Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30.04.2015 рік м. Василівка

Василівський районний суд у складі:

головуючого судді Степаненко Ю.А.

при секретареві Шак О.В.

розглянувши цивільну справу за позовом:

Публічного акціонерного товариства комерційний банк "ПриватБанк" до ОСОБА_1, ОСОБА_2, яка діє в своїх інтересах та інтересах неповнолітнього: ОСОБА_3, ОСОБА_4, третя особа: Служба у справах дітей Василівської районної державної адміністрації Запорізької області, про виселення,-

В С Т А Н О В И В:

В позовній заяві позивач вказує, що Публічне акціонерне товариство комерційний банк "ПриватБанк" та ОСОБА_1 08.04.2008 року уклали кредитний договір №ZPDNGI.

Відповідно до п. 1.1. кредитного договору банк зобов'язався надати відповідачеві кредит у вигляді кредитної лінії у розмірі 200000,00 грн. строком до 08.04.2023 pоку, а відповідач зобов'язався повернути кредит та сплатити відсотки за користування кредитними коштами в строки та в порядку, встановлені кредитним договором.

В забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором Публічне акціонерне товариство комерційний банк "ПриватБанк" та ОСОБА_1 08.04.2008 року уклали договір іпотеки № ZPDNGI. Згідно з п. 1.2 договору іпотеки відповідач надав в іпотеку нерухоме майно, а саме: квартиру, загальною площею 80,40, житловою площею 52,20 кв.м, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1. Майно належить відповідачеві на праві власності на підставі Свідоцтва про право власності.

Свої зобов'язання за кредитним договором Публічне акціонерне товариство комерційний банк "ПриватБанк" виконало в повному обсязі, надавши відповідачеві кредит в розмірі, передбаченому умовами кредитного договору.

Відповідач не надав своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, комісією, а також іншими витратами відповідно до умов договору. Таким чином, відповідач зобов'язання за Кредитним договором не виконав.

Публічне акціонерне товариство комерційний банк "ПриватБанк" звернувся до суду з позовом про звернення стягнення на предмет іпотеки та 15.10.2014 року суд виніс рішення - звернути стягнення на предмет іпотеки, а саме: квартиру, загальною площею 80,40, житловою площею 52,20 кв.м, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1, шляхом продажу вказаного предмета іпотеки Публічним акціонерним товариством комерційним банком "ПриватБанк".

Після прийняття рішення про звернення стягнення на передані в іпотеку житловий будинок чи житлове приміщення всі мешканці зобов'язані на письмову вимогу іпотекодержателя або нового власника добровільно звільнити житловий будинок чи

житлове приміщення протягом одного місяця з дня отримання цієї вимоги. Якщо мешканці не звільняють житловий будинок або житлове приміщення у встановлений або інший погоджений сторонами строк добровільно, їх примусове виселення здійснюється на підставі рішення суду.

Вище вказані обставини підтверджуються письмовим повідомленням.

Таким чином, відповідач та усі інші мешканці підлягають виселенню з квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_1.

Позивач просить суд виселити відповідачів з квартири, яка є предметом іпотеки, розташованої за адресою: АДРЕСА_1, а також стягнути з них судові витрати.

В судове засідання представник позивача в особі Смірнової О.К. не з'явилася, але, відповідно до заяви, яка є у справі, просить суд розглянути справу у її відсутності, позовні вимоги підтримує, не заперечує проти ухвалення заочного рішення.

Відповідачі в судове засідання не з'явилися, про причини неявки суду не повідомили, хоча про дату, час та місце розгляду справи були повідомлені вчасно та належним чином.

В судове засідання представник Служби у справах дітей Василівської районної державної адміністрації Запорізької області не з'явився, але надав заяву, в якій просить суд розглянути справу у його відсутності.

Суд, оглянувши матеріали справи, вважає можливим, керуючись ст. ст.76, 169, 224 ЦПК України, розглянути справу та ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів.

Суд, дослідивши матеріали справи, повно та всебічно з'ясувавши обставини справи, розглянувши надані докази, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, а також достатність і взаємний зв'язок у сукупності, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково з наступних підстав:

Відповідно до ст.47 Конституції України, ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду.

Виходячи зі змісту цієї статті, складовими права на житло є забезпечення державою умов щодо можливості кожного громадянина мати житло та гарантування непорушності права користування житлом.

Як було встановлено в судовому засіданні та як видно із матеріалів справи, 08 квітня 2008 року між ЗАТ КБ "ПриватБанк", правонаступником якого є ПАТ КБ "ПриватБанк", та ОСОБА_1 було укладено Договір про іпотечний кредит №ZPDNGІ, копія якого є у справі, відповідно до умов якого, останньому надано кредит у розмірі 200 000 гривень зі сплатою 15% річних на суму залишку заборгованості з кінцевим терміном поверненням кредиту- 08.04.2023 року.

На забезпечення виконання кредитних зобов'язань 08 квітня 2008 року сторони уклали Іпотечний договір №ZPDNGІ, копія якого є у справі, згідно з яким, ОСОБА_1 передав позивачеві в іпотеку квартиру за адресою: АДРЕСА_1.

Відповідач не виконував належним чином свої зобов'язання за вказаним кредитним договором, у зв'язку з чим, 15.10.2014 року колегією суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Запорізької області було винесено рішення, відповідно до якого: "В рахунок погашення заборгованості за договором №ZPDNGІ від 08 квітня 2008 року, укладеним між ЗАКРИТИМ АКЦІОНЕРНИМ ТОВАРИСТВОМ КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК "ПРИВАТБАЯК",

правонаступником якого є ПУБЛІЧНЕ АКЦІОНЕРНЕ ТОВАРИСТВО КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК "ПРИВАТБАНК", та ОСОБА_1, шо станом на 29 липня 2013 року становить 342 988 грн. 37 коп., із яких - заборгованість за кредитом 222 750 грн. 96 коп, заборгованість за відсотками - 51 002 грн. 38 son., пеня - 38 054 гри. 27 коп штраф ( процентна складова ) - 31 і 80 грн. 76 коп., - звернути стягнення на предмет іпотеки - чотирикімнатну квартиру АДРЕСА_1, яка належить ОСОБА_1, на підставі свідоцтва про право власності на житло, виданого виконавчим комітетом Дніпрорудненської міської ради Василівського району запорізької області від 04 березня 2008 року, та зареєстрованого у районному комунальному підроиєметві "Василівське бюро технічної інвентиризації" Василівської районної ради (реєстраційний номер 22383682) шляхом продажу предмета іпотеки з прилюдних торгів та початковою ціною, встановленою на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, на підставі оцінки, проведеної суб'єктом оціночної діяльності незалежним експертом на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій".

Зазначене рішення набрало законної сили, а тому, обов'язкове до виконання..

Відповідно до ч.3 ст.61 ЦПК України, обставини, встановлені цим рішенням не встановлюються судом при розгляді даної справи, а вважаються вже встановленими.

Згідно з ч.1, 2 ст. 40 Закону України "Про іпотеку", звернення стягнення на передані в іпотеку житловий будинок чи житлове приміщення є підставою для виселення всіх мешканців, за винятком наймачів та членів їх сімей. Виселення проводиться у порядку, встановленому законом. Після прийняття рішення про звернення стягнення на передані в іпотеку житловий будинок чи житлове приміщення шляхом позасудового врегулювання на підставі договору всі мешканці зобов'язані на письмову вимогу іпотекодержателя або нового власника добровільно звільнити житловий будинок чи житлове приміщення протягом одного місяця з дня отримання цієї вимоги. Якщо мешканці не звільняють житловий будинок або житлове приміщення у встановлений або інший погоджений сторонами строк добровільно, їх примусове виселення здійснюється на підставі рішення суду.

Аналогічний порядок щодо виселення всіх громадян, що мешкають у житловому будинку або житловому приміщенні, на які звернуто стягнення як на предмет іпотеки, передбачено в ч. 3 ст. 109 ЖК України.

Згідно до роз'яснень, наданих у п. 43 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №5 від 30 березня 2012року "Про практику застосування судами аконодавства при вирішенняі спорів, що виникають із кредитних правовідосин" при розгляді позову іпотекодержателя про виселення мешканців із житлового будинку чи житлового приміщення в разі задоволення вимог про звернення стягнення на предмет іпотеки суд має враховувати таке. Згідно з ч. 4 ст. 9, ст. 109 ЖК України, ст. ст. 39-40 Закону України "Про іпотеку" виселення мешканців із житлового будинку чи житлового приміщення, яке є предметом іпотеки, проводиться в порядку, встановленому законом. При цьому, суд за заявою іпотекодержателя одночасно з рішенням про звернення стягнення на предмет іпотеки за наявності підстав, передбачених законом, ухвалює рішення про виселення мешканців цього житлового будинку чи житлового приміщення. При цьому, примусове виселення здійснюється на підставі рішення суду тільки за певних умов: якщо мешканці добровільно не звільнили житловий будинок чи житлове приміщення, на яке звернуто стягнення як на предмет іпотеки, протягом одного місяця з дня отримання письмової вимоги іпотекодержателя або нового власника або в інший погоджений сторонами строк.

Таким чином, виходячи з аналізу вищевикладених норм, суд приходить до висновку про те, що примусове виселення здійснюється на підставі рішення суду тільки за певних умов: якщо мешканці добровільно не звільнили житлове приміщення, на яке

звернуто стягнення, як на предмет іпотеки, протягом одного місяця з дня отримання письмової вимоги іпотекодержателя або нового власника або в інший погоджений сторонами строк.

Як вбачається з наявних в матеріалах справи довідок, в квартирі АДРЕСА_1 зареєстровані та проживають відповідачі: ОСОБА_1, його дружина - ОСОБА_2, їх діти: ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2.

Судом встановлено, що позивач, у відповідності до зазначених вимог закону, направив відповідачам ОСОБА_1 та ОСОБА_2, яка діє в своїх інтересах та інтересах неповнолітнього сина: ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, письмове повідомлення, в якому, зокрема, вимагав від них у тридцяти денний строк з дня отримання вимоги звільнити квартиру АДРЕСА_1, що підтверджується повідомленням, реєстром та поштовими повідомленнями, копії яких є у справі.

При цьому, той факт, що ці особи не отримали повідомлення позивача, не є підставою для відмовити у задоволенні позову, оскільки, факт неотримання відповідачами цієї письмової вимоги через сплив строку зберігання, не свідчить про невиконання позивачем вищевказаних вимог.

До того ж, судом встановлено, що відповідачі у квартирі АДРЕСА_1 не проживають, їх місце проживання чи перебування не відомо.

При цьому, судом враховано, що відповідно до ч.3 ст.29 ЦК України, місцем проживання фізичної особи у віці від десяти до чотирнадцяти років є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров'я тощо, в якому вона проживає, якщо інше місце проживання не встановлено за згодою між дитиною та батьками (усиновлювачами, опікуном) або організацією, яка виконує щодо неї функції опікуна.

Таким чином, місцем проживання ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 є місце проживання його батьків: квартира АДРЕСА_1.

Відповідачі до теперішнього часу у добровільному порядку з вказаного житла не виселилися.

Отже, суд вважає можливим задовольнити позовні вимоги та виселити ОСОБА_1, ОСОБА_2 та їх неповнолітнього сина: ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 з квартири АДРЕСА_1.

Разом з тим, в порушення вимог ст.ст.11,58, 59, 60 ЦПК України, позивачем не надано належні, достатні та допустимі докази на підтвердження того факту, що повнолітній відповідачці ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, направлялася вимога добровільно звільнити квартиру, яка є предметом даного спору, тому, вимоги до неї є передчасними та такими, що задоволенню не підлягають

Крім того, відповідно до ст.88 ЦПК України та Закону України "Про судовий збір", суд вважає необхідним стягнути саме з боржника - відповідача ОСОБА_1 на користь позивача судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 365,40 грн. (243,60 грн. та 121,80 грн.), згідно платіжних доручень, які є в матеріалах справи.

Враховуючи вищевикладене, керуючись Конституцією України, Законом України "Про іпотеку", ст.109 ЖК України, ст. 526 -530, 572,589,590,610-612, 614, 615, 617, 625,

626, 628, 629, 631, 638, 651, 1050, 1054-1055 ЦК України, ст.ст.10, 11, 57,58, 59, 60, 88, 208, 209,212, 213, 214, 215, 226, 228, 232, 233 ЦПК України,-

ВИРІШИВ:

Позов - задовольнити частково.

Виселити ОСОБА_1, ОСОБА_2 та їх неповнолітнього сина: ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 з квартири АДРЕСА_1.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства Комерційний банк "ПриватБанк" судові витрати зі сплати судового збору за подачу позову в сумі 365,40 грн.

В іншій частині позову - відмовити.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Позивач може подати апеляційну скаргу на рішення суду протягом десяти днів з дня його проголошення, а особи, які брали участь у справі, але не були присутні в судовому засіданні під час його проголошення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Апеляційна скарга подається апеляційному суду Запорізької області через Василівський районний суд Запорізької області.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не буде подано. Якщо буде подано апеляційну скаргу, рішення, якщо його не буде скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя Василівського

районного суду Ю.А.Степаненко