Справа № 367/8083/14-ц Головуючий у І інстанції Мікулін А.В.
Провадження № 22-ц/780/1727/15 Доповідач у 2 інстанції Журба С.О.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 березня 2015 року м. Київ

Колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Київської області в складі:

головуючого судді Журби С.О.,

суддів Коцюрби О.П., Сержанюка А.С.,

за участю секретаря Химинець Н.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні апеляційного суду Київської області цивільну справу за апеляційною скаргою приватного підприємства „Білдгрупменеджмент" на ухвалу Ірпінського міського суду Київської області від 26 грудня 2014 року у справі за позовом ОСОБА_2 до приватного підприємства „Білдгрупменеджмент" про визнання права власності на квартиру,

В С Т А Н О В И Л А:

ОСОБА_2 подав доІрпінського міського суду Київської області позов до ПП „Білдгрупменеджмент" про визнання права власності на квартиру. Також позивач подав до суду заяву про забезпечення вказаного позову, в якій просив накласти арешт на двокімнатну квартиру АДРЕСА_1 м. Ірпінь Київської області (будівельна адреса: АДРЕСА_1) та заборонити ПП „Білдгрупменеджмент" та третім особам вчиняти будь-які дії, спрямовані на передачу права власності та/або майнових прав на вказану квартиру. Свою заяву обґрунтовував тим, що відповідач ухиляється від виконання прийнятих на себе договірних зобов'язань, неодноразово повідомляв позивачу про наміри передати квартиру іншим особам, що свідчить про існування об'єктивних підстав вважати, що ненакладення арешту на спірне майно дасть змогу відповідачу відчужити квартиру, чим ускладнить або ж унеможливить виконання рішення у разі задоволення позову.

Ухвалою Ірпінського міського суду Київської області від 26 грудня 2014 року заяву про забезпечення позову задоволено частково, накладено арешт на двокімнатну квартиру, що є предметом спору між сторонами. В задоволенні решти вимог заяви відмовлено.

Не погоджуючись із вказаною ухвалою суду, відповідач, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального права, подав апеляційну скаргу, в якій просив ухвалу суду першої інстанції скасувати. Апеляційну скаргу обґрунтував тим, що судом невірно надано оцінку наданим доказам та допущено невідповідність його висновків обставинам справи. Вважає, що в оскаржуваній ухвалі не наведено жодної підстави для застосування забезпечення позову.

Розглянувши матеріали справи, перевіривши в межах доводів апеляційної скарги законність та обґрунтованість ухвали суду першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з таких підстав:

Задовольняючи заяву про забезпечення позову шляхом накладення арешту на спірне майно суд першої інстанції виходив з того, що невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду. З такими висновками суду першої інстанції погоджується й колегія суддів апеляційного суду.

Відповідно до ч. 3 ст. 151 ЦПК України забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

За статтею 152 ЦПК України позов забезпечується, зокрема, накладенням арешту на майно або грошові кошти, що належить відповідачеві і знаходяться у нього або в інших осіб. Види забезпечення позову мають бути співі мірними із заявленими позивачем вимогами.

Відповідно до п.4 постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22 грудня 2006 року „Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову", розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчиться, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Як вбачається з матеріалів справи, 26 грудня 2014 року суддя Ірпінського міського суду Київської області відкрив провадження у справі за позовом ОСОБА_2 до ПП "Білдгрупменеджмент" про визнання права власності на двокімнатну квартиру АДРЕСА_1 м. Ірпінь Київської області (будівельна адреса: АДРЕСА_1). Вимоги позивача ґрунтуються на тому, що 27 листопада 2013 року між сторонами був укладений договір резервування конкретної квартири, яка є предметом позову, а станом на 13.11.2014 року позивач повністю оплатив її вартість шляхом придбання цінних паперів.

Таким чином між сторонами існує спір саме з приводу квартири АДРЕСА_1

Доводи апеляційної скарги про те, що накладення арешту судом позбавляє відповідача можливості передати спірну квартиру іншим власникам цінних паперів свідчать про те, що існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову з підстав можливого розпорядження спірним майном відповідачем. Накладенням арешту на спірне майно, на думку колегії суддів, не порушуються права відповідача, вид забезпечення позову є співмірним із заявленими позивачем вимогами, оскільки судом забезпечено позов майнового характеру про визнання права на майно шляхом накладення арешту на це майно.

Враховуючи зазначене, доводи апеляційної скарги про відсутність доказів існування реальної загрози невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову та порушення судом положень ст. 152 ЦПК України колегія суддів вважає безпідставними. За таких обставин ухвала суду постановлена з дотриманням норм процесуального права, підстав для її скасування при апеляційному розгляді справи не встановлено.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 312, 314, 315 ЦПК України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу приватного підприємства „Білдгрупменеджмент" відхилити.

Ухвалу Ірпінського міського суду Київської області від 26 грудня 2014 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий

Судді