Справа № 583/4038/14-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 березня 2015 року Охтирський міськрайонний суд Сумської області в складі:

головуючого судді Соколової Н.О.,

при секретарі Шаміладзе В.В.,

за участю позивача ОСОБА_1,

представника позивача ОСОБА_2,

відповідача ОСОБА_3,

представника відповідача ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Охтирка цивільну справу за позовом ОСОБА_1, треті особи ОСОБА_5, ОСОБА_6 до ОСОБА_3, треті особи Сонячненська сільська рада, ОСОБА_7, ОСОБА_8 про відшкодування збитків, моральної шкоди та зобов'язання вчинити певні дії,

встановив :

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом мотивуючи свої вимоги тим, що вона та члени її родини є власниками АДРЕСА_2 у одноповерховому багатоквартирному будинку, який складається з 6 (шести) окремих ізольованих квартир. Земельна ділянка на якій розташоване зазначене домоволодіння, не була приватизована та знаходиться у загальному користуванні всіх мешканців цього будинку. Відповідно до генерального плану домоволодіння, земельна ділянка за адресою АДРЕСА_3 розділена між всіма мешканцями багатоквартирного будинку відповідно їх часток у житловому будинку. Кожний із мешканців будинку, окрім власного житла, має також і окремі (власні) господарські та підсобні споруди розташовані на виділеній кожному з них у користування земельній ділянці. Літню кухню «Д», розміром - 3,95 на 2,85 метри, позивачка використовувала для власних потреб.

В 2009 році новою власницею сусідньої квартири АДРЕСА_1, стала відповідачка ОСОБА_3 разом зі своєю родиною: сином ОСОБА_8 та чоловіком ОСОБА_7.

ОСОБА_3 вирішила розширити розмір своєї присадибної земельної ділянки, виділеної для садівництва та огородництва прибрала межову огорожу та захопила частину сусідньої земельної ділянки, що належить позивачці.

07.08.2013 року ОСОБА_3 зайшла на огород позивачки та знищила частину насаджень суниці, квітів, інших декоративних рослин.

На заяву позивачки, 26.05.2014 року комісія з числа посадових осіб сільської ради виїхала у домоволодіння АДРЕСА_3 здійснила відповідні обміри та обстеження та відновила межі сусідніх земельних ділянок, встановила межові кілки та натягнула мотузку. Комісія рекомендувала ОСОБА_3 прибрати свої насадження із земельної ділянки ОСОБА_1, відновити тверду огорожу по суміжній межі на місці старої огорожі, виконувати вимоги глави 17 «Добросусідство» Земельного кодексу України.

Після того, як комісія поїхала, відповідачка пошкодила межові знаки, встановлені комісією, та відмовилась виконувати рекомендації комісії.

02 листопада 2014 року позивачу зателефонував сусід ОСОБА_6 з кв. № 1 та повідомив, що ОСОБА_3 разом зі своїм сином та чоловіком розбирають літню кухню. Вийшовши на подвір'я, позивач побачила, що ОСОБА_3 разом з членами своєї родини вже повністю зруйнували літню кухню «Д». На зауваження, ОСОБА_3 накинулася на позивачку та завдала ударів руками та ногами по різним частинам тіла, спричинивши фізичний біль та страждання.

Зруйнувавши належну позивачці літню кухню «Д», ОСОБА_3 спричинила їй матеріальну шкоду в сумі 14 000 гривень.

Крім цього, в літній кухні на момент її руйнування знаходились такі речі, які були також знищені ОСОБА_3: цемент ШПЦ-400 50кг, 1шт, за ціною 54 гривні, на загальну суму - 54 гривень; профіль для сходинок 2 шт., за ціною 56 гривень, на загальну суму - 112,00 гривень; поріжок 2 шт., за ціною 21 гривень на загальну суму - 42 гривні; шпаклівка фінішна 25 кг, 2 штуки, за ціною 86,50 гривень, на загальну суму - 173 гривень; сітка рабиця 1 штука, за ціною - 265 гривень, на загальну суму - 265 гривень; інкубатор для птиці 1 штука, за ціною - 1000 гривень; всього на 1 646 грн.

Домоволодіння по АДРЕСА_3 має подвір'я будинку та подвір'я господарського двору. Ці два подвір'я є ізольованими та розділені між собою твердою огорожею. Сполучення між ними здійснюється через металеву хвіртку, якою користуються всі без обмежень мешканці цього багатоквартирного будинку.

Відповідачка розширила межі своєї земельної ділянки за рахунок городу позивачки і за рахунок спільного проходу до господарського двору, натягнувши сітку рабицю.

У зв'язку зі знищенням майна, спричиненням тілесних ушкоджень та фізичного болю через побиття, захоплення земельної ділянки, знищенням огородніх культур, обмеження у вільному проході на територію господарського двору до погреба, сараю та огороду, позивачка отримала фізичні, душевні, психічні страждання, тривалі немайнові втрати, на відновлення яких потрібні значні зусилля та дороговартісне лікування, тому позивачці завдана моральна шкода, яку вона оцінює в 5000 грн.

Враховуючи вищевикладене, позивач звернулась до суду та просила:

1. Стягнути з ОСОБА_3 на її користь матеріальну шкоду внаслідок зруйнування літньої кухні «Д» у сумі 14000 грн. та внаслідок знищення рухомого майна в сумі 1664 грн., всього 15646 грн.

2. Стягнути з ОСОБА_3 на її користь моральну шкоду в сумі 5000 грн.

3. Зобов'язати ОСОБА_3 звільнити самовільно зайняту частину присадибної земельної ділянки, якою користується позивач, встановивши тверду межову огорожу на місці раніше розташованої старої огорожі.

4. Зобов'язати ОСОБА_3 звільнити прохід від встановленої сітки-рабиці, відновивши прохід у попередньому стані та в подальшому не створювати перешкод позивачу у вільному проході через хвіртку.

Відповідач надала до суду письмові заперечення, у яких проти позовних вимог заперечила мотивуючи тим, що позивачка є власником лише квартири в багатоквартирному будинку, права власності на господарські будівлі та споруди вона не набула, тому вимоги щодо зруйнування літньої кухні є безпідставними.

В дійсності, в листопаді 2014 року, відповідач разом з сином ОСОБА_8 та чоловіком ОСОБА_7 вирішили розібрати будівельні матеріали літньої кухні «Д», яка ніким з власників житлових квартир не експлуатувалася та була в занедбаному стані. ОСОБА_1, не здійснювала будівництва кухні. Відповідач заперечує також проти стягнення збитків внаслідок знищення рухомого майна в сумі 1664 грн., відношення до їх зникнення не має.

Відносно позовних вимог про зобов'язання ОСОБА_3 звільнення самовільно зайнятої присадибної ділянки ОСОБА_1, також заперечує, оскільки в позивачки немає ні права власності ні користування земельною ділянкою.

Просила відмовити в задоволенні позову в повному обсязі.

Позивачка в судовому засіданні позов підтримала. Крім цього пояснила, що їй та членам її сім'ї належить на праві власності АДРЕСА_2. У кв. № 4 живе відповідачка, яка перешкоджає позивачу, членам її сім'ї та іншим власникам квартир користуватися проходом. 02.11.2014 року відповідач розібрала її літню кухню. Відповідачка розбирала, а її син заламував руки чоловіку позивачки. Потім відповідачка душила чоловіка позивачки. Після цього позивачка пішла викликати міліцію. Коли повернулася, її чоловік лежав на землі, а сім'я ОСОБА_10 душили його. Позивачка взяла дюраль та вдарила ОСОБА_10 по плечу, після чого вони відпустили чоловіка позивачки. А відповідач схватила позивачку за волосся. Після цього відповідачка знову пішла демонтувати літню кухню. О 13.00 год. цього ж дня, приїхали працівники міліції і зафіксувати подію. У кухні, яку розібрала відповідачка знаходились речі, зазначені у позові, які кудись зникли. До квартири позивачки відносяться літня кухня «Д», погріб, сарай. У інших сусідів також є допоміжні приміщення. У кв. № 4 є гараж, літня кухня цегляна, погріб, сарай та сарай для птиці. Земельна ділянка не приватизована. Коли сім'я позивачки зайняли квартири у 1994 році, сусіди показали що де знаходиться і показали огорожу у вигляді штакетного забору. Умовно земельна ділянка поділена між сусідами, але спільна доріжка для проходу розділена не була. Зараз у позивачки є перешкоди для виходу із квартири до господарського двору. У травні 2014 року відповідачка прибрала загальну хвіртку, встановивши сітку-рабицю. Раніше була дерев'яна огорожа, яка розділяла земельні ділянки, але відповідачка її прибрала. 26.05.2014 року була комісія і вони установили межі, які відповідачка знову прибрала та, розширивши свою площу, поставила сітку-рабицю.

Просила задовольнити її позов у повному обсязі із підстав, викладених у позові. Претензії має лише до відповідачки. До чоловіка та сина відповідачки претензій не має.

Представник позивача в судовому засіданні позов підтримав, пославшись на доводи, викладені в позовній заяві. Крім цього зазначив, що між мешканцями будинку було встановлено порядок користування земельною ділянкою. У разі набуття права власності на квартиру переходить право власності і на допоміжні споруди.

Відповідач в судовому засіданні позов не визнала, пославшись на доводи, викладені в письмових запереченнях. Крім цього пояснила, що стару межову огорожу вона прибрала, бо та була дуже стара. Відповідач розібрала літню кухню, оскільки вона була збудована не ОСОБА_1, а побудована попередніми жильцями знаходилась в аварійному стані, могла завалитися. ОСОБА_1 літньою кухнею не користувалася. Вона її не відремонтувала. Також кухня знаходилась перед вікнами відповідачки, а попередня власниця квартири № 4 показала, що перед вікнами є земельна ділянка і нею може користуватися відповідачка. Відповідач повідомила про те, що вони зняли стару межову огорожу і тепер неможливо встановити де він був. До господарських споруд у позивачки вихід через кв. № 5. Тому ніяких перешкод позивачці вона не чинить, просила відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

Представник відповідача в судовому засіданні проти позову заперечував. Крім цього зазначив, що перш ніж ставити питання про порушення права, треба його мати. Встановлення меж представниками сільської ради вважає перевищенням своїх повноважень. Нанесення тілесних ушкоджень не встановлено рішенням суду. Генеральний план не визначає земельні ділянки. Тому просив відмовити у позові.

Представник третьої особи - Сонячненської сільської ради в судове засідання не з'явився, просив справу розглядати без участі їх представника. /а.с.99 т. 1/.

Третя особа ОСОБА_7 зазначив, що він є чоловіком відповідачки. Зазначив про те, що ОСОБА_1 не була власницею літньої кухні «Д». Кухня могла завалитися, не була капітальною, тому його дружина розібрала її. В ній знаходилися трилітрові банки, залізне ліжко без сітки. Кухнею ніхто не користувався. Дружина встановила сітку- рабицю по тій межі, яка була раніше. Їх сім'я дійсно поставила сітку-рабицю, перегородила прохід, але окрім сім'ї ОСОБА_10 туди ніхто не ходить. Проти задоволення позову заперечив.

Третя особа ОСОБА_8 в судове засідання не з'явився,просив справу розглядати у його відсутності.

Третя особа ОСОБА_5 в судовому засіданні позов підтримала та пояснила, що вона народилася, виросла і проживає в цьому будинку у кв. 1. До ОСОБА_1 і до ОСОБА_8 у кв. 3 і 4 жили інші люди. Ще на той час земельні ділянки умовно були розділені. Були міжмежові дерев'яні паркани, які відділяли садочки. У кожної квартири були господарські споруди. В кв. № 3 проживала раніше ОСОБА_27, її син побудував літню кухню «Д», вона умовно була прикріплена до кв. № 3. У 1995 році поселилися ОСОБА_1 і користувалися цією кухнею. Про пропажу речей у ОСОБА_1 дізналася від свого чоловіка. ОСОБА_3 поставила сітку і перегородила загальний прохід до сараїв, погреба, земельних ділянок. 02.11.2014 р. чоловік ОСОБА_5 побачив, що ОСОБА_10 розбирають літню кухню «Д», про що повідомив ОСОБА_1. ОСОБА_1 вийшов, щоб завадити розбирати кухню. Але ОСОБА_10 без слів скинула із ОСОБА_11 шапку, відштовхнула його. Потім вийшла ОСОБА_1. ОСОБА_3 схватила ОСОБА_11 за шию. ОСОБА_1 пішла викликати міліцію. Коли повернулась, то ОСОБА_11 лежав на землі, ОСОБА_7 держав його за одну руку, ОСОБА_8 за другу, а ОСОБА_3 душила його. Коли ОСОБА_1 почала розмиряти їх, ОСОБА_3 схватила її за волосся. Тоді ОСОБА_1 взяла металеву трубку та вдарила ОСОБА_3 Тоді ОСОБА_3 пішла доламувати кухню. ОСОБА_1 побачили, що нічого не вдіють, пішли додому та повернулись, коли приїхали працівники міліції. Коли приїхала міліція, ОСОБА_10 поховались, а коли поїхали, вони знову вийшли з візком і дорозбирали кухню. Вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню.

Третя особа ОСОБА_6 в судовому засіданні позов підтримав та пояснив, що він проживає у кв. № 1 цього будинку з 1988 року. Земельні ділянки мешканців були відгороджені штахетними заборами. Коли він заселився, то літня кухня «Д» вже стояла, нею користувалася власниця кв. № 3 - ОСОБА_27. ОСОБА_1 заселилися у 1995 році і з того часу користувалися літньою кухнею. Особисто ОСОБА_6 із ОСОБА_11 привозили будівельні матеріали і згружали їх у ту кухню. На подвір'ї була загальна стежка, через яку ходили мешканці квартир № 1,2,3,4. Тепер ОСОБА_3 поставила сітку і закрила прохід.

Вночі 01.11.2014 року, близько 22.05 год., ОСОБА_6 бачив, як ОСОБА_3, яку він упізнав по фігурі, із ще однією високою особою виносили із кухні «Д» будівельні матеріали: мішки, палки. Носили до кінця своєї огорожі, далі - не бачив. 02.11.2014 року ОСОБА_6 о 8-9 год. побачив, як ОСОБА_3 з сином ОСОБА_8 розбирали кухню ОСОБА_1

Свідок ОСОБА_13 в судовому засіданні пояснила, що вона є сестрою відповідачки. Свідок бачила, що літня кухня було трухла, не придатна для використання. Земельна ділянка як була поділена раніше, так вона є поділена зараз.

ОСОБА_1 допитана в судовому засіданні у якості свідка пояснила, що до кожної з квартир у їх будинку належать певні господарські споруди. ОСОБА_3 розібрала сарай ОСОБА_1 Залишились уламки дощок і шиферу, споруди немає. У сараї знаходились інкубатор, цемент, шпаклівка, труби. Також сім'я ОСОБА_3 забили стовпчики і натягнули сітку-рабицю, закривши прохід, яким користувалися мешканці 3 і 1 квартир.

Свідок ОСОБА_14 в судовому засіданні пояснив, що він працює у сільській раді землевпорядником. Земельна ділянка у будинку АДРЕСА_3 умовно розділено між всіма квартирами. Метрів за 4 від дому була стежка загального користування, а поділені земельні ділянки знаходяться далі. Коли заселялися мешканці в ці 6 квартир, то самі розділили земельні ділянки і поставили штакетні забори. Порядок користування земельною ділянкою склався ще у 60-70-х роках. Рішення про передачу цієї земельної ділянки у користування не приймалося. Середні земельні ділянки не були по межі квартир, як зараз хочуть відповідачі. Вся земельна ділянка складає 11 соток. Цільове призначення - землі житлової забудови. До кожної квартири належать і допоміжні господарські споруди. Хто викупляв квартири - тому у план вносили все - і квартиру і господарські споруди, а хто приватизував - тому тільки квартири. Почався спір із того, що ОСОБА_3 зайняла частину земельної ділянки ОСОБА_1 ОСОБА_1 написала заяву до сільської ради. Свідок разом із головою сільської ради та двома депутатами виходили на місце склали акт та натягли межу там, де вона проходила раніше, за літньою кухнею ОСОБА_1

Свідок ОСОБА_15 в судовому засіданні пояснила, що вона була попередньою господаркою АДРЕСА_1. Як продавали квартиру то ОСОБА_3 говорили про те, що земля під вікнами, то земля ОСОБА_3 Що стосується загального проходу, то загальний прохід був і ним користувалися мешканці кв. 1, 3, 4 для проходу до колонки. Зараз колонкою ніхто не користується, тому і не користуються проходом.

Свідок ОСОБА_16 в судовому засіданні пояснив, що він проживає у АДРЕСА_4. Зазначив, що у старі часи була стежка від ОСОБА_6 (кв. 1) до колонки, ніяких пакранів не було. Там де знаходився садок - був невеличкий парканчик. Всі господарські споруди будувались в 60 - х роках. ОСОБА_1 користувалася літньою кухнею «Д» після попередньої власниці ОСОБА_27.

Свідок ОСОБА_17 в судовому засіданні пояснила, що вона є сестрою ОСОБА_1, з ОСОБА_3 перебуває у неприязних стосунках. Також пояснила, що ОСОБА_1 у 1994 році отримала квартиру. Ще на той час земельні ділянки були розмежовані штахетними заборами, але була стежка загального користування, яка вела до колонки, погреба, сараю. Літня кухня «Д» була ще в досить нормальному стані, дах не протікав, була зачинена на навісний замок. Там ОСОБА_1 зберігала деякі речі, зокрема: сітка, інкубатор, цемент, шпаклівка, плінтуси, уголки, труби, банки, віконні рами.

Свідок ОСОБА_11 в судовому засіданні пояснив, що він є чоловіком позивача, з відповідачкою у неприязних стосунках. Також зазначив, що з 1994 року їх сімя проживає за вказаною адресою. До кожної квартири є літня кухня, сарай, погріб. Також зазначив, що ОСОБА_3 прибрала паркан і поставила свій, зайнявши частину земельної ділянки, яка відноситься до кв. № 3. Крім цього загородила стежку загального користування. 02.11.2014 року до свідка зателефонував його сусід із кв.№1 ОСОБА_6 та повідомив, що ОСОБА_10 розбирають його літню кухню. Свідок вийшов і побачив, що вже відірвані дошки, лежить цвяходер, нікого не було. Через деякий час вийшла сім'я ОСОБА_3 та свідок поцікавився на якій підставі вони розбирають сарай? Проте вони не звертали уваги, ОСОБА_3 взяла цвяходер та почала відривати дошки. Вийшла ОСОБА_1, сусіди, робили зауваження, але вони не реагували. Тоді ОСОБА_1 пішла викликати працівників міліції, а ОСОБА_7 та ОСОБА_8 завалили свідка на землю, утримували, душили, а ОСОБА_3 намагалась вдарити. Коли повернулася ОСОБА_1, ОСОБА_10 переключилися на дружину свідка та лаялися з нею. Потім приїхали працівники міліції. Також ОСОБА_6 розповідав свідку про те, що напередодні цих подій вночі бачив, як ОСОБА_3 зі своїм сином носили речі із літньої кухні «Д» на свою територію. Свідок особисто купував речі: сітку, цемент, шпаклівку, інші речі, які зникли і заносив їх у літню кухню, допомагав ОСОБА_6. Працівниками сільради було встановлено стару межу, забитий кілок і натягнуто мотузку. ОСОБА_3 прибрала кілок, встановила сітку через всю земельну ділянку, зсунувши межу, чим також перегородила загальний прохід, яким користувалися мешканці кв. 1,3,4.

Допитаний в судовому засіданні експерт-товарознавець ОСОБА_18 пояснив, що він проводив експертне дослідження та визначав вартість інкубатора. На дослідження інкубатор не надавався, він визначив орієнтовну ринкову вартість аналогічного інкубатора. Дійсно у висновку маються описки, помилково зазначено про сіялку та пропущена цифра 1 у самому розрахунку.

Вислухавши учасників процесу, експерта, дослідивши наявні у справі докази, суд встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини.

Відповідно до ордеру виконавчого комітету Сонячненської сільської ради народних депутатів № 1 від 19 вересня 1994 року, виданого ОСОБА_11, сім'я якого складається з чотирьох чоловік, надано право на зайняття квартир АДРЕСА_5 /а.с.8 т. 1/.

Відповідно до свідоцтва Охтирської районної державної адміністрації про право власності на житло від 26 грудня 1995 року, квартира (приміщення квартири спільного заселення, одноквартирний будинок), яка знаходиться за адресою АДРЕСА_5, належать ОСОБА_1 та членам її сім'ї ОСОБА_19 та ОСОБА_20 на праві приватної, спільної власності./а.с. 9 т.1/.

Відповідно до технічного паспорта, реєстровий № 149 від 13.12.1995 року, на квартиру 3,5 в житловому будинку АДРЕСА_3, власники квартири зазначені ОСОБА_1, ОСОБА_19, ОСОБА_20 право власності підтверджується свідоцтвом про право власності на житло./а.с. 10 т. 1/.

На генеральному плані земельної ділянки АДРЕСА_3, /а.с. 11 т. 1/ до технічного паспорту позивачки, позначені багатоквартирний житловий будинок, а також позначений літерою «Д» сарай, що був зруйнований. Також на плані мають місце пунктирні лінії, які розділяють земельну ділянку. В оглянутій в судовому засіданні інвентарній справі, такі пунктирні лінії відсутні.

Відповідно до договору купівлі-продажу від 14.08.2008 року ОСОБА_21 передала у власність ОСОБА_7 та ОСОБА_3 квартиру житловою площею 39.8 кв. м, загальною площею 66,5 кв. м. яка знаходиться за адресою АДРЕСА_1./а.с. 81 т. 1/

Відповідно до витягу про реєстрацію в Державному реєстрі правочинів 14.08.2008 року приватним нотаріусом ОСОБА_22 проведена реєстрація договору купівлі-продажу, в якому предметом правочину є квартира за адресою АДРЕСА_1./а.с. 82-83 т. 1/

Відповідно до витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно за адресою квартира АДРЕСА_1 зареєстроване в комунальному підприємстві «Охтирське міське бюро технічної інвентаризації» на праві приватної власності за ОСОБА_7 1/2 частина та ОСОБА_3 1/2 частина./а.с. 84 т. 1/

Відповідно до довідки Сонячненської сільської ради Охтирського району від 11.11.2014 року № 767 за адресою АДРЕСА_3 (поквартирно) проживають:

квартира № 1 ОСОБА_6, ОСОБА_5,

квартира № 2 пустує,

квартира № 3 ОСОБА_1,

квартира № 5 ОСОБА_11,

квартира № 4 ОСОБА_3, ОСОБА_7, ОСОБА_8,

квартира № 6 пустує,/а.с.16 т. 1/.

Інформація щодо належності на праві власності квартир № 1 та 4 вказаним особам відображається також в реєстрі прав власності на нерухоме майно./а.с. 155-158, 198-200 т. 1/.

На кв. № 1 виготовлено також технічний паспорт /а.с. 55-59 т. 1/.

Відповідно до довідки Сонячненської сільської ради Охтирського району від 06.11.2014 року № 754 АДРЕСА_3 перейменована в АДРЕСА_5./а.с. 14 т. 1/.

Відповідно до довідки Сонячненської сільської ради Охтирського району від 11.11.2014 року № 768 сім'я ОСОБА_1 проживає та зареєстрована за адресою АДРЕСА_3, присадибна земельна ділянка не приватизована, а знаходиться у користуванні сім'ї ОСОБА_1 від 19.09.1994 року./а.с. 15 т. 1/

Відповідно до довідки Сонячненської сільської ради Охтирського району Сумської області від 23.12.2014 року земельна ділянка під будинком АДРЕСА_3, не приватизована, знаходиться у користуванні та умовно розділена за квартирами: кв. 1 - 0.02 га ОСОБА_6, кв. 2 - 0.01 га ОСОБА_23, кв. 3 - 0.01 га ОСОБА_1, кв. 4 - 0.06 га ОСОБА_3, кв. 5 - 0.01 га ОСОБА_1, кв. 6 - 0.02 га ОСОБА_12./а.с. 100, 163 т. 1/

Відповідно до довідок виконкому Сонячненської сільської ради від 15.12.2014 року № 907 земельні ділянки сім'ї ОСОБА_3 та сім'ї ОСОБА_1 за адресою АДРЕСА_3, ні у приватну власність, ні в оренду не передавались, бо цей будинок, де вони проживають, є багатоквартирним, а земля знаходиться у користуванні./а.с. 79-80, 123, 124 т. 1/.

Відповідно до повідомлення Управління Держземагенства в Охтирському районі Сумської області правовстановлюючі документи та документація із землеустрою на земельну ділянку за адресою АДРЕСА_3 в управлінні Держземагенства в Охтирському районі Сумської області відсутні./а.с. 151, 194 т. 1/

Відповідно до довідки Сонячненської сільської ради від 25.12.2014 року № 02-15/321 проект відведення на земельну ділянку під багатоквартирний будинок АДРЕСА_3 не виготовлявся./а.с.164 т. 1/

Таким чином спір виник між співвласниками багатоквартирного одноповерхового будинку.

Відповідно до ч. 3 ст. 42 ЗК України порядок використання земельних ділянок, на яких розташовані багатоквартирні жилі будинки, а також належні до них будівлі, споруди та прибудинкові території визначається співвласниками.

Враховуючи статус земельної ділянки, земельна ділянка, будівлі та споруди, які на ній знаходяться повинні використовуватися за спільною згодою всіх співвласників будинку № АДРЕСА_3.

Відповідно до ст..120 ЗК України, якщо жилий будинок, будівля або споруда розміщені на земельній ділянці, що перебуває у користуванні,то в разі набуття права власності на ці об'єкти до набувача переходить право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені, на тих самих умовах і в тому ж обсязі, що були у попереднього землекористувача.

Порядок користування земельною ділянкою, та господарськими спорудами, як зазначили в судовому засіданні свідки, був встановлений ще у 60-70 роках.

Проте відповідач самовільно, без погодження з іншими співвласниками прибрала межову огорожу, порушивши межі користування, які було встановлено ще до неї, встановила сітку-рабицю і тим самим закрила спільний прохід, яким користувалися мешканці інших квартир цього будинку. Розібрала літню кухню «Д», якою користувалася позивач ОСОБА_1

Відповідно до акту встановлення і узгодження меж присадибних земельних ділянок гр.. ОСОБА_1 та гр.. ОСОБА_3, комісія в складі ОСОБА_24 - сільського голови, ОСОБА_14 - землевпорядника сільської ради, ОСОБА_25 - депутата і голови комісії з питань депутатської діяльності та етики, дотримання законності, ОСОБА_26 -депутата сільської ради, в присутності зацікавлених сторін ОСОБА_1 та ОСОБА_3 провели обстеження присадибної ділянки за адресою АДРЕСА_3, після чого комісією було рекомендовано гр.. ОСОБА_3 прибрати свої насадження із земельної ділянки гр.. ОСОБА_1, відновити тверду огорожу по суміжній межі на місці старої огорожі за згодою сторін, виконувати вимоги глави № 17 «Добросусідство» ЗК України, рекомендувати сесії Сонячненської сільської ради затвердити даний акт комісії і прийняти рішення та видати його зацікавленим сторонам. ОСОБА_3 зроблений запис в даному акті, в якому вона не згодна з даним актом, та вказала на те, що були відсутні підписи ОСОБА_24 та ОСОБА_26./а.с.17 т. 1/.

Рішенням виконавчого комітету Сонячненської сільської ради Охтирського району Сумської області від 28.05.2014 року № 20-А затверджено АКТ встановлення і узгодження меж присадибних земельних ділянок гр.. ОСОБА_1 та гр.. ОСОБА_3 від 26.05.2014 року./а.с.54 т. 1/

На фото № 5 /а.с. 23 т. 1/ зображено, де перебувала спільна хвіртка, де представники сільської ради визначили межу між сторонами. На Фото № 6 /а.с. 24 т. 1/ зображено, яким чином відповідач встановила сітку-рабицю, прибравши хвіртку та зсунувши раніше встановлену межу.

Відповідно до вимог ст. 107 Земельного кодексу України основою для відновлення меж є дані земельно-кадастрової документації. У разі неможливості виявлення дійсних меж, їх встановлення здійснюється за фактичним використанням земельної ділянки .

Відповідно до ст.12 Земельного кодексу України, до повноважень сільських, селищних, міських рад у галузі земельних відносин на території сіл, селищ, міст належить в тому числі організація землеустрою, вирішення земельних спорів.

Беручи до уваги, що зібраними по справі доказами встановлено факт порушення права позивачки на вільне користування земельною ділянкою внаслідок дій відповідача, підлягають захисту права позивачки шляхом зобов'язання ОСОБА_3 звільнити самовільно зайнятої частини присадибної земельної ділянки, якою користувалася позивачка, встановивши тверду межову огорожу на місці раніше розташованої старої огорожі.

Також підлягають задоволенню, з вищенаведених підстав, вимоги, щодо зобов'язання ОСОБА_3 звільнити прохід від встановленої сітки-рабиці, відновивши прохід у попередньому стані

Що стосується вимоги позивача про зобов'язання відповідача у подальшому не створювати перешкод позивачу у вільному проході через хвіртку, то такі вимоги заявлені передчасно, оскільки на час звернення до суду, про факт порушення, оспорення або невизнання відповідачем, прав свобод чи інтересів позивача не відомо.

В судовому засіданні відповідачка також підтвердила, що саме вона розібрала літню кухню, позначену на генеральному плані літерою «Д».

Також відповідно до висновку т.в.о. начальника Охтирського МВ УМВС від 03 листопада 2014 року вирішено притягнути гр.. ОСОБА_3 до адміністративної відповідальності за ст.. 186 КУпАП./а.с. 50/

Відповідно до рішення адміністративної комісії Сонячненської сільської ради Охтирського району Сумської області від 28.11.2014 року № 1 гр. ОСОБА_3 винесено попередження за наслідками розгляду протоколу про адміністративні правопорушення № 034786 від 05.11.2014 року./а.с. 53, 102-108 т. 1/ за ст..186 КУпАП за те, що 02.11.2014 року о 10 годині 00 хвилин гр.. ОСОБА_3 за адресою АДРЕСА_3 самовільно, всупереч встановленому законом порядку без дозволу розібрала сарай гр.. ОСОБА_1

Відповідно до звіту з оцінки майна оцінювачем ОСОБА_18 проведена оцінка літньої кухні (на плані літера «Д») за адресою АДРЕСА_3, орієнтована вартість якої, становить 4500 гривень 00 копійок./а.с.40 т. 1/

Відповідно до висновку судової будівельно-технічної експертизи № 10 від 26.02.2015 року, на момент огляду літня кухня «Д» повністю демонтована, вартість ремонтно-відновних робіт з урахуванням фізичного зносу складає 4772 грн. /т. 2 а.с. 68-83/.

Як зазначає позивачка, в зруйнованій кухні знаходився інкубатор та будівельні матеріали, що зникли. Відповідно до видаткової накладної № СІ-0035839 від 20 серпня 2014 року два профілі для ступень коштують 112 гривень 00 копійок/а.с. 25 т. 1/, відповідно до видаткової накладної № СІ-0027875 від 16 липня 2014 року цемент ШПЦ-400 50 кг (ЄВРО) кількість п'ять одиниць коштують 270 гривень 00 копійок, відповідно до видаткової накладної № СІ-0035678 від 19 серпня 2014 року поріг 0.90 м кількість дві одиниці коштують 42 гривні 00 копійок/а.с.26 т. 1/, відповідно до видаткової накладної № ПСК-021912 від 24 жовтня 2014 року «Eurogips» Фініш шпаклівка 25 кг дві одиниці коштують 173 гривні 00 копійок, відповідно до товарного чеку від № 73 від 29 березня 2014 року рабиця кількість одиниць дві коштують 530 гривень 00 копійок./а.с. 27 т. 1/

Відповідно до висновку фахівця-товарознавця ОСОБА_18 № 018 від 04 грудня 2014 року орієнтовна ринкова вартість інкубатора кустарного виробництва становить 1280 гривень 00 копійок./а.с. 39 т. 1/

За фактом зникнення речей позивачки, відповідно до висновку т.в.о. начальника Охтирського МВ УМВС від 18 листопада 2014 року, було проведено перевірку та у висновку зазначено про те, що в діях гр.. ОСОБА_3 є наявність складу злочину передбаченого ст.. 185 КК України./а.с.51 т. 1/. Проте відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань внесено не було, досудове розслідування не проводилось.

Відповідно до документів, що надішли з Охтирського МВ УМВС України в Сумській області / а.с. 96, 98, 201-227 т. 1 а.с. 1-39 т. 2/ та матеріалів перевірки, оглянутих в судовому засіданні, за матеріалами внесеними до ЄРДР за № 0000273, № 0000369 за фактом нанесення ОСОБА_1 тілесних ушкоджень прийнято рішення про закриття кримінального провадження на підставі п.2 ч. 1 ст. 284 КПК України.

Так, згідно зі ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкода завдана не з її вини.

Як з'ясовано в судовому засіданні 02.11.2014 року відповідачка розібрала літню кухню, позначену на генеральному плані літерою «Д», якою користувалася сім'я позивачки, завдавши останній шкоди в сумі 4772 грн, відповідно до висновку експертизи.

Саме таку суму слід стягнути з відповідачки на користь позивачки в рахунок погашення майнової шкоди в зв'язку з руйнуванням майна.

Що стосується посилання позивача, на те, що відновити кухню можливо не менш ніж за 14000 грн., то в такій сумі позов не підлягає задоволенню, оскільки позивач не є експертом і в зв'язку з цим не може визначити вартість відновлювального ремонту самостійно.

Також позов в частині зникнення рухомого майна не підлягає задоволенню, оскільки позивач не довела, що до їх зникнення причетна ОСОБА_3

Моральна шкода, у відповідності з ст. 1167 ЦК України, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Відповідно до ч. 1 та п. 3 ч. 2 ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна.

Відповідно до амбулаторної картки № 18015001, ОСОБА_1 10.11.2014 року та 13.11.2014 року зверталася до лікарні зі скаргами на безсоння, біль в області серця, які пов'язувала зі сваркою з сусідкою, яка відбулася 02.11.2014 року./а.с. 60-63/.

Відповідно до фіскальних чеків від 29.11.2014 року було здійснено придбання лікарських засобів на суму 139 гривень 50 копійок, 10.11.2014 року було здійснено придбання лікарських засобів на суму 13 гривень 01 копійка./а.с. 64/

В судовому засіданні встановлено, що відповідач розібрала літню кухню, яка знаходилася в користуванні позивачки, влаштувавши сварку, застосовувала до позивачки фізичну силу, зсунула межову огорожу, загородила загальний прохід, чим заподіяла останній моральної шкоди.

Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Згідно з рекомендаціями п. 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин.

Оцінюючи розмір завданих ОСОБА_1 страждань, суд бере до уваги, що знищене відповідачкою майно мало значний фізичний знос, також поведінку самої позивачки, яка вдарила відповідачку залізною трубкою, також те, що спірна земельна ділянку знаходиться не у власності, а в користуванні позивачки, що значно знижує міру душевного хвилювання позивачки. Тому з точки зору розумності та справедливості позовні вимоги в частині стягнення моральної шкоди підлягають частковому задоволенню в сумі 200 грн.

У відповідності до ч. 1 ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.

Зі змісту ст. 79 ЦПК України слідує, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. До витрат, пов'язаних з розглядом справи належать в тому числі і витрати на правову допомогу, витрат, пов'язаних із залученням спеціалістів та проведенням судових експертиз.

При зверненні до Охтирського міськрайонного суду Сумської області було сплачено по 243 грн. 60 коп. судового збору за 4 позовні вимоги / а.с. 1, 2, 33, 34 т. 1 /.

Перша позовна вимога задоволена частково у розмірі 30,5%, друга позовна вимога задоволена частково у розмірі 4%, третя позовні вимога задоволена повністю, четверта позовна вимога задоволена частково у розмірі 50%.

05.11.2014 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 укладено договір про надання правової допомоги ( а.с. 68 т. 1). Згідно з квитанцією ОСОБА_2 отримав за юридичні послуги 4100 грн. ( а.с. 106 т. 2 ).

Відповідно до ордеру /а.с. 74 т. 1/, ОСОБА_4 надавав правову допомогу ОСОБА_3 Згідно з квитанцією ОСОБА_4 отримав за представництво відповідача 2800 грн. ( а.с. 108 т. 2 ).

Розмір витрат на оплату правової допомоги визначається за домовленістю між стороною та особою, яка надає правову допомогу. Сплачені сторонами кошти на правову допомогу не перевищують граничного розміру компенсації витрат на правову допомогу, встановленого Законом України від 20 грудня 2011 року № 4191-VI «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах», тому підлягають стягненню з урахуванням часткового задоволення позовних вимог.

За проведення дослідження експертом ОСОБА_18 отримано кошти за дослідження інкубатора 200 грн., за дослідження літньої кухні - 200 грн. /а.с. 105 т. 2/. Кошти за дослідження інкубатора стягненню з відповідача не підлягають, оскільки в цій частині позовних вимог було відмовлено. Кошти за дослідження літньої кухні підлягають стягненню з відповідачки з урахування проценту задоволення позову в цій частині. (30,5%).

За проведення експертизи ОСОБА_1 сплатила кошти в сумі 2600 грн. /а.с. 64 т. 2/, які підлягають стягненню з відповідачки з урахування проценту задоволення позову в цій частині. (30,5%).

З урахуванням часткового задоволення позову, з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 належить стягнути 449 грн. 44 коп. ( 243 грн. 60 коп. *30,5% = 74,30 грн. + 243,60*4%= 9,74 грн. + 243,60 грн. *100%= 243,60 грн. + 243,60*50%=121,80) судового збору, за залучення спеціаліста 61,00 грн. (200*30,5%), за проведення експертизи 793,00 грн. (2600*30,5%), витрат на правову допомогу в сумі 1878,76 (4100 грн. / 4 вимоги = 1025 грн. за кожну вимогу; 312,63 (1025 грн. *30,5%) + 41,00 грн (1025*4%)+ 1025 (1025,00 грн. * 100%)+ 500,13 грн. (1025 грн*50%), всього стягнувши судових витрат в сумі 3181,90.

На користь ОСОБА_3 з ОСОБА_1 належить стягнути 1508,50 грн. витрат на правову допомогу (2800 грн./4 вимоги = 700 грн. за кожну вимогу; 486,50 грн. (700*69,5%) + 672,00 грн. (700*96%) + 350 грн. (700*50%).

Керуючись ст.ст. 10,15,60, 212-215 ЦПК України , ст. 1166, ст. 1167 ЦК України,суд -

вирішив:

Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 спричинену матеріальну шкоду внаслідок зруйнування нерухомого майна (літньої кухні позначеної на генеральному плані - Літера «Д») у сумі 4772 (чотири тисячі сімсот сімдесят дві) гривні 00 копійок.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 завдану моральну (немайнову) шкоду у сумі 200 (двісті) гривень 00 копійок.

Зобов`язати ОСОБА_3 звільнити самовільно зайняту частину присадибної земельної ділянки якою користується ОСОБА_1, встановивши з боку сусідньої земельної ділянки, що знаходиться в користування ОСОБА_1 тверду межову огорожу на місці раніше розташованої старої огорожі, яка проходила позаду приміщення літньої кухні позначеної на генеральному плані літера «Д», вздовж всієї земельної ділянки.

Зобов'язати ОСОБА_3 звільнити від самовільно встановленої огорожі із сітки рабиці прохід з подвір'я житлового будинку по АДРЕСА_3, Охтирського району на подвір'я господарського двору цього домоволодіння, відновивши прохід у попередньому вигляді.

В іншій частині позовних вимог - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 судові витрати в сумі 3181 (три тисячі сто вісімдесят одну) гривню 90 копійок.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 судові витрати в сумі 1508 (одну тисячу п'ятсот вісім) гривень 50 копійок.

Рішення суду може бути оскаржено в Апеляційний суд Сумської області через Охтирський міськрайонний суд протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Охтирського міськрайонного суду

Сумської області Н.О. Соколова

Повний текст виготовлено 24.03.2015 р.