ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
справа № 753/5655/14-ц
провадження № 2/753/175/15
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(додаткове)

"12" травня 2015 р. Дарницький районний суд м. Києва

у складі : головуючого судді - Дубаса В.А.,

при секретарі - Іващенко Є.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду у м. Києві за власної ініціативи питання про ухвалення додаткового рішення цивільній справі за позовом публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» до ОСОБА_2, третя особа: Державна реєстраційна служба України про звернення стягнення на предмет іпотеки, визнання права власності, припинення права власності, виселення та за зустрічним позовом ОСОБА_2 до публічного акціонерного товариства «Дельта Банк», третя особа: орган опіки та піклування Дарницької районної в м. Києві державної адміністрації про визнання договору іпотеки нікчемним, -

в с т а н о в и в :

Рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 17.04.2015 року позов задоволено частково. У рахунок погашення заборгованості ОСОБА_2 перед публічним акціонерним товариством «Дельта Банк» за договором про надання споживчого кредиту №0 від 30.11.2007 року (який укладено між акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк» та ОСОБА_2) у сумі 179843 долари США 77 центів, що за курсом Національного банку України складає 1437491 грн. 26 коп., звернуто стягнення на підставі договору іпотеки №71459 від 30.11.2007 року на предмет іпотеки, а саме: квартиру АДРЕСА_1 (загальною площею 40,80 кв.м., житловою площею 17,40 кв.м.), що належить на праві власності ОСОБА_2 (ІНФОРМАЦІЯ_1, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1; індивідуальний ідентифікаційний номер НОМЕР_1) на підставі договору купівлі-продажу квартири від 30.11.2007 року (який посвідчено приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Скляр О.С. за реєстровим НОМЕР_2.) шляхом передачі іпотекодержателю публічному акціонерному товариству «Дельта Банк» (, знаходиться у м. Києві по вул. Щорса, 36-Б) права власності на вказане майно.

Визнано за публічним акціонерним товариством «Дельта Банк» (, знаходиться у м. Києві по вул. Щорса, 36-Б) право власності на предмет іпотеки: квартиру АДРЕСА_1 (загальною площею 40,80 кв.м., житловою площею 17,40 кв.м.). Припинено право власності ОСОБА_2 (ІНФОРМАЦІЯ_1, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1; індивідуальний ідентифікаційний номер НОМЕР_1) на квартиру АДРЕСА_1 (загальною площею 40,80 кв.м., житловою площею 17,40 кв.м.). Витребувано від ОСОБА_2 та передано публічному акціонерному товариству «Дельта Банк» технічний паспорт та правовстановлюючі документи (або їх дублікати) на квартиру АДРЕСА_1 (загальною площею 40,80 кв.м., житловою площею 17,40 кв.м.).

У задоволенні інших вимог первісного позову - відмовлено.

Учасники процесу у судове засідання не з'явилась, хоча належним чином повідомлялись про місце, день і час розгляду даної заяви, про причини неявки суд не повідомили, заяв про розгляд справи у їхню відсутність до суду не надходило.

Разом з тим, згідно з ч. 3 ст. 220 ЦПК України присутність учасників процесу у ході розгляду питання про ухвалення додаткового рішення не є обов'язковою.

Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку про необхідність ухвалення за власною ініціативою додаткового судового рішення.

Відповідно до ст.220 ч.1 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою осіб, які беруть участь у справі, чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: 1) стосовно якої-небудь позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення; 2) суд, вирішивши питання про право, не зазначив точної суми грошових коштів, які підлягають стягненню, майно, яке підлягає передачі, або які дії треба виконати; 3) суд не допустив негайного виконання рішення у випадках, встановлених статтею 367 цього Кодексу; 4) судом не вирішено питання про судові витрати.

Встановлено, що у червні 2014 року набрав чинності Закон України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті», згідно з яким протягом дії цього закону не може бути примусово стягнуте (відчужене без згоди власника) нерухоме житлове майно, яке вважається предметом застави згідно із ст. 4 Закону України «Про заставу» та/або предметом іпотеки згідно із ст. 5 Закону України «Про іпотеку», якщо таке майно виступає як забезпечення зобов'язань громадянина України (позичальника або майнового поручителя) за споживчими кредитами, наданими йому кредитними установами - резидентами України в іноземній валюті, та за умови, що таке нерухоме майно використовується як місце постійного проживання позичальника/майнового поручителя або є об'єктом незавершеного будівництва нерухомого житлового майна, яке перебуває в іпотеці, за умови, що у позичальника або майнового поручителя у власності не знаходиться інше нерухоме житлове майно; загальна площа такого нерухомого житлового майна (об'єкта незавершеного будівництва нерухомого житлового майна) не перевищує 140 кв. м. для квартири та 250 кв. м. для житлового будинку (п.п. 1 п. 1 вказаного Закону).

За своїм змістом Закон України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» є процесуальним, оскільки встановлює порядок вирішення спорів щодо примусового звернення стягнення на предмети застави та іпотеки, а саме: визначає, що за певних умов та протягом певного проміжку часу таке стягнення не проводиться.

Оскільки згаданим Законом не призупиняється дія будь-яких нормативних актів в сфері регулювання кредитних правовідносин, зокрема тих, що визначають правові підстави для звернення у судовому порядку стягнення на відповідні предмети забезпечення, його чинність на час вирішення спору сама по собі не може бути підставою для відмови в задоволенні вимог.

Мораторій - це тимчасове обмеження і згідно зі ст. 3 цього Закону він втрачає чинність з дня набрання чинності законом, який врегульовує питання особливостей погашення основної суми заборгованості, вираженої в іноземній валюті, порядок погашення (урахування) курсової різниці, що виникає у бухгалтерському та/або податковому обліку кредиторів та позичальників, а також порядок списання пені та штрафів, які нараховуються (були нараховані) на таку основну суму заборгованості.

Таким чином, суд першої інстанції приходить до висновку про те, що заборона на примусове стягнення майна громадян, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті, діє лише тимчасово і не є підставою для відмови у позові про звернення стягнення на предмет іпотеки

Отже, встановивши сукупність обставин, що є підставою для задоволення вимог кредитора саме шляхом звернення стягнення на іпотечне або заставлене майно, суд, ухвалюючи відповідне судове рішення, повинен був відповідно до ст. 217 ЦПК України вирішити питання про відстрочення виконання рішення суду в частині звернення стягнення на предмет іпотеки на час дії Закону, однак цього не вчинив.

З огляду на викладені приписи чинного цивільного процесуального законодавства та втановлені обставини справи, суд вважає за необхідне за власною інціативою ухвалити додаткове рішення, яким рішення суду про звернення стягнення на предмет іпотеки відстрочити на час дії згаданого Закону.

Зважаючи на викладене, керуючись ст.220 ЦПК України, суд, -

в и р і ш и в :

Ухвалити у цивільний справі справа №753/5655/14 (провадження №2/753/175/15) додаткове рішення, доповнивши резолютивну частину рішення Дарницького районного суду м. Києва від 17.04.2015 року наступним :

«Відповідно до ст. 217 ЦПК України відстрочити виконання судового рішення на час дії Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» від 03 червня 2014 року №1304-VII.»

Додаткове рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду м. Києва шляхом подання через Дарницький районний суд м. Києва апеляційної скарги протягом десяти днів з дня проголошення рішення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.

Суддя: