громадян України визначено Законом України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадяни України» від 21 січня 1994 року № 3857-Х1І, постановою Кабінету Міністрів України від 27 січня 1995 р. № 57 «Про затвердження Правил перетинання державного кордону громадянами України», Правилами оформлення і видачі паспорта громадянина України для виїзду за кордон і проїзного документа дитини, їх тимчасового затримання та вилучення, затверджених постановою КМУ від 31 березня 1995 р. № 231 (із змінами).

Разом з тим, останній нормативний акт постановою Кабінету Міністрів України від 26.11.2014 №682 «Про внесення змін до постанови Кабінету Міністрів України від 7 травня 2014 р. № 152 та визнання такими, що втратили чинність, деяких постанов Кабінету Міністрів України» визнано такою, що втратить чинність з 1 квітня 2015 року.

Згідно зі ст. З вищезазначеного Закону перетинання громадянами України державного кордону України здійснюється при пред'явленні одного з документів, вказаних в ст. 2 цього Закону.

Відповідно до ч. 2 ст. 4 Закону України «Про порядок виїзду з України та в'їзду в Україну громадян України», оформлення проїзного документа дитини провадиться на підставі нотаріально засвідченого клопотання батьків або законних представників батьків чи дітей у разі потреби самостійного виїзду неповнолітнього за кордон. За відсутності згоди одного з батьків виїзд неповнолітнього громадянина України за кордон може бути дозволено на підставі рішення суду.

Відповідно до п.4 ч.2 ст. 4 Закону України «Про порядок виїзду з України та в'їзду в Україну громадян України» проїзний документ на дитину оформляється терміном на три роки або до досягнення нею 18-річного віку.

Відповідно до п.З та п.4 Правил перетинання державного кордону громадянами України (зі змінами і доповненнями) перетинання державного кордону для виїзду за межі України громадянами, які не досягли 16-річного віку, здійснюються лише за згодою обох батьків (усиновлювачів) та в їх супроводі або в супроводі осіб, уповноважених ними, які на момент виїзду з України досягли 18-річного віку. Виїзд за межі України громадян, які не досягли 16-річного віку, в супроводі одного з батьків або інших осіб, уповноважених одним з батьків за нотаріально посвідченою згодою, згода другого з батьків не вимагається у разі пред'явлення рішення суду про надання дозволу на виїзд з України громадянину, який не досяг 16-річного віку, без згоди та супроводу другого з батьків.

Виїзд з України громадян, які не досягли 16-річного віку, в супроводі одного з батьків або інших осіб, уповноважених одним з батьків за нотаріально посвідченою згодою, здійснюється за нотаріально посвідченою згодою другого з батьків із зазначенням у ній держави прямування та відповідного часового проміжку перебування у цій державі, якщо другий з батьків відсутній у пункті пропуску.

За відсутності згоди одного з батьків, виїзд неповнолітнього громадянина України за кордон може бути дозволено на підставі рішення суду.

Зі змісту наведених нормативних актів вбачається, що у разі відсутності нотаріально посвідченої згоди одного з батьків на виїзд з України громадян, які не досягли 16-річного віку, дозвіл на виїзд з України неповнолітнього без згоди та супроводу другого з батьків може бути наданий рішенням суду з обов'язковим зазначенням держави прямування та відповідного часовог о проміжку перебування у цій державі.

Статтею 7 Закону України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України» визначено, що правила оформлення і видачі паспортів, їх тимчасового затримання та вилучення визначаються відповідно до цього Закону Кабінетом Міністрів України і підлягають опублікуванню.

На виконання ст.7 Закону України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України» постановою Кабінету Міністрів 31.03.1995 року за №231 затверджено Правила оформлення і видачі паспорта громадянина України для виїзду за кордон і проїзного документа дитини, їх тимчасового затримання та вилучення.

Пунктом 18 Правил зазначено, що оформлення паспорта / проїзного документа здійснюється на підставі заяви батьків (законних представників батьків чи дітей), а у разі, коли батьки не перебувають у шлюбі між собою, - того з них, з ким проживає дитина, справжність підпису яких засвідчено нотаріально. За наявності заперечень одного з батьків документ може бути оформлено на підставі рішення суду. Для дітей віком від 14 до 18 років у заяві зазначається відсутність обставин, що обмежують згідно із законодавством право їх виїзду за кордон.

Пунктом 5 Правил перетинання державного кордону громадянами України визначено, що виїзд з України громадян, які не досягли 16-річного віку, в супроводі осіб, які уповноважені обома батьками, здійснюється за нотаріально посвідченою згодою обох батьків із зазначенням держави прямування та відповідного часового проміжку перебування у цій державі.

Таким чином, розглядаючи спір щодо надання дозволу на виїзд дитини за межі України без згоди одного із батьків суд зобов'язаний визначити термін вивезення дитини за кордон та країну, до якої дозволяється виїзд дитини без згоди батька.

Відповідно до принципів 4 та 6, викладених в Декларації прав дитини, прийнятою генеральною Асамблеєю ООН від 20 листопада 1959 року, дитина повинна користуватися всіма благами соціального забезпечення, їй належить право на здоровій ріст і розвиток, з цією метою соціальний догляд і охорона мають бути забезпечені, як їй так і матері, неповнолітня дитина не повинна бути розлучена зі своєю матір'ю.

Таким чином, оцінивши в сукупності досліджені в судовому засіданні докази в межах заявлених вимог, суд приходить до висновку, що вимоги позивача про надання дозволу на оформлення паспорту громадянина України для виїзду за межі України без згоди відповідача-батька та надання дозволу на виїзд неповнолітньої дитини без його згоди є обґрунтованими та в силу ст.313 ЦК України підлягають задоволенню в повному обсязі, оскільки виїзд неповнолітньої ОСОБА_2, 28.06.2001р.н., за межі України відповідає інтересам дитини.

Керуючись п.2 Декларації прав дитини, Законом України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України», Правилами оформлення і видачі паспорта громадянина України для виїзду за кордон і проїзного документа дитини, їх тимчасового затримання та вилучення, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України № 231 від 31.03.1995 року, Правилами перетинання державного кордону громадянами України, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України № 57 від 27.01.1995 року, ст.ст. 11,16, 313 ЦК України, ст.ст. 141, 150 СК України, ст.ст. 10, 11, 212-215, 224-226 ЦПК України, суд,-

Р І Ш И В :

Позов задовольнити частково.

Надати дозвіл на виготовлення проїзного документу дитини для виїзду за кордон, отримання відповідних дозволів (віз) в консульській (дипломатичній) установі для ОСОБА_2, 28.06.2001р.н., що проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1, без дозволу (згоди) батька дитини - ОСОБА_3.

Надати дозвіл на виїзд за кордон до Угорщини дитині ОСОБА_2, 28.06.2001р.н., що проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1, та перетину державного кордону України строком до 27.06.2017 року з дня набрання законної сили рішенням суду без дозволу (згоди) та супроводу батька дитини - ОСОБА_3 в супроводі матері ОСОБА_1.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 витрати по сплаті судового збору в розмірі 243,60 грн.

Заяву про перегляд заочного рішення суду може бути подано до Ужгородського міськрайонного суду протягом 10 днів з дня отримання його копії.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя Лемак О.В.