Справа № 521 /9486/14-ц
Провадження №2/521/746/15
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 квітня 2015 року

Малиновський районний суд міста Одеси в складі:

головуючого - судді Роїк Д.Я.

при секретарі - Дукіній Д. С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Одесі цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» до ОСОБА_1, третя особа Державна реєстраційна служба України, про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом передачі та набуття у власність,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з вимогою про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом передачі та набуття у власність, припиненням права власності ОСОБА_1 у праві володінні, користуванні та розпорядженні предметом іпотеки, виселенням та стягненням с ОСОБА_1 витрати по сплаті судового збору, посилаючись на наступні обставини.

14 вересня 2006 року, АКІБ «УкрСиббанк» (зараз Публічне акціонерне товариство «УкрСиббанк») та ОСОБА_1 уклали Договір про надання споживчого кредиту НОМЕР_1, відповідно до якого банк надав Відповідачу кредит в сумі 46 000,00 дол. США . Відповідно до умов вказаного кредитного договору, ОСОБА_1 зобов'язалась повернути кредит у повному обсязі в строк до 14 вересня 2013 року або достроково зі сплатою 12,30 відсотків річних за користування кредитом.

З метою забезпечення виконання грошових зобов'язань за вказаним Кредитним договором, згідно п.2.1. Договору, Банк уклав з ОСОБА_1 іпотечний договір № б/н від 14 вересня 2006 року. Згідно п.1.2. іпотечного договору,іпотекою забезпечується в повному обсязі виконання усіх грошових зобов'язань Іпотекодавця за договором про надання споживчого кредиту НОМЕР_1 від 14 вересня 2006 року. Предметом іпотеки, згідно п.1.4 іпотечного договору є двокімнатна квартира, загальною площею 56,2 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1.

На підставі рішення Загальних зборів акціонерів від 27.10.2009 року АКІБ «УкрСиббанк» змінило назву на Публічне акціонерне товариство «УкрСиббанк».

08 грудня 2011 року між ПАТ «УкрСиббанк» та Публічним акціонерним товариством «Дельта Банк» було укладено Договір купівлі-продажу прав вимоги за кредитами. На підставі вказаного Договору до Позивача, ПАТ «Дельта Банк», перейшло право вимоги, яке виникло з кредитного договору та договору іпотеки у обсязі та на умовах, що існували у первісного кредитора.

У зв'язку з тим, що Позичальник належним чином свої обов'язки не виконує, утворилась заборгованість за кредитним договором у розмирі 50 382,59 дол. США, що згідно курсу НБУ складає - 509 327,68 грн., яка складається з: заборгованість за кредитом - 30 392,05 дол. США, що згідно курсу НБУ складає - 307 239,31 грн.; заборгованість по відсоткам за користування кредитом - 19 990,54 дол. США, що згідно курсу НБУ складає - 202 088,37 грн.; заборгованість за комісію за користування кредитом - 0,00 грн. На підставі цього Позивач вимушений звернутися з цим позовом за захистом своїх законних прав та інтересів.

Представник Відповідача, ОСОБА_1 надав до суду заперечення на позов, в якому просив відмовити Позивачу у повному обсязі, посилаючись на наступне. Позивач стверджує, що направив письмову вимогу про виконання зобов'язання, попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки, вимогу про виселення мешканців та вимогу про направлення Іпотекодержателю усієї наявної документації на предмет іпотеки разом з ключами. В підтвердження цього факту, Позивач у пункту 10.

Додатку до позовної заяви додає до суду копії листів Відповідачам з доказами відправлення. Але, в тексті Вимоги/а.с.49-51/ після слова … Вимагаємо … вказано, що … виконати порушене зобов'язання у тридцяти денний строк… Відправлена дана вимога Відповідачу 11.04.2014 року, про що зазначено в лівому кутку вимоги. Позов до суду Позивач надав 05.05.2014 року. Тобто через 23 дні після відправки Вимоги Відповідачу, Позивач не витримавши встановлений ст.35 Закону України «Про іпотеку», тридцятиденний термін, направив Позов до суду. Відповідно до змісту Постанови Кабінету Міністрів за № 270 від 05 березня 2009 року «Про затвердження Правил надання послуг поштового зв'язку», Позивачем не доведено факт отримання вимоги Відповідачем.

Позивач вказує на те, що мешканці спірної квартири чинять перешкоду у доступі до предмету іпотеки, використовують квартиру для проживання, що є порушенням та обмеженням прав Іпотекодержателя. Але Позивачем не надано суду жодних доказів у чому конкретно полягає здійснення перешкод доступі до предмету іпотеки.

Позивач не надав до суду розрахунків, відсутність яких позбавляє можливості суд перевірити розмір заборгованості за кредитом, з'ясувати, яким чином нараховувалися відсотки по кредиту. Не надано Позивачем ніяких доказів, з яких підстав виникла заборгованість у Відповідача. З доданої до позовної заяви Довідки про заборгованість за кредитним договором, неможливо дізнатися виходячи з розміру якої процентної ставки нараховувалася заборгованість за відсотками. Відсутні в позові і точні дати, з яких виникла прострочена заборгованість як за основним кредитом, так і за відсотками. Не вказано в позові і розмір заборгованості по кредиту, з докладною розшифровкою на тіло кредиту, відсотки і штрафні санкції на момент передачі прав вимоги від ПАТ «УкрСиббанк» до ПАТ « Дельта Банк».

Дослідивши матеріали справи, суд вважає позов таким, що не підлягає задоволенню з наступних причин.

Судом встановлено, що 14 вересня 2006 року, АКІБ «УкрСиббанк» (зараз Публічне акціонерне товариство «УкрСиббанк») та ОСОБА_1 уклали Договір про надання споживчого кредиту НОМЕР_1, відповідно до якого банк надав Відповідачу кредит в сумі 46 000,00 дол. США.

Відповідно до умов вказаного кредитного договору, ОСОБА_1 зобов'язалась повернути кредит у повному обсязі в строк до 14 вересня 2013 року або достроково зі сплатою 12,30 відсотків річних за користування кредитом.

З метою забезпечення виконання грошових зобов'язань за вказаним Кредитним договором, згідно п.2.1. Договору, Банк уклав з ОСОБА_1 іпотечний договір № б/н від 14 вересня 2006 року.

Згідно п.1.2. іпотечного договору,іпотекою забезпечується в повному обсязі виконання усіх грошових зобов'язань Іпотекодавця за договором про надання споживчого кредиту НОМЕР_1 від 14 вересня 2006 року. Предметом іпотеки, згідно п.1.4 іпотечного договору є двокімнатна квартира, загальною площею 56,2 кв. м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, що належить іпотекодавцю на праві приватної власності.

У зв'язку з тим, що Позичальник належним чином свої обов'язки не виконує, утворилась заборгованість за кредитним договором у розмирі 50 382,59 дол. США, що згідно курсу НБУ складає - 509 327,68 грн., яка складається з: заборгованість за кредитом - 30 392,05 дол. США, що згідно курсу НБУ складає - 307 239,31 грн.; заборгованість по відсоткам за користування кредитом - 19 990,54 дол. США, що згідно курсу НБУ складає - 202 088,37 грн.; заборгованість за комісію за користування кредитом - 0,00 грн.

Відповідно до змісту ст.525 ЦК України, одностороння відмова від зобов'язання не допускається, якщо інше договором або законом, а згідно вимог ст.526 ЦК України, зобов'язання повинно виконуватись належним чином згідно умов договору і вимог Цивільного кодексу України. Стаття 610 ЦК України встановлює, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання(неналежне виконання)згідно умов п.п. 1 та 3, частини 1, статті 611 ЦК України, у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобов'язання внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору;сплата неустойки.

В силу ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або фінансова установа(кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти(кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встаноленних договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно вимог ст.33 Закону України « Про іпотеку» у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотеко держатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Право іпотекодержателя на звернення стягнення на предмет іпотеки виникає також з підстав, встановлених статтею 12 цього Закону. Звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя.

Згідно положень п.п. 38 та 39 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 березня 2012 року № 5 « Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» у випадку, якщо іпотеко держатель не реалізував способів позасудового врегулювання звернення стягнення на предмет іпотеки, зокрема, шляхом укладення договору про задоволення вимог іпотеко держателя, який передбачав би передачу іпотеко держателю право власності на предмет іпотеки у рахунок виконання основного зобов'язання (стаття 37 Закону України « Про іпотеку»), він має право звернутися до суду з позовом про звернення стягнення на предмет іпотеки, відповідно до статті 39 цього Закону, а не з позовом про визнання права власності на нерухоме майно. Наявність договору про позасудове врегулювання звернення стягнення на предмет іпотеки не позбавляє іпотеко держателя права звернення стягнення на предмет іпотеки в судовому порядку.

З урахуванням положень ч.3 ст.33, ст.36, ч.1 ст.37 Закону України « Про іпотеку», іпотекодержатель може задовольнити забезпечену іпотекою вимогу шляхом набуття права власності на предмет іпотеки. Правовою підставою для реєстрації права власності іпотекодержателя на нерухоме майно, яке є предметом іпотеки, є договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками та передбачає передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов'язання.

У зв'язку з наведеним суди мають виходити з того, що з урахуванням ціх норм права не виключається можливість звернення стягнення на предмет іпотеки в такий спосіб і набуття іпотеко держателем права власності на нього за рішенням суду, оскільки цими нормами передбачено задоволення вимог іпотекодержатель шляхом набуття права власності на предмет іпотеки, яке ототожнюється зі способом звернення стягнення, якщо його передбачено договором. Тому в разі встановлення такого способу звернення стягнення на предмет іпотеки в договорі, іпотекодержатель на підставі ч.2 ст.16 ЦК України має право вимагати застосування його судом.

Згідно ч.1 ст. 590, ст.578 ЦК України звернення стягнення на предмет застави/іпотеки здійснюється лише за рішенням суду, якщо для укладення такого договору щодо майна фізичної особи вимагалось отримання згоди чи дозволу іншої особи чи органу.

Статтею 39 Закону України « Про іпотеку» передбачено, що одночасно з рішенням про звернення стягнення на предмет іпотеки, суд, за заявою іпотекодержателя вправі винести рішення про виселення мешканців.

Частина 1 ст.40 Закону України « Про іпотеку» визначає, що звернення стягнення на передані в іпотеку житловий будинок чи житлове приміщення є підставою для виселення всіх мешканців, за винятком наймачів та членів їх сімей.

Згідно ч.ч.2,3 ст. 40 Закону України « Про іпотеку» встановлено певний порядок дій банку: після прийняття рішення про звернення стягнення на передані в іпотеку житловий будинок чи житлове приміщення всі мешканці зобов'язані на письмову вимогу іпотекодержателя або нового власника добровільно звільнити житловий будинок чи житлове приміщення протягом одного місяця з дня отримання цієї вимоги. Якщо мешканці не звільнять житловий будинок чи житлове приміщення у встановлений або інший погоджений сторонами строк добровільно, їх примусове виселення здійснюється на підставі рішення суду.

При цьому суд має врахувати положення Закону України « Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» від 03 червня 2014 року за № 1304-VII, який діє на час ухвалення судового рішення.

На підставі цього Закону вбачається, протягом дії цього Закону:

1. Не може бути примусово стягнуте (відчужене без згоди власника) нерухоме житлове майно, яке вважається предметом застави згідно із статтею 4 Закону України «Про заставу» та/або предметом іпотеки згідно із статтею 5 Закону України « Про іпотеку», якщо таке майно виступає як забезпечення зобов'язань громадянина України(позичальника або майнового поручителя) за споживчими кредитами, наданими йому кредитними установами-резидентами України в іноземній валюті, та за умови,що :-таке нерухоме житлове майно використовується як місце постійного проживання позичальника/майнового поручителя або є об'єктом незавершеного будівництва нерухомого житлового майна, яке перебуває в іпотеці, за умови, що у позичальника або майнового поручителя у власності не знаходиться інше нерухоме житлове майно; - загальна площа такого нерухомого житлового майна (об'єкта незавершеного будівництва нерухомого житлового майна) не перевищує 140 кв. метрів для квартири та 250 кв. метрів для житлового будинку.

2.Не може бути примусово стягнуте (відчужене без згоди власника) інше майно (майнові права), яке відповідно до законодавства або кредитного договору підлягає стягненню з позичальника,зазначеного у підпункті 1 цього пункту, при недостатності коштів, одержаних стягувачем від реалізації(переоцінки) предмета застави(іпотеки);

3.Кредитна установа не може уступити(продати,передати) заборгованість або борг,визначений у підпункті 1 цього пункту, на користь(у власність)іншої особи.

За викладених обставин, суд має відмовити у задоволені позову Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» до ОСОБА_1, третя особа Державна реєстраційна служба України, про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом передачі та набуття у власність та роз'яснити право на пред'явлення позову на загальних підставах про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Згідно ст.16 ЦК України, кожна особа має право звернутися в суд за захистом свого цивільного права у випадку його порушення з вимогою про примусове виконання зобов'язання в натурі. Згідно ст.11 ЦПК України, суд розглядає цивільну справу в межах заявлених вимог і на підставі представлених сторонами доказів.

Керуючись ст.ст.16,525,526,578,589,590,610,611,1054 ЦК України, ст.ст. 10,11,88,209,212,214-215,217 Цивільного процесуального кодексу України,ч.3 ст. 33,ст.36, ч.1 ст.37,ст.39,40 Закону України « Про іпотеку», Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті», суд,-

ВИРІШИВ:

У задоволені позову Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» до ОСОБА_1, третя особа Державна реєстраційна служба України, про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом передачі та набуття у власність - відмовити.

Рішення може бути оскаржене шляхом подання апеляційному суду через суд першої інстанції апеляційної скарги протягом десяти днів з дня проголошення рішення. Особи, яки брали участь у справі, але не були присутніми у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: