Справа № 761/2169/15-ц
Провадження №2/761/2916/2015
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

18 березня 2015 року Шевченківський районний суд м.Києва в складі:

головуючого судді Савицького О.А.

при секретарі Заяць О.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Банк Таврика» про стягнення коштів за договорами банківського вкладу та відшкодування моральної шкоди,

в с т а н о в и в :

26 січня 2015 року ОСОБА_1 звернулася до Шевченківського районного суду м.Києва з позовом про стягнення з ПАТ «Банк Таврика» на її користь заборгованості за договором банківського строкового вкладу «Пенсійний» (391-550) №ПСГ (391) 6104 від 15.11.2011 року, договору банківського строкового вкладу «Пенсійний» (391-550) №ПСГ(391)7287 від 07.12.2011 року, договору банківського строкового вкладу «Тавриці-21» №Т214755 від 31.05.2012 року в розмірі 233638,21 грн., процентів за депозитним вкладом по договору банківського строкового вкладу «Пенсійний» (391-550) №ПСГ(391)6104 від 15.11.2011 року, договору банківського строкового вкладу «Пенсійний» (391-550) №ПСГ(391)7287 від 07.12.2011 року, договору банківського строкового вкладу «Тавриці-21» №Т214755 від 31.05.2012 року та стягнення моральної шкоди в розмірі 50000 грн.

Під час розгляду справи, судом було прийнято до розгляду заяву з уточненнями позовних вимог ОСОБА_1, якою позивачка збільшила розмір позовних вимог, а саме просила стягнути з відповідача на її користь заборгованість за договором банківського строкового вкладу «Пенсійний» (391-550) №ПСГ (391) 6104 від 15.11.2011 року в розмірі 4500 грн., договору банківського строкового вкладу «Пенсійний» (391-550) №ПСГ(391)7287 від 07.12.2011 року в розмірі 213890,90 грн., договору банківського строкового вкладу «Тавриці-21» №Т214755 від 31.05.2012 року в розмірі 967 долларів США, що за офіційним курсом НБУ станом на 22.01.2015 року еквівалентно 15247,31 грн. та стягнення моральної шкоди в розмірі 50000 грн. Зазначені суми заборгованості за депозитними договорами були визнані відповідачем в листі на ім'я позивачки від 19.12.2013 року.

Свої вимоги позивачка обґрунтовує тим, що між нею та ПАТ «Банк Таврика» було укладено наступні договори банківських вкладів: договір банківського строкового вкладу «Пенсійний» (391-550) №ПСГ(391)6104 від 15.11.2011 року строком зберігання до 13.12.2012 року в розмірі 4500 грн.; договір банківського строкового вкладу «Пенсійний» (391-550) №ПСГ(391)7287 від 07.12.2011 року з правом на поповнення, строком зберігання до 07.06.2013 року в розмірі 10800 грн.; договір банківського строкового вкладу «Тавриці-21» №Т214755 від 31.05.2012 року строком зберігання до 02.06.2013 року в розмірі 850 доларів США. Позивачка звернулася до відповідача з заявою про повернення вкладу, однак відповідач відмовив у видачі депозитних коштів посилаючись на те, що він перебуває в стані ліквідації, разом з тим визнав кредиторську заборгованість перед позивачкою в розмірі 246858,32 грн.

Позивачка та її представник в судовому засіданні позовні вимоги підтримали в повному обсязі, з підстав викладених в позові.

Представник відповідача в судовому засіданні проти позову заперечив, просив відмовити в його задоволенні. Разом з тим зазначив, що вказаний в позові борг існує, але на даний час можливості повернути кошти у відповідача не має, оскільки він перебуває в стані ліквідації.

Вислухавши пояснення позивачки та її представника, представника відповідача, дослідивши письмові докази, що містяться в матеріалах справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.

Перевіряючи обставини справи судом встановлено, що між позивачкою та ПАТ «Банк Таврика» було укладено наступні договори банківського вкладу, а саме: договір банківського строкового вкладу «Пенсійний» (391-550) №ПСГ(391)6104 від 15.11.2011 року, строком зберігання до 13.12.2012 року у розмірі 4500 грн., договір банківського строкового вкладу «Пенсійний» (391-550) №ПСГ(391)7287 від 07.12.2011 року, строком зберігання до 07.06.2013 року у розмірі 10800 грн. та договір банківського строкового вкладу «Тавриці-21» №Т214755 від 31.05.2012 року, строком зберігання до 02.06.2013 року у розмірі 850 доларів США.

Позивачкою у відповідності до умов договору банківського строкового вкладу «Пенсійний» (391-550) №ПСГ(391)7287 від 07.12.2011 року були здійснені наступні поповнення депозитного строкового рахунку НОМЕР_3, особовий рахунок НОМЕР_4 у загальному розмірі 378027,06 грн. (що підтверджується квитанціями, які містяться в матеріалах справи а.с. 9-14).

Також у відповідності до договору банківського строкового вкладу «Тавриці-21» №Т214755 від 31.05.2012 року позивачкою було здійснено наступні поповнення депозитного строкового рахунку НОМЕР_2, особовий рахунок НОМЕР_1 у розмірі 117 доларів США. (а.с. 15).

Відповідно до ч.1 ст.1058 ЦК України, за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов'язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором.

Згідно ч.ч.1,2 ст. 1060 ЦК України договір банківського вкладу укладається на умовах видачі вкладу на першу вимогу (вклад на вимогу) або на умовах повернення вкладу зі спливом встановленого договором строку (строковий вклад). Договором може бути передбачено внесення грошової суми на інших умовах її повернення.

У відповідності до ч.1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлено строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору, вимог кодексу, актів законодавства, а при відсутності таких вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

З матеріалів справи вбачається, що 23.01.2015 року ОСОБА_1 звернулася до Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію АТ «Банк «Таврика» з заявою-вимогою про повернення вкладу за договорами банківського строкового вкладу «Пенсійний» (391-550) №ПСГ(391(6104) від 15.11.2011 року, договором банківського строкового вкладу «Пенсійний» (391-550) №ПСГ(391)7287 від 07.12.2011 року, договором банківського строкового вкладу «Тавриці-21» №Т214755 від 31.05.2012 року. (а.с. 17). За зверненням позивачки вона отримала від Фонду 174936,16 грн.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору, вимог кодексу, актів законодавства, а при відсутності таких вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Статтею 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

На звернення позивачки до відповідача щодо повернення їй решти депозитних коштів, відповідач листом від 19.12.2013 року відмовив у видачі депозитних коштів посилаючись на те, що він перебуває в стані ліквідації, разом з тим визнав кредиторську заборгованість перед позивачкою в розмірі 246858,32 грн., яку позивачка і просить стягнути в даному позові.

Враховуючи, що термін дії депозитних договорів між сторонами закінчився, на звернення позивачки до відповідача щодо повернення коштів останній свої зобов'язання не виконав, тому з відповідача на користь позивачки підлягає до стягнення сума її вкладів в розмірі 246858,32 грн., з яких: сума вкладу за договором банківського строкового вкладу «Пенсійний» (391-550) №ПСГ(391)6104 від 15.11.2011 року в розмірі 4500 грн., сума вкладу за договором банківського строкового вкладу «Пенсійний» (391-550) №ПСГ(391)7287 від 07.12.2011 року в розмірі 227111,01 грн., сума вкладу за договором банківського строкового вкладу «Тавриці-21» №Т214755 від 31.05.2012 року в розмірі 967 доларів США, що за офіційним курсом НБУ станом на 22.01.2015 року еквівалентно 15247,31 грн.

Щодо заявлених позивачкою вимог про відшкодування моральної шкоди, суд приходить до висновку про неможливість задоволення цих вимог, так-як вони не ґрунтуються на вимогах закону, оскільки ні Депозитними договорами між сторонами, ні законом, що регулює розглядувані правовідносини не передбачено відшкодування моральної шкоди у випадку невиконання зобов'язання, а тому суд відмовляє в задоволенні позову в цій частині.

Крім того, відповідно до ст.ст. 79, 88 ЦПК України, з відповідача на користь держави підлягають до стягнення судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 2468,50грн.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 3, 10, 60, 208, 209, 212, 213, 214, 215, 218, 223, 224-226, 293, 294 ЦПК України, суд

в и р і ш и в:

Позов ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Банк Таврика» про стягнення коштів за договорами банківського вкладу та відшкодування моральної шкоди, задовольнити частково.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства "Банк Таврика" на користь ОСОБА_1заборгованість за договорами банківського вкладу в розмірі 246858 (двісті сорок шість тисяч вісімсот п'ятдесят вісім) грн. 32 коп., з яких: сума вкладу за договором банківського строкового вкладу «Пенсійний» (391-550) №ПСГ(391)6104 від 15.11.2011 року в розмірі 4500 (чотири тисячі п'ятсот) грн., сума вкладу за договором банківського строкового вкладу «Пенсійний» (391-550) №ПСГ(391)7287 від 07.12.2011 року в розмірі 227111 (двісті двадцять сім тисяч сто одинадцять тисяч) грн. 01 коп., сума вкладу за договором банківського строкового вкладу «Тавриці-21» №Т214755 від 31.05.2012 року в розмірі 967 (дев'ятсот шістдесят сім) доларів США, що за офіційним курсом НБУ станом на 22.01.2015 року еквівалентно 15247 (п'ятнадцять тисяч двісті сорок сім) грн. 31 коп.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства «Банк Таврика» на користь ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 2468 (дві тисячі чотириста шістдесят вісім) грн. 50 коп.

В решті вимог позов задоволенню не підлягає.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду м.Києва шляхом подачі апеляційної скарги через Шевченківський районний суд м.Києва протягом 10 днів з дня проголошення рішення, а особами, які не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: