АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Провадження № 22ц/790/2444/15 Головуючий 1 інст. ШтихТ.В.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 травня 2015 року судова колегія судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Харківської області у складі:

головуючого - КРУГОВОЇ С.С.,

суддів - ЗАЗУЛИНСЬКОЇ Т.П.,

- ОСОБА_1,

секретаря - Красношапка К.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у місті Харкові цивільну справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_2 ОСОБА_3 на рішення Дзержинського районного суду міста Харкова від 05 лютого 2015 року по справі за позовом ОСОБА_2 до Харківської міської ради, третя особа державний нотаріус Лантінова ОСОБА_4 Харківської державної нотаріальної контори про визнання спадкоємцем та визнання права власності на спадкове майно в порядку спадкування за заповітом, -

в с т а н о в и л а :

У вересні 2014 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом, у якому просив визнати позивача ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, код НОМЕР_1, спадкоємцем згідно заповіту від 13.01.2007 року, після смерті ОСОБА_5; визнати право власності, в порядку спадкування за заповітом, на всі грошові заощадження з відповідними відсотками та компенсаціями, які належали померлій ОСОБА_5, за громадянином ОСОБА_2

У своїх запереченнях Харківська міська рада просила відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

Рішенням Дзержинського районного суду міста Харкова від 05 лютого 2015 року в задоволенні позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись з зазначеним рішення суду першої інстанції представник ОСОБА_2 ОСОБА_3 звернувся з апеляційною скаргою, у якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове, яким заявлені позовні вимоги задовольнити.

В обґрунтування апеляційної скарги вказує, що рішення суду ухвалено з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Зазначає, що мотивувальна частина оскаржуваного рішення містить посилання на законодавство Російської Федерації, яке крім номеру та дати прийняття не містить жодної конкретизації щодо назви, статті, частини, абзацу тощо, крім того, зазначена правова позиція законодавства Російської Федерації стосовно нотаріату взагалі ніколи не існувала.

Вказує, що в порушення ст.177 ЦПК України суд одразу перейшов до стадії дослідження доказів, а вимога ст.192 ЦПК України взагалі не була виконана, чим порушив ст.160 цього Кодексу.

Звертає увагу на те, що матеріали справи містять відповідь 10-ї Харківської державної нотаріальної контори про вилучення матеріалів спадкової справи на підставі постанови Дзержинського районного суду м. Харкова в межах кримінального провадження, що унеможливило подачу документів з нотаріальної контори про всіх осіб, які звернулись до неї з питання отримання спадщини.

Стверджує, що подане клопотання про витребування копії нотаріальної спадкової справи та інформації з АКБ «ІМЕКСБАНК» про наявність грошових вкладів, в тому числі рахунків, їх номери та суми вкладів, відсотків та різного роду нарахувань на імя ОСОБА_5 було судом проігнороване, при цьому у рішенні ним зазначено, що позивач не надав до суду доказів про направлення до банківської установи запитів про отримання інформації стосовно належності спадкодавцю будь-яких грошових коштів.

Вважає, що дані обставини виключають будь-який всебічний та обєктивний розгляд справи.

Представник відповідача подав заперечення на апеляційну скаргу в яких просив у задоволенні апеляційної скарги відмовити, рішення суду залишити без змін.

Заслухавши доповідь судді, пояснення сторін, обговоривши доводи апеляційної скарги та дослідивши матеріали справи, судова колегія вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ч.1 ст. 303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Постановлюючи оскаржуване рішення, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем не надано доказів на підтвердження позовних вимог та не надано інформацію з нотаріальної контори стосовно осіб, що зверталися з питання отримання спадщини.

З таким висновком суду, судова колегія погоджується з наступних підстав.

Судовим розглядом встановлено, що 24 лютого 2014 року з заявою про прийняття спадщини за заповітом, посвідченим 13.01.2007р. нотаріусом м. Люберці Московської області за реєстром №4-1236 ОСОБА_6 після померлої ОСОБА_5, яка проживала у ІНФОРМАЦІЯ_2, яка ніби то померла 27.08.2013р. у пмт. Прохорівка Прохорівського району Бєлгородської області Російської Федерації (відповідно до свідоцтва про смерть від 29.08.2013р. актовий запис 1727, серія І-ЛЕ №574175) звернувся ОСОБА_2, який був зареєстрований у ІНФОРМАЦІЯ_3; АДРЕСА_1. Заяву було зареєстровано по книзі обліку та реєстрації спадкових справ № 201, та заведено спадкову справ № 92/2014.

26 березня 2014 року до нотаріальної контори надійшла заява про прийняття спадщини від ОСОБА_7, який мешкав у м Харкові, АДРЕСА_2. Заяву було зареєстровано по книзі обліку реєстрації спадкових справ № 329.

Нотаріальною конторою було направлено запит до Відділу державної реєстрації актів цивільного стану по м. Харкову РСХМУЮ щодо актового запису про смерть та повного витягу з Державного реєстру актів цивільного стану; громадян щодо актового запису про смерть, на виконання якого за вих. № 4267/0-12-04-06 23.05.2014 р. було направлено відповідь. Згідно до актового запису про смерть № 13690 ОСОБА_5 померла 11 жовтня 2013 року у м. Харкові.

10 квітня 2014 року до нотаріальної контори надійшла заява представника ОСОБА_7, який мешкав у АДРЕСА_3 ОСОБА_8 щодо зупинення видачі свідоцтва про право на спадщину після померлої ОСОБА_5.

Відповідно до ст. 58 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

Положеннями ст. 59 ЦПК України встановлено, що суд не бере до уваги докази, які одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Відповідно до ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті, а у разі відсутності заповіту спадкоємці за законом.

Відповідно до ст. 60 Цивільного процесуального кодексу України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

З наявної в матеріалах справи копії наданої ОСОБА_4 ХДНК спадкової справи № 92/2014 до майна померлої 27 серпня 2013 року ОСОБА_5 вбачається, що 25.02.2014 року направлявся лист до нотаріуса міста Люберци Московської області ОСОБА_6 про дійсність заповіту зареєстрованого в реєстрі 13.01.2007 року під № 4-1236 та чи було воно анульоване, але відповіді матеріали справи не містять.

Таким чином, позивачем не надано доказів на підтвердження позовних вимог. Як на підставу неотримання відповіді про наявність заповіту він посилається на те, що заповіт складений в Російській Федерації, з якою на сьогоднішній день дуже загострена військова ситуація.

Суд першої інстанції повно і всебічно з'ясував обставини по справі, на які посилалися сторони як на підставу своїх вимог і заперечень, оцінив докази, які були досліджені в судовому засіданні і дійшов висновку про відмову у задоволенні позовних вимог.

Апелянт будь яких доказів, які б спростовували висновки суду - не надав.

Доводи апеляційної скарги не є суттєвими, і не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи.

Крім того, вирішення спору по суті стосується прав і обов"язків спадкоємця ОСОБА_7, який не був залучений до участі у справі і суд апеляційної інстанції в межах наданих ЦПК повноважень не може усунути цей недолік.

Відповідно до ч. 1 ст.308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 307, ч. 1 ст. 308, 313, 314, 315, 317, 319, 324 ЦПК України, судова колегія, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Дзержинського районного суду міста Харкова від 05 лютого 2015 року залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту проголошення.

Касаційна скарга може бути подана безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий

Судді