Справа № 226/727/15-ц
Провадження №2/226/555/2015
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 квітня 2015 року Димитровський міський суд Донецької області в складі:

головуючого - судді Петуніна І.В.,

при секретарі Альберті О.В.

за участю позивача ОСОБА_1,

представника відповідача Лакіза Н.М.

представника третьої особи ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Димитров справу за позовом ОСОБА_1 до Державного підприємства «Красноармійськвугілля» про скасування наказу про звільнення, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу -

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до відповідача Державного підприємства «Красноармійськвугілля» про скасування наказу про звільнення, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу в обґрунтування якого вказала, що з відповідачем перебувала у трудових відносинах з 2012р., працює оператором хлораторних установок. 25.02.2015р. її звільнили з роботи у зв'язку зі скороченням чисельності або штату працівників за п.1 ст.40 КЗпП України. Вважає своє звільнення незаконним. Вона є багатодітною матір'ю неповнолітніх дітей, на її утриманні знаходиться троє дітей, керуючись ст.42 ч.ч.1, 2 КЗпП України, переважне право на залишенні на роботі у зв'язку зі скороченням штату повинно було б бути надано їй, але цим її правом роботодавець знехтував. Іншу роботу на підприємстві їй запропоновано не було. Вважає наказ про її звільнення незаконним та таким, що підлягає скасуванню за наступних підстав. 20.02.2015р. вона була присутня на засіданні профкому. Профспілкова організація не дала згоду на її звільнення. Наказ про її звільнення був складений 26.02.2015р., а звільнили її від 25.02.2015р. У день звільнення, тобто 25.02.2015р. їй не повідомили про звільнення, у день звільнення не видали трудову книжку, не виплатили заборгованість по заробітній платі та не виплатили допомогу у розмірі середньомісячного заробітку відповідно до ст.44 КЗпП України. На даний момент вона перебуває у вимушеному прогулі (з 26.02.2015р.). За цей час відповідач зобов'язаний виплатити на її користь заробітну плату з 26.02.2015р. по день, коли її поновлять на робочому місці. У зв'язку з цим, з врахуванням уточнених позовних вимог, просить скасувати наказ № 31 від 25.02.2015р. ВП «Шахта Димитрова» ДП «Красноармійськвугілля», поновити її на раніше займаній посаді та стягнути з відповідача на її користь середній заробіток за час вимушеного прогулу з 26.02.2015р. до дня поновлення на роботі.

У судовому засіданні, позивач підтримала свої позовні вимоги та пояснила суду, що її звільнили незаконно, не повідомили про скорочення. Вона багатодітна мати. У день звільнення, вона знаходилася у безплатній відпустці. Вона частково отримала допомогу по ст.44 КЗпП України при звільненні. У неї є чоловік, який працює водієм у ТОВ «Лодіс», його заробітна плата складає 2200 грн. - 2300 грн. Про її звільнення, їй повідомили співробітники підприємства 26.02.2015р. по мобільному телефону. Іншу роботу на підприємстві, їй не пропонували.

Представник відповідача позов не визнала та пояснила суду, що порядок проведення вивільнення працівників у зв'язку з впорядкуванням чисельності, проведений згідно трудового законодавства, галузевої угоди. 21.11.2014р. згідно п.11.2 галузевої угоди, ВП «Шахта Димитрова» повідомила профспілкові організації ППВП та НПГУ про можливе звільнення працівників шахти у зв'язку з впорядкуванням чисельності штату за п.1 ст.40 КЗпП України про те, що вивільненню підлягають 30 осіб, строк проведення звільнення до 26.02.2015р. Наказом від 25.11.2014р. встановлено скорочення 30 одиниць, з них по категоріям ІТР - 1, робочих - 29, зокрема маш.компрес.установок - 4, механік - 1, оператор хлораторних установок - 5, чергові бюро пропусків - 3. В обґрунтування проведення впорядкування чисельності робітників, ВП «Шахта Димитрова» вказала на зниження видобутку вугілля за 10 місяців 2014р. на 3,2 тис. т за зрівнянням з відповідним періодом 2013р. Співвідношення гров та прохідників (ведучих професій по видобутку та проходці) до чисельності робочих за добичею 39,1%. План продуктивності праці робітника з видобутку за 10 місяців 2014р. виконано на 69,7%. Для позитивного фінансового результату необхідно зменшити видаткову частину товарно-фінансового балансу. Одним із заходів щодо зниження витратної частини, є впорядкування чисельності працівників, яке дозволить знизити витратну частину на 135,2 тис. грн. на місяць. Згідно ст. 492 КЗпП України, кожен працівник, який підлягає звільненню, не був попереджений за 2 місяці про майбутнє вивільнення у зв'язку зі скороченням чисельності, наказ від 25.12.2014р. № 255. З наказом всі ознайомлені під розпис. Всім працівникам вручили письмові попередження. Наказом від 25.02.2015р. № 31 у зв'язку з впорядкуванням чисельності працівників ВП «Шахта Димитрова» та відсутністю вакансій, звільнені з 25.02.2015р. згідно ст.40 п. 1 КЗпП України з виплатою вихідної допомоги у розмірі середньомісячного заробітку згідно ст.44 КЗпП України працівники, в тому числі й позивач. Шахта направила лист від 22.12.2014р. № 01-614 на адресу ДП «Красноармійськвугілля», відділу кадрів, ВП «Шахта Стаханова», ВП «Шахта Центральна», ВП «Шахта Родинська», в якому просила повідомити про наявність вакансій для працівників ВП «Шахта Димитрова», оскільки ст.492 КЗпП України передбачає обов'язкове надання скороченим працівникам іншої роботи на підприємствах, відокремлених підрозділах. ВП «Шахта Стаханова», ВП «Шахта Центральна», ВП «Шахта Родинська» відповіли про відсутність вакансій. У неї тільки курси, але у всіх є курси. Перевірки переважного права залишення на роботі позивача, по всьому підприємству не проводили. Позивачу не пропонували іншу роботу.

Представник третьої особи, первинної профспілкової організації Профспілки працівників вугільної промисловості України ВП «Шахта Димитрова» ДП «Красноармійськвугілля» пояснила суду, що підтримує позовні вимоги. Вакансії на підприємстві були, але їх не запропонували, не була проведена перевірка переважного залишення позивача на роботі. Профком не дав згоди на звільнення позивача. Звертає увагу на пленум ВСУ, що позивач підлягає поновленню на роботі, якщо профспілка не дала згоди на звільнення.

Судом встановлено, що позивач працювала у відповідача у якості оператора хлораторних установок дільниці ремонту гірничошахтного обладнання та експлуатації водних установок ВП «Шахта Димитрова» ДП Красноармійськвугілля» та згідно наказу № 31 від 25.02.2015р. була звільнена у зв'язку зі скороченням чисельності за п.1 ч.1 ст.40 КЗпП України (а.с.4).

25 грудня 2014 року позивач була попереджена про її звільнення у зв'язку зі скороченням з 25.02.2015р. (а.с.32).

Згідно диплому з відзнакою серія НОМЕР_1 від 30.06.2009р., ОСОБА_1 має професійно-технічну освіту за професією апаратника вуглезбагачення, машиніста установок збагачення та брикетування (а.с.45).

Згідно Свідоцтва НОМЕР_2 від 26.12.2008р., ОСОБА_1 присвоєно другий розряд з професії машиніст конвеєру (а.с.46).

Згідно Посвідчення НОМЕР_3 від 31.07.2009р., ОСОБА_1 навчалася за спеціальністю оператор хлораторних установок 3-го розряду та склала іспит з оцінкою (добре) (а.с.37).

Згідно довідки УПСЗН Димитровської міської ради від 07.12.2009р., позивач перебуває на обліку як багатодітна сім'я та має дітей: ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_2, ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с.13-14).

Згідно виписки з протоколу профкому відповідача від 20.02.2015р., було відмовлено у наданні згоди на скорочення, зокрема й позивача, з наступних підстав: - адміністрація ВП «Шахта Димитрова» не надала економічне обґрунтування по скороченню саме вказаних працівників ВП «Шахта Димитрова», немає юридичного обґрунтування скорочення працівників; - адміністрацією шахти порушена ст.42 КЗпП України, переважне право залишитися на роботі більш кваліфікованим працівникам, працівникам, у яких на утриманні 2 та більше утриманців, особам, у сім'ї яких немає інших працівників з самостійним заробітком, працівників з довготривалим безперервним стажем роботи на даному підприємстві; - адміністрацією ВП «Шахта Димитрова» жодному з працівників, які підпадають під скорочення, не запропонована інша вакансія на відокремлених підрозділах, які входять до складу ДП «Красноармійськвугілля», адміністрація не надала на засідання профкому відмови від запропонованих вакансій; - адміністрація ВП «Шахта Димитрова» не надала відомостей про повне закриття дільниць АПК, РГШО, ППтК, ЕВУ та ін., ці дільниці продовжують роботу, відповідно роботу осіб, які попали у список на скорочення, повинні виконувати або ставити в обов'язки іншим працівникам шахти або набирати нових (а.с.48-50).

Згідно довідки відповідача, середньоденна заробітна плата позивача складає 199,49 грн. (а.с.34).

Згідно довідки Димитровського міського центру зайнятості від 23.03.2015р., у період грудень 2014р. - лютий 2015р., надавалася інформація про вакансії у ДП «Красноармійськвугілля» по наступним відокремленим підрозділам:

· ВП «Шахта Стаханова» - 23.12.2014р. - охоронник; 12.01.2015р. - гірник підземний;

· ВП «Шахта Центральна» - 18.12.2014р. - гірник очисного забою;

· ВП «Шахта Родинська» - 05.12.2014р. - гірник очисного забою;

· ВП «Автомобіліст» - 09.12.2014р. - оператор комп'ютерного набору, начальник (керуючий) їдальні; 11.12.2014р. - механік; 19.01.2015р. - тракторист (а.с.28).

Згідно протоколу засідання комісії з впорядкування чисельності ВП «Шахта Димитрова» від 26.02.2015р., вирішено підготувати наказ по ВП «Шахта Димитрова» про звільнення працівників, які підлягають вивільненню у зв'язку зі скороченням з 25.02.2015р. згідно ст.40 п.1 КЗпП України з виплатою вихідної допомоги у розмірі середньомісячного заробітку згідно ст.44 КЗпП України (а.с.29-30).

Згідно Списку працівників, прийнятих до ВП «Автомобіліст» за період з 25.12.2014р. по березень 2015р. до штату, були прийняті наступні працівники: слюсар з ремонту автомобілів - 05.01.2015р., тракторист - 13.01.2015р., тракторист - 19.01.2015р., директор - 03.03.2015р., завідуюча столовою - 17.03.2015р., головний економіст - 27.03.2015р. (а.с.51).

Згідно Списку працівників, прийнятих за трудовою угодою до ВП «Автомобіліст» за період з 25.12.2014р. по березень 2015р. були прийняті наступні працівники: 01.02.2015р. - заст.директора, головний економіст, штукатур, інженер з О та НТ, начальник АРМ, приймальник вантажу та багажу, слюсар з ремонту автомобілів - 8 чол., водій - 31 чол., машиніст бульдозеру - 3 чол., машиніст екскаватору - 3 чол., тракторист - 4 чол., медсестра - 3 чол., прибиральник виробничих приміщень - 3 чол., старший механік - 2 чол., касир столової, повар - 2 чол., комірник складу, робоча бані, старший оператор комп'ютерного набору; 16.03.2015р. - ведучий інженер відділу перевезень (а.с.52).

Згідно довідок ВП «Шахта Родинська» від 23.12.2014р, 06.02.2015р., вільних вакансій немає (а.с.54, 57).

Згідно довідок ВП «Шахта Центральна» від 24.12.2014р., 17.02.2015р., вільних вакансій немає (а.с.55).

Згідно довідки ВП «Шахта Стаханова» від 24.12.2014р., вільних вакансій немає (а.с.53).

Вислухавши пояснення позивача, представників відповідача та третьої особи, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

За змістом ч.3 ст.492 КЗпП України, одночасно з попередженням про звільнення у зв'язку із змінами в організації виробництва і праці власник або уповноважений ним орган пропонує працівникові іншу роботу на тому ж підприємстві, в установі, організації. При відсутності роботи за відповідною професією чи спеціальністю, а також у разі відмови працівника від переведення на іншу роботу на тому ж підприємстві, в установі, організації працівник, за своїм розсудом, звертається за допомогою до державної служби зайнятості або працевлаштовується самостійно. У разі якщо вивільнення є масовим відповідно до ст.48 Закону України «Про зайнятість населення», власник або уповноважений ним орган доводить до відома державної служби зайнятості про заплановане вивільнення працівників.

Як вбачається зі Списку працівників, прийнятих за трудовою угодою до ВП «Автомобіліст» за період з 25.12.2014р. по березень 2015р., до відокремленого підрозділу відповідача 01.02.2015р. були прийняті на роботу, зокрема: прибиральник виробничих приміщень - 3 чол., комірник складу, робоча бані, тобто у відповідача були вакантні посади, які взагалі не потребують спеціальних знань та на які могла претендувати позивач зі своєю освітою. Суду не були надані докази щодо того, що позивачу пропонувалася інша робота на цьому ж підприємстві, в тому числі на вищевказані посади та позивач від неї відмовилася.

Згідно ч.2 ст.492 КЗпП України, при вивільненні працівників у випадках змін в організації виробництва і праці враховується переважне право на залишення на роботі, передбачене законодавством.

Відповідно до ч.1 ст.42 КЗпП України, при скороченні чисельності чи штату працівників у зв'язку із змінами в організації виробництва і праці переважне право на залишення на роботі надається працівникам з більш високою кваліфікацією і продуктивністю праці.

Як вбачається з пояснень представника відповідача, ними не перевірялося переважне право на залишенні на роботі позивача по всьому підприємству, включаючи й інші відокремлені підрозділи.

За змістом ч.1 ст.43 КЗпП України, розірвання трудового договору з підстав, передбачених п.п.1 (крім випадку ліквідації підприємства, установи, організації), 2-5, 7 ст.40 і п.п.2 і 3 ст.41 цього Кодексу, може бути проведене лише за попередньою згодою виборного органу (профспілкового представника), первинної профспілкової організації, членом якої є працівник, крім випадків, коли розірвання трудового договору із зазначених підстав здійснюється з прокурором, працівником органу внутрішніх справ, Служби безпеки України, Державного бюро розслідувань України чи органу, що здійснює контроль за додержанням податкового законодавства.

Згідно ч.7 ст.43 КЗпП України, рішення виборного органу первинної профспілкової організації (профспілкового представника) про відмову в наданні згоди на розірвання трудового договору повинно бути обґрунтованим. У разі якщо в рішенні немає обґрунтування відмови в наданні згоди на розірвання трудового договору, власник або уповноважений ним орган має право звільнити працівника без згоди виборного органу первинної профспілкової організації (профспілкового представника).

В матеріалах справи є обґрунтована відмова первинної профспілкової організації в наданні згоди на розірвання трудового договору з позивачем за п.1 ст.40 КЗпП України, а саме адміністрацією підприємства: - не надано економічне обґрунтування скорочення саме вказаних працівників; - порушена ст.42 КЗпП України про переважне право залишення на роботі більш кваліфікованих працівників та інших; - жодному з працівників не запропонована інша вакансія на відокремлених підрозділах, не надані відмови від запропонованих вакансій.

При цьому суд зауважує, що відповідно до абз.5 п.15 постанови Пленуму ВСУ від 06.11.1992р. № 9 «Про практику розгляду судами трудових спорів», відмова профспілкового органу в згоді на звільнення є підставою для поновлення працівника на роботі.

Також суд звертає увагу на те, що 26.02.2015р. відповідачем розглядалося питання про звільнення працівників у зв'язку зі скороченням їх чисельності, в тому числі й позивача, з врахування позиції профспілки щодо відмови у наданні згоди на звільнення. При розгляді цього питання було вирішено підготувати наказ про звільнення працівників з 25.02.2015р., тобто заднім числом, що є неприпустимим.

Крім цього, позивач зазначила, що на момент звільнення, вона перебувала у відпустці без збереження заробітної плати. Жодних відомостей, що позивач працювала на день звільнення, відповідач не надав.

Згідно ч.3 ст.40 КЗпП України, не допускається звільнення працівника з ініціативи власника або уповноваженого ним органу в період його тимчасової непрацездатності (крім звільнення за п.5 цієї статті), а також у період перебування працівника у відпустці. Це правило не поширюється на випадок повної ліквідації підприємства, установи, організації.

Відповідно до п.17 постанови Пленуму ВСУ від 06.11.1992р. № 9 «Про практику розгляду судами трудових спорів», правила про недопустимість звільнення працівника в період тимчасової непрацездатності, а також у період перебування у відпустці (ч.3 ст.40 КЗпП) стосуються як передбачених ст.ст.40, 41 КЗпП, так й інших випадків, коли розірвання трудового договору відповідно до чинного законодавства провадиться з ініціативи власника або уповноваженого ним органу. При цьому маються на увазі щорічні, а також інші відпустки, що надаються працівникам як із збереженням, так і без збереження заробітку.

Таким чином, звільнення позивача у період її відпустки без збереження заробітної плати, є порушенням ч.3 ст.40 КЗпП України.

Оскільки відповідачем був порушений порядок вивільнення працівників, передбачений ст.ст.40, 43, 492 КЗпП України, то суд вважає, що наказ про звільнення позивача підлягає скасуванню, а сам позивач підлягає поновленню на роботі.

Згідно ч.2 ст.235 КЗпП України, при винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

Таким чином, суд вважає, що стягненню підлягає середній заробіток за період з 26 лютого 2015р. по 20 квітня 2015р. з розрахунку: 36 днів х 199,49 грн. = 7181,64 грн., де 36 днів - кількість робочих днів з 26.02.2015р. по 20.04.2015р.; 199,49 грн. - середньоденний заробіток позивача; 7181,64 грн. - сума середнього заробітку за час вимушеного прогулу. При цьому, повинна бути врахована отримана позивачем вихідна допомога.

Разом з тим, суд не вбачає підстав щодо скасування всього наказу відповідача № 31 від 25.02.2015р., оскільки він стосується не тільки позивача, а й інших осіб і тому цей наказ підлягає скасуванню тільки в частині звільнення позивача.

На підставі ст.88 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір у сумі 609 грн., як за задоволення вимог майнового та часткове задоволення вимог немайнового характеру.

У зв'язку з вищевикладеним та на підставі ст.ст.40, 42 ч.1, 43, 492, 235 ч.2 КЗпП України, керуючись ст.ст.10, 11, 57, 60, 88, 209, 213, 214, 215, 294, 367 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до Державного підприємства «Красноармійськвугілля» про скасування наказу про звільнення, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, задовольнити частково.

Скасувати наказ № 31-к від 25.02.2015р. Відокремленого підрозділу «Шахта Димитрова» Державного підприємства «Красноармійськвугілля» в частині звільнення ОСОБА_1 - оператора хлораторних установок дільниці ремонту гірничошахтного обладнання та експлуатації водних установок у зв'язку з впорядкування чисельності працівників згідно ст.40 п.1 КЗпП України.

Поновити на попередньому місці роботи у якості оператора хлораторних установок дільниці ремонту гірничошахтного обладнання та експлуатації водних установок Відокремленого підрозділу «Шахта Димитрова» Державного підприємства «Красноармійськвугілля» ОСОБА_1.

Стягнути з Державного підприємства «Красноармійськвугілля» на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 26.02.2015р. по 20.04.2015р. у розмірі 7181 (сім тисяч сто вісімдесят одна),64 грн.

У задоволенні інших позовних вимог відмовити.

Стягнути з Державного підприємства «Красноармійськвугілля» на користь держави судовий збір у сумі 609 грн.

Рішення у частині поновлення на роботі підлягає негайному виконанню.

Рішення суду вступає в законну силу після закінчення терміну подачі апеляційної скарги, яка може бути подана до Апеляційного суду Донецької області через Димитровський міський суд Донецької області протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя