У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27.04.2015 року місто Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області

в складі: головуючого судді Придачук О.А.

при секретарі Бомбушкар В.П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Ужгороді подання старшого державного виконавця МВ ДВС Ужгородського міськрайонного управління юстиції, погоджене начальником МВ ДВС Ужгородського МРУЮ, про встановлення тимчасового обмеження у праві виїзду за кордон ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1,

ВСТАНОВИВ:

Заявник звернувся до суду з даним поданням, посилаючись на те, що на виконанні у МВ ДВС Ужгородського МРУЮ знаходиться виконавче провадження № 16-120/15, щодо виконання виконавчого листа № 2/359/3059/13 від 19.12.2013, виданого Бориспільським міськрайонним судом Київської області про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 суми боргу в розмірі 623825,68 грн. 09.07.2014 державним виконавцем винесено постанову про відкриття виконавчого провадження та направлено боржнику для виконання, однак станом на 09.04.2015 боржником не вчинено. 16.07.2014 державним виконавцем надіслано виклик боржнику на 10 год. 00 хв. 16.07.2014, однак останній за викликом не зявився, про що складено акт державного виконавця та наявне підтвердження про направлення поштовим відправленням виклику боржнику згідно реєстру рекомендованих листів від 2304.2014. Тим самим встановлено, що боржник ухиляється від виконання виконавчого документа, а тому просить суд подання задовольнити та встановити тимчасове обмеження у праві виїзду за кордон громадянину України ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 та вилучити закордонний НОМЕР_1, що належить боржнику ОСОБА_1

Представник МВ ДВС Ужгородського МРУЮ в судове засідання не зявився, хоча про час та місце розгляду подання був повідомлений. В поданні міститься прохання розглянути справу без участі представника МВ ДВС Ужгородського МРУЮ.

Дослідивши матеріали подання, суд приходить до наступного.

Відповідно до п.18 ч.3 ст. 11 Закону України Про виконавче провадження державний виконавець у процесі здійснення виконавчого провадження має право у разі ухилення боржника від виконання зобов'язань, покладених на нього судовим рішенням, звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи або керівника боржника - юридичної особи за межі України - до виконання зобов'язань за рішенням.

Згідно ст. 377-1 ЦПК України, питання про тимчасове обмеження боржника фізичної особи або керівника боржника юридичної особи у праві виїзду за межі України при виконані судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) вирішується судом за місцезнаходженням органу державної виконавчої служби за поданням державного виконавця, погодженим з начальником відділу ДВС. Суд негайно розглядає подання, без виклику чи повідомлення сторін та інших заінтересованих осіб за участю державного виконавця.

Таким чином, вирішення судами питання про обмеження у виїзді за межі України можливе тільки у порядку, визначеному ст. 377-1 ЦПК України та за поданням державного виконавця на підставі п. 18 ст. 11 Закону України Про виконавче провадження у звязку з ухиленням боржника від виконання судового рішення чи рішення іншого органу, що перебуває на виконанні.

Поняття ухилення від виконання зобовязань, покладених на боржника рішенням означає як будь-які свідомі діяння (дії або бездіяльність) боржника, спрямовані на невиконання відповідного обовязку у виконавчому провадженні, коли виконати цей обовязок нього є всі реальні можливості (наприклад наявність майна, грошових коштів тощо) і цьому не заважають будь-які незалежні від нього обактивні обставини (непереборної сили, події тощо)

При цьому особа, яка має невиконані зобовязання не може вважатися винною, поки не буде наведено протилежне.

Відповідно до положення ч. 2 ст. 10 ЦПК України наявність умислу та обставини, які є предметом посилання субєкта подання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України як на підставу його вимог, підлягають доведенню. Зокрема задоволення такого подання можливе лише за умови доведення факту ухилення боржника від виконання зобовязання.

Оскільки відповідно до ч.2 ст. 377-1 ЦПК України, подання про тимчасове обмеження у праві виїзду боржника за кордон розглядається судом негайно, без виклику чи повідомлення сторін та інших заінтересованих осіб, з участю державного виконавця, то саме на останнього покладається тягар доказування. Тим паче, що особа, стосовно обмеження права якої внесено подання, фактично позбавлена можливості довести суду, що нею було вжито усіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобовязання.

Законом передбачені юридичні санкції у вигляді тимчасового обмеження у праві виїзду не за наявність факту невиконання зобовязання, а за ухилення від їх виконання. У звязку з цим з метою всебічного і повного зясуваня всіх обставин справи, встановлення дійсних прав та обовязків учасників спірних відносин, суду належить зясувати, чи дійсно особа свідомо не виконувала належні до виконання зобовязання в повному обсязі або частково.

У звязку з цим про ухилення боржника від виконання покладених на нього рішенням обовязків у виконавчому провадженні може свідчити невиконання ним своїх обовязків, передбачених ч.6 ст. 12 Закону України Про виконавче провадження, зокрема утримання від вчинення дій, які унеможливлюють чи ускладнюють виконання рішення; надання у строк, встановлений державним виконавцем, достовірних відомостей про свої доходи та майно, у т.ч. про майно, яким він володіє спільно з іншими особами, про рахунки у банках чи інших фінансових установах; своєчасна явка за викликом державного виконавця; письмове повідомлення державному виконавцю про майно, що перебуває у заставі або в інших осіб, а також про кошти та майно, належні боржникові від інших осіб.

Однак належних і допустимих доказів на підтвердження факту свідомого ухилення боржника ОСОБА_1 від виконання зобовязань, покладених на нього судовим рішенням з матеріалів справи не вбачається.

В матеріалах справи відсутні докази отримання ОСОБА_1 виклику державного виконавця для дачі пояснень з приводу невиконання вищевказаного виконавчого провадження.

А тому на підставі викладеного, враховуючи, що факт свідомого ухилення ОСОБА_1 від виконання зобовязань, покладених на нього, не доведено, суд приходить до переконання, що подання до задоволення не підлягає.

Керуючись ст.ст. 10, 377-1 ЦПК України, суд,

УХВАЛИВ:

У задоволенні подання старшого державного виконавця МВ ДВС Ужгородського міськрайонного управління юстиції, погоджене начальником МВ ДВС Ужгородського МРУЮ, про встановлення тимчасового обмеження у праві виїзду за кордон ОСОБА_1, 15.03.1970 р.н - відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя: О.А. Придачук