АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22-ц/793/491/15Головуючий по 1 інстанції
Категорія : 19 Михальченко Ю. В.
Доповідач в апеляційній інстанції
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 квітня 2015 року Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Черкаської області в складі:

головуючогоПальонного В. С.
суддівКарпенко О. В. , Нерушак Л. В.
при секретаріЖуравель Т.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Черкаси апеляційну скаргу представника відповідачів ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10 та представника третіх осіб ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_13, ОСОБА_14, ОСОБА_15 на рішення Придніпровського районного суду м. Черкаси від 29 грудня 2014 року у справі за позовом малого приватного виробничо-комерційного підприємства «РСТ» до ОСОБА_10, ОСОБА_8, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_9, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідачів ОСОБА_14, ОСОБА_12, ОСОБА_13, ОСОБА_11, ОСОБА_15, про витребування майна з чужого незаконного володіння та позовом малого приватного виробничо-комерційного підприємства «РСТ» до ОСОБА_10, ОСОБА_8, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_9, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідачів ОСОБА_14, ОСОБА_12, ОСОБА_13, ОСОБА_11, ОСОБА_15, про витребування, зобов'язання передати приміщення, визнання права власності на приміщення, -

в с т а н о в и л а :

В листопаді 2013 року МП ВКП «РСТ» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_10, ОСОБА_8, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_9, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідачів ОСОБА_14, ОСОБА_12, ОСОБА_13, ОСОБА_11, ОСОБА_15, про визнання договору купівлі-продажу недійсним та витребування майна з чужого незаконного володіння.

В грудні 2013 року МП ВКП «РСТ» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_10, ОСОБА_8, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_9, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідачів ОСОБА_14, ОСОБА_12, ОСОБА_13, ОСОБА_11, ОСОБА_15, про витребування, зобов'язання передати приміщення, визнання права власності на приміщення.

Ухвалою Придніпровського районного суду м. Черкаси від 4 березня 2014 року позови об'єднано в одному провадженні, а ухвалою від 3 грудня 2014 року позовна вимога про визнання договору купівлі-продажу недійсним залишена без розгляду.

Позивач обґрунтовував свої вимоги тим, що 1 червня 2002 року між МП ВКП «РСТ» в особі директора ОСОБА_15 та ТОВ «АЛЕС» в особі директора ОСОБА_11 був укладений договір купівлі-продажу нежитлового приміщення магазину «ІНФОРМАЦІЯ_1» загальною площею 590,2 кв. м., розташованого на першому поверсі будинку АДРЕСА_1.

Засновниками ТОВ «АЛЕС» були ОСОБА_11, ОСОБА_14, ОСОБА_13 та ОСОБА_12, які в подальшому на підставі рішення виконкому Черкаської міської ради від 26 лютого 2005 року №254 оформили право власності відповідно ОСОБА_11 на 9/25 частин, ОСОБА_14 на 27/100 частин, ОСОБА_13 на 13/50 частин, ОСОБА_12 на 11/100 частин вказаного нежитлового приміщення.

18 травня 2011 року між ОСОБА_14, ОСОБА_12, ОСОБА_13, ОСОБА_11 як продавцями, та ОСОБА_10, ОСОБА_8, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_9 як покупцями, був укладений договір купівлі-продажу, за умовами якого продавці передали, а покупці прийняли нежитлове приміщення магазину «ІНФОРМАЦІЯ_1» в таких частках: ОСОБА_10 - 13/50, ОСОБА_8 - 13/100, ОСОБА_6 - 9/100, ОСОБА_7 - 7/25, ОСОБА_9 - 6/25.

Вироком Черкаського районного суду Черкаської області від 01 вересня 2010 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Черкаської області від 21 грудня 2010 року та ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 11 серпня 2011 року, ОСОБА_15 засуджений за те, що він на початку червня 2001 року шляхом підробки документів незаконно визнав себе директором МП ВКП «РСТ» та 1 червня 2002 року незаконно уклав договір купівлі-продажу належного цьому підприємству нежитлового приміщення магазину «ІНФОРМАЦІЯ_1» з ТОВ «АЛЕС», внаслідок чого вказане приміщення вибуло з власності МП ВКП «РСТ».

Посилаючись на обов'язковість вироку у кримінальному провадженні, що набрав законної сили, для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої він ухвалений, та положення статей 63, 145 ЦК УРСР 1963 року про наслідки укладення угоди від імені другої особи особою, не уповноваженою на укладення угоди та право власника на витребування майна від добросовісного набувача, якщо це майно придбане у особи, яка не мала права його відчужувати, позивач просив витребувати у ОСОБА_10, ОСОБА_8, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_9 нежитлове приміщення магазину «ІНФОРМАЦІЯ_1», зобов'язати відповідачів передати вказане приміщення МП ВКП «РСТ», а також визнати за ним право власності на вказане нежитлове приміщення.

Рішенням Придніпровського районного суду м. Черкаси від 29 грудня 2014 року позовні вимоги МП ВКП «РСТ» задоволено: витребувано на користь МП ВКП «РСТ» у ОСОБА_10, ОСОБА_8, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_9 нежитлове приміщення магазину «ІНФОРМАЦІЯ_1» (приміщення з №3-1 по №3-15), А-9, А'-1, 590,2 кв. м., яке знаходиться в АДРЕСА_1, зобов'язано їх передати це приміщення МП ВКП «РСТ»; визнано за МП ВКП «РСТ» право власності на вказане нежитлове приміщення.

Вирішено питання про судові витрати.

Не погоджуючись з рішенням суду, представник відповідачів ОСОБА_17 та представник третіх осіб ОСОБА_18 подали апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просять рішення суду скасувати і ухвалити у справі нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог МП ВКП «РСТ» відмовити.

Заслухавши доповідь судді, представника відповідачів ОСОБА_17, представника третіх осіб ОСОБА_18, ОСОБА_13, які підтримали апеляційну скаргу, представника МП ВКП «РСТ», який заперечував проти її задоволення, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Судом встановлено, що 1 червня 2002 року між МП ВКП «РСТ» в особі директора ОСОБА_15 та ТОВ «АЛЕС» в особі директора ОСОБА_11 був укладений договір купівлі-продажу, за яким МП ВКП «РСТ» продало, а ТОВ «АЛЕС» придбало нежитлове приміщення магазину «ІНФОРМАЦІЯ_1», розташоване по АДРЕСА_1, яке належало МП ВКП «РСТ» на підставі договору купівлі-продажу від 12 березня 2001 року, укладеного з ТОВ «ІНФОРМАЦІЯ_1».

26 лютого 2005 року рішенням виконавчого комітету Черкаської міської ради № 254 дозволено оформлення права власності на вказане нежитлове приміщення засновникам ТОВ «АЛЕС» ОСОБА_11, ОСОБА_14, ОСОБА_12, ОСОБА_13

3 березня 2005 року видані свідоцтва про право власності ОСОБА_11 на 9/25, ОСОБА_14 на 27/100, ОСОБА_12 на 11/100, ОСОБА_13 на 13/50 частин цього приміщення.

18 травня 2011 року між ОСОБА_11, ОСОБА_14, ОСОБА_12, ОСОБА_13 з однієї сторони та ОСОБА_10, ОСОБА_8, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_9 з другої укладено договір купівлі-продажу, за яким ОСОБА_11, ОСОБА_14, ОСОБА_12, ОСОБА_13 продали, а ОСОБА_10, ОСОБА_8, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_9 придбали приміщення магазину «ІНФОРМАЦІЯ_1» в таких частинах: ОСОБА_1013/50, ОСОБА_8 13/100, ОСОБА_6 9/100, ОСОБА_7 7/25, ОСОБА_9 6/25 частин.

Вироком Черкаського районного суду Черкаської області від 01 вересня 2010 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Черкаської області від 21 грудня 2010 року та ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 11 серпня 2011 року, ОСОБА_15 засуджений за те, що він на початку червня 2001 року шляхом підробки документів незаконно визнав себе директором МП ВКП «РСТ» та 1 червня 2002 року незаконно уклав договір купівлі-продажу належного цьому підприємству нежитлового приміщення магазину «ІНФОРМАЦІЯ_1» з ТОВ «АЛЕС», внаслідок чого вказане приміщення вибуло з власності МП ВКП «РСТ».

Звернувшись до суду, позивач посилався на те, що спірне нежитлове приміщення магазину вибуло з його володіння не з його волі, що підтверджується зазначеним вироком суду, а тому у нього виникло право на витребування цього приміщення у добросовісних набувачів, якими є ОСОБА_10, ОСОБА_8, ОСОБА_6, ОСОБА_7 та ОСОБА_9

Суд правильно визначив, що між сторонами у справі виникли правовідносини з приводу витребування власником майна від добросовісних набувачів в зв'язку з укладенням угоди від імені юридичної особи особою, не уповноваженою на укладення такої угоди.

Оскільки правовідносини з приводу укладення ОСОБА_15 від імені юридичної особи МП ВКП «РСТ» договору купівлі - продажу спірного приміщення магазину з ТОВ «АЛЕС» виникли і припинилися до набрання чинності ЦК України, то відповідно до ч.4 Прикінцевих і перехідних положень цього Кодексу до цих правовідносин повинні застосовуються положення Цивільного кодексу Української РСР 1963 року, зокрема статті 63 цього Кодексу, відповідно до яких угода, укладена від імені другої особи особою, не уповноваженою на укладення угоди або з перевищенням повноважень, створює, змінює і припиняє цивільні права і обов'язки для особи, яку представляють, лише в разі дальшого схвалення угоди цією особою.

Оскільки вироком Черкаського районного суду Черкаської області від 01 вересня 2010 року встановлено, що ОСОБА_15 уклав договір купівлі-продажу спірного приміщення магазину від імені МП ВКП «РСТ», не будучи уповноваженим цією юридичною особою на укладення такої угоди, а з матеріалів справи вбачається, що МП ВКП «РСТ» в подальшому не вчинило ніяких дій, направлених на схвалення цієї угоди, то суд прийшов до обґрунтованого висновку про те, що договір купівлі-продажу нежитлового приміщення магазину «ІНФОРМАЦІЯ_1» між МП ВКП «РСТ» та ТОВ «АЛЕС» від 1 червня 2002 року фактично є неукладеним і не створює для МП ВКП «РСТ» ніяких цивільних прав і обов'язків.

Зазначеним вироком також встановлено, що спірне приміщення магазину вибуло з володіння МП ВКП «РСТ» в результаті вчинення ОСОБА_15 злочину, тобто не з волі власника, в зв'язку з чим у останнього виникло право на витребування цього приміщення в тому числі і від добросовісного набувача, а тому висновок суду про поновлення порушеного права позивача саме шляхом витребування спірного майна від добросовісних набувачів відповідає обставинам справи та вимогам закону.

Правовідносини з приводу витребування майна є триваючими, вони виникли під час дії Цивільного кодексу УРСР 1963 року, але продовжують існувати після набрання чинності Цивільним кодексом України і до них відповідно до ч.4 Прикінцевих і перехідних положень ЦК України мають застосовуватись положення цього Кодексу, а тому, задовольняючи позовні вимоги в цій частині, суд правомірно посилався на положення п.3 ч.1 ст.388 ЦК України, відповідно до яких якщо майно за відплатним договором придбане в особи, яка не мала права його відчужувати, про що набувач не знав і не міг знати (добросовісний набувач), власник має право витребувати це майно від набувача лише у разі, якщо майно, зокрема, вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно у володіння, не з їхньої волі іншим шляхом.

Посилання апелянтів на неможливість захисту права власності позивача шляхом подання віндикаційного позову на підставі ч.1 ст.388 ЦК України без визнання недійсним первісного договору про відчуження спірного майна колегія суддів вважає необґрунтованими, оскільки в даному випадку відповідно до положень ст. 63 ЦК УРСР 1963 року цей договір фактично є неукладеним і не створює для позивача ніяких цивільних прав та обов'язків.

Відповідно до вимог ст.ст. 330, 388 ЦК України право власності на майно, яке було відчужене поза волею власника, не набувається добросовісним набувачем, оскільки це майно у нього може бути витребуване. Право власності дійсного власника в такому випадку презюмується і не припиняється із втратою ним цього майна.

Правильним є і висновок суду щодо незастосування до спірних правовідносин позовної давності, причини пропущення якої позивачем колегія суддів вважає поважними.

З огляду на викладене колегія суддів вважає, що суд першої інстанції, встановивши дійсні обставини справи, дав належну оцінку зібраним доказам, правильно застосував норми матеріального права, не допустив порушень норм процесуального права, які призвели б до неправильного вирішення спору, і ухвалив у справі законне та обґрунтоване рішення, підстав для скасування якого колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст. ст. 307, 308, 314, 315 ЦПК України колегія суддів, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу відхилити.

Рішення Придніпровського районного суду м. Черкаси від 29 грудня 2014 року у справі за позовом малого приватного виробничо-комерційного підприємства «РСТ» до ОСОБА_10, ОСОБА_8, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_9, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідачів: ОСОБА_14, ОСОБА_12, ОСОБА_13, ОСОБА_11, ОСОБА_15, про витребування майна з чужого незаконного володіння та позовом малого приватного виробничо-комерційного підприємства «РСТ» до ОСОБА_10, ОСОБА_8, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_9, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідачів: ОСОБА_14, ОСОБА_12, ОСОБА_13, ОСОБА_11, ОСОБА_15 про витребування та зобов'язання передати приміщення, про визнання права власності на приміщення залишити без змін.

Ухвала набирає чинності з моменту проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом 20 днів з дня проголошення.

Головуючий :

Судді :