Справа № 645/2819/15-ц
Провадження № 2/645/1303/15
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 липня 2015 року м. Харків

Фрунзенський районний суд м.Харкова у складі:

головуючого судді Шарка О.П., секретаря судових засідань - Анацької К.Є., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства «Укртелеком» в особі Харківської філії Публічного акціонерного товариства «Укртелеком» про стягнення заробітної плати та моральної шкоди, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до Публічного акціонерного товариства «Укртелеком» в особі Харківської філії Публічного акціонерного товариства «Укртелеком», в якому просить суд стягнути з відповідача недораховану заробітну плату в розмірі 1067,68, а також моральну шкоду в розмірі 3000 грн.

В обґрунтування позову позивач зазначив, що з 01.07.1998 року він працював на посаді експедитора відділу координації закупівель та постачання Харківської філії ПАТ "Укртелеком" і 20 січня 2015 року був звільнений у зв'язку із скороченням штату працівників (п. 1. ст. 40 КЗпП України). Разом із своїми обов'язками він виконував вантажно - розвантажувальні роботи і отримував доплату за суміщення професії вантажника у розмірі 24% від посадового окладу. Ним була написана заява про суміщення професії вантажника з 1 жовтня 2014 року без зазначення дати закінчення виконання роботи вантажника. В жовтні, листопаді та грудні 2014 року ним виконувалась вантажно - розвантажувальні роботи, а доплата за суміщення професії була проведена тільки по 15 жовтня 2014 року. У січні 2015 року відділ праці та заробітної плати за його проханням показали наказ від 01.10.2014 року "Про встановлення доплат за виконання додаткової роботи" на період з 01.10.2014 по 15.10.2014. З наказом він ознайомлений не був, в своїй заяві дату закінчення виконання роботи вантажника не вказував. Про те, що він не повинен виконувати роботу вантажника його ніхто не повідомив, хоча згідно ст. 32 КЗпП України він повинен бути попереджений. Він також продовжував виконувати вантажно- розантажувальні роботи і після 15 жовтня 2014 та впродовж листопада і грудня 2014, також продовжував їздити у відрядження по Харківській області та виконував вантажно-розвантажувальні роботи товарно-матеріальних цінностей і доручення керівництва з доставки та переміщення вантажів. З цим питанням він звертався до адміністрації, в профспілковий комітет, до комісії по трудових спорах, однак, на його думку, ніхто не вник в суть питання, на його звернення отримано формальні відповіді. З розрахунку позивача вбачається, що розмір заробітної плати, яку йому не виплатили складає: за жовтень місяць 2014 року: (1621:23)* 10*0,24 = 169,15 грн., де 1621 - посадовий оклад, 23 кількість робочих днів у жовтні 2014 року, 10- кількість фактично відпрацьованих робочих днів у жовтні 2014 року, 0,24 - доплата за суміщенням (24%) за листопад місяць 2014 року: 1621*0,24= 389,04 грн., за грудень 2014 року: 1621*0,24 = 389.04 за січень місяць 2014 року. Оскільки при нарахуванні вихідної допомоги недорахований розмір середньої зарплати за листопад та грудень 2014 року, позивач просить вихідну доплату збільшити на 389,04 грн. Разом складає: 169,15 + 389,04 + 389,04 + 389,04 = 1336,27 грн. Без врахування податків та зборів ця сума складає 1067,68 грн. 1336,27-48,11 -200,44-20,04 = 1067,68 грн; де 48,11 - єдиний соц. внесок, 200,44 - податок з доходів фіз. осіб, 20,04 - військовий збір. З вини роботодавця - ПАТ «Укртелеком» в особі Харківської філії ПАТ Укртелеком" порушені гарантовані Конституцією України та законодавством про працю моє право на оплату праці, що призвело його до душевних страждань, так як заробітна плата була єдиним джерелом існування. Неправомірні дії відповідача в частині не нарахування і недоотримання заробітної плати, завдавали йому моральних страждань, тому що він був не спроможний купити ліки для хворої матері, яка є інвалідом І групи. Позивач оцінює моральну шкоду у розмірі 3000 грн.

У судовому засіданні позивач ОСОБА_2 позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив їх задовольнити, надав суду пояснення, аналогічні викладеним у позовній заяві.

Представник відповідача ОСОБА_3 позовні вимоги не визнав у повному обсязі, вважаючи їх необґрунтованими і безпідставними, зазначивши, що правовими підставами позовних вимог є та обставина, що, на думку позивача, останнім виконувались вантажно-розвантажувальні роботи за період жовтень 2014 року - січень 2015 року, які є додатковими до його посадових обов'язків та мають бути оплачені додатково. На думку відповідача, наведене судження є хибним та не відповідає об'єктивній дійсності. Підприємство у своїй діяльності має право провадити господарську діяльність на власний розсуд, враховуючи об'єктивні економічні чинники. З огляду на об'єктивні економічні чинники за період із 01.10.2014 по 15.10.2014 виникла об'єктивна необхідність у покладанні на деяких працівників підприємства додаткових робіт, оплата за які здійснювалася в формі доплати до посадового окладу. Зокрема, 01.10.2014 року наказом № 989 на позивача з його згоди було покладено обов'язок виконання трудових функцій вантажника на період із 01.10.2014 по 15.10.2014 з доплатою грошових коштів до посадового окладу. Наведеним наказом врегульовано обов'язок підприємства сплатити надбавку за виконання додаткових робіт за робочі дні працівника підприємства відповідно до табелю обліку робочого часу. Вказаний наказ не регулює правовідносини щодо оплати днів відряджень, лікарняних, днів відпустки та інше. Тобто наказом встановлено обов'язок робітника здійснювати додаткові роботи в робочі дні та провадити додаткову оплату за кожен робочий день відповідно до табелю обліку робочого часу на підприємстві. З огляду на об'єктивні економічні чинники підприємство не вважало доцільним здійснювати додаткові роботи та проводити додаткову оплату за період після 15.10.2014 року. Враховуючи наведений факт, позивача не залучали до додаткових робіт в робочі дні після 15.10.2014 року, що підтверджується службовою запискою начальника відділу закупівель та логістики Харківської філії ПАТ «Укртелеком» ОСОБА_4 та листом директора підприємства на ім'я позивача від 30.01.2015 року. Відтак представник відповідача вважає, що правові підстави проводити будь-які доплати позивачу за період з 16.10.2014 року по 20.01.2015 року відсутні.

Допитаний у судовому засіданні у якості свідка ОСОБА_5 пояснив суду, що він разом з позивачем працював на посаді експедитора відділу закупівель і логістики Харківської філії ПАТ «Укртелеком», поряд зі своїми обов'язками, вони виконували вантажно-розвантажувальні роботи, в тому числі і після 15 жовтня 2014 року, однак, доплату за це вони не отримували.

Допитаний у судовому засіданні у якості свідка ОСОБА_6 пояснив суду, що він працював на посаді водія Харківської філії ПАТ «Укртелеком», здійснював перевезення ТМЦ на автомобілі разом з позивачем, зазначив, що дійсно після 15 жовтня 2014 року відповідач здійснював розвантаження ТМЦ після доставки, однак, на підставі якого розпорядження йому не відомо.

Суд, вислухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, пояснення свідків, дослідивши надані сторонами докази у їх сукупності, вважає позові вимоги такими, що не підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

Даний принцип полягає у змагальній формі ініціативи та активності осіб, які беруть участь у справі.

Принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин даної справи. Стороні зобов'язані визначити коло фактів, на які вони можуть посилатися як на підставу своїх вимог і заперечень, і довести обставини, якими вони обґрунтовують ці вимоги й заперечення, як того вимагають положення ст. 60 ЦПК України, за якими доказуванню підлягають обставиш які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, яг беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ст. ст. 11, 27, 60 ЦПК України, суд розглядає справу в межах заявлених позовних вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, особа яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд, зобов`язана надати усі наявні у неї докази та довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких виникає спір.

В судовому засіданні із наявних матеріалів справи достовірно встановлено, що Наказом № 35-03-2185 від 01.09.2011 року ОСОБА_2 був переведений на посаду експедитора транспортного центрального складу відділу координації закупівель та постачання Харківської філії ПАТ «Укртелеком».

Наказом від 20.01.2015 № 35-03-146 ОСОБА_2 звільнений у зв'язку зі скороченням штату працівників Харківської філії ПАТ «Укртелеком», згідно ч. 1 ст.40 КЗпП.

Наказом №989 від 01.10.2014 року на ОСОБА_2, на підставі його письмової заяви, доручено з 01.10.2014 року по 15.10.2014 року виконання трудових функцій вантажника без звільнення їх від основної роботи, з доплатою грошових коштів до посадового окладу у розмірі 24%.

Відповідно п.4.8 робочої інструкції вантажника Харківської філії ПАТ «Укртелеком», яка встановлює посадові обов'язки та функції вантажника, вантажник зобов'язаний виконувати розпорядження тільки свого безпосереднього керівника.

Згідно п.4.11 зазначеної інструкції вантажник не повинен ставати до роботи, якщо не одержано розпорядження про початок роботи від безпосереднього керівника.

Як вбачається зі службової записки начальника відділу закупівель та логістики Харківської філії ПАТ «Укртелеком» ОСОБА_4, експедитор ОСОБА_2 у своїй роботі підпорядковувався безпосередньо йому, як начальнику відділу закупівель та логістики, за період з 16.10.2014 року по 20.01.2015 року доручень виконувати вантажно-розвантажувальні роботи ОСОБА_2 не надавалось, вантажно-розвантажувальні роботи, які не входять до основної роботи експедитора та мають бути оплачені додатково, експедитором ОСОБА_2 за період з 16.10.2014 року по 20.01.2015 року не здійснювались. Відтак, правові підстави проводити додаткову оплату за виконання додаткових робіт експедитору ОСОБА_2 відсутні, оскільки такі роботи ОСОБА_2 не виконувались.

Викладені обставини підтвердила ОСОБА_4, будучи допитаною у судовому засіданні у якості свідка.

Допитаний у судовому засіданні у якості свідка ОСОБА_7 пояснив суду, що він працює на посаді начальника відділу організації та оплати праці Харківської філії ПАТ «Укртелеком», ОСОБА_2 у період з 16 жовтня 2014 року доручень про виконання додаткових вантажно-розвантажувальних робіт не отримував, виконувати зазначені роботи без відповідного розпорядження позивач не міг.

У ході судового розгляду позивачем не доведено виконання додаткових робіт, що не передбачені посадовими обов'язками позивача, за період з 16.10.2014 року по 20.01.2015 року, а саме: виконання трудових функцій вантажника без звільнення їх від основної роботи, з доплатою грошових коштів до посадового окладу.

Відповідно до ч. 1 ст. 15 ЦК кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Таким чином, у розумінні закону суб'єктивне право на захист - це юридично закріплена можливість особи використати заходи правоохоронного характеру для відновлення порушеного права і припинення дій, які порушують таке право.

Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ для захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави (ст. 1 ЦПК).

Відповідно до ст. 55 Конституції права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань. За положеннями ст. 24 Конституції юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі.

Відповідно до ст. 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести та обставини, на які вона посилається як на підставу у своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Принцип диспозитивності цивільного судочинства, закріплений в ст. 11 ЦПК України, передбачає, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до ЦПК України, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Позивачем не доведено факту виконання ним додаткових вантажно-розвантажувальних робіт за період після 15 жовтня 2014 року, а тому підстави для стягнення недорахованої заробітної плати відсутні. У зв'язку з недоведеністю позовних вимог в частині порушення відповідачем права на оплату праці, позовні вимоги а частині відшкодування моральної шкоди задоволенню також не підлягають.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.116, 237-1 КЗпП, постановою Пленуму Верховного Суду України "Про практику розгляду судами трудових спорів" № 9 від 06.11.1992 року з наступними змінами та доповненнями, ст.ст. 10,59, 60, 88, 212 - 215, 296 ЦПК України, суд-

В И Р І Ш И В:

У позовних вимогах ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства «Укртелеком» в особі Харківської філії Публічного акціонерного товариства «Укртелеком» про стягнення заробітної плати та моральної шкоди - відмовити у повному обсязі.

Апеляційну скаргу на рішення суду може бути подано до апеляційного суду Харківської області через Фрунзенський районний суд м. Харкова протягом десяти днів з дня його проголошення, а особами , які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення , протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення , якщо його не скасовано , набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Надруковано в нарадчій кімнаті.

СУДДЯ: