Провадження № 22-ц/773/536/15 Категорія: 81 Доповідач: Матвійчук Л. В.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 березня 2015 року місто Луцьк

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Волинської області в складі:

головуючого - судді Матвійчук Л.В.,

суддів - Русинчука М.М., Осіпука В.В.,

при секретарі - Губарик К.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Луцьку цивільну справу за скаргою ОСОБА_1 на дії заступника начальника відділу державної виконавчої служби Луцького районного управління юстиції Пироги Сергія Степановича, за апеляційною скаргою заявника ОСОБА_1 на ухвалу Луцького міськрайонного суду від 23 вересня 2014 року,

в с т а н о в и л а :

В червні 2014 року заявник ОСОБА_1 звернувся до суду із зазначеною скаргою, мотивуючи її тим, що постанова про передачу майна стягувачу в рахунок погашення боргу від 16 червня 2014 року, а також акт державного виконавця про передачу майна стягувачу винесені з порушенням чинного законодавства.

Просив суд скасувати Постанову та акт державного виконавця про передачу майна стягувачу в рахунок погашення боргу від 16 червня 2014 року і зобов'язати державного виконавця усунути виявлені порушення.

Ухвалою судді Луцького міськрайонного суду від 01 липня 2014 року скаргу ОСОБА_1 залишено без руху та надано строк для усунення недоліків.

Ухвалою Луцького міськрайонного суду Волинської області від 23 вересня 2015 року скаргу ОСОБА_1 на дії заступника начальника відділу державної виконавчої служби Луцького районного управління юстиції Пироги Сергія Степановича повернуто заявнику.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1, посилаючись на порушення судом норм процесуального права просить скасувати вказану ухвалу та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Колегія суддів, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду в межах доводів апеляційної скарги, приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких мотивів.

Повертаючи ОСОБА_1 скаргу, суд першої інстанції виходив з того, що заявником не виконано вимоги ухвали судді Луцького міськрайонного суду від 01 липня 2014 року, а саме: в порушення п.п. 2 п. 2 ст.4 Закону України "Про судовий збір" подана скарга на постанову та акт державного виконавця про передачу майна стягувачу в рахунок погашення боргу в строк визначений зазначеною ухвалою судді не була оплачена судовим збором.

Однак, такі висновки суду не відповідають обставинам справи і вимогам процесуального права.

Згідно ч. ч. 1, 2 ст. 121 ЦПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 119 і 120 цього Кодексу, або не сплачено судовий збір, постановляє ухвалу, в якій зазначаються підстави залишення заяви без руху, про що повідомляє позивача і надає йому строк для усунення недоліків, який не може перевищувати п'яти днів з дня отримання позивачем ухвали.

Якщо позивач відповідно до ухвали суду у встановлений строк виконає вимоги, визначені статтями 119 і 120 цього Кодексу, сплатить суму судового збору, позовна заява вважається поданою в день первісного її подання до суду. Інакше заява вважається неподаною і повертається позивачеві.

Як вбачається з матеріалів справи, при поданні до суду скарги на постанову та акт державного виконавця про передачу майна стягувачу в рахунок погашення боргу заявником було сплачено 73 грн. 08 коп. судового збору (а.с.1).

Залишаючи скаргу без руху суд покликався на п.п. 2 п. 2 ст.4 Закону України "Про судовий збір", яким передбачено сплату судового збору за подання до суду позовної заяви немайнового характеру та надано термін п'ять днів з дня отримання ним копії ухвали для сплати судового збору(а.с.7).

Проте, суд першої інстанції не звернув уваги на те, що Законом України "Про судовий збір" не передбачено сплати судового збору за подання до суду скарг на дії або бездіяльність державного виконавця.

Крім того, в матеріалах справи відсутні докази отримання заявником ухвали суду про залишення поданої ним скарги без руху, що також позбавило останнього можливості виконати ухвалу суду.

Отже, підстави для повернення скарги заявнику відсутні.

Відповідно до п. 3 ст. 312 ЦПК України, розглянувши скаргу на ухвалу суду першої інстанції, апеляційний суд скасовує ухвалу і передає питання на новий розгляд до суду першої інстанції, якщо останній порушив порядок, встановлений для його вирішення.

Враховуючи наведене, колегія суддів приходить до висновку, що оскаржувана ухвала постановлена з порушенням норм процесуального права, що призвело до неправильного вирішення питання про повернення скарги, а тому підлягає скасуванню з направленням справи до суду першої інстанції для вирішення питання щодо відкриття провадження у справі у відповідності з вимогами ст. 312 ЦПК України.

Керуючись ст. ст. 307, 312, 314, 315, 317,319 ЦПК України, колегія суддів,

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу заявника ОСОБА_1 задовольнити.

Ухвалу Луцького міськрайонного суду Волинської області від 23 вересня 2014 року скасувати, а справу передати на новий розгляд до суду першої інстанції для вирішення питання відкриття провадження у справі.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий

Судді