АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 квітня 2015 року м. Дніпропетровськ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого - Єлізаренко І.А.

суддів - Гайдук В.І., Калиновського А.Б.

за участі секретаря - Видюкової Ю.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпропетровську апеляційні скарги ОСОБА_2 - представника ОСОБА_3 та ОСОБА_4 на рішення Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська від 08 грудня 2014 року у справі за позовом ОСОБА_3, ОСОБА_5, ОСОБА_4 до Приватного підприємства "Візит-Дніпро", ОСОБА_6, Товариства з обмеженою відповідальністю "Центр міста", треті особи Реєстраційна служба Дніпропетровського міського управління юстиції, приватний нотаріус Дніпропетровського міського нотаріального округу Перфілова Олена Анатоліївна про визнання договору купівлі-продажу недійсним, скасування державної реєстрації права власності на майно та визнання майнових прав на нерухоме майно, -

ВСТАНОВИЛА:

У жовтні 2014 року ОСОБА_3, ОСОБА_5, ОСОБА_4 звернулися з позовом до ПП "Візит-Дніпро", ОСОБА_6, ТОВ "Центр міста", треті особи Реєстраційна служба Дніпропетровського міського управління юстиції, приватний нотаріус Дніпропетровського міського нотаріального округу Перфілова О.А. про визнання договору купівлі-продажу недійсним, скасування державної реєстрації права власності на майно та визнання майнових прав на нерухоме майно.

В обґрунтування позовних вимог, які в ході судового розгляду справи уточнювалися, позивачі посилалися на те, що відповідно до договорів інвестування будівництва їм належать приміщення НОМЕР_1 і НОМЕР_2 новозбудованого адміністративно-комерційного комплексу, що знаходяться на 7-му поверсі будинку АДРЕСА_1. Відповідно до цих договорів ТОВ "Центр міста" повинен був надати їм у власність вказані приміщення після закінчення будівництва і оформлення документів на них. Будівництво закінчено, приміщення їх в передбаченому договором порядку не передані через те, що ПП "Візит-Дніпро" незаконно зареєстрував право власності на вказані приміщення відповідно до рішення Дніпропетровського господарського суду від 25 травня 2009 року, а потім уклав з відповідачем ОСОБА_6 договір купівлі-продажу від 31 січня 2014 року цих приміщень, яка і зареєструвала вказану нерухомість на своє ім'я в державному реєстрі. Вважають зазначене незаконним, оскільки рішення господарського суду від 25 травня 2009 року скасовано, нового рішення на користь відповідачів ПП "Візит Дніпро" не має, а отже і договір купівлі-продажу є недійсний. На їх звернення до відповідачів з питаннями про скасування вказаного договору і реєстрації отримали відмову, добровільно спір не вирішено. Вважають такі дії відповідачів протиправними, тому просили суд визнати недійсним договір купівлі-продажу від 31 січня 2014 року, укладений між ПП "Візит-Дніпро" та ОСОБА_6, скасувати державну реєстрацію права власності відповідача ОСОБА_6 на вказані приміщення, визнати кожним із позивачів: ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 майнові права на частину приміщень НОМЕР_1 загальною площею 350,2 кв.м., НОМЕР_2 загальною площею 183,7 кв.м. комерційно-торгівельного комплексу літ. А-8, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1

Рішенням Жовтневого районного суд м. Дніпропетровська від 08 грудня 2014 року у задоволенні позовних вимог ОСОБА_3, ОСОБА_5, ОСОБА_4 відмовлено.

В апеляційних скаргах ОСОБА_2 - представник ОСОБА_3 та ОСОБА_4 просить рішення суду скасувати, ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги ОСОБА_3 та ОСОБА_4, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права.

Перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційних скарг та заявлених позовних вимог, колегія суддів вважає за необхідне апеляційні задовольнити частково з наступних підстав.

Відповідно до ст.ст.10, 60 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Згідно ч.1 ст.303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Як вбачається з матеріалів справи між ОСОБА_5, ОСОБА_4 та ОСОБА_8, з кожним окремо, з однієї сторони, та відповідачем ТОВ "Центр міста", з іншої сторони, були укладені договори інвестування житлового будівництва, а саме адміністративного комерційного комплексу за адресою АДРЕСА_1 (т.1 а.с.17-24, 32-39, 50-58).

09 вересня 2011 року між ОСОБА_8 та було ОСОБА_3 укладено договір про відступлення права вимоги (цесії) (т.1 а.с.68).

Відповідно до ст. ст. 509, 526, 629 ЦК України, зобов'язанням є правовідношення, якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку; зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору; договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Згідно зі ст. 3 Закону України "Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні" майновими правами визнаються будь-які права пов'язані з майном, відмінні від права власності у тому числі права, які є складовими частинами права власності (права володіння, розпорядження, користування), а також інші специфічні права (право на провадження діяльності, використання природних ресурсів тощо).

Відповідно до ст. 190 ЦК України майном як особливим об'єктом вважаються окрема річ, сукупність речей, а також майнові права та обов'язки. Майнові права є неспоживною річчю. Майнові права визнаються речовими правами.

Моментом виникнення майнових прав у їх носія вважається загальноприйнятий момент набуття права власності, визначений ст. 328 ЦК України, на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів.

Згідно ч. 1 ст. 1 Закону України "Про інвестиційну діяльність" інвестиціями є всі види майнових та інтелектуальних цінностей, що вкладаються в об'єкти підприємницької та інших видів діяльності, в результаті якої створюється прибуток (доход) або досягається соціальний ефект. Такими цінностями можуть бути, зокрема, рухоме та нерухоме майно (будинки, споруди, устаткування та інші матеріальні цінності).

Відповідно до ч. 1 ст. 2 цього Закону інвестиційною діяльністю є сукупність практичних дій громадян, юридичних осіб і держави щодо реалізації інвестицій.

Згідно з ч. 1 ст. 5 Закону суб'єктами (інвесторами і учасниками) інвестиційної діяльності можуть бути громадяни і юридичні особи України та іноземних держав, а також держави.

Відповідно до ч. 1 ст. 6 Закону відносини, що виникають при здійсненні інвестиційної діяльності на Україні, регулюються цим Законом, іншими законодавчими актами України.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 9 Закону основним правовим документом, який регулює взаємовідносини між суб'єктами інвестиційної діяльності, є договір (угода).

Майнове право - це право набуття в майбутньому прав власності на нерухоме майно, яке виникає тоді, коли виконані певні передумови, що є необхідними й достатніми для набуття права власності.

Закон України "Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні" дає визначення поняття "майнові права", які можуть оцінюватися, як будь-які права, пов'язані з майном, відмінні від права власності, у тому числі права, які є складовими частинами права власності (права володіння, розпорядження, користування), а також інші специфічні права (права на провадження діяльності, використання природних ресурсів тощо) та права вимоги (ст. 3 Закону).

Майнове право, яке можна визначити як "право очікування", є складовою частиною майна як об'єкта цивільних прав. Майнове право - це обмежене речове право, за яким власник цього права наділений певними, але не всіма правами власника майна, та яке засвідчує правомочність його власника отримати право власності на нерухоме майно чи інше речове право на відповідне майно в майбутньому.

Відповідна характеристика майнових прав викладена, зокрема, у постановах Верховного Суду України від 15 січня 2013 року (справа № 6-36цс13) та від 30 січня 2013 року (справа № 6-168цс12).

Майнове право особи на об'єкт будівництва (інвестування) має ґрунтуватися на правовій підставі.

Відповідно до ч. ч. 2, 3 ст. 331 ЦК України право власності на новостворене нерухоме майно (житлові будинки, будівлі, споруди тощо) виникає з моменту завершення будівництва (створення майна). Якщо договором або законом передбачено прийняття нерухомого майна до експлуатації, право власності виникає з моменту його прийняття до експлуатації. Якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації. До завершення будівництва (створення майна) особа вважається власником матеріалів, обладнання тощо, які були використані в процесі цього будівництва (створення майна)

Як вказали позивачі в позовній заяві, свої зобов'язання за договорами кожний із них виконав в повному обсязі, сплативши обумовлені останніми суми інвестицій, про що свідчать відповідні довідки відповідача ТОВ "Центр міста" (т.1 а.с.28, 47, 67).

Відповідно до п.3.1.1 договорів про інвестування житлового будівництва забудовник зобов'язався ввести комплекс в експлуатацію у встановленому законом порядку. Датою вводу будівлі в експлуатацію, є дата прийняття виконкомом Дніпропетровської міської ради рішення про затвердження акта державної комісії про прийняття будівлі в експлуатацію та рішення про передачу права власності на користь юридичних та фізичних осіб.

31 січня 2014 року між ПП "Візит-Дніпро" та ОСОБА_6 укладено договір купівлі продажу, відповідно до умов якого ПП "Візит-Дніпро" передав у власність ОСОБА_6 нерухоме майно, а саме, частину комерційно-торгівельного комплексу літ.А, що знаходиться за адресою - АДРЕСА_1, яке знаходиться на сьомому поверсі будівлі літ.А., номери приміщень НОМЕР_1 загальною площею 350,2 кв.м, НОМЕР_2 загальною площею 183,7 кв.м . Нерухоме майно знаходиться на земельній ділянці кадастровий номер НОМЕР_3 (т.1 а.с. 78, 79).

Позивачі, звернувшись до суду зі вказаними позовними вимогами, посилалися на те, що вищезазначеним оскаржуваним договором купівлі-продажу порушуються їх права, оскільки відповідно до договорів інвестування будівництва їм належать приміщення НОМЕР_1 і НОМЕР_2 новозбудованого адміністративно-комерційного комплексу, що знаходяться на 7-му поверсі будинку АДРЕСА_1, які були передані у власність відповідачу ОСОБА_6 (т.1 а.с. 117-127).

Як вбачається з матеріалів справи між ОСОБА_5, ОСОБА_4 та ОСОБА_8, з кожним окремо, з однієї сторони, та відповідачем ТОВ "Центр міста", з іншої сторони, були укладені договори інвестування житлового будівництва, а саме адміністративного комерційного комплексу за адресою АДРЕСА_1 (т.1 а.с.17-24, 32-39, 50-58). 09 вересня 2011 року між ОСОБА_8 та було ОСОБА_3 укладено договір про відступлення права вимоги (цесії) (т.1 а.с.68).

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог позивачів суд виходив з того, що позивачі не є, не були та ніколи не можуть бути власниками спірних приміщень, оспорюваний договір купівлі-продажу є дійсним, позивачами не надано доказів неправомірності дій відповідачів чи третіх осіб, однак, повністю погодитися з такими висновками суду неможливо, оскільки суд дійшов них через неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи, що у відповідності до ст. 309 ЦПК України є підставою для скасування рішення суду та ухвалення нового рішення.

Як вбачається з матеріалів справи між ОСОБА_5, ОСОБА_4 та ОСОБА_8, з кожним окремо, з однієї сторони, та відповідачем ТОВ "Центр міста", з іншої сторони, були укладені договори інвестування житлового будівництва, а саме адміністративного комерційного комплексу за адресою АДРЕСА_1 (т.1 а.с.17-24, 32-39, 50-58).

09 вересня 2011 року між ОСОБА_8 та було ОСОБА_3 укладено договір про відступлення права вимоги (цесії) (т.1 а.с.68).

У вказаних договорах предметом договору були зазначені нежитлові приміщення площею 91,5 кв.м., 126,4 кв.м. та 107,4 кв. м. відповідно щодо кожного з позивачів, що розташовані на сьомому поверсі вищевказаного адміністративного комерційного комплексу.

Відповідно до розпорядження Дніпропетровського міського голови Куліченка І.І. №4-р від 14 січня 2009 року "Про присвоєння адреси комерційному комплексу по набережній Перемоги" присвоєно комерційно-торгівельному комплексу по АДРЕСА_1 (т.3 а.с. 157).

З матеріалів справи вбачається відповідно до рішення господарського суду Дніпропетровської області від 23 травня 2013 року у справі за позовом ТОВ "Центр міста" до ПП "Візит Дніпро", ТОВ "Дельмар Арена", ТОВ "Земельна ініціатива" про визнання права власності, витребування майна, яке було залишено без змін постановою Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 04 вересня 2013 року, у задоволенні позовних вимог ТОВ "Центр міста" про визнання за ТОВ "Центр міста" права власності на об'єкт незавершеного будівництва комерційно-торгівельний комплекс літ.А-8 за адресою: АДРЕСА_1, що складається з підвалу, першого поверху, другого поверху, третього поверху, четвертого поверху, п'ятого поверху, шостого поверху, сьомого поверху, восьмого поверху, надбудови - було відмовлено (т.1 а.с. 177-200).

Співвласниками вищевказаного об'єкту нерухомості, згідно наданих копій договорів купівлі-продажу частини нерухомого майна, є відповідач по справі ОСОБА_6 та ОСОБА_10 (т.3 а.с.31-41).

Судом встановлено та вбачається з матеріалів справи вказаний об'єкт нерухомості до теперішнього часу в експлуатацію не введено (т.3 а.с. 42-48, 123-139).

Також з наданих до суду документів вбачається, крім позивачів по справі - ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_3, договори про інвестування будівництва, предметом якого є інвестування будівництва адміністративного комерційного комплексу за адресою: АДРЕСА_1 є й інші особи, а саме: ОСОБА_11, якому як інвестору мало бути передано у власність нежитлове приміщення площею 442,2 кв.м., що також розташоване на сьомому поверсі вказаного торгівельного комплексу, новим інвестором цього приміщення, згідно договору, є ОСОБА_12; ОСОБА_13 - приміщення площею 90,85 кв.м. що також розташоване на сьомому поверсі торгівельного комплексу (т.3 а.с. 77-97).

Таким чином, суд першої інстанції не з'ясував дійсні правовідносини, що виникли між сторонами по справі, не залучив до участі у справі усіх співвласників об'єкту нерухомості, не залучив до участі у справі всіх інвесторів спірних приміщень, що розташовані на сьомому поверсі вищезазначеного торгівельного комплексу.

За таких обставин, враховуючи вищевикладене апеляційні скарги підлягають частковому задоволенню, а рішення суду скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову у задоволенні позовних вимог позивачів з вищенаведених підстав.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 303, 307, 309, 314, 316 ЦПК України, колегія суддів, -

В И Р І Ш И Л А :

Апеляційні скарги ОСОБА_2 - представника ОСОБА_3 та ОСОБА_4 - задовольнити частково.

Рішення Жовтневого районного суд м. Дніпропетровська від 08 грудня 2014 року у справі за позовом ОСОБА_3, ОСОБА_5, ОСОБА_4 до Приватного підприємства "Візит-Дніпро", ОСОБА_6, Товариства з обмеженою відповідальністю "Центр міста", треті особи Реєстраційна служба Дніпропетровського міського управління юстиції, приватний нотаріус Дніпропетровського міського нотаріального округу Перфілова Олена Анатоліївна про визнання договору купівлі-продажу недійсним, скасування державної реєстрації права власності на майно та визнання майнових прав на нерухоме майно - скасувати.

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_3, ОСОБА_5, ОСОБА_4 до Приватного підприємства "Візит-Дніпро", ОСОБА_6, Товариства з обмеженою відповідальністю "Центр міста", треті особи Реєстраційна служба Дніпропетровського міського управління юстиції, приватний нотаріус Дніпропетровського міського нотаріального округу Перфілова Олена Анатоліївна про визнання договору купівлі-продажу недійсним, скасування державної реєстрації права власності на майно та визнання майнових прав на нерухоме майно - відмовити.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту його проголошення, але може бути оскаржене в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий суддя

Судді