Категорія: 19 Доповідач: Матвійчук Л. В.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 березня 2015 року місто Луцьк

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Волинської області в складі:

головуючого - судді Матвійчук Л.В.,

суддів - Русинчука М.М., Осіпука В. В.,

при секретарі -Губарик К.А.,

з участю представників позивача - ОСОБА_1, ОСОБА_2,

представника відповідача - Кравчука М.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_4 до Публічного акціонерного товариства "ОТП Банк", правонаступником якого є ТОВ "ОТП Факторинг Україна", про встановлення нікчемності частини правочину, за апеляційною скаргою представника відповідача Публічного акціонерного товариства "ОТП Банк", правонаступником якого є ТОВ "ОТП Факторинг Україна", ОСОБА_6 на рішення Луцького міськрайонного суду від 01 грудня 2014 року,

В С Т А Н О В И Л А:

09 липня 2014 року ОСОБА_4 звернувся в суд з позовом до Публічного акціонерного товариства "ОТП Банк" про встановлення нікчемності частини правочину.

Свої вимоги мотивував тим, що 23 червня 2011 року між ним та відповідачем ПАТ "ОТП Банк" в особі відділення "Краківське" АТ "ОТП Банк" в м. Луцьк було укладено кредитний договір № СМ-SME A02/005/2011, у відповідності до умов якого банк надав йому кредит у розмірі 639 800, 00 грн., для придбання нерухомого майна та зобов'язувався повернути до 22 червня 2026 року. Просив встановити нікчемність розділу 3 частини 1(Базові умови кредитування. Визначення термінів кредитного договору), п.1.4.1.1, п.1.4.1.1.1, п.1.4.1.1.2, п.1.4.1.1.3, п.1.4.1.3, п.1.4.1.5.1, п.1.4.1.5.2, 1.4.1.5.3, 1.4.1.5.4 укладеного кредитного договору, оскільки вказаними пунктами договору передбачена можливість відповідача змінювати розмір відсотків в односторонньому порядку, що прямо суперечить ст.1056-1 ЦК України в редакції, що діяла на момент укладення договору.

Рішенням Луцького міськрайонного суду від 01 грудня 2014 року позов ОСОБА_4 задоволено. Встановлено нікчемність розділу 3 Частини №1 (Базові умови кредитування. Визначення термінів кредитного договору), пункту 1.4.1.1.1, пункту 1.4.1.1.2, пункту 1.4.1.1.3, пункту 1.4.1.3, пункту 1.4.1.5.1, пункту 1.4.1.5.2, пункту 1.4.1.5.3, пункту 1.4.1.5.4 Частини №2 кредитного договору № СМ-SME A02/005/2011 від 23 червня 2011р., укладеного між Публічним акціонерним товариством "ОТП банк" та ОСОБА_4.

В апеляційній скарзі представник відповідача Публічного акціонерного товариства "ОТП Банк" правонаступником якого є ТОВ "ОТП Факторинг Україна", ОСОБА_6, покликаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм матеріального та процесуального права, просив скасувати оскаржуване рішення та ухвалити нове рішення про відмову в позові.

Колегія суддів, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких мотивів.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив із того, що порядок розрахунку процентів за користування кредитом, встановлений пунктами Кредитного договору суперечить нормам чинного законодавства України, що регулюють спірні правовідносини - ст.1056-1 ЦК України, ст. 11 Закону України "Про захист прав споживачів", пп. 3.3. "Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту", ч.4 ст.55 ЗУ "Про банки та банківську діяльність", а тому, в силу вимог ст. 215, ч. 1 ст. 217 ЦК України права позивача підлягають захисту шляхом встановлення нікчемності кредитного договору в частині окремих пунктів.

Однак такі висновки суду не відповідають обставинам справи і зроблені з порушенням норм матеріального права.

Згідно ст. 3 ЦК України однією із засад цивільного законодавства є свобода договору.

Статтею 627 ЦК України визначено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Статтею 47 Закону України "Про банки і банківську діяльність" передбачено право комерційних банків самостійно визначати процентні ставки, як складову частини кредитної політики банку.

Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Відповідно до п. 4 ст. 11 Закону України „Про захист прав споживачів", (в редакції яка діяла на час укладення кредитного договору), у договорі про надання споживчого кредиту може зазначатися, що відсоткова ставка за кредитом може змінюватися залежно від зміни облікової ставки Національного банку України або в інших випадках. Про зміну відсоткової ставки за споживчим кредитом споживач повідомляється кредитодавцем письмово протягом семи календарних днів з дати її зміни. Без такого повідомлення будь-яка зміна відсоткової ставки є недійсною.

Відповідно до ст. 1056-1 ЦК України, (в редакції яка діяла на час укладення кредитного договору), розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів.

Встановлений договором розмір процентів не може бути збільшений банком, іншою фінансовою установою в односторонньому порядку.

Умова договору щодо права банку, іншої фінансової установи змінювати розмір процентів в односторонньому порядку є нікчемною.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, 23 червня 2011 року між ОСОБА_4 та ПАТ "ОТП Банк" в особі відділення "Краківське" АТ "ОТП Банк" в м.Луцьк був укладений кредитний договір № СМ-SME A02/005/2011 (далі - Кредитний договір). У відповідності до частини №1, укладеного між сторонами договору, банк надав позичальнику кредит у розмірі 639 800, 00 грн. для придбання нерухомого майна, а позичальник прийняв його та зобов'язався повернути до 22 червня 2026 року. В забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором між сторонами також було укладено договір іпотеки №РМ-SME A02/005/2011, у відповідності до умов якого (пункт 3.1. статті 3) предметом іпотеки є житловий будинок загальною площею 128, 5 кв.м., житловою площею 68, 8 кв.м., що знаходиться за адресою: Волинська область, Луцький район, с. Струмівка, вул. Кричевського Михайла, 5. В забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором між відповідачем ПАТ "ОТП Банк" та ОСОБА_7 також було укладено договір поруки SR-SME A02/005/2011.

Частиною № 1 кредитного договору визначено базові умови кредитування, а також терміни, що вживаються в договорі.

Згідно пункту 3 частини №1 кредитного договору сторони домовились, що для розрахунку процентів за користування кредитом буде використовуватись Плаваюча процента ставка, яка складається з фіксованого відсотка у розмірі 5,99 річних та + FIDR. FIDR - це процентна ставка по строкових депозитах фізичних осіб у валюті, тотожній валюті кредиту, що розміщені в банку на строк в 366 днів, з виплатою процентів після закінчення строку дії депозитного договору. В залежності від зміни вартості кредитних ресурсів на фінансовому ринку України ставка FIDR може змінюватись (збільшуватись чи зменшуватись) в порядку, передбаченому цим Договором. Інформація щодо розміру ставки FIDR розміщується на web-сторінці банку в мережі Інтернет, а також в приміщенні Банку на інформаційних стендах.

Крім того, 22 квітня 2014 року ПАТ "ОТП Банк" та ОСОБА_4 уклали додатковий договір № 1 до Кредитного договору № СМ-SМЕ А02/005/2011 від 23 квітня 2014 року (далі - Додатковий договір). Відповідно до п. 2.1. Додаткового договору сторони домовились внести зміни та доповнення до Кредитного договору, а саме : п.п. 2.1.1. на період з 22 квітня 2014 року до 21 липня 2014 року для розрахунку процентів за користування Кредитом буде використовуватись Фіксована процентна ставка в розмірі 10.00 % відсотків річних; п.п. 2.1.1.1. на період з 22 липня 2014 року до повного виконання Боргових зобов'язань за Кредитним договором для розрахунку процентів за користування Кредитом буде використовуватись Плаваюча процентна ставка, яка складається з фіксованого проценту у розмірі 6,86 річних та + FIDR.

25 грудня 2014 р. між ТОВ "ОТП Факторинг Україна" та ПАТ "ОТП Банк" було укладено договір факторингу та договір про відступлення права вимоги, відповідно до якого первісний кредитор відступив новому кредитору право вимоги по кредитному договору № СМ-SME A02/005/2011 від 23.06.2011 року, укладеному між банком та ОСОБА_4.

Відповідно ч. 1 ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови що визначені законом як істотні або необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Як встановлено судом сторони досягли домовленості, як це передбачено ст.ст. 207, 640 ЦК України та уклали кредитний договір, в якому передбачили, зокрема, що для розрахунку процентів за користування кредитом буде використовуватись Плаваюча процентна ставка (фіксований відсоток + FIDR), що не суперечить ст. 1056-1 ЦК України (в редакції яка діяла на час укладення кредитного договору).

Крім того, при укладенні договору сторони погодили, що Плаваюча процентна ставка по Кредиту підлягає коригуванню протягом дії Кредитного договору щоразу після перебігу кожного 12 (дванадцятого) календарного місяця, починаючи з дати укладення цього Договору, якщо інше не передбачено цим Договором (п. 1.4.1.1.1. Частини №2 Кредитого договору). Щорічне коригування процентної ставки сторони визначили і у п.2.1.3.3. Додаткового договору.

Виходячи з умов укладеного між сторонами кредитного договору та враховуючи, що FIDR є процентна ставка по строкових депозитах фізичних осіб у валюті тотожній валюті кредиту, що розміщенні у банку строком у 366 днів, а тому зміна розміру ставки FIDR не може бути зміною процентної ставки в односторонньому порядку, оскільки є зміною розміру ставки, яка передбачена умовами кредитного договору.

Отже висновок суду про те, що договором передбачено право банку в односторонньому порядку змінювати розмір відсоткової ставки не відповідає встановленим обставинам справи, а тому відсутні підстави для встановлення нікчемності частини правочину.

Разом з тим, встановлення нікчемності розділу 3 частини 1 кредитного договору призвело до відсутності істотної умови кредитного договору, а саме процентної ставки за кредитом, яка є необхідною умовою для договорів даного виду і без включення до договору цієї умови правочин не був би вчинений, на що суд уваги не звернув та безпідставно послався на ст. 217 ЦК України.

Покликання суду першої інстанції на те, що порядок розрахунку процентів за користування кредитом, встановлений пунктами Кредитного договору суперечить вимогам ст. 11 Закону України "Про захист прав споживачів", пп.3.3. "Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту" спростовуються умовами укладеного між сторонами правочину.

У відповідності зі ст. 11 Закону України "Про захист прав споживачів" договір споживчого кредиту укладається між кредитодавцем та споживачем, відповідно до якого кредитодавець надає кошти (споживчий кредит) або бере зобов'язання надати їх споживачеві для придбання продукції у розмірі та на умовах, встановлених договором, а споживач зобов'язується повернути їх разом з нарахованими відсотками.

В даному Законі чітко визначена процедура укладання договору, яка включає питання щодо надання інформації кредитодавцеві та споживачеві один про одного та щодо умов кредитування: мету, для якої споживчий кредит може бути витрачений, форми його забезпечення, тип відсоткової ставки, сукупну вартість кредиту та вартість послуги з оформлення договору про надання кредиту, строк, на який кредит може бути одержаний, та варіанти його повернення. При цьому в разі ненадання зазначеної інформації суб'єкт господарювання, який повинен її надати, несе відповідальність, встановлену статтями 15, 23 цього Закону.

Як вбачається з матеріалів справи, оспорюваний позивачем кредитний договір укладений з дотриманням процедури, визначеної ст.11 Закону України "Про захист прав споживачів" та Правилами надання банком інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту.

В пункті 1.4.1.1.3 Договору сторони встановили свою цілковиту згоду щодо плаваючої процентної ставки стосовно всієї непогашеної суми кредиту без укладення будь-яких додаткових договорів до договору кредиту.

Відповідач свої зобов'язання за кредитним договором виконав, надавши позивачу кредитні кошти, а позивач отримав те, на що розраховував.

Крім того, звертаючись з позовом до суду позивач як на підставу заявлених позовних вимог не покликався на те, що відповідачем, в порушення зазначених норм закону, не надано йому, як споживачу, інформації про умови кредитування та сукупну вартість кредиту.

На підставі наведеного, колегія суддів приходить до висновку, що судом першої інстанції допущено порушення вищенаведених норм матеріального права, а його висновки не відповідають обставинам справи, що відповідно до ст. 309 ЦПК України є підставою для скасування оскаржуваного рішення та ухвалення нового рішення про відмову в позові.

Керуючись ст. ст. 303, 307, 309, 314, 316 ЦПК України, колегія суддів

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу представника відповідача Публічного акціонерного товариства "ОТП Банк", правонаступником якого є ТОВ "ОТП Факторинг Україна", ОСОБА_6 задовольнити.

Рішення Луцького міськрайонного суду від 01 грудня 2014 року в даній справі скасувати і ухвалити нове рішення.

В позові ОСОБА_4 до Публічного акціонерного товариства "ОТП Банк", правонаступником якого є ТОВ "ОТП Факторинг Україна" про встановлення нікчемності частини правочину відмовити.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення і може бути оскаржене до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Головуючий

Судді