Провадження № 22-ц/780/1825/15 Доповідач у 2 інстанції Журба С.О.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 березня 2015 року м. Київ

Колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Київської області в складі:

головуючого судді Журби С.О.,

суддів Коцюрби О.П., Мережко М.В.,

за участю секретаря Химинець Н.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні апеляційного суду Київської області цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 30 січня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_2 до товариства з обмеженою відповідальністю «Агенція комплексного захисту бізнесу «Дельта М» про стягнення коштів,

В С Т А Н О В И Л А:

У грудні 2014 року ОСОБА_2 звернулася до суду із позовом, який мотивувала наступним:

07 жовтня 2008 року між нею та АБ «Банк регіонального розвитку» був укладений договір строкового банківського вкладу, згідно умов якого вона внесла в банк грошові кошти в розмірі 35000,00 грн. під 20% річних, що підтверджено ощадним сертифікатом на пред'явника серії АА № 000282 з визначенням дати вимоги - 08 квітня 2009 року. Незважаючи на те, що встановлений сторонами термін повернення вкладу вже давно минув, вклад до цього часу їй не повернуто. В листопаді 2013 року позивачу стало відомо про перебування банку в стадії ліквідації та про передачу в управління непроданих активів АБ «Банк регіонального розвитку» до ТОВ «Агенція комплексного захисту бізнесу «Дельта М», на яке покладено обов'язки по поверненню депозитних коштів. До вказаного товариства вона зверталася неодноразово, вимагала повернути кошти, однак їй було повідомлено, що відповідно до умов укладеного між ним, АБ «Банк регіонального розвитку» та Національним Банком України договору товариство прийняло в управління активи АБ «Банк регіонального розвитку» з метою їх реалізації та погашення за рахунок цього вимог вигодонабувачів (кредиторів банку) відповідно до встановленої черговості. Всього існує 8 черг кредиторів, вимоги ОСОБА_2 з сумою 38485,97 грн. віднесені до сьомої черги. Оскільки на даний час здійснюється погашення вимог 3-ї черги вигодонабувачів, задовольнити вимоги позивача на даний час товариство не може.

Вважаючи, що діями відповідача були порушені її права, позивач просила суд стягнути з відповідача на її користь грошові кошти в сумі 38485,97 грн. та судові витрати.

Рішенням Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 30 січня 2015 року у задоволенні позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись із вказаним рішенням суду, позивач подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального і процесуального права, неповноту та неправильність встановлення обставин, що мають значення для її вирішення, просила рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове, яким задовольнити її позовні вимоги в повному обсязі. Обґрунтувала скаргу тим, що судом першої інстанції не надано належної оцінки наявним доказам у справі, є підстави для задоволення позову. Зазначає, що ТОВ «Агенція комплексного захисту бізнесу «Дельта М» є належним відповідачем у справі,тому саме воно повинно нести відповідальність за порушення зобов'язань щодо розрахунку перед кредиторами. Вважає висновки суду такими, що не ґрунтуються на положеннях закону.

Розглянувши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з огляду на наступне:

У відповідності до положень ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Перевіривши матеріали справи, колегія суддів прийшла до висновку, що рішення суду в повній мірі відповідає наведеним вимогам, підстави для його скасування чи зміни відсутні.

Як було встановлено в ході розгляду справи, 20.11.2013 року між АБ «Банк регіонального розвитку», ТОВ «Агенція комплексного захисту бізнесу «Дельта М» та Національним Банком України було укладено договір на передавання в управління непроданих активів, відповідно до умов якого відповідач прийняв в управління наявні активи АБ «Банк регіонального розвитку» та кредитний портфель фізичних і юридичних осіб з метою їх реалізації та погашення за рахунок цього вимог вигодонабувачів (кредиторів банку) відповідно до встановленої черговості. Всього існує 8 черг кредиторів, вимоги ОСОБА_2 з сумою 38485,97 грн. віднесені до сьомої черги. На час розгляду справи здійснюється погашення вимог 3-ї черги вигодонабувачів.

У відповідності до положень ч. 5 ст. 1033 ЦК України договір про управління майном не тягне за собою переходу до управителя права власності на передане в управління майно.

Ст. 1040 ЦК України встановлено, що звернення стягнення на майно, передане в управління, за вимогою кредитора установника управління не допускається, крім випадків, прямо передбачених законом. В даному випадку, враховуючи встановлений законом особливий режим ліквідації майна банку та погашення вимог кредиторів, зазначені виключення із загального правила не застосовуються.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції обґрунтовував свої висновки тим, що відповідач не є власником майна ліквідованого банку та не є правонаступником банку, не несе відповідальності по зобов'язаннях банку, отримавши перелік непроданих активів банку й перелік включених до відповідного реєстру вимог кредиторів, надає послугу з обслуговування кредиторів банку, задовольняючи їх вимоги в порядку черговості за рахунок реалізованих активів банку. Таким чином правові підстави для стягнення з відповідача суми вкладу позивача відсутні. З наведеними висновками суду першої інстанції в повній мірі погоджується й колегія суддів апеляційного суду, вважаючи їх обґрунтованими.

Зважаючи на викладене, колегія суддів апеляційного суду приходить до висновку про те, що суд першої інстанції, розглядаючи спір, повно та всебічно дослідив і оцінив обставини справи та надані сторонами докази. За таких умов передбачені законом підстави для скасування рішення суду першої інстанції при апеляційному розгляді відсутні.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 314, 315 ЦПК України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 30 січня 2015 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий

Судді