Апеляційний суд Житомирської області
Категорія 20 Доповідач Худяков А. М.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 березня 2015 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Житомирської області в складі:

головуючого судді: Худякова А.М.,

суддів: Кочетова Л.Г.,

Товянської О.В.,

при секретарі судового засідання Гарбузюк Ю.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Житомирі апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Богунського районного суду м.Житомира від 16 січня 2015 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4, треті особи орган опіки та піклування виконавчого комітету Житомирської міської ради, Реєстраційна служба Житомирського міського управління юстиції про визнання недійсним договору купівлі-продажу частини будинку, скасування державної реєстрації права власності, зобов'язання повернення майна, приведення майна у попередній стан,

в с т а н о в и л а:

У липні 2014 року ОСОБА_2 звернувся до суду із вказаним позовом. В обґрунтування вимог зазначав, що 17.10.2013 року відповідачем ОСОБА_3 був укладений договір купівлі-продажу частини житлового будинку АДРЕСА_1, відповідно до якого відповідач ОСОБА_4 набув у власність 46/100 ідеальних частини вказаного будинку та здійснив його перепланування.

Посилаючись на те, що на час укладення вищезазначеного правочину малолітній син - ОСОБА_5 проживав у будинку та мав відповідні житлові права, проте в порушення ст.177 СК України, ст.12 Закону України «Про основи соціального захисту бездомних осіб і безпритульних дітей», не було отримано попереднього дозволу органу опіки та піклування на укладення договору, пов'язаного із відчуженням майна, просив визнати недійсним договір купівлі-продажу частини будинку, зобов'язати відповідачів повернути один одному у натурі все, що вони одержали за договором, а також зобов'язати ОСОБА_4 привести частину будинку у попередній стан.

Рішенням Богунського районного суду м.Житомира від 16 січня 2015 року у задоволені позову відмовлено.

У апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить скасувати постановлене рішення та ухвалити нове про задоволення позовних вимог. Апелянт посилається на незаконність й необґрунтованість судового рішення, невідповідність висновків суду обставинам справи та порушення судом норм матеріального і процесуального права.

Заслухавши суддю-доповідача, обговоривши доводи апеляційної скарги та вивчивши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку про те, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, виходячи з наступного. Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив із того, що позивачем не надано доказів на підтвердження виникнення спору між співвласниками щодо користування майном, пов'язаних із цим порушень прав неповнолітнього ОСОБА_5

З даним висновком погоджується колегія суддів, виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_2 та ОСОБА_3 з 1993 року по 2001 рік перебували у зареєстрованому шлюбі. Від шлюбу мають дочку ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1 та сина ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_2.

У грудні 2000 року сім'я позивача придбала житловий будинок АДРЕСА_1 з оформленням права власності на ім'я ОСОБА_3

17.10.2013 року відповідач ОСОБА_3 продала ОСОБА_4 46/100 ідеальних частини вказаного будинку, що підтверджується укладеним у нотаріальному порядку договором купівлі-продажу.

Тобто, в іншій частині будинку ОСОБА_3 проживає та зареєстрована з сином ОСОБА_7 і по даний час.

Судом встановлено, що малолітній ОСОБА_5 як до, так і після укладення матір'ю оспорюваного договору купівлі-продажу від 17.10.2013 року проживав та користувався кімнатою, позначеною на плані літерою 1-5.

Вказані обставини сторонами не заперечуються.

Відповідно до ст.1 ЦПК України завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Законом України «Про основи соціального захисту бездомних осіб і безпритульних дітей» передбачено, що суд захищає житлові права дітей лише у разі його дійсного, а не формального порушення.

В судовому засіданні відповідач ОСОБА_4 та представник органу опіки та піклування пояснили, що набуті за наслідком укладення договору купівлі-продажу кошти забезпечили проведення ремонту та суттєве покращення житлових умов як малолітнього ОСОБА_5 так і ОСОБА_3

Крім того, рішенням Житомирської міської ради №376 від 21.06.2011 року ОСОБА_4 надано статус прийомного батька дитини, позбавленої батьківського піклування, ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_3.

В даний час дитина ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_3, проживає разом з сім'єю відповідача ОСОБА_4 у придбаній частині будинку АДРЕСА_1.

Вирішуючи спір, суд першої інстанції правильно вважав, що, оскільки позивачем не надано доказів на підтвердження дійсного порушення права малолітнього сина ОСОБА_5 на користування житлом та погіршення його житлових умов при укладанні матір'ю ОСОБА_3 17.10.2013 року договору купівлі-продажу частини спірного житлового будинку, обґрунтовано відмовив в задоволенні позову, навівши відповідні мотиви, в тому числі з посиланням на ст.1 Першого протоколу Конвенції про захист прав і основних свобод людини.

Суд першої інстанції, також, правильно з урахуванням практики Європейського суду з прав людини, яка є частиною національного законодавства (рішення «Стретч проти Сполученого Королівства») не взяв до уваги постанову Житомирського окружного адміністративного суду від 06.11.2014 року, оскільки порушення, а саме зняття з реєстраційного обліку ОСОБА_3 з малолітнім сином ОСОБА_5, було допущено не з вини матері, а з вини саме публічного органу - Богунського районного відділу в м.Житомирі Державної міграційної служби України в Житомирській області. За вказаних обставин, доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують і на правильність судового рішення не впливають.

При розгляді справи порушень судом норм матеріального і процесуального права не встановлено. Висновки суду відповідають обставинам справи.

Відповідно до ч.2 ст.308 ЦПК України не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

На підставі викладеного, колегія суддів приходить до висновку, що підстав для скасування рішення, з мотивів, наведених в скарзі, немає.

Керуючись ст.ст.209,303,304,307,308,313-315 ЦПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити. Рішення Богунського районного суду м.Житомира від 16 січня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і з цього ж дня на протязі двадцяти днів може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий Судді