Справа № 296/9292/14-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(заочне)

"10" лютого 2015 р. м.Житомир

Корольовський районний суд м. Житомира в складі:

головуючого судді - Колупаєва В.В.

при секретарі Долецькій Ж.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Український вірусологічний центр» про стягнення заборгованості по заробітній платі та середньомісячного заробітку, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ТОВ «Український вірусологічний центр», у якому просить стягнути з ТОВ «Український вірусологічний центр» на його користь заборгованість по заробітній платі в сумі 44967,71 грн., середній заробіток за період з дня звільнення 09.12.2013 року по день ухвалення судом рішення виходячи з розміру середньомісячного заробітку в сумі 2344,44 грн.

В обгрунтування позовних вимог позивач зазначив, що з 14.05.2010 року по 09.12.2013 року працював в ТОВ «Український вірусологічний центр» на посаді охоронника. Після звільнення відповідач не виплатив йому заробітну плату, чим порушив трудові права позивача.

У судовому засіданні позивач вимоги підтримав в повному обсязі, проти заочного розгляду справи не заперечує.

Відповідач в судове засідання повторно не з'явився, про час та місце розгляду повідомлявся у відповідності до ч. 5 ст.74 ЦПК України.

Відповідно до ч.4 ст.169 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення).

Враховуючи те, що у справі є достатньо матеріалів, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи у відсутності відповідача, що відповідає вимогам ст. 224 ЦПК України.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що згідно записів в трудовій книжці серія БТ-І № 3498961, ОСОБА_1 14.05.2010 року прийнятий на посаду охоронника в ТОВ «Український вірусологічний центр» на підставі наказу № 11-к від 14.05.2010 року. Наказом № 16-к від 09.12.2013 року його було звільнено за угодою сторін на підставі п.1 ст. 36 КЗпП України.

Згідно ст. 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум.

У відповідності до ст. 117 КЗпП України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в ст. 116 КЗпП України підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

У відповідності до п. 20 Постанови Пленуму Верховного суду України від 24.12.1999 року №13 «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці», установивши при розгляді справи про стягнення заробітної плати у зв'язку із затримкою розрахунку при звільненні, що працівникові не були виплачені належні йому від підприємства, установи, організації суми в день звільнення, коли ж він у цей день не був на роботі, - наступного дня після пред'явлення ним роботодавцеві вимог про розрахунок, суд на підставі ст. 117 КЗпП України стягує на користь працівника середній заробіток за весь період затримки розрахунку, а при не проведені його до розгляду справи - по день постановлення рішення, якщо роботодавець не доведе відсутності в цьому своєї вини. Сама по собі відсутність коштів у роботодавця не виключає його відповідальності.

З матеріалів справи вбачається, що в день звільнення з позивачем не проведено розрахунку, що є порушенням трудового законодавства України.

Так, 08.10.2014 року відповідачем надана довідка № 57 про заборгованість по заробітній платі перед ОСОБА_1 станом на 01.09.2014 року в сумі 44 967,71 грн..

В такому випадку, оскільки відповідачем порушено законодавство про працю, зокрема щодо своєчасної та повної виплати заробітної плати позивачу при звільненні, суд задовольняє позовні вимоги ОСОБА_1 про стягнення з ТОВ «Український вірусологічний центр» нарахованої, але невиплаченої заробітної плати в сумі 44 967,71 грн.

Також з відповідача на користь позивача підлягає стягненню середній заробіток за час затримки розрахунку при звільнені, з урахуванням вимог ст.233 КЗпП України та часу розгляду справи в суді, оскільки позивач в день звільнення не працював, в сумі 32 822,16 грн., (2 344,44 грн. х 14 місяців), де 2 344,44 грн. - середньомісячний заробіток, що підтверджується довідкою ТОВ «Український вірусологічний центр» від 08.10.2014 року № 58.

У відповідності до вимог ст. 88 ЦПК України, з урахуванням звільнення позивача від сплати судового збору на підставі п. 1 ст. 5 Закону України "Про судовий збір", з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 777,90 грн., який розрахований виходячи з суми задоволених позовних вимог.

Керуючись ст. ст. 115, 116, 117 КЗпП України, ст. ст. 3, 10, 60, 208, 209, 212-215, 224-226 ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Український вірусологічний центр» на користь ОСОБА_1 нараховану але невиплачену заробітну плату в сумі 44 967,71 грн., середній заробіток за час затримки виплати заробітної плати в сумі 32822,16 грн., а всього 77789, 87 грн.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Український вірусологічний центр» в дохід Державного бюджету України суму судового збору в розмірі 777, 90 грн.

Дане рішення може бути переглянуте по заяві відповідача на протязі 10 днів з дня отримання його копії. Рішення також може бути оскаржене позивачем в апеляційний суд Житомирської області через Корольовський районний суд м. Житомира на протязі 10 днів з дня його проголошення.

Головуючий суддя В. В. Колупаєв