Провадження № 2/641/124/2015 Справа № 641/6793/14-ц
02 березня 2015 року Комінтернівський районний суд м. Харкова у складі:
головуючий - суддя Григор"єв Б.П.
при секретарі - Вакуленко Л.І.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа: приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу Широкова Вікторія Анатоліївна про визнання недійсним договору комісії, -
ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2, в якому просить визнати договір комісії укладений між нею та ОСОБА_2 24.02.2009 року, завірений приватним нотаріусом ХМНО Широковою В.А. та зареєстрований в реєстрі під № 824- недійсним, визнати неможливим настання прав і обов'язків за договором комісії у ОСОБА_2 щодо продажу та одержання винагороди за здійснення купівлі-продажу квартири АДРЕСА_2, та зареєстрованої на ім'я ОСОБА_1
В обґрунтування позовних вимог позивачка та її представник ОСОБА_4 посилались на те, що, 24.02.2009 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 було укладено договір комісії, який був завірений приватним нотаріусом ХМНО Широковою В.А., про що в реєстрі зроблений відповідний запис № 824. За цим договором комісії відповідач мала продати належну позивачеві на праві особистої приватної власності двокімнатну квартиру АДРЕСА_2 загальною площею 51,2 кв.м., житловою площею 27,0 кв.м., що підтверджується договором комісії. З моменту укладання договору та на час звернення до суду ні відповідачем, ні позивачем - сторонами по договору не було вчинено жодних дій, направлених на виконання договору. Так позивач ОСОБА_1 не звільнила і не передавала відповідачу спірну квартиру, не знялася з реєстрації в цій квартирі, не передала відповідачеві аванс за вчинення будь-яких дій, необхідних для виконання цього правочину. Відповідач ОСОБА_2 в свою чергу, за минулі після укладення договору п'ять років не оформила ніяких необхідних для продажу документів, в тому числі, не одержала витяг із реєстру прав власності на нерухоме майно, довідки про склад сім*ї, тощо. Бездіяльність з боку обох сторін щодо виконання умов договору свідчить про те, що мав місце фіктивний правочин, який було вчинено без наміру створення правових наслідків, які були ним обумовлені. Крім того сторони знали, що дані, зазначені в п. 3 Договору комісії не відповідають дійсності, а саме, що насправді Комітент на момент укладення договору комісії займала і продовжувала проживати в квартирі. ОСОБА_1 не мала наміру втратити права власності на спірну квартиру, оскільки іншого житла у неї не було, і купити іншу квартиру вона не збиралася, а відповідач ОСОБА_2 розуміла, що вона не зможе виконати умови договору комісії.
Представник позивача ОСОБА_5 надав до суду письмову заяву с проханням розглядати справу за його відсутності, позовні вимоги підтримав в повному обсязі.
Відповідачка ОСОБА_2 та її представник ОСОБА_6 в судове засідання не з'явились, про дату, час та місце розгляду справи неодноразово повідомлялись, причин неявки суду не повідомили. В наданих запереченнях представник відповідача ОСОБА_6 просив в задоволенні позову відмовити на підставі спливу строку позовної давності.
Третя особа - приватний нотаріус ХМНО Широкова В.А. в судове засідання не з'явилась, надавши до суду документи щодо укладання спірного договору.
Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, по наявним в матеріалах справи доказам, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України.
Суд дослідивши матеріали справи, оцінивши наявні у справі докази, дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню, з наступних підстав.
Судом встановлені такі обставини і відповідні ним правовідносини.
24 лютого 2009 року приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Широковою В.А були посвідчені наступні договори:
договір комісії, укладений між ОСОБА_1 та ОСОБА_2, реєстровий номер № 824, відповідно до умов якого ОСОБА_2 мала продати належну ОСОБА_1 квартиру АДРЕСА_2 загальною площею 51,2 кв.м., житловою площею 27,0 кв.м.
договір іпотеки між ОСОБА_7 (іпотекодержатель) та ОСОБА_1 (іпотекодавець), реєстровий № 821, укладений в забезпечення зобов'язань ОСОБА_1 за договором позики, одночасно на спірну квартиру накладено заборону її відчуження;
В п. 7 договору комісії укладеного 24.02.2009 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 вказано, що договір укладено без визначення строку, тому у разі відмови комітента від договору, комітент повинен повідомити комісіонера про відмову від договору не пізніше, ніж за один рік у письмовій формі через нотаріуса, який посвідчив договір у порядку ст. 84 Закону України «Про нотаріат».
Відповідно до змісту позовних вимог ОСОБА_1 вказує, що укладений договір комісії був укладений фіктивно без настання правових наслідків передбачених законодавством.
Відповідно до ч.5 ст. 203 ЦК України правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.
Відповідно до ч.1 ст. 234 ЦК України фіктивним є правочин, який вчинено без наміру створення правових наслідків, які обумовлювалися цим правочином.
Відповідно до ч.2 ст. 234 ЦК України фіктивний правочин визнається судом недісним.
Відповідно до ст. 54 Закону України "Про нотаріат" нотаріуси або посадові особи, які вчиняють нотаріальні дії, перевіряють, чи відповідає зміст посвідчуваної ними угоди вимогам закону і дійсним намірам сторін.
Відповідач не надав жодних пояснень та доказів на спростування твердження позивача щодо невідповідності п. 3 оспорюваного договору де вказано, що комітент стверджує, що майно ним не зайняте та він зобов'язується не займати це майно, а також не допускати вселення чи реєстрацію до цього майна інших осіб до закінчення терміну дії цього договору, фактичним обставинам, про те що позивач на момент укладення договору проживав у АДРЕСА_2
Також відповідно до п.5 договору комісії, комітент не передавав комісіонеру правовстановлюючих документів на квартиру, а саме: договору купівлі-продажу і технічного паспорту.
Доводи позивача наведені ним в обґрунтування позову і викладені в рішенні суду відповідачем не спростовані. Відповідач та його представник, будучі неодноразово повідомленими про час і місце судового розгляду, у засідання не з'явились, будь-яких доказів на захист від позову не надали.
Таким чином суд вважає встановленим, що під час укладення договору комісії сторони розуміли фіктивність даного правочину.
Відповідно до ч.1 ст. 261 ЦК України перебіг позовної давності починається зі дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.
Представник позивача ОСОБА_5 надав до суду письмові заперечення щодо застосування строку позовної давності та пояснив, що про порушення своїх прав ОСОБА_1 дізналася лише в травні 2014 року, коли їй стало відомо, що ОСОБА_2 виїхала за межі м. Харкова до м. Здолбунів Рівненської області. Ці доводи позивача також не спростовані відповідачем.
З матеріалів справи вбачається, що при поданні позову до суду, який був підписаний представником позивача ОСОБА_5 вказано адресу відповідача: АДРЕСА_1, після надіслання запиту до Адресно-довідкового бюро УМВС України в Харківській області до суду надійшла відповідь, що ОСОБА_2 зареєстрована за адресою: АДРЕСА_3 тому суд не находить підстав для застосування строків позовної давності, оскільки позивач дізналась про порушення своїх прав в травні 2014 року.
З наведених підстав суд критично оцінює заперечення представника відповідача ОСОБА_6 та відхиляє їх.
Відповідно до ч. 1 ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Порушення цивільного права є результатом протиправних дій порушника, внаслідок чого воно зазнало зменшення або ліквідації, що позбавляє носія можливості здійснити, реалізувати це право повністю або частково.
Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін (ч. 1 ст. 10 ЦПК України).
Сторони зобов"язані довести відповідними доказами обставини, якими вони обгрунтовують свої вимоги і заперечення (ч. 1 ст. 60 ЦПК України), крім випадків, встановлених ст. 61 ЦК України.
Таким чином, суд приходить до висновку, що вимоги ОСОБА_1 підлягають задоволенню, а договір комісії - визнанню недійсним, як фіктивний з застосуванням наслідків недійсності.
Стосовно вимоги щодо визнання неможливим настання прав і обов'язків за договором комісії у ОСОБА_2 щодо продажу та одержання винагороди за здійснення купівлі-продажу квартири АДРЕСА_2 та зареєстрованої на ім'я ОСОБА_1, - задоволенню не підлягає, оскільки відповідно до ст. 236 ЦК України нікчемний правочин або правочин, визнаний судом недійсним, є недійсним з моменту його вчинення, тобто приписи цієї норми права і означають, що з моменту визнання правочину недійсним права і обов'язки сторін не існують з моменту вчинення договору.
Окрім того, на підставі ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати по сплаті судового збору.
Керуючись ст.ст. 15, 203,209, 215, 234, 236 ЦК України, Законом України "Про нотаріат", ст.ст. 10, 11, 60,61, 209, 214-215, 224-226 ЦПК України, суд -
Позов ОСОБА_1 задовольнити частково.
Визнати недійсним договір комісії від 24 лютого 2009 року укладений між ОСОБА_1 та ОСОБА_2, посвідчений приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Широковою В.А. за реєстровим номером № 824.
В іншій частині позовних вимог відмовити.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 сплачений судовий збір в розмірі 243,60 грн.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.
Рішення може бути оскаржене позивачем до апеляційного суду Харківської області через суд першої інстанції шляхом подачі в 10 - денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги або в порядку ч.1 ст. 294 ЦПК України.

Суддя: Б. П. Григор'єв