Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29.04.2015 Справа №607/424/15-ц

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області

в складі: головуючого Грицака Р.М.

при секретарі Палашовській У.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Тернополі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третіх осіб державного нотаріуса Першої Тернопільської державної нотаріальної контори, приватного нотаріуса Кашанської Марії Іванівни про визнання заповіту недійсним, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернулася в суд з позовом до відповідача ОСОБА_2 про визнання недійсним та скасування заповіту. В обґрунтування заявлених вимог зазначає, що ІНФОРМАЦІЯ_1 року померла її сестра ОСОБА_4, після смерті якої стало відомо про те, що існує заповіт складений 22.02.2007 року згідно якого ОСОБА_4 заповіла відповідачу належну їй квартиру АДРЕСА_1 в м. Тернополі, на підставі якого ОСОБА_2 приватним нотаріусом Тернопільського міського нотаріального округу 21.01.2015 року видано Свідоцтва про право на спадщину за заповітом, а також зареєстровано за відповідачем право власності на вищевказану квартиру в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно. Однак вважають, що на момент складання заповіту ОСОБА_4 була недієздатною та не могла усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними оскільки страждала розладами психіки, а відповідно складений нею заповіт в користь ОСОБА_2 22.02.2007 року є нікчемний. Тому просить визнати недійсним та скасувати заповіт ОСОБА_5 від 22 лютого 2007 року, посвідчений державним нотаріусом Першої тернопільської державної нотаріальної контори Воловець М.А. на користь ОСОБА_2.

У судовому засіданні позивач ОСОБА_1 та її представник позов підтримали та суду пояснили, що ОСОБА_4 була недієздатною і в силу цього не могла розуміти значення своїх дій та керувати ними, однак в останні дні життя ОСОБА_4 повідомила їй, що склала заповіт на ОСОБА_2, однак хоче його скасувати.

Відповідач ОСОБА_2 та його представник ОСОБА_7 позову не визнали та пояснили, що на момент складання спірного заповіту ОСОБА_4 повністю усвідомлювала свої дії та могла віддавати їм звіт, оскільки вона особисто прийшла в нотаріальну контору для оформлення заповіту та власноручно його підписала. Крім того, протягом семи років ОСОБА_4 свого заповіту не змінювала, що свідчить про переконливість її волевиявлення. Вважає, що підстави для визнання заповіту недійсним відсутні, оскільки за час життя ОСОБА_8 на обліку у лікаря психіатра не перебувала, позивачем не представлено жодної медичної документації, яка б свідчила про наявність у ОСОБА_4 психічних розладів, також родичами чи близькими особами ОСОБА_4 не піднімалося питання про обмеження дієздатності останньої чи визнання її недієздатною в судовому порядку, а тому просять в задоволенні позову відмовити.

Третя особа державний нотаріус Першої Тернопільської державної нотаріальної контори Воловець М.А. у судовому засіданні пояснила, що на момент складання заповіту ОСОБА_4 поводила себе адекватно і сумнівів відносно її психічного стану не виникало, ОСОБА_4 в розмові спілкувалася вільно, під час складання заповіту їй було роз'яснено суть заповіту, його наслідки.

Третя особа приватний нотаріус Тернопільського міського нотаріального округу Кашанська М.І. у судовому засіданні пояснила, що нею було видано ОСОБА_2 свідоцтво про право на спадщину за заповітом після померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 року ОСОБА_4 на підставі заповіту останньої та заяви про прийняття спадщини ОСОБА_2

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши та оцінивши докази по справі, суд приходить до висновку, що позов не підлягає до задоволення з наступних підстав:

Згідно свідоцтва про право власності на житло, виданого Тернопільським міським бюро технічної інвентаризації 29.04.1994 року та свідоцтва про право на спадщину за законом виданого Першою тернопільською державною нотаріальною конторою 18.05.2005 року, ОСОБА_4 була власником квартири АДРЕСА_1.

22.02.2007 року ОСОБА_4 склала заповіт, який був посвідчений державним нотаріусом Першої Тернопільської державної нотаріальної контори Воловець М.А. відповідно до якого ОСОБА_4 заповіла належну їй на праві приватної власності квартиру АДРЕСА_2 ОСОБА_2. У зазначеному заповіті вказано, що даний заповіт складений на прохання ОСОБА_4 з її слів та прочитаний нею у голос, відповідає її намірам і вона усвідомлюючи значення своїх дій і діючи добровільно підписує його. Також у даному заповіті нотаріусом зазначено, що заповіт до підписання прочитаний вголос заповідачем ОСОБА_4 і власноручно нею підписаний у присутності нотаріуса, яким особу заповідача встановлено, дієздатність перевірено.

ІНФОРМАЦІЯ_1 року ОСОБА_4 померла, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1, виданим Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Тернопільського міського управління юстиції. 23.06.2014 року відповідач ОСОБА_2 звернувся до приватного нотаріуса Тернопільського міського нотаріального округу Кашанської М.І. із заявою про прийняття спадщини за заповітом після померлої ОСОБА_4

27.11.2014 року приватним нотаріусом Тернопільського міського нотаріального округу Кашанською М.І. зареєстровано заяву ОСОБА_1 про прийняття спадщини за законом після смерті сестри ОСОБА_10, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 року.

21.01.2015 року приватним нотаріусом Тернопільського міського нотаріального округу Кашанською М.І. видано ОСОБА_2 Свідоцтво про право на спадщину за заповітом після смерті ОСОБА_4, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 року, а саме на квартиру АДРЕСА_1.

Як встановлено в судовому засіданні та не заперечується сторонами, позивач ОСОБА_1 є рідною сестрою ОСОБА_4, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 року.

Відповідно до ст. 1233 ЦК України, заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті.

За умовами ст. 1234 ЦК України, право на заповіт має особа з повною цивільною дієздатністю.

Згідно ч.ч. 1,2 ст. 1235 ЦК України, заповідач може призначити своїми спадкоємцями одну або кілька фізичних осіб, незалежно від наявності у нього з цими особами сімейних, родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин. Заповідач може без зазначення причин позбавити права на спадкування будь-яку особу з числа спадкоємців за законом. У цьому разі ця особа не може одержати право на спадкування".

За умовами п.п. 2,3 ст. 203 ЦКУкраїни, особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі.

Згідно п.1 ст. 215 ЦК України, підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою- третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Пунктом 1 ст. 225 ЦК України передбачено, що правочин, який дієздатна фізична особа вчинила у момент, коли вона не усвідомлювала значення своїх дій та (або) не могла керувати ними, може бути визнаний судом недійсним за позовом цієї особи, а в разі її смерті - за позовом інших осіб, чиї цивільні права або інтереси порушені.

Статтею 1257 ЦК України роз'яснено, що заповіт, складений особою, яка не мала на це права, а також заповіт, складений з порушенням вимог щодо його форми та посвідчення, є нікчемним. За позовом заінтересованої особи суд визнає заповіт недійсним, якщо буде встановлено, що волевиявлення заповідача не було вільним і не відповідало його волі.

Відповідно до ст. 44 Закону України "Про нотаріат" обов'язком нотаріуса, є перевірити чи усвідомлює особа у момент підписання правочину, в тому числі, заповіту значення своїх дій та (або) чи може особа керувати своїми діями. Під час посвідчення правочинів визначається обсяг цивільної дієздатності фізичних осіб, які беруть у них участь. Визначення обсягу цивільної дієздатності фізичної особи здійснюється за паспортом або іншими документами, передбаченими статтею 43 Закону України "Про нотаріат", які унеможливлюють виникнення будь-яких сумнівів щодо обсягу цивільної дієздатності фізичної особи, яка звернулася за вчиненням нотаріальної дії. У разі наявності сумнівів щодо обсягу цивільної дієздатності фізичної особи, яка звернулася за вчиненням нотаріальної дії, нотаріус зобов'язаний звернутися до органу опіки та піклування за місцем проживання відповідної фізичної особи для встановлення факту відсутності опіки або піклування над такою фізичною особою. (Стаття 44 в редакції Закону № 614-УІ від 01.10.2008 р.)

Згідно ст.39 ЦК України, фізична особа може бути судом визнана недієздатною, якщо вона внаслідок хронічного, стійкого психічного розладу не здатна усвідомлювати значення своїх дій та (або) керувати ними.

За нормами ч.1 ст. 60 Цивільного кодексу України, суд встановлює опіку над фізичною особою у разі визнання її недієздатною.

Фізична особа може бути визнана недієздатною лише судом у порядку, передбаченому статтями 236-241 ЦПК. Заява про визнання фізичної особи недієздатною може бути подана членами її сім'ї, близькими родичами, незалежно від їх спільного проживання, органом опіки та піклування, психіатричним закладом.

Відповідно до ч. 1 ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Допитані в судовому засіданні свідки ОСОБА_11, ОСОБА_12 та ОСОБА_13 - сусіди померлої ОСОБА_4, засвідчили, що в останні роки після смерті чоловіка психічний стан ОСОБА_4 значно погіршився, вона була неадекватна, часто ходила в церкву та проводила вдома дивні ритуали.

Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_14, яка є дочкою позивача ОСОБА_1, пояснила, що протягом останніх 5-ти місяців перед смертю ОСОБА_4 вона доглядала за нею. В померлої була схильність палити свічки, одного разу вона підпалила шафу, у зв'язку з чим вони звернулися до лікарів, які рекомендували завезти її у психіатричну лікарню. Підозра, що тітка психічно нездорова у родини виникла ще в 2005 році, однак її дії не приносили нікому шкоди, а тому до лікарів вони не зверталися.

З показів свідків ОСОБА_15 та ОСОБА_16 встановлено, що вони протягом тривалого часу спілкувалися з померлою ОСОБА_4 і будь-яких психічних відхилень у останньої вони не помічали, померла була адекватною та дуже розумною та побожною жінкою. ОСОБА_2 (відповідач ОСОБА_2.) часто спілкувався з ОСОБА_4, відвідував її вдома, у них були хороші відносини. Заповіт померла склала на відповідача за 7 років до смерті. ОСОБА_4 неодноразово жалілася на свою родину, говорила, що квартиру не запише на сестру ( ОСОБА_1.), оскільки вона не опікується нею.

Пояснення позивача по даній справі та відповідача ОСОБА_2, а також свідків ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_13, ОСОБА_14, ОСОБА_15 та ОСОБА_16 є взаємовиключаючими і дають протилежну оцінку психічного стану померлої і тому доказової сили для суду не мають.

Позивачем в судовому засіданні не надано, а судом не здобуто доказів визнання ОСОБА_4 недієздатною, а також підтвердження, що свідчили б про хронічний, стійкий чи тимчасовий психічний розлад, унаслідок чого заповідач не здатна була усвідомлювати значення своїх дій та (або) керувати ними.

Враховуючи написання рукописного тексту (почерк) заповідача ОСОБА_4 у заповіті складеному 22.02.2007 року, можна зробити висновок, що ОСОБА_4 при написанні власного прізвища імені та по-батькові та ставлячи підпис у спірному заповіті не перебувала у хворобливому чи незвичайному стані через який вона не усвідомлювала значення своїх дій та (або) не могла керувати ними, що також підтверджується поясненнями приватного нотаріуса Воловець М.А. яка при вчиненні правочину адекватність заповідача під сумнів не ставила.

Враховуючи вищенаведене, беручи до уваги, те що заповіт ОСОБА_4 склала за сім років до її смерті, а також що в ході судового розгляду посилання позивача на недієздатність заповідача ОСОБА_4 не знайшло свого підтвердження, те що спірний заповіт складений з додержанням вимог передбачених ст. 203 ЦК України, суд приходить до висновку що в задоволенні позову слід відмовити за безпідставністю позовних вимог.

Керуючись ст.ст.10, 60, 213, 215, 294 ЦПК України, ст. 203, 215, 226, 1233, 1234, 1257 ЦК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

В задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третіх осіб державного нотаріуса Першої Тернопільської державної нотаріальної контори, приватного нотаріуса Кашанської М.І. про визнання заповіту від 22 лютого 2007 року складеного ОСОБА_4 на користь ОСОБА_2, посвідченого державним нотаріусом Першої Тернопільської державної нотаріальної контори та зареєстрованого в реєстрі за №3-820 недійсним - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до апеляційного суду Тернопільської області через Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області протягом десяти днів з дня його проголошення.

Головуючий суддяР. М. Грицак