ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА КИЄВА
провадження № 2/753/2385/15
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(ЗАОЧНЕ)

"10" березня 2015 р. Дарницький районний суд м. Києва

в складі: головуючого судді КАЛІУШКА Ф.А.

при секретарі ДЕАК Ю.В.

за участю

позивача не з'явився;

відповідача не з'явився;

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві цивільну справу за позовом Національної академії внутрішніх справ до ОСОБА_1 про відшкодування витрат на утримання в навчальному закладі

ВСТАНОВИВ:

Національна академія внутрішніх справ (далі по тексту - позивач, НАВС) звернулась до Дарницького районного суду м. Києва з позовом до ОСОБА_1 (далі по тексту - відповідач, ОСОБА_1.) про відшкодування витрат на утримання в навчальному закладі.

Позовні вимоги мотивовані тим, що 04.12.2007 року між сторонами укладено договір про підготовку фахівця, відповідно до умов якого відповідач навчався за рахунок коштів державного бюджету, а після закінчення навчання повинен був відпрацювати за місцем розподілу не менше як три роки, а у разі відмови - відшкодувати фактичні витрати за період навчання. Після здобуття вищої освіти відповідача було направлено для проходження служби до ГУ МВС України в м. Києві, проте 16.10.2012 року ОСОБА_1 було звільнено з органів внутрішніх справ за власним бажанням, тобто до спливу встановленого трирічного терміну перебування на службі по закінченню навчання. В зв'язку з чим позивач просить суд стягнути з відповідача на його користь вартість витрат, пов'язаних з утриманням останнього у навчальному закладі в розмірі 21 688,58 грн.

Позивач у судове засідання не з'явився, однак його представник подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутність, у заяві позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив суд їх задовольнити, проти ухвалення заочного рішення не заперечував.

Відповідач в судове засідання не з'явився, про день, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив, заяви про розгляд справи у його відсутність до суду не надходило.

За таких обставин, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутність відповідача та ухвалити заочне рішення відповідно до стст. 169 ч. 4, 224-226 Цивільного процесуального кодексу України (далі по тексту - ЦПК України), оскільки представник позивача не заперечував проти заочного розгляду справи.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

Як встановлено судом, наказом ректора Київського національного університету внутрішніх справ (далі по тексту - КНУВС) №655 від 21.07.2007 року ОСОБА_1 з 01 вересня 2007 року зараховано курсантом першого курсу денної форми навчання КНУВС.

04 грудня 2007 року між КНУВС та ОСОБА_1 укладено договір № Кв-67 про підготовку фахівця у КНУВС, відповідно до умов якого відповідач у період з 01.09.2007 року по 17.06.2011 року навчання перебував на державному забезпеченні харчуванням, речовим майном, грошовим утриманням та житлом із наданням комунальних послуг.

Відповідно до п. 1 даного договору його предметом є підготовка за державним замовленням на денній формі навчання фахівця освітньо-кваліфікаційного рівня за напрямком (спеціальністю) "правознавство".

Згідно із п. 2.1. - 2.1.3. договору позивач зобов'язався забезпечити теоретичну та практичну підготовку фахівця згідно з навчальними планами та програмами і вимогами освітньо-кваліфікаційних рівнів, забезпечити курсанта харчуванням, речовим майном та грошовим утриманням за нормами, затвердженими нормативно-правовими актами України. А відповідно до п. 2.3.6. даного договору, відповідач зобов'язався у разі звільнення з органів внутрішніх справ по закінченні навчання до встановленого трирічного терміну перебування на службі за підставами передбаченими п. 3 договору відшкодувати у повному обсязі фактичні витрати, пов'язані з утриманням у навчальному закладі згідно із затвердженим розрахунком.

Так, пунктами 3.1. та 3.2. договору передбачено, що підставою відшкодування фактичних витрат на підготовку є звільнення з органів внутрішніх справ за власним бажанням протягом перших трьох років після закінчення навчання. Підставою для відшкодування фактичних витрат на підготовку фахівця є відмова від подальшого проходження служби в органах внутрішніх справ протягом перших трьох років після закінчення навчання.

Відповідно до п.п. 4.1., 4.2. договору, відшкодування здійснюється у розмірі фактичних витрат, пов'язаних з грошовим, продовольчим та речовим убезпеченням, оплатою комунальних послуг і вартості спожитих енергоносіїв. У разі дострокового розірвання договору здійснюється розрахунок фактичних витрат за відповідними видами забезпечення згідно з нормами утримання на день, який зазначено в наказі про відрахування з навчального закладу та звільнення з органів внутрішніх справ.

Крім того, аналогічні положення щодо укладення договору та обов'язку відшкодування витрат за навчання у разі дострокового звільнення містяться у Типовому договорі затвердженому Наказом МВС України від 14.05.2007 року №150 "Про затвердження Типового договору про підготовку фахівця у вищому навчальному закладі Міністерства внутрішніх справ України", зареєстрованого Міністерством юстиції України 29.05.2007 року за № 547/13814.

Також, зазначений механізм відшкодування витрат визначений Порядком відшкодування особами витрат, пов'язаних з їх утриманням у вищих навчальних закладах Міністерства внутрішнії справ, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 01.03.2007 року №313.

Відповідно до розпорядження Кабінету міністрів України від 27.08.2010 року №1709-р "Про реорганізацію деяких вищих навчальних закладів Міністерства внутрішніх справ" КНУВС реорганізовано в Національну академію внутрішніх справ, відповідно до якого останній є правонаступником КНУВС, що підтверджується статутом НАВС, затвердженого наказом МВС України від 17.11.2010 року №555.

Так, відповідно до статуту НАВС позивач є державним вищим навчальним закладом, основним завданням діяльності якого є освітня діяльність згідно з державними стандартами вищої освіти у відповідності до вимог Закону України "Про вищу освіту" (далі по тексту - ЗУ "Про вищу освіту").

Згідно із ст. 56 ЗУ "Про вищу освіту", випускник вищого навчального закладу, який навчався за державним замовленням і якому присвоєно кваліфікацію фахівця з вищою освітою певного освітньо-кваліфікаційного рівня, працевлаштовується на підставі направлення на роботу відповідно до угоди, укладеної між замовником, керівником вищого навчального закладу та випускником.

Наказом НАВС від 17.06.2011 року № 463 ОСОБА_1 присвоєно кваліфікацію юриста за спеціальністю "правознавство" та видано диплом спеціаліста.

Після здобуття освіти ОСОБА_1 відповідно до умов вказаного договору направлено для подальшого проходження служби до ГУ МВС України у м. Києві, проте наказом ГУ МВС України у м. Києві від 16.10.2012 року відповідача звільнено з ОВС на підставі поданого ним рапорту за власним бажанням.

Відповідно до ч. 2 Указу Президента України від 23.01.1996 року №77/96 "Про заходи реформування системи підготовки спеціалістів та працевлаштування випускників вищих навчальних закладів" особи, які навчаються за рахунок державних коштів, укладають з адміністрацією навчального закладу договір, та в разі відмови відпрацювати в державному секторі народного господарства три роки відшкодовують витрати за весь період навчання.

Крім того, пунктом 2 Порядку відшкодування особами витрат, пов'язаних з їх утриманням у вищих навчальних закладах Міністерства внутрішнії справ, затвердженою постановою Кабінету Міністрів України від 01.03.2007 року №313, визначено, що відшкодування здійснюється у розмірі фактичних витрат, пов'язаних з грошовим, продовольчим, речовим забезпеченням; перевезенням до місця проведення щорічної основної та канікулярної відпустки та у зворотньому напрямку; сплатою комунальних послуг і вартості спожитих електроносіїв.

Відповідач в порушення умов договору до спливу встановленого договором трирічного терміну перебування на службі після навчання, звільнився за власним бажання, тим самим порушив умови договору, як наслідок має відшкодувати навчальному закладу 21 688,58 грн. витрат, які складаються витрат пов'язаних з грошовим забезпеченням у розмірі 11 370,30 грн., витрат на речове утримання у розмірі 639,23 грн., витрат на оплату комунальних послуг і вартості спожитих енергоносіїв у розмірі 4 582,64 грн., витрат на забезпечення проживання на казарменому режимі у розмірі 2 780,73 грн. та витрат на харчування у розмірі 2 315,68 грн.

Позивачем було запропоновано відповідачу у добровільному порядку відшкодувати понесені позивачем витрати, однак грошові кошти для відшкодування витрат відповідач, не заперечуючи правомірності вимог позивача, до цього часу не сплатив.

Відповідно до ч. 1 ст. 525 Цивільного кодексу України (далі по тексту - ЦК України) одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Частиною 1 статті 526 ЦК України передбачено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

У відповідності до ч. 1 ст. 599 ЦК України зобовязання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1, звільнившись з органів внутрішніх справ за власним бажанням, в односторонньому порядку порушив умови укладеного між сторонами договору, хоча під час навчання був забезпечений теоретичною та практичною підготовкою фахівця згідно з навчальними планами та програмами і вимогами освітньо-кваліфікаційних рівнів, харчуванням, речовим майном та грошовим утриманням за нормами, затвердженими нормативно-правовими актами України та після проходження навчання отримав відповідний диплом, тобто позивач зі свого боку договірні зобов'язання виконав у повному обсязі, що підтверджується матеріалами справи.

Повно та всебічно дослідивши обставини справи, оцінивши зібрані докази у їх сукупності, врахувавши те, що відповідач не виконав належним чином взяті на себе зобов'язання за вищезазначеним договором, суд вважає, що позовні вимоги обґрунтовані та такі, що підлягають задоволенню в повному обсязі. У зв'язку з викладеним суд стягує з відповідача на користь позивача витрати, пов'язані з утриманням в навчальному закладі у розмірі 21 688,58 грн.

Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

На підставі викладеного та керуючись 56 ЗУ "Про вищу освіту", стст. 525, 526, 599 Цивільного кодексу України, стст. 57, 60, 88, 169, 209, 212- 215, 224-226 Цивільного процесуального кодесу України, суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги задовольнити повністю.

Стягнути з ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1) на користь Національної академії внутрішніх справ (р/р 0175, код 08751177, МФО 820172 банк ДКСУ, м. Київ) витрати, пов'язані з утриманням у навчальному закладі у розмірі 21 688 грн. 58 коп., які складаються з витрат пов'язаних з грошовим забезпеченням у розмірі 11 370 грн. 30 коп., витрат пов'язаних з речовим забезпеченням у розмірі 639 грн. 23 коп., витрат пов'язаних з оплатою комунальних послуг і вартості спожитих енергоносіїв у розмірі 4 582 грн. 64 коп., витрат пов'язаних з забезпеченням проживання на казарменому режимі у розмірі 2 780 грн. 73 коп. та витрат пов'язаних з харчуванням у розмірі 2 315 грн. 68 коп.

Стягнути з ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1) на користь Національної академії внутрішніх справ (р/р 0175, код 08751177, МФО 820172 банк ДКСУ, м. Київ) витрати по сплаті судового збору в сумі 243 грн. 60 коп.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Рішення може бути оскаржено до Апеляційного суду м. Києва через Дарницький районний суд м. Києва шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення. У разі якщо рішення було проголошено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.

СУДДЯ: КАЛІУШКО Ф.А.