ВАСИЛЬКІВСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 362/5319/14-ц
Провадження № 2/362/310/15
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

( З А О Ч Н Е )

15 квітня 2015 року Васильківський міськрайонний суд Київської області в складі:

головуючого судді Ковбеля М.М.,

при секретарі Сілецькій М.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Василькові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості ,

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернулася до суду з вищезазначеним позовом, обґрунтовучи свої позовні вимоги тим, що 29 серпня 2014 року між нею та ОСОБА_2 було укладено договір позики, відповідно до якого відповідач взяла у позивача позику в розмірі 15 608,00 гривень та зобовязувалася їх повернути до 01 жовтня 2014 року. Оскільки відповідач борг не повернула, позивач змушений звернутися до суду з вказаним позовом.

Позивач в судове засідання не з'явилася, надіславши до суду заяву, в якій просила слухати справу за її відсутності, позовні вимоги підтримує, щодо ухвалення заочного рішення не заперечує.

Відповідач в судове засідання не з'явилася, про розгляд справи повідомлялася належним чином.

У звязку з зазначеним, зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України.

Суд, дослідивши письмові матеріали справи, приходить до наступного висновку.

Відповідно до вимог статей 1 та 3 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, за захистом яких кожна особа має право звернутися до суду.

Частиною 1 ст. 11 Цивільно-процесуального кодексу України встановлено, що суд розглядає цивільну справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до ч.1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Судом встановлено, що відповідно до розписки від 29 серпня 2014 року ОСОБА_2 взяла у борг грошові кошти у ОСОБА_1 в сумі 15 608,00 гривень та зобовязувалася їх повернути до 01 жовтня 2014 року.

Відповідно до розрахунку заборгованості, за ОСОБА_2 наявна заборгованість в розмірі 16 637,91 гривень, в тому числі: сума основного боргу у розмірі 15 608,00 гривень, процентна винагорода на рівні облікової ставки НБУ у розмірі 390,20 гривень, пеня - 213,81 гривень, інфляційні втрати в розмірі 374,59 гривень, 3% річних в розмірі 5,311 гривень.

Згідно ст. 1046 Цивільного кодексу України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальнику) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобовязується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

Згідно до ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику(грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Згідно вимог ст.ст. 526, 530, 611, 612 ЦК України зобовязання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог закону, інших актів цивільного законодавства, а при відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). У разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не пропустив до виконання зобовязання або не виконав його у строк, встановлений договором.

Приймаючи до уваги те, що відповідач повністю не виконав взяті на себе зобовязання та не повернув суму позики, чим позивачу завдано матеріальну шкоду, суд дійшов висновку що позовні вимоги слід задовольнити.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст.1,3,11,60,526,530,611,612,625 1049,1050 ЦК України , ст. 10, 60, 174, 208, 209, 212- 215, 218, 223, 224-233,294 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 заборгованість у розмірі 16 637,91 гривень, в тому числі:

- сума основного боргу у розмірі 15 608,00 гривень,

- процентна винагорода на рівні облікової ставки НБУ у розмірі 390,20 гривень,

- пеня - 213,81 гривень,

- інфляційні втрати в розмірі 374,59 гривень,

- 3% річних в розмірі 5,311 гривень.

Стягнути з ОСОБА_2 судовий збір в розмірі 243,60 гривень в дохід держави.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішенння може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Позивачем рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Київської області через Васильківський міськрайонний суд Київської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя М.М. Ковбель