Справа № 352/2171/15-ц
Провадження № 2/352/1198/15
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 грудня 2015 року м. Івано-Франківськ

Тисменицький районний суд Івано-Франківської області

у складі: головуючої судді Хоминець М.М.

з участю секретаря Пилипів М.В

представника позивача адвоката ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 про визнання права власності на будинковолодіння у порядку спадкування за законом та встановлення юридичного факту, -

в с т а н о в и в :

Позивачка звернулася у суд з позовом до відповідачів про визнання права власності на будинковолодіння у порядку спадкування за законом та встановлення юридичного факту.

Заявлені позовні вимоги обґрунтовувала тим, що у звязку з оформленням спадщини після смерті своїх батьків ОСОБА_7 та ОСОБА_8 їй стало відомо, що згідно рішення виконкому Тисменицької районної ради народних депутатів № 233 від 19.12.1989 р. за її батьком ОСОБА_8 як головою колгоспного двору визнано право власності на будинковолодіння № 9 по вул. Шевченка в с. Сілець Тисменицького району Івано-Франківської області. Однак, документ про право власності на будинковолодіння відсутній, право власності в установленому законом порядку зареєстровано не було. Інвентаризаційна вартість будинковолодіння на даний час складає 55094 грн. Будинковолодіння мало статус колгоспного двору, майно якого відповідно до вимог ст.ст. 121, 123 ЦК УРСР (у редакції 1963 р.) належало його членам у рівних частках на засадах спільної сумісної власності. Станом на 1991 р. у дворі проживали ОСОБА_8 голова двору, його дружина ОСОБА_7; позивачка та її діти ОСОБА_5, ОСОБА_6 були прописані у дворі, але фактично у ньому не проживали. Тому лише батьки позивачки мали право власності на майно колишнього колгоспного двору, оскільки на день набрання чинності Законом України «Про власність» (15 квітня 1991 р.) проживали однією сімєю в даному колгоспному дворі, свого права на частку в зазначеному майні не втратили, вони стали співвласниками будинковолодіння по ? частині. Після смерті 09.05.1992 р. матері ОСОБА_7 належну їй ? частину будинковолодіння успадкували батько та позивачка по ? частині згідно ст.549 ЦК УРСР 1963 р. шляхом фактичного вступу в управління та володіння спадковим майно, однак, своїх спадкових прав не оформили. Після смерті 15.02.2007 р. батька ОСОБА_8 відкрилась спадщина на належні йому ? частини будинковолодіння, яку прийняла позивачка згідно вимог ч.3 ст.1268 ЦК України, оскільки постійно проживала разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини. Інші спадкоємці за законом першої черги її рідні сестри ОСОБА_3, ОСОБА_4, які є відповідачами у справі, спадщину після смерті батьків не прийняли і на неї не претендують. У звязку з відсутністю правоустановлюючого документу на спадкове будинковолодіння нотаріус відмовив їй у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом. Крім того, для оформлення спадщини їй необхідно встановити факт родинних стосунків, а саме те, що вона є дочкою померлих ОСОБА_7 та ОСОБА_8, оскільки нею втрачено свідоцтво про одруження з першим чоловіком ОСОБА_9, а шлюб з ОСОБА_10 вона реєструвала як ОСОБА_11 Просила встановити факт, що вона є дочкою померлих ОСОБА_7 і ОСОБА_8 та визнати за нею право власності на спадкове будинковолодіння з підстав належності їй ? частини у порядку спадкування за законом після померлої матері та ? - у порядку спадкування за законом після померлого батька.

Позивачка та її представник у судовому засіданні позов підтримали і просили його задовольнити.

Відповідач ОСОБА_5 у судовому засіданні позов визнав, проти його задоволення не заперечував.

Відповідачі ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_6 у судове засідання не зявилися, у наданих суду заявах позов визнали, просили справу розглядати у їх відсутності.

Вислухавши пояснення сторін, показання свідків, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає до задоволення, виходячи з наступного.

Встановлено, що згідно рішення виконкому Тисменицької районної ради народних депутатів № 233 від 19.12.1989 р. за батьком позивачки ОСОБА_8 як головою колгоспного двору визнано право власності на будинковолодіння № 9 по вул. Шевченка в с. Сілець Тисменицького району Івано-Франківської області. Однак, документ про право власності на будинковолодіння відсутній, право власності в установленому законом порядку зареєстровано не було. Інвентаризаційна вартість будинковолодіння на даний час складає 55094 грн.

Будинковолодіння мало статус колгоспного двору, майно якого відповідно до вимог ст.ст. 121, 123 ЦК УРСР (у редакції 1963 р.) належало його членам у рівних частках на засадах спільної сумісної власності. Станом на 1991 р. у дворі проживали ОСОБА_8 голова двору, його дружина ОСОБА_7; позивачка та її діти відповідачі ОСОБА_5, ОСОБА_6 були прописані у дворі, але фактично у ньому не проживали.

З огляду на викладене батьки позивачки ОСОБА_8 та ОСОБА_7 мали право власності на майно колишнього колгоспного двору, оскільки на день набрання чинності Законом України «Про власність» (15 квітня 1991 р.) проживали однією сімєю в даному колгоспному дворі, свого права на частку в зазначеному майні не втратили, вони стали співвласниками будинковолодіння по ? частині.

Після смерті 09.05.1992 р. ОСОБА_7 належну їй ? частину будинковолодіння успадкували чоловік ОСОБА_8 та дочка ОСОБА_2 позивачка у справі у рівних частках по ? частині згідно ст.549 ЦК УРСР 1963 р. шляхом фактичного вступу в управління та володіння спадковим майно, однак, своїх спадкових прав не оформили.

Після смерті 15.02.2007 р. ОСОБА_8 відкрилась спадщина на належні йому ? частини будинковолодіння, яку прийняла позивачка згідно вимог ч.3 ст.1268 ЦК України, оскільки постійно проживала разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини. Інші спадкоємці за законом першої черги її рідні сестри ОСОБА_3, ОСОБА_4, які є відповідачами у справі, спадщину після смерті батьків не прийняли і на неї не претендують.

Вказані обставини, які відповідачами не оспорювались, підтверджуються наявними у матеріалах справи письмовими доказами.

З огляду на те, що відсутність правоустановлюючого документу на спадкове будинковолодіння позбавляє позивачку можливості оформити спадщину в нотаріальному порядку, за нею слід визнати право власності на будинковолодіння з підстав належності ? частини у порядку спадкування за законом після померлої матері та ? - у порядку спадкування за законом після померлого батька.

Позивачці для оформлення спадщини необхідно встановити факт родинних стосунків, а саме те, що вона є дочкою померлих ОСОБА_7 та ОСОБА_8, оскільки нею втрачено свідоцтво про одруження з першим чоловіком ОСОБА_9, а шлюб з ОСОБА_10 вона реєструвала як ОСОБА_11

Оскільки обставина, що позивачка є дочкою померлих ОСОБА_7 та ОСОБА_8, підтверджується показаннями свідків ОСОБА_12, ОСОБА_13 та наявними в матеріалах справи письмовими доказами, підлягає до задоволення також позовна вимога про встановлення факту родинних стосунків.

На підставі наведеного, відповідно до ст.ст. 121, 123, 529, 548, 549 ЦК УРСР (у редакції 1963 р.), 1261, 1268 ЦК України, керуючись ст.ст. 213-215 ЦПК України, суд

в и р і ш и в :

Позов задовольнити.

Встановити факт, що ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, є дочкою померлої 09 травня 1992 року ОСОБА_7 та померлого 15 лютого 2007 року ОСОБА_8.

Визнати за ОСОБА_2 право власності на будинковолодіння № 9 по вул. Шевченка в с. Сілець Тисменицького району Івано-Франківської області вартістю 55094 грн. з підстав належності ? частини у порядку спадкування за законом після померлої ОСОБА_7 та ? - у порядку спадкування за законом після померлого ОСОБА_8.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду до апеляційного суду Івано-Франківської області подається протягом десяти днів з дня його проголошення через Тисменицький районний суд. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.

Головуюча М.М.Хоминець