Справа № 204/1574/15-ц
Провадження № 4-с/204/9/15
УХВАЛА

16 березня 2015 року суддя Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська Дубіжанська Т.О., розглянувши матеріали скарги Комунального підприємства «Теплоенерго» Дніпропетровської міської ради на постанову державного виконавця про накладення штрафу, -

ВСТАНОВИВ:

12 березня 2015 року до суду надійшла скарга Комунального підприємства «Теплоенерго» Дніпропетровської міської ради на постанову державного виконавця про накладення штрафу.

У даній скарзі скаржник зазначив, що постановою від 04 березня 2015 року Кіровський відділ державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції, наклав на КП «Теплоенерго» штраф у сумі 680 грн. Позивач вважає, що дана постанова є незаконною. Постановою Кіровського відділу ДВС від 09.12.2014 року було відкрито виконавче провадження на виконання виконавчого листа № 2-204/1055/2014 від 31.10.2014 року, виданого Красногвардійським районним судом м. Дніпропетровська.

Відповідно до ст. 383 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

Згідно зі змістом п. 3 Листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 28.01.2013 року за № 24-152/0/4-13 «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення у цивільній справі» - рішення, дії чи бездіяльність державного виконавця або іншої посадової особи державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами виконавчого провадження до суду, який видав виконавчий документ, а іншими учасниками виконавчого провадження та особами, які залучаються до проведення виконавчих дій, - до відповідного адміністративного суду в порядку, передбаченому законом (ст. ст. 383, 384 ЦПК, ч. 4 ст. 82 Закону України «Про виконавче провадження»). Рішення, дії чи бездіяльність державного виконавця або іншої посадової особи державної виконавчої служби щодо виконання рішень інших органів (посадових осіб) можуть бути оскаржені до відповідного адміністративного суду в порядку, передбаченому законом (ч. 5 ст. 82 Закону України «Про виконавче провадження»).

Пунктом 6 Пленуму Вищого адміністративного суду встановлено, що судам необхідно врахувати, що постанови державного виконавця про стягнення виконавчого збору та накладення штрафу належить до видів відповідальності за невиконання рішення самостійно та за невиконання без поважних причин рішення, що зобов'язує боржника вчинити певні дії, та рішення про поновлення на роботі. Виконавчий збір - це санкція відповідальності майнового характеру, що накладається на боржника за невиконання рішення у строк, встановлений для його самостійного виконання. Для застосування виконавчого збору виконавець приймає постанову, яка у разі її невиконання самостійно, виконується примусово в установленому Законом України «Про виконавче провадження» порядку. Прийнята державним виконавцем постанова про накладення штрафу на боржника, не виконана самостійно, є підставою для її примусового виконання. За змістом пункту 7 частини другої статті 17 Закону України «Про виконавче провадження» постанови державного виконавця про стягнення виконавчого збору», витрат на проведення виконавчих дій та накладення штрафу є виконавчими документами. Якщо виконавче провадження закінчено, а виконавчий збір, витрати на проведення виконавчих дій або штраф не стягнуто, відповідна постанова виділяється в окреме провадження і підлягає виконанню в загальному порядку. Тому слід ураховувати, що юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи з приводу оскарження постанов державного виконавця про стягнення виконавчого збору, витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій і накладення штрафу, прийнятих у виконавчих провадженнях щодо примусового виконання усіх виконавчих документів незалежно від того, яким органом, у тому числі судом якої юрисдикції, вони видані. Також, до юрисдикції адміністративних судів належать справи про оскарження рішень, дій чи бездіяльності державної виконавчої служби, прийнятих (вчинених, допущених) під час примусового виконання постанов державного виконавця про стягнення виконавчого збору, витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій і накладенням штрафу, як виконавчих документів в окремому виконавчому провадженні.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 122 ЦПК України - суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо заява не підлягає розгляду в судах у порядку цивільного судочинства.

Враховуючи вищевикладені обставини та норми процесуального права, вважаю, що у відкритті провадження необхідно відмовити, оскільки даний спір не підлягає розгляду у порядку цивільного судочинства, так як, позивачем оскаржується постанова державного виконавця Кіровського відділу державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції від 04 березня 2015 року про накладання штрафу.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 15, 122, 383 ЦПК України, -

УХВАЛИВ:

У відкритті провадження за скаргою Комунального підприємства «Теплоенерго» Дніпропетровської міської ради на постанову державного виконавця про накладення штрафу - відмовити.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається до Апеляційного суду Дніпропетровської області через Красногвардійський районний суд м. Дніпропетровська протягом п'яти днів з дня її проголошення. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя Т.О. Дубіжанська