Справа № 343/2936/14-ц
Провадження № 22-ц/779/717/2015
Головуючий у 1 інстанції Андрусів І. М.
Суддя-доповідач Бойчук І.В.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 квітня 2015 року м. Івано-Франківськ

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Івано-Франківської області в складі:

головуючого Бойчука І.В.,

суддів Проскурніцького П.І., Ясеновенко Л.В.,

секретаря Драганчук У.М.,

з участю сторін,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за заявою ОСОБА_2 до Державного підприємства «Вигодський лісгосп» Івано-Франківського обласного управління лісового та мисливського господарства, треті особи: ОСОБА_3, ОСОБА_4 про визнання протиправним та скасування рішення комісії по трудових спорах та за позовом ОСОБА_2 до Державного підприємства «Вигодський лісгосп» Івано-Франківського обласного управління лісового та мисливського господарства, третя особа ОСОБА_3 про поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та відшкодування моральної шкоди за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Долинського районного суду від 20 лютого 2015 року,-

в с т а н о в и л а :

Рішенням Долинського районного суду від 20 лютого 2015 року відмовлено у задоволенні заяви ОСОБА_2 до Державного підприємства «Вигодський лісгосп» Івано-Франківського обласного управління лісового та мисливського господарства, треті особи: директор ДП «Вигодський лісгосп» ОСОБА_3, ОСОБА_4 про визнання протиправним та скасування рішення комісії по трудових спорах та визнання протиправним та скасування підпункту 1.1.п.1 наказу ДП «Вигодський лісгосп» №163 від 27.08.2014 року «Про зміну істотних умов праці» про переведення ОСОБА_2 на посаду лісничого Малотур'янського лісництва та п.п. 1.3 того ж пункту даного наказу про переведення ОСОБА_4 на посаду лісничого Слобідського лісництва. Абзац четвертий п.2 наказу ДП «Вигодський лісгосп» №163 від 27.08.2014 року в частині, що стосується попередження ОСОБА_2 про звільнення з роботи згідно п.6 ст.36 КЗпП України у разі відмови від продовження роботи в нових умовах праці та відмовлено у задоволенні позовної заяви ОСОБА_2 до ДП «Вигодський лісгосп» Івано-Франківського обласного управління лісового та мисливського господарства, третя особа ОСОБА_3 про поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та відшкодування моральної шкоди, за недоведеністю позовних вимог.

ОСОБА_2 на дане рішення суду подав апеляційну скаргу, в якій зазначає, що рішення ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права.

На думку апелянта, у зв'язку із змінами організації виробництва і праці на ДП «Вигодський лісгосп», шляхом введення бригадної форми організації праці не було змінено істотні умови праці для позивача. Так, наказами №161 та №163, не було внесено змін в посадову інструкцію лісничого Слобідського лісництва ОСОБА_2 Не було, таким чином, ні розширено ні звужено його трудову функцію.

Апелянт зазначив, що в наказі від 22.08.2014 року №161 дійсно було зазначено про зміни в організації виробництва і праці, оскільки введено бригадну форму організації праці. Тим же наказом, у порушення вимог ст. 32 КЗпП України, позивача переведено без його згоди на роботу в іншу місцевість - Мало-Тур'янське лісництво. Такий висновок підтверджується наказом від 27.08.2014 року №163, у якому вказано про зміну істотних умов праці шляхом переведення його на роботу в іншу місцевість. При зміні в організації виробництва і праці, шляхом введення бригадної форми організації праці, не було змінено істотних умов праці для позивача. Отже, одним наказом директора ДП «Вигодський лісгосп» було одночасно змінено організацію виробництва і праці, з якими позивач погоджувався (створення лісозаготівельних бригад), оскільки такі істотні зміни фактично не впливали на його спеціальність, кваліфікацію чи посаду, не звужували чи розширювали його трудові функції та без його згоди здійснено переведення на роботу в іншу місцевість. Відмову від переведення директором було розцінено як відмову від змін істотних умов праці, і звільнено позивача, відповідно, на підставі п.6 ст.36 КЗпП України.

Апелянт вказав, що відповідно до положення законодавства та роз'яснень Верховного Суду України необґрунтованим та протизаконним ототожнення поняття «зміна істотних умов праці» та «переведення на роботу в іншу місцевість», - оскільки законодавцем вказується на відмінність змісту даних понять, про що свідчить навіть сама назва ст. 32 КЗпП України - Переведення на іншу роботу. Зміна істотних умов праці.

Також апелянт зазначив, що незаконним наказом про звільнення від 01.12.2014 року позивачу була завдана моральна шкода. Розмір моральної шкоди у 4 000 грн. вважає обґрунтованим, зважаючи на те, що: внаслідок пережитих сильних душевних хвилювань погіршився стан здоров'я позивача (підтверджується фактом його перебування на лікарняному із 01.12.2014 року по 12.12.2014 року); внаслідок неможливості відновлення свого порушеного права у короткий строк, сильні душевні хвилювання спричинили подальші проблеми із станом здоров'я та зумовили необхідність амбулаторного лікування позивача (виписка із медичної карти амбулаторного хворого, згідно якої позивач перебував на стаціонарному лікуванні із 09.01.2015 року по 22.01.2015 року).

Просить рішення суду першої інстанції скасувати, ухвалити нове рішення, яким задоволити його вимоги в повному обсязі.

Вислухавши суддю-доповідача, пояснення сторін, перевіривши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку про часткове задоволення апеляційної скарги з наступних підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 на підставі наказу № 114к від 15.11.2010 року з 18.11.2010 року переведений із посади старшого майстра Слобідського лісництва на посаду лісничого того ж лісництва.

На підставі наказу № 301 -к від 01.12.2014 року його звільнили з посади лісничого Слобідського лісництва з 01.12.2014 року у зв'язку із ненаданням згоди на продовження роботи внаслідок зміни істотних умов праці на підставі п.6 ст.36 КЗпП України.

Згідно ст.36 п.6 КЗпП України, підставою припинення трудового договору передбачено відмову працівника від переведення на роботу в іншу місцевість разом із підприємством, установою, організацією, а також відмова від продовження роботи у зв'язку із зміною істотних умов праці.

Зі змісту ст.43 Конституції України, сг.ст.21, 31 КЗпП України вбачається що будь-яка зміна трудової функції працівника, робочого місця, що виходить за межі трудового договору, хоч і не може бути кваліфікована ж переведення на іншу роботу, все ж без погодження працівника не допускається.

Відповідно до ч. З ст. 32 КЗпП України у зв'язку із змінами в організації виробництва і праці допускається зміна істотних умов праці при продовженні роботи за тією ж спеціальністю, кваліфікацією чи посадою. Про зміну істотних умов праці - систем та розмірів оплати праці, пільг, режиму роботи, встановлення або скасування неповного робочого часу, суміщення професій, зміну розрядів і найменування посад та інших - працівник повинен бути повідомлений не пізніше, ніж за два місяці.

Відповідно до наказу ДП «Вигодський лісгосп» №163 від 27.08.2014 року «Про зміну істотних умов праці» передбачено, що з 31.10.20014 року лісничим Слобідського лісництва ОСОБА_2, Малотур'янського лісництва ОСОБА_5. Ільмянського лісництва ОСОБА_6 змінено істотні умови праці шляхом переведення їх на роботу в іншу місцевість, зокрема п.1.1 лісничого Слобідського лісництва ОСОБА_2 перевести з 31.10.2014року лісничим Малотур'янського лісництва.

В п.2 наказу передбачено у термін до 29.08.2014 рову ознайомити під підпис із даним наказом про наступну зміну істотних умов праці вищевказаних працівників.

На виконання даного наказу лісничі Малотур'янського лісниціва ОСОБА_5 та лісничий Ільмянського лісництва ОСОБА_6 ознайомились, поставивши свої підписи, позивач копію наказу отримав, зі змістом: ознайомився, однак від підпису про ознайомлення з наказом відмовився.

ОСОБА_2 04.11.2014 року подав заяву до комісії по трудових спорах про скасування наказу ДП «Вигодський лісгосп»№163 від 27.08.2014 року «Про зміну істотних умов праці» через профспілковий комітет. 10.11.2014 року заява позивача була передана комісії по трудових спорах. Підставою скасування даного наказу ОСОБА_2 зазначає те, що наказ не містить жодних відомостей про причини зміни істотних умов праці.

Рішенням комісії по трудових спорах Державного підприємства «Вигодський лісгосп» Івано-Франківського обласного управління лісового та мисливського господарства (протокол № 2) від 18.11.2014року відмовлено у задоволенні заяви ОСОБА_2 про скасування наказу № 163 від 27.08.2014р. «Про зміну істотних умов праці» Державного підприємства «Вигодський лісгосп» Івано-Франківського обласного управління лісового та мисливського господарства і визнано, що наказ не суперечить чинному законодавству України та відмовлено у його скасуванні.

Позивач оскаржив дане рішення комісії по трудових спорах до суду і суд першої інстанції відмовив йому у задоволенні даної позовної вимоги, як і інших вимог позивача про поновлення на роботі, стягненні середнього заробітку за час вимушеного прогулу та моральної шкоди, вказавши, що ДП «Вигодський лісгосп» при винесенні наказів про зміну істотних умов праці щодо лісничого ОСОБА_2 та при звільненні його з роботи, не порушило вимог чинного трудового законодавства, оскільки у відповідача змінилися істотні умови праці, тому позивача слід перевести на роботу в іншу місцевість.

Однак, на думку колегії суддів апеляційного суду, до такого висновку суд першої інстанції прийшов передчасно, без належного з'ясування дійсних обставин справи та з неправильним застосуванням норм матеріального і процесуального права.

Як на підставу визнання протиправним та скасування наказу №163 від 27.08.2014 року «Про зміну істотних умов праці» про переведення з 31.10.2014 року лісничого Слобідського лісництва ОСОБА_2 на посаду лісничого Малотур'янського лісництва та про переведення ОСОБА_4 на посаду лісничого Слобідського лісництва, а також п.2 наказу ДП «Вигодський лісгосп» №163 від 27.082014 року щодо попередження ОСОБА_2 про звільнення з роботи згідно п.6 ст. 36 КЗпП України у разі відмови від продовження роботи в нових умовах праці, позивач вказував, що відповідач не проводив жодних заходів, які б спричинили зміну системи і розмірів оплати праці, пільг, режиму роботи, встановлення чи скасування неповного робочого часу, суміщення професій, зміну розрядів або найменування посади.

Відповідно до п.31 постанови Пленуму Верховного суду України №9 від 06.11.1992 року «Про практику розгляду судами трудових спорів» роз'яснено, що згідно ч.3 ст.32 КЗпП в межах спеціальності, кваліфікації і посади, обумовленої трудовим договором, зміна істотних умов праці: систем і розмірів оплати, пільг, режиму роботи встановлення або скасування неповного робочого часу, суміщення професій зміни розрядів і найменування посад та інших - допускається за умови, що це викликано змінами в організації виробництва і праці та що про ці зміни працівник був повідомлений не пізніше, ніж за два місяці.

Також згідно п.10 даної постанови припинення трудового договору за п.6 ст. 36 КЗпП України при відмові працівника від продовження роботи зі зміненими істотними умовами праці може бути визнане обґрунтованим, якщо зміна істотних умов праці при провадженні роботи за тією ж спеціальністю, кваліфікацією чи посадою викликана змінами в організації виробництва і праці (раціоналізацією робочих місць, введення нових форм організації праці, у тому числі перехід на бригадну форму організації праці і навпаки впровадження передових методів, технологій тощо).

Судом апеляційної інстанції встановлено, що підставою видачі наказу №301-к від 01.12.2014 року став наказ №161 від 22.08.2014 року «Про внесення змін в організацію виробництва і праці», відповідно до якого з метою введення бригадної форми організації праці шляхом створення бригад на лісозаготівельних роботах в лісництвах ДП «Вигодське лісове господарство», створено лісозаготівельні бригади в п'яти структурних підрозділах, а саме Людвиківському лісництві, Слобідському лісництві. Шевченківському лісництві, Бескидському лісництві Бистрівському лісництві.

Тому для забезпечення належної бригадної форми організації праці в лісництвах лісгоспу з 31.10.2014 року забезпечено переведення лісничого Слобідського лісництва - лісничим Малотур'янського лісництва, лісничого Ільмянського лісництва - лісничим Слобідського лісництва, лісничого Малотур'янського лісництва - лісничим Ільмянського лісництва.

На виконання вищевказаного наказу внесено зміни в структуру та штатну чисельність ДП «Вигодське лісове господарство» на 2014 рік, з витягу якого встановлено, що штатна чисельність Слобідського лісництва збільшилась на п'ять штатних одиниць.

Відповідачем, після звільнення ОСОБА_2 з посади лісничого, на виконання наказу №161 від 22.08.2014 року «Про внесення змін в організацію виробництва і праці», а саме - створення лісозаготівельних бригад 08.12. 2014 року, видано наказ № 260 «Про внесення змін до посадових інструкцій».

Суд звертає увагу на те, що у зв'язку із змінами організації виробництва і праці в ДП «Вигодський лісгосп», щодо введення бригадної форми організації праці, не було змінено істотні умови праці для лісничого ОСОБА_2 Його посадові функції не змінилися і останній володів відповідною спеціальністю для організації такої праці, працюючи на даній посаді тривалий час.

При звільненні позивача з роботи у зв'язку зі зміною істотних умов праці, відповідач невірно ототожнив поняття зміни істотних умов праці та переведення працівника на роботу в іншу місцевість.

Відповідно до ч.1 ст.32 КЗпП України переведення на роботу працівника в іншу місцевість ( інший населений пункт) можливе лише за згодою працівника. При цьому чітко судом встановлено, що такої згоди позивач не давав. Оскільки щодо позивача не було змінено істотних умов праці, тому звільняти його за п.6 ст.36 КЗпП України шляхом переведення на роботу у іншу місцевість у відповідача не було підстав.

Не заслуговують на увагу і доводи представників відповідача про те, що у ДП «Вигодський лісгосп» відбулись зміни в організації виробництва і праці, про що позивач був належним чином повідомлений, зі змінами істотних умов праці не погодився і був звільнений відповідно до вимог чинного трудового законодавства.

Комісія по трудових спорах, що діяла на підприємстві, помилково погодилася з доводами власника підприємства про те, що у них відбулися істотні зміни в організації праці щодо ОСОБА_2 і слід погодитися з мотивами наказу №163 від 27.08.2014 року. На думку апеляційного суду рішення комісії від 18.11.2014 року (протокол №2) порушує законні трудові права позивача з вищенаведених мотивів і його слід скасувати як таке, що суперечить вимогам чинного законодавства.

Відповідно до ст. 235 КЗпП України у разі звільнення без законної підстави працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір. При винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

З урахуванням наведеного вище, суд приходить до висновку, що позивача було звільнено з займаної посади з порушенням вимог ст..32 КЗпП України підстави, а тому він підлягає поновленню на роботі на посаду з якої звільнений, а саме лісничого Слобідського лісництва. При цьому також підлягають до задоволення і вимоги про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

Згідно довідки відповідача про заробітну плату ОСОБА_2 за останні два місяці перед звільненням ( а.с. 66 т.1) вбачається, що останній отримав у жовтні-листопаді 2014 року заробітну плату відповідно 5069,07 грн. та 5162.03 грн. і його середньомісячний заробіток становить 5115,55 грн., а середньомісячний заробіток за весь час вимушеного прогулу становить 24116,20 грн. без урахування обов'язкових платежів, які повинні утримуватися при видачі заробітної плати працівнику.

Відповідно до вимог ст. 237-1 КЗпП України відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя.

Враховуючи ту обставину, що хоча і відбулося звільнення позивача з роботи, однак відсутній причинний зв'язок між його звільненням та перенесеною хворобою позивача, з приводу якої він лікувався в лікувальних закладах. Відсутні також докази перенесених ним моральних страждань та даних про прикладення додаткових зусиль для організації свого життя.

За таких обставин, у задоволенні даної позовної вимоги слід відмовити, як і у вимогах про визнання недійсними окремих пунктів рішення комісії по трудових спорах за заявою ОСОБА_2 З огляду на те, що таке рішення комісією приймалося саме за його зверненням і постановлене за доводами щодо нього, то його в цілому слід визнати таким, що суперечить вимогам чинного трудового законодавства і скасувати.

Колегія суддів приходить до висновку, що рішення судом першої інстанції постановлено без додержання вимог матеріального та процесуального права, тому воно не може залишатися в силі і підлягає скасуванню з постановленням у даній справі нового рішення про часткове задоволення позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 307,309,313.314,316,317 ЦПК України, колегія суддів,-

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення Долинського районного суду від 20 лютого 2015 року скасувати.

Ухвалити нове рішення. Позов задовольнити частково.

Скасувати рішення комісії по трудових спорах Державного підприємства «Вигодський лісгосп» Івано-Франківського обласного управління лісового та мисливського господарства від 18.11.2014 року, яким відхилено заяву ОСОБА_2 про скасування наказу №163 від 27.08.2014 року «Про зміну істотних умов праці» та визнано даний наказ таким, що відповідає чинному законодавству.

Визнати незаконним звільнення ОСОБА_2 з роботи.

Поновити ОСОБА_2 на посаді лісничого Слобідського лісництва Державного підприємства «Вигодський лісгосп» Івано-Франківського обласного управління лісового та мисливського господарства з 01 грудня 2014 року.

Стягнути з Державного підприємства «Вигодський лісгосп» Івано-Франківського обласного управління лісового та мисливського господарства на користь ОСОБА_2 24116.20 грн. середнього заробітку за час вимушеного прогулу без утримання обов'язкових платежів.

Рішення суду в частині стягнення заробітку за один місяць допустити до негайного виконання.

Стягнути з Державного підприємства «Вигодський лісгосп» Івано-Франківського обласного управління лісового та мисливського господарства на користь держави 243,60 грн. судового збору.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржене в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Судді: І.В. Бойчук

П.І. Проскурніцький

Л.В. Ясеновенко