АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
---------------------------------------------------------
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 березня 2015 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду м. Києва у складі:

головуючого - судді Рейнарт І.М.

суддів Барановської Л.В., Качана В.Я.

при секретарі Мікітчак А.Л.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу судді Дарницького районного суду м. Києва від 12 січня 2015р. за заявою Публічного акціонерного товариства «Банк національний кредит» до ОСОБА_1, третя особа: ОСОБА_2

про звернення стягнення на предмет застави,

встановила:

у жовтні 2014р. позивач звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про звернення стягнення на предмет застави - транспортний засіб «Хонда Аккорд», який належить відповідачу, у погашення заборгованості за іпотечним договором у сумі 1 373 694грн. 57коп.

Ухвалою судді від 6 листопада 2014р. відкрито провадження у справі.

Ухвалою суду від 22 грудня 2014р. неналежний відповідач ОСОБА_2 був замінений на належного - ОСОБА_1

Також позивачем була подана заява про забезпечення позову шляхом накладення арешту на автомобіль «Хонда Аккорд», що належить ОСОБА_1, заборонити ОСОБА_1 вчиняти дії по відчуженню автомобіля, передати автомобіль на зберігання ПАТ «Банк національний кредит», посилаючись на те, що предмет застави вже був відчужений ОСОБА_2, тому існує загроза наступної реалізації предмета застави.

Ухвалою судді від 12 січня 2015р. клопотання задоволено частково. Накладено арешт на автомобіль «Хонда Аккорд», який належить на праві власності ОСОБА_3, заборонено ОСОБА_1 вчиняти дії по відчуженню автомобіля.

У поданій апеляційній скарзі відповідач просить ухвалу судді скасувати.

Апелянт посилається на порушення суддею норм процесуального права, так як заява про забезпечення позову була розглянута у її відсутність, без повідомлення про наявність судового спору та без направлення копії позовної заяви. Також апелянт зазначає про відсутність необхідності у забезпеченні позову, так як вона не має намір реалізовувати автомобіль, а про перебування автомобіля у заставі їй відомо не було.

Апелянт, будучи належним чином повідомленою про день та час розгляду апеляційної скарги, у судове засідання не з'явилася, клопотання про перенесення судового засідання не подала, тому відповідно до положень ст. 305 ЦПК України колегія суддів провела судовий розгляд у відсутність апелянта.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника позивача, яка просила залишити ухвалу судді без змін, вивчивши надані матеріали та обговоривши доводи апеляційної скарги, вважає, що вона задоволенню не підлягає з таких підстав.

Приймаючи ухвалу про часткове задоволення заяви, суд першої інстанції виходив з того, що у випадку невжиття заходів забезпечення позову, виконання рішення суду у разі задоволення позову, може бути утрудненим або неможливим.

Вказані висновки суду ґрунтуються на нормах процесуального законодавства.

Відповідно до ст. 151 ЦПК України суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, може вжити заходи по забезпеченню позову. Забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

З матеріалів справи та позовної заяви вбачається, що позивач просить звернути стягнення на предмет застави - транспортний засіб «Хонда Аккорд», реєстраційний номер НОМЕР_1, відповідно до договору застави, який був укладений 28 серпня 2006р. між АКБ «Національний кредит» та ОСОБА_2

Вказані відомості були внесені до Державного реєстру обтяжень рухомого майна 25 листопада 2011р.

Проте, 11 липня 2014р. спірний автомобіль був реалізований ОСОБА_2 ОСОБА_3

Відповідно до ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Отже, відповідач, як власник транспортного засобу, може розпорядитися їм, що у подальшому може утруднити або зробити неможливим виконання рішення суду у разі задоволення даного позову.

Посилання апелянта на те, що вона не має намір реалізовувати автомобіль, а позивачем у підтвердження заяви про необхідність забезпечення позову не надано доказів, на думку колегії суддів, не можуть бути підставою для відмови у задоволенні заяви, так як це не передбачено статтею 151 ЦПК України.

У п. 4 Постанови № 9 Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 2006р. "Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову" роз'яснено, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову, з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

З наданих апеляційному суду матеріалів вбачається, що між сторонами дійсно виник спір стосовно транспортного засобу, сторона договору застави, не дивлячись на обізнаність про заборону здійснювати відчуження предмета застави, вчинив вказані дії, а відповідач, як власник автомобіля, може у будь-який час розпорядитися цим майном, і вказані дії утруднять виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог.

Доводи апелянта про те, що суддя розглянув заяву про забезпечення позову з порушенням вимог процесуального права, є безпідставними, оскільки, відповідно до ч. 1 ст. 153 ЦПК України заява про забезпечення позову розглядається судом, у провадженні якого перебуває справа, в день її надходження без повідомлення відповідача та інших осіб, які беруть участь у справі.

З наданих апеляційному суду копій матеріалів цивільної справи вбачається, що 30 грудня 2014р. судом на адресу апелянта була направлена копія позовної заява, яка була подана позивачем 24 грудня 2014р. з врахуванням заміни неналежного відповідача, що спростовує твердження апелянта про неповідомлення її судом про наявність спору стосовно належного їй автомобіля.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що ухвала судді першої інстанції про забезпечення позову постановлена відповідно до вимог процесуального законодавства і законних підстав для її скасування не встановлено.

Керуючись ст.ст.303, 307, 312, 313-315, 317 ЦПК України, колегія суддів

та керуючись ст.ст. 313, 317 ЦПК України

ухвалила:

апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити, ухвалу судді Дарницького районного суду м. Києва від 12 січня 2015р. залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, оскарженню у касаційному порядку не підлягає.

Головуючий:

№ апеляційного провадження: 22-ц/796/3997/2015
Головуючий у суді першої інстанції: Даниленко В.В.
Доповідач у суді апеляційної інстанції: Рейнарт І.М.
Судді: