АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/2643/15
Справа № 208/6236/13-ц
Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1
Доповідач - Кочкова Н.О.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 травня 2015 року м. Дніпропетровськ

Апеляційний суд Дніпропетровської області у складі:

Головуючого судді : Кочкової Н.О.,

Суддів: Григорченка Е.І., Рудь В.В.,

за участю секретаря - Левцунова І.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Кредитні ініціативи" до ОСОБА_2 про звернення стягнення на предмет іпотеки, - за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області 25 грудня 2014 року, -

В С Т А Н О В И В:

У серпні 2013 року ТОВ «Кредитні ініціативи» звернулось до суду з вищезазначеним позовом, в обґрунтування якого посилалось на те, що 18 березня 2008 року ВАТ «Сведбанк» та ОСОБА_2 уклали Кредитний договір № 0310/0308/88-055, відповідно до умов якого банк надав кредит у сумі 41500,00 доларів США, а позичальник зобов'язався повернути отриманий кредит і сплатити проценти в сумі, строки та на умовах, що передбачені Кредитним договором. Для забезпечення належного виконання зобов'язань за договором, ВАТ «Сведбанк» та відповідач 18 березня 2008 року уклали Іпотечний договір № 0310/0308/88-055-Z-1, відповідно до якого відповідач передав в іпотеку квартиру АДРЕСА_1.

28 листопада 2012 року між ПАТ "Сведбанк", та Факторинговою компанією "ОСОБА_1 плюс" укладено Договір факторингу, відповідно до п. 2.1., 2.2. якого Банк відступає Фактору свої права Вимоги заборгованості по кредитних договорах, укладених з Боржниками, право вимоги якої належить Банку на підставі документації. Разом з правами вимоги до Фактора переходять всі пов'язані з ними права, зокрема права грошової вимоги щодо нарахованих та несплачених боржниками процентів, комісій, штрафних санкцій та інших обов'язкових платежів.

28 листопада 2012 року між ТОВ «ФК «Вектор Плюс» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» укладено Договір факторингу, відповідно до п.2.1, 2.2. якого Клієнт (ТОВ «ФК «Вектор Плюс») відступає Фактору (ТОВ "Кредитні ініціативи») свої права вимоги заборгованості по кредитних договорах, укладених з Боржниками, право на вимогу якої належить Клієнту на підставі Документації. Разом з правами вимоги до Фактору переходять всі пов'язані з ними права, зокрема права грошової вимоги щодо нарахованих та несплачених боржником процентів, комісій, штрафних санкцій та інших обов'язкових платежів. Внаслідок укладення вказаних договорів відбулася заміна кредитора, а саме ТОВ «Кредитні ініціативи» набуло статусу нового кредитора за договором від 18 березня 2008 року № 0310/0308/88-055, позичальником згідно якого є відповідач ОСОБА_2

ОСОБА_2 взяті на себе зобовязання не виконує, у звязку з чим станом на 18 червня 2013 року утворилася заборгованість за кредитним договором у розмірі - 395712 грн. 49 коп., тому в рахунок погашення вказаної заборгованості позивач просив суд звернути стягнення на предмет іпотеки шляхом проведення прилюдних торгів згідно Закону України «Про виконавче провадження», встановивши початкову ціну предмету іпотеки на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна на підставі оцінки, проведеної субєктом оціночної діяльності/незалежним експертом на стадії оцінки майна (том 1, а.с.3-5).

Рішенням Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 25 грудня 2014 року позов ТОВ «Кредитні ініціативи» задоволено: звернуто стягнення на предмет іпотеки: чотирьохкімнатну квартиру АДРЕСА_1, загальною площею 65,4 кв. м., житловою площею 47,3 кв.м., яка належить ОСОБА_2 на праві власності, в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором № 0310/0308/88-055 від 18 березня 2008 року, укладеним між ВАТ «Сведбанк» та ОСОБА_2, яка станом на 18 червня 2013 року складає 395 712 гр. 19 коп., а саме: за кредитом - 278258 грн. 39 коп., по відсотках - 61056грн. 13 коп., пеня - 56397 грн. 97 коп., шляхом проведення прилюдних торгів згідно Закону України "Про виконавче провадження", за початковою ціною, встановленою на рівні, не нижчому за звичайні ціні на цей вид майна, визначеною на підставі оцінки, проведеної субєктом оціночної діяльності/незалежним експертом на стадії оцінки майна. Зважаючи на набрання сили 07.06.2014 року Законом України "Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті" від 03 червня 2014 року № 1304-VII рішення суду в частині звернення стягнення на предмет іпотеки не підлягає виконанню на час дії Закону України "Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» від 03 червня 2014 року № 1304-VII. Вирішено питання судових витрат (том 2, а.с. 98-101).

В апеляційній скарзі ОСОБА_2, посилаючись на порушення судом норм матеріального права, просить скасувати рішення суду та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову в повному обсязі (том 2, а.с. 109-116).

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що 18 березня 2008 року між ВАТ «Сведбанк», правонаступником якого є ПАТ «Сведбанк» та ОСОБА_2 був укладений Кредитний договір № 0310/0308/88-055, згідно умов якого останній отримав у кредит 41 500 доларів США під 11,9 % річних, строком користування по 17 березня 2018 року включно. 20 березня 2009 року було укладено договір №01 про внесення змін та доповнень до договору № 0310/0308/88-055 від 18 березня 2008 року, де встановлено термін повернення кредиту до 17 березня 2023 року. Відповідно до умов кредитного договору відповідач зобов'язаний у строки, передбачені договором, сплачувати решту кредиту, проценти за користування кредитними коштами. Крім того, п. 8.1. договору передбачена відповідальність за порушення строків погашення заборгованості за кредитом та/або строків сплати процентів за користування кредитом, а саме сплата пені, у розмірі подвійної облікової ставки НБУ України (том 1, а.с. 6-8, 11-14).

На забезпечення виконання зобов'язань за вказаним кредитним договором 18 березня 2008 року між ВАТ «Сведбанк» та відповідачем був укладений іпотечний договір № 0310/0308/88-055-Z-1, посвідчений 18 березня 2008 року нотаріусом Дніпродзержинського міського нотаріального округу Дніпропетровської області ОСОБА_3, відповідно до якого ОСОБА_2 передав Банку в іпотеку квартиру АДРЕСА_1, загальною площею 65,4 кв. м., житловою площею 47,3 кв.м., яка належить йому на праві власності.

Банк свої зобовязання за кредитним договором виконав в повному обсязі, а позичальник порушив умови кредитного договору, припинивши повертати банку кредитні кошти та сплачувати відсотки за користування кредитом, внаслідок чого станом на 18 червня 2013 року утворилась заборгованість у розмірі 49 507 доларів США 38 центи, що за курсом НБУ на дату розрахунку складає 395 712 грн. 49 коп., а саме: заборгованість за кредитом - 34812 доларів США, що складає - 278258 грн. 39 коп., заборгованість по відсотках - 7638 доларів США 70 центів, що складає 61056 грн. 13 коп., пеня - 7055 доларів США 92 центи, що складає 56397 грн. 97 коп.

Право вимоги за кредитними договорами, в тому числі за кредитним договором № 0310/0308/88-055 від 18 березня 2008 року, який був укладений між ВАТ «Сведбанк», правонаступником якого виступив ПАТ «Сведбанк», та ОСОБА_2 перейшло на користь ТОВ «Кредитні ініціативи» згідно договором факторингу №15 від 28 листопада 2012 року, укладеного між ПАТ «Сведбанк» та ТОВ «ФК ОСОБА_4», та договором про передачу прав за іпотечним договором, укладеним між ТОВ «ФК ОСОБА_4» та ТОВ «Кредитні ініціативи» від 28 листопада 2012 року (том 1, а. с. 25-26, 27-42). Вимога позивача про дострокове повернення кредиту в звязку з порушенням зобовязань по кредитному договору (п.п. 3.9, 3.10 кредитного договору) була направлена відповідачу 8 липня 2013 року (том 1, а.с. 22).

Задовольняючи позовні вимоги, суд 1 інстанції посилався на те, що що за договорами факторингу до позивача перейшло право вимоги за кредитним договором № 0310/0308/88-055 від 18 березня 2008 року, який забезпечений іпотечним договором, а позичальник належним чином не виконав свої зобовязання за кредитним договором, у звязку з чим виникла заборгованість, що є підставою для звернення стягнення на предмет іпотеки.

Вказані висновки відповідають вимогам закону і підтверджуються матеріалами справи. Так, згідно ст. 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов'язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов'язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). У відповідності до ст. 512 ЦК України кредитор у зобов'язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Кредитор у зобов'язанні може бути замінений також в інших випадках, встановлених законом. Кредитор у зобов'язанні не може бути замінений, якщо це встановлено договором або законом.

Згідно з ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ч.ч.. 1, 3 ст. 24 Закону України «Про іпотеку» відступлення прав за іпотечним договором здійснюється без необхідності отримання згоди іпотекодавця, якщо інше не встановлено іпотечним договором, і за умови, що одночасно здійснюється відступлення права вимоги за основним зобов'язанням. Якщо не буде доведене інше, відступлення прав за іпотечним договором свідчить про відступлення права вимоги за основним зобов'язанням.

Із матеріалів справи вбачається, що перехід права вимоги від ВАТ «Сведбанк» до ТОВ «Кредитні ініціативи» підтверджено належними і допустимими доказами, а посилання в апеляційній скарзі на те, що боржник не був повідомлений про такий перехід спростовується копіями листів від 14 грудня 2012 року та від 22 лютого 2013 року (том 1, а.с.94-103), а посилання на те, що договір факторингу від 28 листопада 2012 року є нікчемним, оскільки він порушує публічний порядок є голослівним.

Доводи апеляційної скарги про те, що строк дії кредитного договору не закінчився, та посилання на узагальнення судової практики з розгляду справ, що виникають з кредитних правовідносин, за 2010 рік - не мають правового значення для вирішення спору, оскільки судом встановлено, і не заперечувалось відповідачем, що з грудня 2010 року він перестав сплачувати кошти на повернення кредиту, а згідно із п.11 іпотечного договору іпотекодержатель набуває право звернути стягнення на предмет іпотеки у випадку навіть одноразового прострочення основного зобовязання (як основного боргу, так і процентів за ним) (том 1, а.с.45 зворот).

Посилання апелянта на недоведеність позивачем суми боргу позичальника не можуть бути взяті до уваги, оскільки позичальник не заперечував, що не повернув у повному обсязі суму кредиту з відповідними процентами і не надав письмових доказів, які б спростовували суму заборгованості, яку визначив відповідач у своїх розрахунках.

Посилання апелянта на те, що суд не застосував Закон України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті», - спростовується рішенням суду, а посилання на те, що зазначений Закон є підставою для відмови у задоволенні позову не основане на законі, оскільки вказаний Закон поруку не припиняє.

Посилання в апеляційній скарзі на неправильну оцінку доказів не може бути прийнято апеляційним судом до уваги, оскільки згідно із ст. 212 ЦПК України виключне право оцінки доказів належить суду 1 інстанції. Інші доводи апеляційної скарги зводяться до повторення обставин справи і цитування норм діючого законодавства, і не спростовують правильність висновків суду.

Судом 1 інстанції у досить повному обсязі зясовані права та обов'язки сторін, неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права, які є обовязковою підставою для скасування чи зміни рішення не встановлено, справа розглянута у рамках позовних вимог та на підставі наданих доказів, підстав для виходу за межі апеляційної скарги не вбачається, тому апеляційний суд приходить до висновку, що рішення суду є законним і обґрунтованим, і його слід залишити без змін.

Керуючись ст. 307, 308 ЦПК України, апеляційний суд,

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області 25 грудня 2014 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Судді: