Справа № 214/1400/15-ц
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

24 квітня 2015 рокуСаксаганський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі

головуючого - судді Щеняєвої І.Б.,

при секретарі - Фастовець Ю.Ю.,

за участі - позивача - ОСОБА_1,

представника відповідача - ОСОБА_2,

у відкритому судовому засіданні при розгляді цивільної справи за позовом ОСОБА_1 до фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 про повернення за товар грошової суми, суд -

встановив:

Позивач звернувся до суду із позовом, в якому просить суд визнати дії ФОП ОСОБА_3, які виражені в нечесній підприємницькій діяльності при наданні послуг - протиправними, зобов'язати ФОП ОСОБА_3 повернути йому грошові кошти за невконання договірних обов'язків в розмірі 1400 грн., стягнути з відповідача на його користь штраф за кожний день прострочення у розмірі 3% вартості послуги, розраховану відповідно до п.5 ст.10 Закону України «Про захист прав споживачів» у розмірі 31500 грн., стягнути з відповідача на його користь моральну шкоду в розмірі 2 000 грн., витрати на правову допомогу 2500 грн. В обґрунтування позовних вимог він зазначив в позові, що 04.09.2012 року він за усною домовленістю надав ФОП ОСОБА_3, торгівельне місце якого знаходилось в торгівельному комплексі «Вікторі плаза», за адресою вул. Лермонтова, 37 м. Кривий Ріг телефони на загальну суму 1400 грн., перелік яких вказаний в накладній на реалізацію строком на один місяц. Фоп ОСОБА_3 було представлено послугу по реалізації телефонів. Після закінчення місячного строку відповідачем не було повернуто ані телефон ані грошові кошти. При цьому повідомлень з боку відповідача про подовження строку реалізації та зміни торгівельної точки на його адресу та на мобільний телефон не надходило. На данний час ОСОБА_3 на торгівельному місці за адресою вул. Лермонтова, 37 м. Кривий Ріг не знаходиться, на телефонні дзвінки не відповідає. У січні 2014 року на адресу ФОП ОСОБА_3 позивач надіслав претензію з пропозицією повернути телефони або грошові кошти в розмірі 1400 грн. з переказом на розрахункові рахунки. Однак до теперішнього часу ніяких дій відповідачем не вчинено. Незаконними діями відповідача позивачу завдано моральної шкоди через те що він змушений був переживати, втратив душевний спокій, постійно перебуває у роздратованому стані, через це він визначив розмір такої шкоди 2 000 грн. Враховуючи викладене, позивач був змушений звернутись до суду за захистом своїх прав.

Позивач у судовому засіданні позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити, суду пояснив, що відповідач прийняв від нього на своїй торгівельній точці два мобільних телефона, ніякого договору не було укладено, лише усна домовленість що він візьме на реалізацію мої мобільні телефони, на підтвердження чого він видав позивачу накладну.

Представник відповідача у судовому засіданні заперечувала проти задоволення позовних вимог, оскільки договір не було укладено, акту прийому-передачі телефонів не було, ніяких інших домовленостей щодо реалізації телефонів не існувало, крім того позивачем не надано жодного доказу щодо передачі відповідачу телефонів на реалізацію, накладна підтверджує факт продажу телефонів а не передачу їх на реалізацію. Крім того, сама накладна не містить навіть назви товару, моделі.

Вислухавши позивача, представника відповідача, дослідивши письмові докази, судом були встановлені наступні обставини і визначені відповідно до них правовідносини, які регулюються нормами ЦК України.

Згідно накладної б/н від 04.09.2012 року, за підписом ОСОБА_3 зазначено в графі найменування «С-8» 1 одиниця ціною 550 грн., «С-14» 1 одиниця вартістю 500 грн., «е 71-нокиа» 1 одиниця 350 грн., на загальну суму з ПДВ 1400, 00 (а.с.2).

29.01.2014 року ОСОБА_1 на адресу ОСОБА_3 було надіслано вимогу з пропозицією повернути телефони або грошові кошти в розмірі 1400 грн. з переказом на розрахункові рахунки (а.с.3), яку ОСОБА_3 отримав особисто, що підтверджується повідомленням про вручення поштового відправлення (а.с.4).

01.12.2013 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_4 було укладено угоду про надання правової допомоги, в якій вартість юридичних послуг зазначена у розмірі 2000 грн. (а.с.8,10).

Суд, розглянувши в судовому засіданні цивільну справу, повно і всебічно з'ясувавши обставини цієї справи, дотримуючись принципів змагальності і диспозитивності цивільного судочинства, дійшов висновку про відмову в задовленні позову за наступних підстав.

Згідно ст.60 ЦПК України обов'язок доведення обставин, на які сторони посилаються в своїх вимогах чи запереченнях покладено на сторони.

Позивач посилається на обставини, за яких він передав на реалізацію відповідачу три мобільні телефони на суму 1 400 грн., отримав на підтвердження угоди накладну від відповідача, який йому не повернув ані грошей ані телефонів. Накладною є обліково-фінансовий документ про приймання, видачу чи відправлення матеріальних цінностей. Враховуючи вимоги ст. 9 ЗУ «Про бухгалтерський облік в Україні», суд не може прийняти в якості належного доказу позовних вимог документ під назвою «накладна» б/н від 04.09.2012 р. оскільки в ньому не зазначено обов'язкових реквізитів документу фінансової звітності, яких вимагає закон, а саме: не зазначено місце складання, повного найменування підприємства, від імені якого складено документ, змісту та обсягу господарської операції, посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення, особистого підпису або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції. Зі змісту накладної, наданої суду позивачем суд не вбачає яка господарська операція чи на виконання якого договору видано цей документ, а також неможливо встановити що в найменуванні йдеться про товар, як зазначив позивач, мобільні телефони.

Крім того, позивачем не надано доказів існування домовленостей або укладання в будь якій формі з відповідачем договору про передачу на реалізацію відповідачу мобільних телефонів.

Таким чином, суд дійшов висновку про недоведеність вимог щодо обов'язку повернення коштів відповідачем позивачу в розмірі 1 400 грн., відповідно вимоги щодо нарахування штрафних санкцій у розмірі 3% вартості послуги, не можуть бути задоволені оскільки судом не встановлено порушення зобов'язання відповідачем. Аналогічним є висновок суду з приводу вимоги про стягнення компенсації моральної шкоди оскільки судом не встановлено порушення права позивача відповідачем.

З приводу протиправності дій відповідача та нечесній підприємницькій діяльності відповідача суд також не може задовольняти дану вимогу, крім того, обраний спосіб захисту чи встановлення цивільного права не передбачений визначеним у Цивільному кодексі України способам захисту.

На підставі ст.88ЦПК України, судові витрати суд має стягнути з позивача, у зв'язку з відмовою в позові, враховуючи, що він при поданні позову був звільнений від сплати судового збору. Крім того, у зв'язку з відмовою в позові не підлягає задоволенню вимога про компенсацію витрат позивача на правову допомогу.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 10,11, 84, 88, 110,112, 212- 215 Цивільно-процесуального кодексу України, суд -

вирішив:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 про повернення за товар грошової суми - залишити без задоволення.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір 1 045, 8 грн.

Рішення суду може бути оскаржено до апеляційного суду Дніпропетровської області через місцевий суд протягом 10 днів з моменту його проголошення поданням апеляційної скарги. Якщо сторона не брала участь у судовому засіданні, строк оскарження - протягом 10 днів з моменту отримання судового рішення.

Суддя Щеняєва І.Б.