Провадження № 2/712/2393/15
Справа № 712/7794/15-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 грудня 2015 року Соснівський районний суд м. Черкаси в складі:

головуючого судді ПИРОЖЕНКО С.А.

при секретарі ТІТОВА О.І.

розглянувши в відкритому судовому засіданні в залі суду м. Черкаси цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа: Перша Черкаська Державна нотаріальна контора про усунення перешкод у здійсненні права володіння, користування та розпорядження нерухомим майном,

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про усунення перешкод у здійсненні права володіння, користування та розпорядження нерухомим майном, посилаючись на те, що у відповідності зі спадковою справою після смерті ОСОБА_3, померлої 27 березня 2000 року, та ОСОБА_4, померлого 12 квітня 2001 року, за ним визнана 1/8 частина від спільної сумісної власності на квартиру АДРЕСА_1. На даний час оформлення права власності спадкової частки за ним знаходиться в стадії оформлення.

Співвласником вказаної квартири є відповідач. 15 червня 2015 року він письмово звернувся з листом до відповідача з вимогою надати в трьохденний термін, з моменту отримання листа, дублікати ключів (в кількості одного комплекту) від кожного із замків вхідних дверей спірної квартири, для можливості здійснення свого конституційного права. Проте відповідач дані вимоги проігнорувала, перешкоджає доступу до його права власності та права володіння, користування та розпорядження цим майном, в звязку з чим звернувся за захистом своїх прав до суду.

В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав та просив зобовязати відповідача усунути перешкоди у здійсненні права володіння, користування та розпорядження квартирою № 12 по вул. Вячеслава Чорновола 160/2 в м. Черкаси, надавши йому дублікати ключів в кількості одного комплекту від кожного із замків вхідних дверей квартири.

Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги не визнала та заперечувала проти їх задоволення, посилаючись на те, що позивачем не оформлено належним чином право власності на частку спірної квартири, в нього відсутні правовстановлюючі документи на неї, а тому він не має правових підстав звертатися до неї з такими позовними вимогами.

Представник третьої особи в судовому засіданні поклався на розсуд суду.

Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, спадкові справи, встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини, які регулюються нормами цивільного та житлового законодавства.

В судовому засіданні встановлено, що 29 березня 2000 року померла мати позивача ОСОБА_3. Після її смерті відкрилася спадщина на квартиру АДРЕСА_2, яка належала на праві спільної сумісної власності померлій та її чоловікові ОСОБА_4 на підставі Свідоцтва право власності на нерухоме майно від 06 жовтня 1993 року.

З листа Першої черкаської державної нотаріальної контори від 23 січня 2015 року вбачається, що 08 серпня 2000 року до нотаріальної контори звернулися ОСОБА_5 і ОСОБА_6 та подали заяву, в якій вказували, що померла їхня баба та вони приймають спадщину. Крім того, в заяві було зазначено, що їхня мати, а дочка померлої ОСОБА_7, померла в 1992 році. Таким чином, ОСОБА_8 і ОСОБА_6 є спадкоємцями за правом представлення, відповідно до вимог ч. 2 ст. 529 Цивільного кодексу УРСР (оскільки ОСОБА_3 померла до вступу в дію Цивільного кодексу України від 16 січня 2003 року), і спадкують частку, яка б належала їх матері, у разі якщо вона була б живою на момент смерті своєї матері. Крім того, на момент смерті ОСОБА_3 разом з нею був зареєстрований за місцем проживання її чоловік ОСОБА_4. Таким чином, спадкоємцями померлої ОСОБА_3 стали: чоловік ОСОБА_9, який успадкував ? частку майна; онуки ОСОБА_8 і ОСОБА_6, які успадкували по ? частці кожний спадкового майна.

12 квітня 2001 року помер ОСОБА_4. 24 вересня 2001 року до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини звернулися позивач ОСОБА_1 та його сестра ОСОБА_10, а також онуки померлого ОСОБА_5 і ОСОБА_6, син померлого ОСОБА_11. Таким чином, спадкоємцями ОСОБА_9 (в тому числі на майно, яке він прийняв, але не оформив після смерті своєї дружини, ОСОБА_3С.) стали: ОСОБА_10, яка успадкувала ? частку майна; ОСОБА_1 спадкує ? частку майна; ОСОБА_5 та ОСОБА_6 спадкують ? частку майна (по 1/8 частці кожний); та ОСОБА_11 спадкує ? частку майна.

З матеріалів спадкової справи № 460/2000, відкритої після смерті ОСОБА_3, вбачається, що 03 лютого 2015 року онукам померлої ОСОБА_6 та ОСОБА_12 видано свідоцтва про право на спадщину за законом на 1/8 частку спірної квартири кожному. Спадщину, на яку видано свідоцтва складається з ? частки спірної квартири. Свідоцтво про право на спадщину на ? частку квартири не видано.

З матеріалів спадкової справи № 609/2001, відкритої після смерті ОСОБА_4, вбачається, що 03 лютого 2015 року видано Свідоцтва про право на спадщину за законом: на 1/16 частину спірної квартири ОСОБА_10, на 1/32 частину ОСОБА_6 та на 1/32 частину - ОСОБА_12. Спадщина, на яку видано свідоцтва складається з ? частки спірної квартири. Свідоцтво про право на спадщину на 1/8 частку квартири не видано.

Крім того, судом також встановлено, що на підставі Договору дарування від 21 липня 2000 року ОСОБА_4 подарував своїй дочці ОСОБА_13 ? частину квартири АДРЕСА_1. В подальшому після смерті ОСОБА_13, власником вказаної частки став ОСОБА_14 на підставі Свідоцтва про право на спадщину, виданого Першою Сєвєродонецькою державною нотаріальною конторою 01 квітня 2005 року.

Відповідно до договору дарування частки квартири від 16 січня 2015 року ОСОБА_14 подарував ОСОБА_2 ? частину квартири АДРЕСА_1. Відповідно до договору купівлі-продажу квартири від 10 лютого 2015 року ОСОБА_10, ОСОБА_6 та ОСОБА_12 продали належні їм частки квартири, а всього 7/16 часток квартири. Таким чином, ОСОБА_2 загалом належить 15/16 частин квартири АДРЕСА_1. Витягами про реєстрацію права власності на нерухоме майно підтверджується, що право власності на дану частку квартири зареєстровано відповідачем у встановленому законом порядку.

Не оформлена частка спадкового майна позивача ОСОБА_1 становить 1/16 частину спірної квартири, що сторонами в судовому засіданні не оспорюється.

Посилання позивача на ту обставину, що відповідач перешкоджає доступу до його права власності та права володіння, користування та розпорядження спадковим майном, суд оцінює критично, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Згідно ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу.

У відповідності до вимог ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. При здійсненні своїх прав та виконанні обов'язків власник зобов'язаний додержуватися моральних засад суспільства. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав.

Відповідно до ч.1 ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Згідно ч.1 ст. 390 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Відповідно до ст. 316 ЦК України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Згідно ст. 317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна.

Згідно ч.1 ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Відповідно до ч.1 ст. 369 ЦК України, співвласники майна, що є у спільній сумісній власності, володіють і користуються ним спільно, якщо інше не встановлено домовленостями між ними.

За змістом ст. ст. 3-4, 213-215 ЦПК України судовому захисту шляхом задоволення позову підлягають наявні в особи, яка звернулася до суду, права, свободи чи інтереси, що порушуються, не визнаються або оспорюються іншими особами.

Відповідно до ст. 155 ЖК України жилі будинки (квартири), що є у приватній власності громадян, не може бути в них вилучено, власника не може бути позбавлено права користування жилим будинком (квартирою), крім випадків, установлених законодавством.

За ч. 1 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Частиною 5 цієї ж статті визначено, що незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Частина 1 ст. 1297 ЦК України визначає, що спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобовязаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно.

Позивачем в судовому засіданні підтверджено той факт, що на даний час оформлення права власності спадкової частки за ним знаходиться в стадії оформлення. Позивачем предявлена позовна заява на підставі ст. 391 ЦК України, тобто як власником майна, який вимагає усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном, при цьому будь-яких правовстановлюючих документів щодо права власності на частку спірної квартири ним до суду не надано.

Суд погоджується з тим, що позивач є спадкоємцем та має право на 1/16 частину спірної квартири, оскільки, дійсно, відповідно до ч. 3 ст. 1296 ЦК України, відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину.

Проте, враховуючи те, що позивач на даний час не оформив належним чином право на спадщину та документально не є її власником, суд приходить до висновку, що предявлений позов є передчасним та позивачем було застосовано невірний спосіб захисту своїх прав, в звязку з чим позовні вимоги є такими, що не підлягають до задоволення.

Керуючись ст.ст.10, 60, 212-215, 218 ЦПК України, ст.ст. 319, 321, 391, 1268, 1297 ЦК України, ст. 155 ЖК України, суд

В И Р І Ш И В:

ОСОБА_1 в задоволенні позову - відмовити.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Черкаського апеляційного суду протягом 10 днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

ГОЛОВУЮЧИЙ: