Дата документу Справа №
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/778/1796/15р. Головуючий у 1-й інстанції Парій О.В.
Суддя-доповідач Спас О.В.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 березня 2015 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Запорізької області у складі:

головуючого Спас О.В.,

суддів Полякова О.З.,

Бабак А.М.,

при секретарі Бабенко Т.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3

на рішення Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 01 грудня 2014 року

у справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3 про визначення порядку користування земельною ділянкою,-

В С Т А Н О В И Л А:

У березні 2014 року ОСОБА_4 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3 про визначення порядку користування земельною ділянкою.

В позові, уточненому відповідно до висновку судової будівельно-технічної експертизи, зазначав, що він є власником 9/20 частин домоволодіння АДРЕСА_1. Станом на початок 2012 року іншим співвласником 11/20 часток житлового будинку був ОСОБА_5, який отримав вищезазначену частку у власність на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом. Порядок користування земельною ділянкою між співвласниками не встановлювався, угода щодо порядку користування земельною ділянкою не укладалась. Приблизно у вересні 2013 року на території домоволодіння з'явилися невідомі люди, які почали перешкоджати йому вільному доступу до частини подвір'я. Як з'ясувалося пізніше, одним з цих людей була ОСОБА_3 - відповідач у справі, яка стала співвласником житлового будинку АДРЕСА_1 - їй належать інші 11/20 частин. Вказує, що на даний час неможливо користуватися подвір'ям, оскільки інший співвласник чинить такі перешкоди, що взагалі унеможливлює використовувати будинок, споруди та прибудинкову територію за цільовим призначенням. Відповідач встановлює огорожі, користується земельною ділянкою на власний розсуд, веде будівництво на всій території земельної ділянки. На даний час між ними, як співвласниками жилого будинку, склалася конфліктна ситуація щодо користування земельною ділянкою. Відповідач продовжує забудову спірної земельної ділянки. За варіантом № 3 висновку судової будівельно-технічної експертизи № 065/09-14 від 16.09.2014 року експертом пропонується для можливості проходу до частин ділянок, будівель та споруд домоволодіння визначити для спільного користування співвласників земельну ділянку площею 35,6м кв., співвласнику ОСОБА_3 з ділянки площею 750м2. виділити в користування частину земельної ділянки площею 394,7м кв. під двором та будівлями, а також 17,8м кв. з ділянки спільного користування, що ідеально відповідає 11/20 часткам на жилий будинок, співвласнику ОСОБА_4 з ділянки площею 750м кв. виділити в користування частину земельної ділянки площею 95,8м кв. під будівлями, частину земельної ділянки площею 223,9м кв. під двором, а також 17,8м кв. з ділянки спільного користування, що ідеально відповідає 9/20 часткам на жилий будинок.

Посилаючись на викладені обставини, просив суд визначити порядок користування земельною ділянкою АДРЕСА_1 між ОСОБА_4 та ОСОБА_3 за варіантом № 3 висновку судової будівельно-технічної експертизи № 065/09-14 від 16.09.2014 року. Просить виділити йому в користування відповідно 9/20 часток на житловий будинок АДРЕСА_1 земельну ділянку площею 95,8м кв. під будівлями (у додатку №3 до висновку експертизи - блакитний колір), частин: земельної ділянки площею 223,9м кв. під двором (у додатку № 3 - блакитний колір), а також 17,8м кв. з ділянки спільного користування (у додатку № 3 - жовтий колір); - залишити у користування ОСОБА_3 в рахунок 11/20 часток права власності на житловий будинок АДРЕСА_1, земельну ділянку площею 394,7м кв під двором та будівлями (у додатку № 3 - зелений колір), а також 17,8м кв. з ділянки спільного користування (у додатку № 3 - жовтий колір).

Рішенням Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 01 грудня 2014 року позов задоволено.

Визначено порядок користування земельною ділянкою по АДРЕСА_1 площею 750м кв. між співвласниками житлового будинку відповідно до варіанту № 3 висновку судової будівельно-технічної експертизи № 065/09-14 від 16 вересня 2014 року, складеному судовим експертом ОСОБА_6 Виділено ОСОБА_4 в рахунок належних йому 9/20 частин житлового будинку, земельну ділянку площею 95,8м кв. під будівлями (на схемі додатку № 3 позначено блакитним кольором), земельну ділянку площею 223,9м кв. під двором (на схемі додатку № 3 позначено блакитним кольором) та 17,8м кв. (35,6 : 2 = 17,8) з ділянки спільного користування (на схемі додатку № З позначено жовтим кольором); виділено ОСОБА_3 в рахунок належних їй 11/20 частин житлового будинку земельну ділянку площею 394,7м кв. під двором та будівлями (на схемі додатку № 3 позначено зеленим кольором) та 17,8м кв. (35,6 : 2 - 17,8) з ділянки спільного користування (на схемі додатку № 3 позначено жовтим кольором).

Не погоджуючись з рішенням суду ОСОБА_3 в особі представника ОСОБА_7 подала апеляційну скаргу, в якій посилаючись на незаконність, порушення судом норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справ, просить рішення суду скасувати.

Заслухавши у судовому засіданні суддю-доповідача, пояснення представника апелянта ОСОБА_7, представника позивача ОСОБА_8, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 307 ЦПК України за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції апеляційний суд має право постановити ухвалу про відхилення апеляційної скарги і залишення рішення без змін. Відповідно ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Судом першої інстанції встановлені наступні обставини.

ОСОБА_4 є власником 9/20 частин житлового будинку АДРЕСА_1 на підставі договору купівлі-продажу, укладеного 01 червня 1979 року та посвідченого державним нотаріусом Бердянської держнотконтори ОСОБА_9

ОСОБА_3 є власником 11/20 частин вказаного житлового будинку на підставі договору дарування, укладеного 16 жовтня 2013 року та посвідченого приватним нотаріусом Бердянського міського нотаріального округу ОСОБА_10

Земельна ділянка АДРЕСА_1 виділена рішенням виконавчого комітету Бердянської міської ради від 08 вересня 1959 року № 413 загальною площею 750,00м кв.

Порядок користування земельною ділянкою між співвласниками не встановлений.

Під час апеляційного розгляду встановлено, що суд першої інстанції з дотриманням вимог ст. ст. 212 - 215 ЦПК України належно оцінив надані сторонами докази, виконав вимоги цивільного судочинства і вирішив справу згідно з законом, вирішивши питання наявності обставин, якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, суті правовідносин, що випливають із встановлених обставин, правильно застосував правові норми до цих правовідносин і дійшов вірного висновку про задоволення позову.

Доводи апеляційної скарги щодо неправильного визначення розміру земельної ділянки та невирішення питання щодо частини спільної земельної ділянки, яка є спільною частково власністю і має загальний розмір 1025м кв. не мають свого підтвердження.

Суд першої інстанції, виходячи з рішення виконкому Бердянської міської ради № 413 від 08.09.1050р., правильно встановив, що площа земельної ділянки, наданої за адресою дмоволодіння сторін складає 750м кв.

Доказів, що за адресою АДРЕСА_1 надавалася земельна ділянка іншого, ніж 750м кв. розміру відповідач не надала.

Доказів, що земельна ділянка належить відповідачу на праві власності, яка вказано в апеляційній скарзі, остання не надала.

Доводи апеляційної скарги щодо неприйняття судом до уваги самовільно збудованого майна спростовуються матеріалами справи, оскільки суд дійшов висновку, що обраний варіант визначення порядку користування земельною ділянкою враховує інтереси співвласників домоволодіння, не потребує встановлення сервітуту, враховує можливість оформлення відповідачем самовільних споруд.

Доводи апеляційної скарги щодо невстановлення судом, чи є надлишок землі самозахопленням, не спростовують висновки рішення суду, оскільки виходять за встановлені ст.ст. 11, 303 ЦПК України межі розгляду справи.

За правилами ст. ст. 11, 303 ЦПК України встановлені межі розгляду справи апеляційним судом, який перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції.

Позовні вимоги пред'явлені відносно визначення порядку користування земельною ділянкою площею 750м кв., а тому апеляційний суд не має повноважень для дослідження обставин відносно земельної ділянки іншого розміру, оскільки це є виходом за межі позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Значна частина доводів апеляційної скарги стосується порушення прав власника, проте апелянт не враховує, що сторони у справі не мають права власності на спірну земельну ділянку, яка знаходиться в користуванні співвласників житлового будинку, розташованому на цій земельній ділянці. Відповідно, норми матеріального права, якими впроваджено засади захисту права власності особи не можуть застосовуватися в цій справі.

Доводи апеляційної скарги про порушення правил добросусідства не спростовують висновки суду, оскільки ст. 103 ЗК України, яка визначає зміст добросусідства, регулює правовідносини власників та землекористувачів сусідніх земельних ділянок, у той час, як в цій справі спір виник відносно однієї земельної ділянки та здійснення прав співвласників житлового будинку, на цій земельній ділянці розташованого.

Доводи апеляційної скарги щодо здійснення позивачем самовільних будов, порушення норм санітарних, протипожежних правил, створення незручностей відповідачу, не можуть спростувати висновки рішення суду, оскільки виходять за межі позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції і, відповідно виходять за межі апеляційного розгляду справи.

Інших доводів апеляційна скарга не містить.

Таким чином, при розгляді справи апеляційним судом встановлено, що рішення суду першої інстанції постановлено з додержанням вимог матеріального і процесуального права, а доводи апеляційної скарги не спростовують його висновків.

Немає передбачених законом підстав для скасування рішення суду першої інстанції.

Керуючись ст. ст. 307, 308, 313 - 315, 317 ЦПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 01 грудня 2014 року у цій справі залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, проте може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня проголошення.

Головуючий:

Судді: