Справа № 376/1257/14 Головуючий у І інстанції Віговський С. І.
Провадження № 22-ц/780/844/15 Доповідач у 2 інстанції Журба С.О.
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 березня 2015 року м. Київ

Колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Київської області в складі:

головуючого судді Журби С.О.,

суддів Коцюрби О.П., Сержанюка А.С.,

за участю секретаря Химинець Н.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні апеляційного суду Київської області цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Сквирського районного суду Київської області від 03 жовтня 2014 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про відшкодування шкоди, заподіяної злочином,

ВСТАНОВИ Л А:

У травні 2014 року ОСОБА_2 звернувся до суду із позовом, який мотивував наступним:

08 травня 2010 року о 14 год. біля входу на територію домоволодіння по АДРЕСА_1 Київської області на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин між ним та ОСОБА_3 виникла сварка, що переросла у бійку, в ході якої останній кулаком правої руки наніс не менше двох ударів в область голови позивача. Згідно висновку судово-медичного експерта № 114/д від 27 листопада 2013 року позивач отримав легкі тілесні ушкодження, що викликали короткочасний розлад здоров'я. Обвинувачений ОСОБА_3 свою вину в кримінальному правопорушенні визнав, розкаявся та клопотав про звільнення від кримінальної відповідальності згідно ст. 49 КК України та закриття кримінального провадження. Ухвалою Сквирського районного суду Київської області від 06 травня 2014 року у кримінальній справі № 376/54/14-к ОСОБА_3 звільнений від передбаченої ч. 2 ст. 125 КК України кримінальної відповідальності у зв'язку із закінченням строків давності, кримінальне провадження №0000145 закрите.

У зв'язку із заподіяними тілесними ушкодженнями 08 травня 2010 року позивачеві відділенням швидкої медичної допомоги Сквирської ЦРЛ була надана медична допомога, що підтверджується відповідною довідкою. З 09 травня по 31 травня 2010 року він проходив курс стаціонарного лікування у Сквирській ЦРЛ, потім проходив амбулаторне лікування в червні, липні, серпні 2010 року, що підтверджується витягом із амбулаторної карти хворого.

Позивач вважає, що неправомірними діями відповідача йому була заподіяна матеріальна і моральна (немайнова) шкода, яка полягає в наступному. При проходженні лікування позивач поніс матеріальні витрати в сумі 1910,13 грн., а саме: 1) за проведення судово-медичного освідування - 60 грн. 61 коп.; 2) за проведення МРТ головного мозку в ПП "МЕДІВІП" - 590 грн. 00 коп.; 3) витрати за придбаний бензин на автомобіль, який доставив його із Сквирської ЦРЛ в м. Білу Церкву і назад для проведення МРТ головного мозку 20 травня 2010 року - 99 грн. 93 коп.; 4) витрати на медичні препарати - 1159 грн. 59 коп.

Зазначені витрати підтверджуються фіскальними чеками, банківською квитанцією, випискою із історії хвороби стаціонарного хворого. Оскільки за період перебування на стаціонарному лікуванні він не міг працевлаштуватись і отримати заробіток (дохід), то вважає, що втратив з 9 травня по 31 травня 2010 року за 15 робочих днів 736 грн. 55 коп. Також позивач не міг вести той спосіб життя, який вів до ушкодження, проходив тривалий курс стаціонарного лікування (з 09 травня по 31 травня 2010 року) і тривале амбулаторне лікування (в червні, липні, серпні 2010 року), відчував сильні головні болі. Від вказаного позивач зазнав фізичний біль та глибокі душевні страждання, а відтак, оцінив завдану йому з боку відповідача моральну шкоду в сумі 30 000 грн. 00 коп.

Зважаючи на викладене просив суд стягнути з відповідача на свою користь матеріальну шкоду у розмірі 2 646 грн. 68 коп. та моральну шкоду в розмірі 30 000 грн.

Рішенням Сквирського районного суду Київської області від 03 жовтня 2014 року позовні вимоги задоволено частково. З ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 стягнуто 1387 грн. 16 коп. в якості відшкодування майнової шкоди та 5000 грн. 00 коп. - моральної. В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Частково не погоджуючись із вказаним рішенням суду, позивач подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального і процесуального права, неповноту та неправильність встановлення обставин, що мають значення для її вирішення, просив рішення суду першої інстанції змінити та ухвалити нове про задоволення позову. Обґрунтував скаргу тим, що судом першої інстанції невірно надано оцінку доказам по справі. Зазначав, що судом неправомірно відмовлено у задоволенні вимог про стягнення з відповідача понесених ним витрат на придбання медичних препаратів та на придбання пального на автомобіль, який доставляв його до лікарні, також суд невірно визначив розмір моральної шкоди, який на його думку, повинен бути значно більшим. Крім того, вказує, що суд невірно вирішив питання про розподіл судових витрат по справи, звільнивши відповідача від обов'язку їх сплати.

Розглянувши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення з огляду на наступне:

У відповідності до положень ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Ст. 10 ЦПК України встановлено принцип змагальності сторін в цивільному процесі, який полягає в тому, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, прямо встановлених Законом. Аналогічна норма міститься і в ст. 60 ЦПК України. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. За таких умов суд може приймати та покладати в основу рішення по справі лише ті обставини, які були доведені сторонами.

Відповідно до ч. 3 ст. 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Частково задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що факт неправомірності дій відповідача було належним чином доведено в ході розгляду справи. Також судом першої інстанції належним чином були оцінені та визнані обґрунтованими посилання позивача на те, що у зв'язку із зазначеною неправомірною поведінкою відповідача позивачу було спричинено моральну шкоду, яка виразилася у моральних стражданнях та необхідності додаткових зусиль для організації звичного способу життя. В той же час визначений судом першої інстанції розмір її відшкодування, за висновками колегії суддів апеляційного суду, не відповідає встановленим обставинам справи.

Відповідно до положень ст. 1167 ЦК України завдана особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю моральна шкода, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім прямо встановлених законом випадків.

Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди визначаються залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних, тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення, тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, мають враховуватися стан здоров'я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. Дана позиція висловлена в Постанові Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31.03.95 р. „Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди". Зважаючи на розмір та характер страждань, що зазнав позивач у даному випадку, тривалість лікування потерпілого та характер дій відповідача, колегія суддів приходить до висновку про необхідність встановлення відшкодування понесеної позивачем моральної шкоди у розмірі 10 000 грн.

Колегія суддів критично відноситься до посилань апелянта на невідповідність висновків суду обставинам справи та вимогам закону щодо часткової відмови у задоволенні вимог про відшкодування усього розміру заявленої матеріальної шкоди. Зважаючи на встановлений ст.ст. 10, 60 ЦПК України принцип змагальності сторін, судом були задоволені лише вимоги, належним чином доведені в ході розгляду справи. В той же час решта вимог судом першої інстанції була цілком об'єктивно визнана недоведеною, з чим в повній мірі погоджується й колегія суддів апеляційного суду. За таких умов підстави для зміни чи скасування рішення суду в даній частині відсутні. В той же час, з точки зору колегії суддів, судом першої інстанції невірно було вирішене питання розподілу судових витрат по справі. У відповідності до положень ст. 88 ЦПК України якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. За таких умов з відповідача на користь держави мають бути стягнуті судові витрати у розмірі 365 грн. 40 коп.

Відповідно до ст. 309 ЦПК України підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення або зміни рішення є невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення або неправильне застосування норм матеріального чи процесуального права.

З урахуванням вкладеного, керуючись ст.ст. 303, 307, 309, 314, 315 ЦПК України, колегія суддів

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення Сквирського районного суду Київської області від 03 жовтня 2014 року в частині стягнення з відповідача на користь позивача моральної шкоди та розподілу судових витрат скасувати та ухвалити в цій частині нове рішення, яким стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 моральну шкоду в розмірі 10 000 грн. 00 коп. Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави судові витрати в розмірі 365 грн. 40 коп. В решті рішення Сквирського районного суду Київської області від 03 жовтня 2014 року залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення і може бути оскаржене в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий

Судді