АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Провадження № 22ц/790/3131/15 Головуючий 1 інстанції Бондарєва І.В.
Справа № 645/9463/14-ц Доповідач: Коваленко І.П. Категорія: трудові
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 квітня 2015 року судова колегія судової палати у цивільних справах апеляційного суду Харківської області в складі:

головуючого - Коваленко І.П

суддів - Овсяннікової А.І., Коровіна С.Г.,

при секретарі - Москаленко Е.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Фрунзенського районного суду м. Харкова від 13 березня 2015 року по справі за позовом ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Лекхім-Харків» про поновлення на роботі, відшкодування моральної шкоди, третя особа Тімченко Микола Михайлович,-

В С Т А Н О В И Л А :

У листопаді 2014 року ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до Приватного акціонерного товариства «Лекхім-Харків» про поновлення на роботі, відшкодування моральної шкоди, третя особа Тімченко Микола Михайлович.

В обґрунтування своїх вимог посилався на те, що 30.09.2014 р. його було звільнено з посади інженера-програміста відділу канцелярії ПАТ «Лекхім-Харків» за наказом №73-К від 30.09.2014 р. за скороченням штату, ч.1 ст.40 КЗпП України. Зазначений наказ він не визнає. На підприємстві працював з 01.02.2013 р.

З січня 2014 р. голова правління ПАТ «Лекхім-Харків» Тімченко Н.М. відсторонив його від роботи програміста та вимагав від нього звільнення за власним бажанням всупереч його бажання працювати на підприємстві та вимог надати йому роботу за фахом. На його місце відповідач з 01.01.2014 р. прийняв іншу людину - програміста ОСОБА_4, оформивши його як консультанта поза штатом. Крім того, з січня 2014 р. відповідач перевів ОСОБА_5 з посади програміста на посаду системного адміністратора. Ці дії, на думку позивача, вказують на те, що влітку 2014 р. підприємство готувалось його звільнити.

Також зазначав, що з 12.05.2014 р. його було переведено на тимчасову роботу у відділ контролю якості. Оскільки він був відсторонений від займаної посади, був змушений погодитись з цією пропозицією та виконував цю роботу до 16.07.2014 р.. потім подав заяву про повернення його до основної роботи за спеціальністю.

Після цього його ознайомили з наказом №53-К від 22.07.2014 р. про скорочення його, як програміста, з окладом 3000 грн., без надання іншої роботи, з чим він не погодився.

З наказом №43-К від 19.06.2014 р., винесеному відповідачем одноособово, про зменшення окладу позивача з 6000 грн. до 3000 грн., він також не погодився.

З 07.07.2014 р. на вимогу керівництва з робочого столу позивача був забраний комп'ютер та переданий в інший відділ, що ускладнило його роботу.

Крім того, за вказівкою Тімченко Н.М., йому було відмовлено у наданні йому копії колективного договору та в ознайомленні з його змістом.

Діями відповідача, вираженими в порушенні колективного договору, трудового законодавства, йому завдана моральна шкода.

У зв'язку з цим, просив суд визнати незаконним наказ №73-К від 30.09.2014 р. та поновити його на посаді програміста у відділі канцелярії, з окладом 6000 грн., стягнути середній заробіток за час вимушеного прогулу та моральну шкоду у розмірі 30 000,00 грн.

В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав та пояснив, що вважає причиною свого звільнення виявлену до нього дискримінацію, яка полягала у відсутності у нього особистої відданості керівництву. Приклади висловлювань в його бік щодо його релігійних переконань відсутні, його ніхто не докоряв щодо належності до певної церкви. Його роботу на підприємстві виконують ОСОБА_4 та ОСОБА_5.

Він не є членом профспілки підприємства.

Представник відповідача та третьої особи - Твердохліб А.А. проти позову заперечував, вважав позовні вимоги недоведеними. Пояснив, що про наступне скорочення позивача попередили завчасно, йому пропонували іншу роботу, але не за спеціальністю (вантажником), і позивач не погодився на неї, а інших вакансій на підприємстві немає. У відповідача відсутня потреба мати інженера-програміста як вузького спеціаліста. Оскільки ОСОБА_1 був прийнятий для виконання конкретної роботи - впровадження програми 1С, яка у грудні 2013 р. перестала фінансуватись, тому виникло питання про скорочення цієї посади. В разі виникнення потреби інженера-програміста, його функції виконують або ОСОБА_4 , або ОСОБА_5, які мають необхідну кваліфікацію та досвід. При цьому ОСОБА_4 не є штатним співробітником підприємства, діє як консультант на підставі договорів підряду, та надає широке коло послуг, у тому числі з програмування та адміністрування. ОСОБА_5, як системний адміністратор, є спеціалістом більш широкого профілю, ніж позивач, та має більший, ніж у позивача, досвід та стаж роботи на підприємстві, тому він має переважне право на залишення на роботі. Дискримінаційних дій відносно позивача ніхто не проявляв.

Рішенням Фрунзенського районного суду м. Харкова від 13 березня 2015 року у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 - відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить рішення суду скасувати і ухвалити нове, яким задовольнити його позовні вимоги в повному обсязі, стягнути з відповідачів судовий збір, посилаючись на незаконність та необґрунтованість рішення, постановлене з порушенням норм матеріального та процесуального права та невідповідність висновків суду обставинам справи.

Колегія суддів, вислухавши суддю - доповідача, пояснення з'явившихся осіб, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

При цьому колегія суддів виходить з наступного.

Відповідно до вимог п.1 ст.40 КЗпП України, трудовий договір, укладений на невизначений термін, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його дії, можуть бути розірвані власником чи уповноваженим ним органом у випадку змін в організації виробництва і праці, у тому числі ліквідації, реорганізації чи перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності чи штату працівників.

Статтею 43-1 КЗпП України передбачено, що розірвання трудового договору з ініціативи власника або уповноваженого ним органу без згоди виборного органу первинної профспілкової організації (профспілкового представника) допускається у випадках звільнення працівника, який не є членом первинної профспілкової організації, що діє на підприємстві.

Відповідно до ст.49-2 КЗпП України, про наступне вивільнення працівників персонально попереджають не пізніше ніж за два місяці. При вивільненні працівників у випадках змін в організації виробництва і праці враховується переважне право на залишення на роботі, передбачене законодавством.

Одночасно з попередженням про звільнення у зв'язку із змінами в організації виробництва і праці власник або уповноважений ним орган пропонує працівникові іншу роботу на тому самому підприємстві, в установі, організації.

Із матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 був прийнятий на роботу до ПАТ «Лекхім-Харків» інженером - програмістом канцелярії, з окладом 6000,00 грн. згідно наказу №9-к від 01.02.2013 р. (а.с.20,44, 99).

12.05.2014 р. ОСОБА_1, за його згоди, був переведений на іншу роботу - вантажником у відділ контролю якості, із збереженням заробітної плати, проте 16.07.2014 р. позивач відмовився від цієї роботи, у зв'язку з чим його було повернуто на попереднє місце роботи (а.с. 11).

Наказом № 43-К від 19.06.2014 р. внесені зміни до штатного розкладу АТ «Лекхім-Харків», а саме встановлено посадовий оклад інженера - програміста канцелярії ОСОБА_1 у розмірі 3000,00 грн. (а.с.9).

Згідно наказу голови правління Тімченко М.М. № 53-К від 22.07.2014 р., з метою підвищення ефективності та оптимізації управління та переходу підприємства на автоматизовану систему програмного забезпечення, внаслідок чого виявилась незатребуваною штатна одиниця інженера-програміста, начальника планового відділу та відділу кадрів зобов'язано, відповідно, внести зміни до штатного розкладу про виключення з нього посади інженера-програміста із заробітною платою 3000, 00 грн. та підготувати наказ про попередження інженера-програміста ОСОБА_1 про його майбутнє звільнення з роботи з 30.09.2014 р. у зв'язку з скороченням його посади та неможливістю його подальшого працевлаштування (а.с.14).

Згідно наказу голови правління Тімченко М.М. №54-К від 23.07.2014 р., з яким ОСОБА_1 було ознайомлено того ж дня, його попереджено про майбутнє звільнення через два місяці після попередження, про відсутність вільних вакансій і не можливість його подальшого працевлаштування (а.с.15).

30.09.2014 р. на підставі наказу № 73-К ОСОБА_1 був звільнений з роботи з посади інженера-програміста канцелярії, за скороченням штату згідно ч.І ст.40 КЗпП України, з виплатою компенсації за невикористану відпустку та вихідної допомоги у розмірі посадового окладу (а.с.45).

Звільнення ОСОБА_1 відбулось без згоди виборного органу первинної профспілкової організації , що діє на підприємстві, оскільки позивач не є її членом, що ним не оспорюється, тобто, відповідно до вимог ст. 43-1 КЗпП України.

Також судом встановлено, що у штатному розкладі підприємства станом на 08.01.2014 р. були передбачені дві посади інженера-програміста канцелярії, які обіймали ОСОБА_5 з окладом 3960,00 грн. та ОСОБА_1 з окладом 6000,00 грн. (а.с.101).

У штатному розкладі станом на 01.10.2014 р., ці дві посади відсутні, а введена посада адміністратора системи, яку з 01.07.2014 р. (тобто ще до попередження ОСОБА_1 про наступне звільнення) займає ОСОБА_5 з окладом 4360,00 грн. (а.с.47).

ОСОБА_4, який має сертифікат із застосування програми «1С:Бухгалтерія 8» для України» від 15.11.2012 р., та сертифікат про знання основних механізмів платформи «1С:Підприємство 8.2», не був і не є працівником ПАТ «Лекхім-Харків». Його відносини з відповідачем врегульовані договорами підряду про надання консультативно-інформаційних послуг, у тому числі надання консультацій з адміністрування сайту та мережі підприємства, з програм, задіяних на підприємстві, написання додаткових програм (а.с.73-98).

Допитаний у якості свідка, ОСОБА_5 підтвердив суду, що на підприємстві відсутня потреба у послугах постійного інженера-програміста. Після звільнення ОСОБА_1 , в разі виникнення такої потреби, у рідких випадках, він або ОСОБА_4 можуть виконати роботу інженера-програміста.

Вимоги ст.47 КЗпП України щодо проведення розрахунку та видачі трудової книжки при звільненні позивача відповідачем також були виконані.

Враховуючи вищенаведене колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку стосовно того, що позивачем не надано доказів порушення процедури його звільнення.

За таких обставин колегія суддів вважає, що рішення суду законне і обґрунтоване, постановлено з дотриманням вимог матеріального та процесуального права, підстав для його скасування не вбачається.

Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують.

На підставі наведеного та керуючись п.1 ч.1 ст.307, 308, 313, п.1 ч.1 ст.314, 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - відхилити.

Рішення Фрунзенського районного суду м. Харкова від 13 березня 2015 року - залишити без зміни.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий -

Судді -