Справа № 279/6393/14-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 березня 2015 року Коростенський міськрайонний суд

Житомирської області

у складі: головуючого судді Загуменнової Н.М.

з секретарем Райвахівською Л.В.

за участю

позивача ОСОБА_1

відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Коростені цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання майна спільною сумісною власністю подружжя та стягнення страхового відшкодування

в с т а н о в и в :

Позивачка звернулася до суду з даним позовом, посилаючись на те що з 01.11.2000 року по 07.11.2011 року вона з відповідачем перебували в зареєстрованому шлюбі. Від шлюбу мають неповнолітню дочку ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, яка на даний час проживає з нею. Під час перебування в шлюбі в 2003 році вони з відповідачем за спільні кошти придбали квартиру АДРЕСА_1. 29.09.2010 року між відповідачем та ПАТ "Страхова компанія" АХА Страхування" було укладено договір добровільного комплексного страхування майна, відповідальності та від нещасного випадку № 3059051/АКН, яким було застраховано їх спільне сумісне майно, а саме квартира АДРЕСА_1, внутрішнє оздоблення та домашнє майно на суму 80 000 грн., франшиза 500 грн.

29.09.2010 року відповідачем ОСОБА_2 був здійснений платіж страхової суми - 320 грн. на рахунок АТ "СК" АХА Страхування. 16 травня 2011 року в квартирі АДРЕСА_1 виникла пожежа, внаслідок чого було знищено та пошкоджено майно, що є їх спільною сумісною власністю та було застраховане. 14.04.2013 року рішенням Коростенського міськрайонного суду з АТ "СК" АХА Страхування на користь ОСОБА_2 було стягнуто 21 209 грн. страхового відшкодування, 1200 грн. за проведення експертної оцінки збитків та неустойку в сумі 532 грн. 35 коп., а всього 22 941 грн. 35 коп. Так як застраховане майно було набуте нею та відповідачем за час шлюбу, ремонт в квартирі проводився за їх спільні кошти, вважає, що має право на поділ грошових коштів страхового відшкодування, одержаних відповідачем від страхової компанії за рішенням суду. А тому просила визнати грошові кошти в сумі 22 941 грн., одержані відповідачем за договором страхування майна, відповідальності та від нещасного випадку № 3059051/АКН, яким було застраховано квартиру АДРЕСА_1, внутрішнє оздоблення та домашнє майно на суму 80 000 грн. спільною сумісною власністю подружжя та стягнути з ОСОБА_2 на її користь грошові кошти страхового відшкодування, одержані ОСОБА_2 на підставі рішення Коростенського міськрайонного суду від 14 травня 2013 року в сумі 11 470 грн. 67 коп.

В судовому засіданні позивачка позовні вимоги зменшила та просила стягнути з відповідача половину страхового відшкодування в сумі 10 604 грн. 50 коп. з підстав, зазначених в позові та просила позов задовольнити. В суді позивачка пояснила, що договір страхування майна укладався в інтересах сім"ї, платіж страхової суми був здійснений відповідачем за рахунок їх спільних коштів, ремонт в квартирі вона та відповідач робили за рахунок спільних коштів; в зв"язку з пожежею в квартирі їй за місцем роботи надавалась матеріальна допомога, також гроші на ремонт надавала її мати. Вказала, що на ремонт квартири відповідач грошей не позичав, а тому надані відповідачем розписки щодо позики грошей не відповідають дійсності.

Відповідач ОСОБА_2 позов не визнав, надавши письмові заперечення на позов ( а.с. 30-32). Вказав, що на час розірвання шлюбу з відповідачкою в квартирі був повністю проведений ремонт за кошти, які він позичив у своєї сестри ОСОБА_4 та свого товариша ОСОБА_5 Гроші позичав в інтересах сім"ї та виключно для проведення ремонту квартири. В лютому місяці 2014 року він дійсно отримав на підставі рішення суду страхове відшкодування та цими коштами розрахувався за боргами. Крім того, на ремонт квартири було витрачено грошові кошти, що перевищують суму страхового відшкодування. Вважає, що в такому випадку позивачка має нести також і відповідальність за боргами, утвореними в інтересах сім"ї. До того ж, в серпні місяці 2014 року він передав право власності на свою частку квартири дочці в рахунок припинення права на аліменти та в рахунок врегулювання всіх фінансових питань з позивачкою. А тому просив позивачці в позові відмовити.

Вислухавши пояснення сторін, проаналізувавши їх в сукупності з дослідженими в судовому засіданні матеріалами справи, суд приходить до висновку про наступне.

Судом встановлено, що сторони з 01.11.2000 року перебували у шлюбі, який був зареєстрований Сингаївською сільською радою Коростенського району ( копія свідоцтва про одруження а.с. 6).

Рішенням Коростенського міськрайонного суду від 07.11.2011 року шлюб між сторонами розірвано. ( копія рішення а.с. 7).

Між сторонами виник спір щодо поділу спільного майна подружжя, який регулюється положеннями глави 7 Сімейного кодексу України.

Судом встановлено, що квартира АДРЕСА_1 була придбана сторонами спільно під час шлюбу, право власності на неї було оформлено за відповідачем ( а.с. 4).

29 вересня 2010 року між ОСОБА_2 та ПАТ "Страхова компанія" АХА Страхування" було укладено договір добровільного комплексного страхування майна, відповідальності та від нещасного випадку № 3059051/АКН, яким було застраховано спільне сумісне майно подружжя, а саме квартира АДРЕСА_1, внутрішнє оздоблення та домашнє майно на суму 80 000 грн., франшиза 500 грн. ( копія договору а.с. 70 -74).

29.09.2010 року відповідачем був здійснений платіж страхової суми - 320 грн. на рахунок страхової компанії, відповідно до умов договору.

16 травня 2011 року страховий випадок мав місце, так як в квартирі АДРЕСА_1, що належала сторонам, виникла пожежа, внаслідок чого було знищено та пошкоджено застраховане майно.

Рішенням Коростенського міськрайонного суду від 14.05.2013 року стягнуто з АТ "СК "АХА Страхування" на користь ОСОБА_2 21 209 грн. страхового відшкодування, 1200 грн. витрат за проведення експертної оцінки збитків, 532 грн. 35 коп. неустойки та судові витрати по справі в сумі 229 грн. 41 коп.

На підставі виконавчого листа платіжним дорученням від 08.11.2013 року № 69 888 гроші в сумі 22 941 грн. 35 коп. були перераховані на рахунок ВДВС Подільського РУЮ м. Києва ( лист страхової компанії а.с. 42).

Відповідач підтвердив, що страхове відшкодування за вищевказаним договором страхування було ним отримане.

Відповідно до вимог ч. 3 ст.60 СК України якщо одним із подружжя укладено договір в інтересах сім"ї, то гроші, інше майно, в тому числі гонорар, виграш, які були одержані за договором, є об"єктом права спільної сумісної власності.

Суд вважає, що договір добровільного комплексного страхування майна, відповідальності та від нещасного випадку № 3059051/АКН, яким було застраховано спільне сумісне майно подружжя, а саме квартира АДРЕСА_1, був укладений в інтересах сім"ї.

А тому страхове відшкодування в сумі 21 209 грн., одержане відповідачем за вказаним договором, є об"єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Згідно ст.70 СК України, у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним 1/2 частину отриманого відповідачем страхового відшкодування.

Відповідно до ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 ЦПК України.

Заперечення відповідача про те, що при укладенні 01.08.2014 року договору про припинення права на аліменти на дитину у зв"язку з набуттям права власності на нерухоме майно були врегульовані всі фінансові питання між ним та позивачкою, суд відкидає, так як вони суперечать змісту вказаного договору ( а.с. 9-10).

Посилання відповідача про те, що він позичав гроші у ОСОБА_5 і ОСОБА_4 та витратив їх в інтересах сім"ї на ремонт квартири, а позику повернув за рахунок отриманого страхового відшкодування через що позивачка має нести рівну частину відповідальності за борговими зобов"язаннями, суд вважає безпідставними, так як будь - яких доказів про те, що позичені гроші відповідач витратив саме в інтересах сім"ї на ремонт квартири відповідач не подав. Надані відповідачем розписки про позику ним грошових коштів( а.с. 33, 34) не підтверджують факт внесення відповідачем вказаних грошових коштів в ремонт квартири, а тому суд вважає, що вказані договори позики не створили обов"язку щодо повернення позики і для позивачки. При цьому суд враховує те, що про наявність договорів позики позивачці стало відомо лише під час розгляду даної справи.

За таких обставин, суд вважає, що позов ОСОБА_1 підлягає задоволенню. Відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Через це з відповідача на користь позивачки слід стягнути 243 грн. 60 коп. сплаченого позивачкою при подачі позову судового збору ( а.с.1).

На підставі викладеного , керуючись ст. ст. 60, 88, 212- 218 ЦПК України, ст. 61, 70 СК України, ст.368 ЦК України, суд -

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 задовольнити.

Визнати грошові кошти в сумі 21 209 грн., одержані ОСОБА_2 за договором добровільного комплексного страхування майна, відповідальності та від нещасного випадку № 3059051/АКН, яким було застраховано квартиру АДРЕСА_1, внутрішнє оздоблення та домашнє майно спільною сумісною власністю подружжя.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 половину страхового відшкодування, одержаного ОСОБА_2 в сумі 10 604 грн.( десять тисяч шістсот чотири грн.) 50 коп.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 243 грн. 60 коп. судових витрат.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом 10 днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом 10 днів з дня отримання копії рішення.

Суддя: