справа № 2-р/489/2/15
УХВАЛА

20 березня 2015 року м. Миколаїв

Ленінський районний суд міста Миколаєва у складі:

головуючого судді Коваленка І.В.

при секретарі Коденко К.В.

за участю:

заявника ОСОБА_1

представника заявника ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Миколаєві заяву ОСОБА_1 про розяснення рішення суду по цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про поділ спільного майна подружжя та визнання права власності

встановив:

У лютому 2015 року ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою про розяснення рішення Ленінського районного суду м. Миколаєва від 10.10.2013 по цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про поділ спільного майна подружжя та визнання права власності, відповідно до якого розподілено майно, що є спільною власністю подружжя та визнано за ОСОБА_3 право власності на ? частки квартири АДРЕСА_1.

Так як резолютивна частина рішення не передбачає визнання за ОСОБА_1 права власності на іншу ? частку квартири, він просить розяснити це рішення шляхом визнання за ним права власності на вказану частку.

У судовому засіданні заявник та його представник заяву підтримали та просили задовольнити.

Інша сторона спору в судове засідання не зявилася, що не перешкоджає розгляду заяви.

Суд, заслухавши пояснення присутніх учасників процесу та дослідивши матеріали заяви не вбачає підстав для задоволення заяви з огляду на наступне.

Із матеріалів цивільної справи вбачається та судом встановлено, що рішенням Ленінського районного суду м. Миколаєва від 10.10.2013, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду Миколаївської області від 25.11.2013, задоволено позов ОСОБА_3 шляхом розподілу майна, що є спільною власністю подружжя, та визнано за ОСОБА_3 права власності на ? частку квартири АДРЕСА_1, в порядку поділу майна, що є обєктом права спільної сумісної власності подружжя.

Відповідно до положень частин першої, другої статті 221 ЦПК України якщо рішення суду є незрозумілим для осіб, які брали участь у справі, або для державного виконавця, суд за їхньою заявою постановляє ухвалу, в якій розяснює своє рішення, не змінюючи при цьому його змісту. Подання заяви про розяснення рішення суду допускається, якщо воно ще не виконане або не закінчився строк, протягом якого рішення може бути предявлене до примусового виконання.

З аналізу наведеної норми процесуального права слідує, що розяснення рішення суду можливе за певних умов, зокрема, якщо рішення є незрозумілим, якщо воно не виконане або не закінчився строк, протягом якого рішення може бути предявлене до примусового виконання, та якщо при розясненні не змінюється його зміст.

Отже, метою розяснення судового рішення є усунення незрозумілості його змісту.

Як вбачається із змісту заяви заявник просить розяснити рішення суду шляхом доповнення його резолютивної частини висновком про визнання за ним права власності на ? частину квартири, що не можливе без зміни змісту вказаного рішення.

При цьому, аналізуючи зміст рішення суд вважає його висновок є зрозумілим і мотивованим, тому відсутні підстави для задоволення заяви.

Одночасно суд розяснює, що відповідно до пункту 1 частини першої статті 220 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою осіб, які беруть участь у справі, чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо стосовно якої-небудь позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення.

Керуючись статтями 210, 221, 293 ЦПК України, суд -

ухвалив:

Заяву ОСОБА_1 про розяснення рішення суду - залишити без задоволення.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги, яка може бути подана до апеляційного суду Миколаївської області через Ленінський районний суд м. Миколаєва протягом пяти днів з дня її проголошення. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом пяти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя І.В.Коваленко