Справа № 362/542/15 Головуючий у І інстанції Марчук О.Л.
Провадження № 22-ц/780/2220/15 Доповідач у 2 інстанції Яворський
Категорія 49 24.03.2015
РІШЕННЯ

Іменем України

24 березня 2015 року м. Київ

Колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Київської області у складі:

Головуючого судді: Яворського М.А.,

суддів: Кашперської Т.Ц., Фінагєєва В.О.,

при секретарі: Франюк Т.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Васильківського міськрайонного суду Київської області від 05 лютого 2015 року по справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання дружини, -

ВСТАНОВИЛА:

У січні 2015 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом, в якому у відповідності до норм ст. 84 СК України просила стягнути з відповідача на її користь аліменти на своє утримання в сумі 2 000,00 грн щомісячно до досягнення дитини трирічного віку.

Свої вимоги обґрунтовувала тим, що вона перебувала з відповідачем у зареєстрованому шлюбі, від якого мають сина - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, який проживає разом з нею. Тривалий час вони з відповідачем разом не проживають та останній не надає матеріальної допомоги на її утримання.

Рішенням Васильківського міськрайонного суду Київської області від 05 лютого 2015 року позов задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на її утримання в сумі 200 грн щомісячно, починаючи з 30.01.2015 р. до досягнення дитиною трьох років. У задоволенні решти позовних вимог відмовлено. Стягнуто з відповідача в дохід держави судовий збір у сумі 243,60 грн.

Не погоджуючись із вказаним рішенням, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи та невідповідність висновків суду обставинам справи, просить скасувати рішення Васильківського міськрайонного суду Київської області від 05 лютого 2015 року в частині стягнення аліментів на її утримання в сумі 200 грн щомісячно та ухвалити в цій частині нове рішення, яким стягнути з відповідача на її користь аліментів на її утримання в розмірі 2000,00 грн.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення сторін, перевіривши матеріали справи в межах доводів апеляційної скарги та позовних вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів приходить до висновку про часткове задоволення апеляційної скарги та скасування рішення суду першої інстанції в оскаржуваній частині з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Судом першої інстанції при розгляді вказаної справи встановлено, що з 18.09.2010 р. ОСОБА_1 та ОСОБА_2 перебували у зареєстрованому шлюбі, який розірвано згідно рішення Васильківського міськрайонного суду Київської області від 10.12.2014 р. (а.с.2,9)

Від шлюбу сторони мають неповнолітнього сина - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, що підтверджується свідоцтвом про народження НОМЕР_1 (а.с.3).

Рішенням Васильківського міськрайонного суду Київської області від 28.01.2015 р. стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання дитини ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 в сумі 800 грн щомісячно, починаючи з 04.12.2014 р. до досягнення дитиною повноліття (а.с.10).

Факт добровільного ненадання відповідачем коштів на утримання позивачки доведено в судовому засіданні та не заперечується сторонами.

Задовольняючи частково позов та стягуючи з відповідача аліменти на утримання позивачки в розмірі 200 грн, суд першої інстанції виходив з того, що належним чином врахував матеріальне становище відповідача, що обумовлюється розміром його офіційного доходу та фактом стягнення з нього аліментів на утримання дитини.

Однак, колегія суддів не може погодитися в повній мірі із вказаним висновком суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Частиною першою статті 80 СК України передбачено, що аліменти присуджуються одному з подружжя у частці від заробітку (доходу) другого з подружжя і (або) у твердій грошовій сумі.

Згідно ст. 84 СК України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років.

Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Згідно з ч. 3 ст. 181 СК України аліменти присуджуються в частці від заробітку (доходу) її матері, батька (ст. 183 цього Кодексу) або в твердій грошовій сумі (ст. 184 СК) і виплачуються щомісячно.

У відповідності до роз'яснень п. 17 постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» зазначено, вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен враховувати: стан здоров'я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, неповнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають значення. Розмір аліментів не може бути меншим, ніж зазначений у ч.2 ст. 182 СК України.

Тож, не залежно від працевлаштування, наявності постійного заробітку чи розміру доходу чоловік зобов'язаний утримувати дружину з якою проживає дитина до досягнення дитиною трьох років.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідач офіційно працевлаштований та заробітна плата становить в середньому 2 370 грн в місяць, що підтверджується довідкою з місця роботи (а.с.8).

Встановивши ту обставину, що у сторін по справі є малолітній син, який проживає разом з позивачкою та знаходиться на її утриманні, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку щодо встановленого законом обов'язку відповідача утримувати дружину до досягнення дитини трирічного віку.

Однак, розмір аліментів у 200 грн, який підлягає стягненню з відповідача на користь позивачки на її утримання є заниженим, з огляду на те, що відповідно до розмірів прожиткового мінімуму дорослу людину, визначеного ст. 7 Закону України № 1165-VII від 27 березня 2014 року Про внесення змін до Закону України «Про державний бюджет України на 2014 рік», прожитковий мінімум для матері дитини складає 1 218 грн та суперечить приписам ч.2 ст. 182 СК України.

Пунктом 13 Переліку видів доходів, які враховуються при визначенні розміру аліментів на одного з подружжя, затвердженого Кабінетом Міністрів України від 26.02.1993 р. №146 передбачено, що утримання аліментів проводиться із суми заробітку (доходу), що належить особі, яка сплачує аліменти, після утримання з цього заробітку (доходу) податків.

Отже, зважаючи, що на утриманні позивачки знаходиться малолітня дитина, яка потребує уваги, турботи та постійного догляду, що в свою чергу обмежує її у можливості працювати та самостійно отримувати дохід, колегія суддів вважає за необхідне змінити розмір аліментів на утримання дружини.

З матеріалів справи вбачається, що відповідач окрім офіційного постійного заробітку інших доходів не отримує. Розмір його заробітної плати в середньому становить 2 370 грн/місяць, що в сукупності складає приблизно дві мінімальні заробітні плати, встановлені Законом.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 60 ЦПК України - кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Тож, за обставин отримання відповідачем регулярного доходу, його платоспроможності, відсутності на його утриманні інших малолітніх дітей, із врахуванням зобов'язання відповідача сплати аліментів на утримання дитини - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі 800 грн, колегія суддів приходить до висновку про необхідність стягнення з ОСОБА_2 на користь позивачки аліментів на її утримання у розмірі 1/6 частини від його заробітку (доходу) щомісячно до досягнення їх дитини трирічного віку, але не менше, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для відповідного віку.

На переконання колегії суддів такий розмір аліментів є доцільним та відповідатиме інтересам сторін, оскільки відповідач є молодою працездатною особою без розумових та фізичних вад, він не позбавлений можливості на відміну від позивача працювати для збільшення своїх доходів, інших аліментних зобов'язань у нього не має, він спроможний виконувати свої батьківські обов'язки, зокрема, надавати матеріальну допомогу дитині і при цьому повноцінно утримувати себе.

Перевіряючи законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в частині стягнутих аліментів на утримання дружини, з якою проживає малолітня дитина, колегія суддів вважає, що ухвалюючи рішення, суд першої інстанції у порушення вимог ч. 4 ст. 10 ЦПК України не сприяв всебічному та повному з'ясуванню обставин справи, не встановив обставини, що мають значення для правильного вирішення справи, не дав відповідної правової оцінки наявним у матеріалах справи доказам.

Оскільки суд першої інстанції помилково прийшов до висновку про стягнення з відповідача на користь позивачки аліментів на її утримання у твердій грошовій сумі розміром у 200 грн щомісячно до досягнення дитиною трирічного віку, колегія суддів вважає, що рішення суду підлягає скасуванню з ухваленням в цій частині нового рішення про часткове задоволення позовних вимог.

Також, згідно вимог ч.3 ст.88 ЦПК України, з відповідача слід стягнути в дохід держави суму судового збору, яка сплачується при поданні апеляційної скарги.

Керуючись ст.ст. 80, 84, 181-184 СК України, ст.ст. 10, 60, 88, 213, 303, 307, 309, 313, 314, 316, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Васильківського міськрайонного суду Київської області від 05 лютого 2015 року в частині стягнення аліментів скасувати та ухвалити в цій частині нове рішення.

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання дружини задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на її утримання у розмірі 1/6 частини від його заробітку (доходу) щомісячно до досягнення їх дитини трирічного віку, але не менше, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для відповідного віку.

В іншій частині рішення залишити без змін.

Стягнути з ОСОБА_2 в дохід держави судовий збір у розмірі 121 грн. 80 коп. (сто двадцять одна грн. 80 коп.)

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення і може бути оскаржене в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий: М.А.Яворський

судді: Т.Ц. Кашперська

В.О. Фінагєєв