Категорія 57Доповідач Жданкін В. В.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"23" березня 2015 р. м. Вінниця

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Вінницької області в складі:

Головуючого: Жданкіна В.В.

Суддів: Медяного В.М., Пащенко Л.В.

при секретарі: Агеєвій Г.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 14.01.2015 року по справі за позовом ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства «Страхова компанія «Місто», за участю третьої особи без самостійних вимог на предмет спору про визнання події страховим випадком та стягнення суми страхового відшкодування, -

ВСТАНОВИЛА :

У жовтні 2014 року ОСОБА_2 звернувся до Вінницького міського суду Вінницької області із позовом до ПАТ «Страхова компанія «Місто», за участю третьої особи без самостійних вимог на предмет спору Вінницької міської станції швидкої медичної допомоги Вінницької обласної ради, про визнання події страховим випадком та стягнення суми страхового відшкодування. Позов мотивував тим, що 26.11.2013 року між ВМСШМД Вінницької обласної ради та ПАТ «СК «Місто» було укладено договір обов'язкового особистого страхування від нещасних випадків на транспорті за № 102-000156, відповідно до умов якого предметом договору є майнові інтереси, пов'язані з життям, здоров'ям та працездатністю застрахованих осіб під час поїздки на службовому транспорті. Застрахованими особами, відповідно до договору, є всі особи, які перебувають у трудових відносинах зі страхувальником. Позивач працює у ВМСШМД на посаді лікаря виїзної

загальної профільної бригади (інтенсивної терапії) центральної підстанції та є застрахованою особою.

01.03.2014 року, під час дії договору страхування, коли позивач працював на зміні, стався страховий випадок, а саме груповий нещасний випадок, коли під час транспортування пацієнта до лікарні, останній завдав позивачеві тілесних ушкоджень. Страховика було повідомлено про настання стразового випадку належним чином, однак відповідач свого обов'язку щодо виплати стразового відшкодування не виконав, що і стало підставою для звернення до суду із даним позовом, а тому просив стягнути з відповідача на його користь грошові кошти у вигляді страхового відшкодування у розмірі 16 624,00 грн.

Рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 14.01.2015 року відмовлено у задоволенні позову ОСОБА_2

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить рішення суду скасувати як незаконне, постановлене з порушенням норм матеріального та процесуального права і ухвалити нове яким задоволити його позов.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що 26.11.2013 року відповідно до вимог чинного законодавства України, між Вінницькою міською станцією швидкої допомоги та ПАТ «СК «Місто» було укладено Договір обов'язкового особистого страхування від нещасних випадків на транспорті №102-000156 (надалі - Договір). Відповідно до списку (Додаток №1 до Договору) апелянт є однією з осіб, на яку розповсюджується дія вказаного Договору.

Страховим випадком, відповідно до умов Договору, а також Постанови Кабінету Міністрів України № 959 від 14.08.1996 року про затвердження «Положення про обов'язкове особисте страхування від нещасних випадків на транспорті» (надалі - Положення), на підставі якої ПАТ «СК Місто» здійснює обов'язкове страхування від нещасних випадків на транспорті є: загибель або смерть застрахованого внаслідок нещасного випадку на транспорті; одержання застрахованим травми внаслідок нещасного випадку на транспорті при встановлені йому інвалідності; тимчасова втрата застрахованим працездатності внаслідок нещасного випадку на транспорті.

Зважаючи на те, що в Положенні відсутнє визнання страховим випадком події, що настала в результаті протиправних дій третіх осіб, ПАТ «СК Місто» запропонувало ВМСШМД укласти договір добровільного страхування від нещасних випадків, яким передбачено, що нещасними випадками також є наступні події, які призвели до розладу здоров 'я або смерті Застрахованої особи: утеплення, ураження блискавкою або електричним струмом, укус тварин або отруйних комах, змій, проникнення стороннього тіла, протиправні дії третіх осіб. Так, на користь працівників швидкої допомоги в тому числі ОСОБА_2 було укладено Договір добровільного страхування від нещасних випадків №105-000487 від 05.12.13 р.

У своїй скарзі ОСОБА_2 посилається на те, що «до страхової компанії було подано дві заяви, одна на страхову виплату згідно договору страхування № 105-000487 від 05.12.2013 р., а друга на виплату страхового відшкодування за договором №102-000156» однак слід зазначити, що в ПАТ «СК «Місто», на виконання ст. 31 ЗУ «Про страхування», якою передбачено, що Страховики зобов'язані вести облік договорів страхування і вимог (заяв) страхувальників щодо виплати страхової суми або страхового відшкодування за формою, яка забезпечить отримання інформації, необхідної для врахування при формуванні страхових резервів, ведеться журнал реєстрації повідомлень про страхові випадки, в якому реєструються також і заяви щодо виплати страхового відшкодування. Так, 03.03.2014 р. до ПАТ «СК «Місто» надійшло повідомлення про настання події, що має ознаки страхового випадку від ОСОБА_2 та було зареєстровано за №01/03032014. Копії відповідних сторінок журналу були витребувані судом першої інстанції та надані суду.

Відповідно до ст. 25 ЗУ «Про страхування» здійснення страхових виплат проводиться Страховиком згідно з договором страхування на підставі заяви Страхувальника (його правонаступника або третіх осіб, визначених умовами страхування) і страхового акту. Вимога про необхідність подання письмової заяви на отримання страхової виплати передбачене також п. 10 Положення та п. 6.3.1. Договору.

Окрім того, Наказом № 7 від 06.02.2013 р. в ПАТ «СК «Місто» затверджено форми заяв, щодо випадків, які мають ознаки страхових, на підставі яких здійснюється проведення страхових виплат.

Однак, ОСОБА_2 до ПАТ «СК «Місто» відповідної заяви згідно умов Договору №102-000156 від 26.11.2013 р. подано не було, що підтверджується відсутністю запису в журналі реєстрації.

Частиною 1 ст. 61 ЦПК України встановлено обов'язок кожної сторони довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 ЦПК України. Представник апелянта, в судовому засіданні не надав доказів того, що відповідна заява була подана Апелянтом до ПАТ «СК «Місто».

Про відсутність надання Апелянтом заяви на страхову виплату вказував також і представник третьої сторони ВМСШМД, який заперечував проти задоволення позову з тих підстав, що позивачем не подавалась заява про настання випадку, передбаченого умовами Договору №102-000156 від 16.11.13 р., як зазначено в рішенні суду першої інстанції.

Також, апелянт зазначає, що в договорі страхування відсутні визначення страхового випадку, однак це не так, адже в п. 2.1. Договору вказано, що страховими випадками є: загибель або смерть Застрахованої особи внаслідок нещасного випадку на транспорті; одержання Застрахованою особою травми внаслідок нещасного випадку на транспорті при встановленні їй інвалідності; тимчасова втрата Застрахованою особою працездатності внаслідок нещасного випадку на транспорті.

У Апеляційні скарзі Апелянт безпідставно посилається на правила страхування, адже Договір №102-000156 є не добровільним, а обов'язковим видом страхування.

Основна відмінність між добровільним і обов'язковим видом страхування полягає в тому, що відносини щодо останнього виникають на підставі закону, а добровільного - на основі договору між страхувальником і страховиком, який розробляється відповідно до умов зареєстрованих правил страхування. В обов'язковому страхуванні ні у Страховика, ні у Страхувальника не залишається можливості встановлення індивідуальних умов страхування, адже всі істотні умови будь-якого виду обов'язкового страхування заздалегідь визначені законодавчими актами. Принцип обов'язковості однаково поширюється на Страхувальника і на Страховика.

Договір страхування №102-000156, відносно якого виник спір, укладено на підставі Постанови Кабінету Міністрів України № 959 від 14.08.1996 року про затвердження «Положення про обов'язкове особисте страхування від нещасних випадків на транспорті», в

якій визначені права та обов'язки сторін, визначено страхові випадки, розміри страхових тарифів та страхових сум, умови здійснення та розміри страхової виплати, а також причини відмови у страховій виплаті. Умови, які передбачені Постановою не можуть бути змінені Страховиком.

В Положенні відсутнє визнання страховим випадком події, що настала в результаті протиправних дій третіх осіб, а відповідно до розділу 7 Акту №1 про нещасний випадок пов'язаний з виробництвом від 17.03.2014р. причиною настання нещасного випадку є травмування внаслідок протиправних дій іншої особи.

Обов'язкове особисте страхування від нещасних випадків на транспорті відноситься до особливої категорії обов'язкового страхування, його необхідність викликана тим, що транспорт є джерелом підвищеної небезпеки щодо осіб, які експлуатують транспортні засоби, та пасажирів, які ним користуються. І для того, щоб випадок було визнано страховим, причиною його настання мас бути саме джерело підвищеної небезпеки - в даному випадку автомобіль швидкої медичної допомоги, що підтверджується і Постановою пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду Цивільних в Кримінальних справ від 01.03.2013 р. № 4 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки».

В даному ж випадку, причиною настання нещасного (страхового) випадку є не джерело підвищеної небезпеки (транспортний засіб), а протиправні дії третіх осіб (тобто хуліганські дії пацієнта, до якого бригада швидкої допомоги приїхала за викликом). Наведені обставини також є підставою для відмови у позові в частині визнання події, яка сталась 01.03.2014 року в салоні автомобіля швидкої медичної допомоги, страховим випадком, передбаченим Договором обов'язкового особистого страхування від нещасних випадків на транспорті № 102-000156 від 26.11.2013 року.

В Акті №1 форми Н-1 від 17.03.2014р зазначено, що устаткування, машини, механізми, транспортні засоби, експлуатація яких призвела до нещасного випадку - відсутні, а відтак дана подія не є нещасним випадком на транспорті.

Також Апелянт у скарзі посилається на те, що Акт про нещасний випадок передбачений виключно Договором обов'язкового особистого страхування від нещасних випадків на транспорті №102-000156. Однак, п. 14.1. Договору добровільного страхування від нещасних випадків №105-000487, по якому ОСОБА_2 було здійснено страхову виплату, передбачено, що для отримання страхової виплати Страхувальник (Застрахована особа або Вигодонабувач) надає Страховику акт про нещасний випадок законодавчо встановленої форми. Отже, твердження Апелянта про те, що Акт форми Н№1 передбачений виключно Договором №102-000156 є безпідставним.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов вірного висновку про відмову у задоволенні позову, рішення суду є законним і обґрунтованим, постановленим з дотриманням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 303, 304, 307, 308, 315, 324, 325 ЦПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 14.01.2015 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду Вінницької області набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом 20 днів з моменту набрання нею законної сили до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий: /підпис/

С

удді: /підписи/

З оригіналом вірно: