Дата документу Справа №
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Єдиний унікальний № 336/5343/14-ц Головуючий у 1 інстанції: Іжевська Н.Г.
Провадження № 22-ц/778/1933/15 Суддя-доповідач: ОСОБА_1
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 травня 2015 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з цивільних справ апеляційного суду Запорізької області у складі:

головуючого: Бондаря М.С.,

суддів: Дашковської А.В.,

ОСОБА_2,

при секретарі: Мельнику З.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 на рішення Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 31 січня 2015 року по справі за позовом Міського комунального підприємства Основаніє до ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги, -

ВСТАНОВИЛА:

В липні 2014 року МКП Основаніє звернулось до суду з вказаним позовом до ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5

В обґрунтування позовних вимог зазначило, що відповідачі мешкають за адресою АДРЕСА_1, є споживачами житлово-комунальних послуг, які надає МКП Основаніє. Будинок є власністю територіальної громади в особі Запорізької міської ради і знаходиться на балансі МКП Основаніє.

Відповідачі ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 не своєчасно оплачують спожиті житлово-комунальні послуги. Згідно оборотної відомості особового рахунку за період з 01.09.2008 р. по 01.04.2014 р. сума заборгованості за житлово-комунальні послуги складає 14 837,66 грн. (за утримання будинку та прибудинкових територій - 4980,15 грн., комунальні послуги - 9857,51 грн.), що свідчить про неналежне виконання відповідачами зобов'язань та порушує право підприємства на одержання плати за надані житлово-комунальні послуги.

13.06.2014 р. Шевченківським судом м. Запоріжжя постановлена ухвала про відмову у прийнятті заяви про видачу судового наказу.

Уточнивши позовні вимоги з урахуванням строку позовної давності, остаточно просило стягнути з відповідачів в солідарному порядку на його користь суму боргу 4244,39 грн. за період з 01.04.2011 р. до 01.02.2014 року та судові витрати.

Рішенням Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 31 січня 2015 року позов задоволено.

Стягнуто солідарно з ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 на користь МКП ОСНОВАНІЄ 4244,39 грн., а також судовий збір в сумі 243,60 грн.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 подали апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, просить скасувати рішення суду та направити справу на новий розгляд.

Заслухавши у засіданні апеляційного суду суддю-доповідача, пояснення учасників апеляційного розгляду, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 307 ЦПК України за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції апеляційний суд має право постановити ухвалу про відхилення апеляційної скарги і залишення рішення без змін.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Суд першої інстанції, задовольняючи позовні вимоги, керуючись положеннями ст.ст. 13, 18, 20Закону України Про житлово-комунальні послуги, виходив із того, що відповідачі свої зобов'язання із сплати за утримання будинку та прибудинкової території та комунальні послуги не виконують, у зв'язку з чим утворилась заборгованість, яка підлягає стягненню в судовому порядку.

Висновки суду ґрунтуються на доказах, досліджених у судовому засіданні, відповідають фактичним обставинам справи. Фактична сторона справи встановлена з додержанням норм процесуального права.

Доводи апеляційної скарги зводяться до того, що позивачем надавались послуги неналежної якості, а також що суму послуг за центральне опалення в розмірі 643 грн. 11 коп., починаючи з листопада 2013 року, вони повинні сплачувати не позивачу, а Концерну Міські теплові мережі.

Відповідно до п.5 ч.3 ст.20 Закону України Про житлово-комунальні послугиспоживачі зобов'язані оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

За положеннями статті 68 ЖК Українинаймач зобов'язаний своєчасно вносити квартирну плату та плату за комунальні послуги.

Із матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5М зареєстровані та проживають в квартирі за адресою АДРЕСА_1 (а.с.11), що підтверджує що вони є споживачами послуг. За надані послуги відповідачі плату не вносили, і за період з 01.09.2008 р. по 01.04.2014 р. утворилася заборгованість у розмірі 14 837,66 грн. (за утримання будинку та прибудинкових територій - 4980,15 грн., комунальні послуги - 9857,51 грн. (а.с. 7-12).

Позивач, уточнивши позовні вимоги, просив стягнути заборгованість в розмірі 4244 грн. 39 коп. (1792,12 грн. за утримання будинку; 2452,27 грн. - комунальні послуги) в межах строку позовної давності (а.с.9-12,68).

Факт утримання будинку та прибудинкової території позивачем підтверджено наявними в матеріалах справи доказами та не заперечується відповідачами. Нормами Житлового кодексу України, Закону України Про житлово-комунальні послугине передбачено, що виконавець повинен надавати акти виконаних робіт щомісячно щодо фактично наданих послуг споживачу.

Відповідачі, відмовляючись нести витрати на утримання будинку та заперечуючи проти позову у повному обсязі, фактично просять звільнити їх від сплати витрат на утримання будинку та прибудинкової території, хоча законодавство не передбачає такого звільнення у випадку ненадання окремих житлово-комунальних послуг.

Разом з тим, відповідно до ч. ч. 1, 3 ст. 18 Закону України Про житлово-комунальні послугиу разі порушення виконавцем умов договору споживач має право викликати його представника для складання та підписання акту-претензії споживача, в якому зазначаються строки, види, показники порушень тощо, акт-претензія складається споживачем та представником виконавця і скріплюється їхніми підписами. Частиною 4 ст. 18 Закону передбачений обов'язок виконавця вирішити питання про перерахунок платежів.

Частиною 1 статті 60 ЦПК Українивстановлено, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Відповідно до статті 57 ЦПК Українидоказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів.

Проте відповідачі не надали складених та підписаних у встановленому законом порядку актів-претензій щодо надання комунальних послуг, їх якості, складу та тарифів АДРЕСА_2, хоча це є їх обов'язком відповідно до ст. ст. 10, 60 ЦПК України.

Актипретензії від 09 березня 2011 року та від 01.02.2012 року (а.с.27, 28) не містять підписів представника виконавця, тому правомірно не взяті до уваги судом першої інстанції в якості належних доказів надання неякісних послуг.

Акти претензії та заяви, які долучені відповідачами до апеляційної скарги (а.с. а.с.78-84) не були предметом розгляду суду першої інстанції, до того ж вони стосуються періоду, починаючи з 24.09.2014 року, тоді як предметом розгляду справи була заборгованість відповідачів за період до 01.02.2014 року, заяви відповідачів на адресу начальника КП ВРЕЖО №10 (а.с.85-87), надані в суді апеляційної інстанції, не є актами-претензіями в розумінні положень ст. 18 Закону України Про житлово-комунальні послугита не були предметом розгляду суду першої інстанції.

Довід апеляційної скарги про те, що, починаючи з листопада 2013 року плата за централізоване опалення в розмірі 653 грн. 11 коп. повинна сплачуватись відповідачами на рахунок іншого виконавця Концерна Міські теплові мережі не заслуговує на увагу, оскільки з наданого позивачем розрахунку вбачається, що плата за централізоване опалення не нараховувалась відповідачам починаючи з листопада 2013 року та не входить до суми заборгованості (а.с.7-12).

За таких обставин правильним є висновок суду першої інстанції про доведеність позову та наявність правових підстав для стягнення солідарно з відповідачів на користь позивача указаної суми заборгованості.

Довід апеляційної скарги про безпідставність стягнення з відповідачів судового збору колегія судів вважає неприйнятним з огляду на положення ст.88 ЦПК України щодо стягнення судових витрат стороні, на користь якої ухвалено рішення.

Будь-яких доказів на підтвердження звільнення відповідачів від сплати судового збору матеріали справи не містять.

Таким чином, при розгляді справи апеляційним судом встановлено, що рішення суду першої інстанції постановлено з додержанням вимог матеріального і процесуального права, а доводи апеляційної скарги не спростовують його висновків.

Немає передбачених законом підстав для скасування рішення суду першої інстанції та для постановлення нового рішення по справі

Керуючись ст. ст. 307, 308, 313 - 315, 317 ЦПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 відхилити.

Рішення Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 31 січня 2015 року у цій справі залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, проте може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: