АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/1571/15 Справа № 191/1177/14 Головуючий у 1 й інстанції - Порошина О.О. Доповідач - Варенко О.П.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 березня 2015 року колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області в складі:

головуючого - судді Варенко О.П.,

суддів - Городничої В.С., Лаченкової О.В.,

при секретарі - Назаренко А.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Дніпропетровську цивільну справу

за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства комерційний банк "ПриватБанк"

на рішення Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 03 грудня 2014 року

у цивільній справі за позовом Публічного акціонерного товариства комерційний банк "ПриватБанк" до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості,

В С Т А Н О В И Л А:

У березні 2014 року позивач звернувся до суду з зазначеним позовом до відповідача, в обґрунтування посилаючись на те, що відповідно до укладеної Генеральної угоди про реструктуризацію заборгованості та приєднання до Умов та правил надання продукту кредитних карт від 13.09.2012 року, укладеного між ним та ОСОБА_2, остання отримала кредит у розмірі 10230,01 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 18,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Погашення заборгованості здійснюється в наступному порядку: починаючи з "01" по " 25" число кожного місяця позичальник слачує Банку грошові кошти (щомісячний платіж) для погашення заборгованості за кредитним договором. ОСОБА_2 дала свою згоду на те, що підписана Генеральна угода разом з Умовами та правилами, Тарифами складають між нею та Банком кредитний договір. Відповідно до п. 1.1.3.2.11. Умов і правил Банк має право проводити договірне списання з усіх відкритих в Банку рахунків Клієнта в погашення кредитної заборгованості Клієнта і третіх осіб, за кредитами, в яких Клієнт є поручителем, а також будь-яку іншу заборгованість, яка виникла у Клієнта зважаючи на невиконаних зобов'язань перед Банком. ОСОБА_2 свої зобов'язання за кредитним договором належним чином не виконувала, що призвело до утворення заборгованості, яка згідно розрахунку станом на 11.02.2014 року становить 12247,56 грн. та складається з: 5271,07 грн. - заборгованість за кредитом; 267,85 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом; 5649,23 грн. - штрафи за п.п. 2.2.Генеральної угоди; штраф відповідно до Умов та Правил надання банківських послуг: 500,00 грн. - штраф (фіксована частина) та 559,41 грн. - штраф (процентна складова). Просив стягнути з ОСОБА_2 на свою користь зазначену суму заборгованості за кредитним договором та судові витрати у справі.

Рішенням Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 03 грудня 2014 року у задоволенні позову Публічного акціонерного товариства комерційного банку "ПриватБанк" до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості -відмовлено.

В апеляцій скарзі позивач, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення його позовних вимог у повному обсязі.

Сторони у судове засідання не з'явилися, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, поважність причин своєї неявки суду не повідомили.

Розглянувши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги і заявлених позовних вимог, колегія суддів не знаходить підстав для задоволення скарги та скасування рішення суду, виходячи з наступного.

Судом установлено та підтверджується матеріалами справи, що 13.09.2012 року між Публічним акціонерним товариством комерційним банком "ПриватБанк" та ОСОБА_2 укладено Генеральну угоду про реструктуризації заборгованості і приєднання до Умов і правил надання продукту кредитних карт, з метою здійснення сприятливих умов для виконання ОСОБА_2 зобов'язань по кредитним договорам: № SAMDN3006 від 20.08.2006 року (договір №1); № DNXRRХ07270005 від 25.01.2007 року(договір №2).

Згідно п.2 Генеральної угоди про реструктуризації заборгованості і приєднання до Умов і правил надання продукту кредитних карт від 13.09.2012 року ОСОБА_2 отримала терміновий кредит у розмірі 10230,01 грн. на строк 24 місяці з 13.09.2012 року по 30.09.2014 року шляхом встановлення кредитної лінії на платіжну картку НОМЕР_1 на споживчу мету в сумі 10230,01 грн. в обмін на зобовязання позичальника по поверненню кредиту, сплаті відсотків в розмірі 1,5% в місяць на суму залишку заборгованості по Кредиту в зазначені в заяві, Умовах і правилах строки (а.с.6-21).

Погашення заборгованості здійснюється в наступному порядку: починаючи з " 01" по " 25" число кожного місяця Позичальник надає Банку грошові кошти (щомісячний платіж) в сумі 511,91 грн. для погашення заборгованості за Кредитним договором, яка складається із заборгованості по кредиту, відсотків, а також інших витрат у відповідності з Умовами і правилами. Дата останнього погашення заборгованості повинна бути не пізніше 30.09.2014 року. (а.с.6).

Підпис ОСОБА_2 в Генеральній угоді відсутній, в анкеті-заяві про приєднання до Умов і Правил надання банківських послуг в ПриватБанку (а.с.5), дата підписання клієнтом зазначена 13.09.2012 року.

Згідно укладенних кредитних договорів № SAMDN3006 від 20.08.2006 року, №DNXRRХ07270005 від 25.01.2007 року, заяви ОСОБА_2 та рахунків-фактур (а.с.70-74), сторони перебували у договірних відносинах.

Згідно розрахунку заборгованості, ОСОБА_2 має заборгованість за договором б/н від 13.09.2012 року, яка станом на 11.02.2014 року становить12247,56 грн. та складається з наступного: 5271,07 грн. - заборгованість за кредитом; 267,85 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом; 5649,23 грн. - штрафи за п.п. 2.2.Генеральної угоди; штраф відповідно до Умов та Правил надання банківських послуг: 500,00 грн. - штраф (фіксована частина); 559,41 грн. - штраф (процентна складова) (а.с.4).

З розрахунку заборгованості по руху коштів на рахунку ОСОБА_2, наданого позивачем, вбачається, що 22.10.2013 року шляхом переводу коштів 520 грн. з картки відповідача банком самовільно було здійснено перерахування з карти НОМЕР_2 на карту НОМЕР_1 (а.с.78-83).

Строк виконання зобов'язання за кредитним договором № DNXRRХ07270005 від 25.01.2007 року закінчується 25.01.2009 року, отже саме з цього часу починається перебіг позовної давності 3 роки. Банк звернувся з позовом до суду 19 березня 2014 року, у зв'язку з чим строк позовної давності пропущений з 26.01.2012 року.

Встановивши зазначені обставини, перевіривши доводи сторін та давши їм належну правову оцінку, суд першої інстанції, керуючись ст.ст. 257, 261, 266, 267, 526, 625, 1054 ЦК України, постановою Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30.03.2012 року №5 "Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин", ухвалив рішення, яке відповідає вимогам закону.

Висновки суду достатньо обґрунтовані і підтверджені наявними в матеріалах справи письмовими доказами, а також поясненнями сторін.

Посилання позивача в апеляційній скарзі на те, що суд першої інстанції помилково застосував строки позовної давності у спорі, так як мало місце переривання строку позовної давності, а саме 21.09.2013 року відповідачем було здійснено проплату у сумі 520,00 грн, а тому початок перебігу строку позовної давності розпочався з 21.09.2013 року та закінчиться лише 21.09.2016 року, не можуть бути прийняті до уваги з наступних підстав.

Як вбачається з укладеного між сторонами кредитного договору № №DNXRRХ07270005 від 25.01.2007 року, кінцевим строком виконання зобов'язання за ним вказано 25.01.2009 року, отже саме з цього часу розпочався перебіг строку позовної давності 3 роки. Банк звернувся з позовом до суду 19 березня 2014 року (а.с.2-3), у зв'язку з чим строк позовної давності пропущений з 26.01.2012 року.

Згідно розрахунку про рух коштів ОСОБА_2 (а.с.78-83) проведено зарахування переводу з карти через відділення 22.10.2013 року - 520 грн., проте банк самостійно перерахував ці кошти з пенсійної картки відповідача, без її згоди, та у порушення Умов та правил надання продукту кредитних карт, відповідно до яких необхідно договірне узгодження клієнта на списання коштів з інших рахунків. Крім того, позивачем на підтвердження позовних вимог надано Генеральну угоду про реструктуризацію заборгованості від 13.09.2012 року, яка відповідачем не підписувалася.

Отже, матеріали справи не містять доказів договірного погодження позичальника на списання коштів з її рахунків.

Укладення Генеральної угоди, яка не підписана відповідачем та перерахування коштів банком з картки відповідача без її згоди не можна вважати обставинами, що свідчать про переривання строку позовної давності.

Решта доводів позивача в апеляційній скарзі також не можуть бути прийняті судом до уваги, оскільки зводяться лише до посилання на те, що рішення суду є незаконним, винесеним з порушенням норм процесуального та матеріального права, до переоцінки доказів і незгоди з висновками суду по їх оцінці та особистого тлумачення апелянтом норм права.

Таким чином, судове рішення ухвалене з додержанням норм процесуального права та у відповідності з нормами матеріального права і відсутні підстави для його скасування.

Керуючись ст.ст.303, 307, 308 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства комерційний банк "ПриватБанк" - відхилити.

Рішення Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 03 грудня 2014 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів з цього часу.

Головуючий: О.П.Варенко

Судді: В.С.Городнича

О.В.Лаченкова