У х в а л а

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 березня 2015 рокум. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Кузнєцова В.О.,

суддів: Мартинюка В.І., Мостової Г.І.,

Наумчука М.І., Олійник А.С.,

розглянувши цивільну справу за позовом ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 до ОСОБА_6, третя особа - орган опіки та піклування Ужгородської міської ради Закарпатської області, про усунення перешкод у вихованні дитини та у спілкуванні з нею, за зустрічним позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_3 про стягнення аліментів, додаткових витрат на утримання дитини та захист прав дитини, за касаційними скаргами ОСОБА_6 на рішення апеляційного суду Закарпатської області від 12 листопада 2014 року та ОСОБА_3, його представника ОСОБА_4 на рішення Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 13 травня 2014 року та рішення апеляційного суду Закарпатської області від 12 листопада 2014 року,

в с т а н о в и л а:

У червні 2013 року ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 звернулися до суду з указаним позовом. Зазначали, що від шлюбу ОСОБА_3 та ОСОБА_6 22 листопада 2006 року народився син ОСОБА_7, який після розірвання цього шлюбу проживає з відповідачем відповідно до рішення Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 21 березня 2013 року. Незважаючи на рішення органу опіки і піклування Ужгородського міського виконавчого комітету про визначення умов щодо участі у вихованні ОСОБА_3 неповнолітнього сина, ОСОБА_6 ухиляється від його виконання, не надає позивачам можливості брати участь у вихованні дитини та у спілкуванні з нею. Посилаючись на наведене, просили задовольнити позов.

У грудні 2013 року ОСОБА_6 звернулася до суду із зустрічним позовом. Вказувала на те, що ОСОБА_3 не піклується про дитину, не надає матеріальної допомоги та згоди на її виїзд за кордон для проведення лікування, тому просила задовольнити зустрічний позов.

Рішенням Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 13 травня 2014 року первісний позов задоволено частково. Визначено способи участі ОСОБА_3 у вихованні сина ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1: встановлено дні та час для зустрічі батька ОСОБА_3 та сина ОСОБА_7 першої і третьої суботи з 9 год до 19 год та другої і четвертої неділі з 9 год до 19 год щомісяця без присутності матері. Надано можливість ОСОБА_3 в будні дні: вівторок і четвер, після закінчення навчання за умови дотримання режиму дня дитини, забирати сина зі школи та відводити на заняття у спортивні секції та інші позашкільні гуртки з обов'язковим повідомленням матері ОСОБА_6 Надано можливість ОСОБА_3 спілкуватися з сином по 4 години у день народження сина ОСОБА_7, у новорічне свято 31 грудня, Різдво Христове та Пасху (Великдень). В іншій частині первісного позову відмовлено. Зустрічний позов задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_6 аліменти на утримання сина ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1, у розмірі 750 грн щомісяця, починаючи з 17 грудня 2013 року і до досягнення дитиною повноліття. Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_6 додаткові витрати в розмірі 2 514 грн на утримання сина. Дозволено комплексний психолого-психіатричний огляд сина. Надано ОСОБА_6 дозвіл на виготовлення та оформлення проїзних документів для тимчасового виїзду за межі України сина без згоди ОСОБА_3 Надано ОСОБА_6 дозвіл на тимчасовий виїзд за межі України сина без згоди ОСОБА_3 В іншій частині зустрічного позову відмовлено. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Рішенням апеляційного суду Закарпатської області від 12 листопада 2014 року рішення суду першої інстанції в частині стягнення аліментів змінено, стягнуто з ОСОБА_3 аліменти на користь ОСОБА_6 на утримання сина ОСОБА_7 у розмірі 1/3 частки всіх видів його заробітку (доходу), але не менше ніж 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісяця, починаючи з 17 грудня 2013 року і до досягнення дитиною повноліття. Рішення суду першої інстанції в частині стягнення додаткових витрат змінено, стягнуто додаткові витрати в розмірі 2 979 грн 36 коп. на утримання сина ОСОБА_7 Рішення суду першої інстанції у частині надання дозволів на тимчасові виїзди сину ОСОБА_7 змінено, надано ОСОБА_6 дозвіл на виготовлення проїзних документів для сина на тимчасові виїзди за межі України для його лікування у супроводі матері без згоди ОСОБА_3 протягом трьох років з дня набрання рішенням суду законної сили. Рішення міськрайонного суду у частині надання дозволу на комплексний психолого-психіатричний огляд сина для лікування скасовано та ухвалено в цій частині нове рішення про відмову у зустрічному позові у цій частині. В іншій частині рішення суду першої інстанції залишено без змін. Вирішено питання про стягнення судових витрат.

ОСОБА_6 звернулася до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ із касаційною скаргою, в якій просить оскаржуване рішення апеляційного суду у частині стягнення аліментів та надання дозволу на комплексний психолого-психіатричний огляд сина ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1, скасувати, посилаючись на неправильне застосування апеляційним судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, залишити в силі у цій частині рішення суду першої інстанції, а також ухвалити нове рішення, яким стягнути з ОСОБА_3 на її користь додаткові витрати на утримання сина у розмірі 11 055 грн.

ОСОБА_3 та його представник ОСОБА_4 у поданій до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ із касаційній скарзі просять оскаржуване рішення апеляційного суду в частині надання ОСОБА_6 дозволів на виготовлення проїзних документів на сина ОСОБА_7 і на тимчасові виїзди його з України у супроводі матері для лікування без згоди ОСОБА_3, стягнення додаткових витрат на утримання сина скасувати, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, залишити в силі рішення суду першої інстанції у частині визначення способів участі батька у вихованні сина, в іншій частині його скасувати.

Касаційні скарги підлягають частковому задоволенню.

Судом встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, від якого мають сина - ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Відповідно до ч. 1 ст. 80 СК України аліменти присуджуються одному з подружжя у частці від заробітку (доходу) другого з подружжя і (або) у твердій грошовій сумі.

Згідно ст. 184 СК України, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу отримує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі.

Враховуючи те, що відповідачем не надано доказів про наявність у нього регулярного стабільного доходу, перебування у трудових відносинах і отримання заробітної плати, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про необхідність стягнення з нього аліментів у твердій грошовій сумі у розмірі 750 грн.

Переконливих доводів для стягнення аліментів у частці від заробітку (доходу) платника аліментів рішення апеляційного суду не містить, доказів на їх підтвердження не наведено.

За таких обставин, колегія суддів дійшла висновку, що судом апеляційної інстанції помилково змінено рішення суду першої інстанції у частині вирішення позову ОСОБА_6 про стягнення аліментів, тому воно підлягає скасуванню із залишенням в силі в цій частині рішення суду першої інстанції, яке ухвалено згідно із законом.

Розмір аліментів визначений судом першої інстанції з урахуванням обставин, зазначених у ст. 182 СК України.

За змістом ст. 4 Закону України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України» та Правил перетинання державного кордону громадянами України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 27 січня 1995 року за № 57, виїзд за межі України громадянина, який не досяг 16-річного віку, і без згоди та супроводу другого з батьків може бути дозволено на підставі рішення суду.

Відповідно до п/п 1 п. 4 Правил перетинання державного кордону громадянами України, виїзд за межі України громадян, які не досягли 16-річного віку, у супроводі одного з батьків або у супроводі осіб, які уповноважені одним із батьків за нотаріально посвідченою згодою, здійснюється за нотаріально посвідченою згодою другого з батьків із зазначенням держави прямування та відповідного часового проміжку перебування у цій державі, якщо другий з батьків не перебуває у пункті пропуску через державний кордон.

Суд апеляційної інстанції, змінюючи рішення у частині надання дозволу без згоди батька на виготовлення та оформлення проїзних документів для тимчасового виїзду за межі України дитини та на тимчасовий її виїзд за межі України, не зазначив держави прямування та відповідного часового проміжку перебування у цій державі, не виправив допущених судом першої інстанції помилок при вирішенні спору в цій частині.

Вказані порушення норм процесуального права (ст. ст. 10, 60, 179, 212 ЦПК України) унеможливили встановлення фактичних обставин, що мають значення для правильного вирішення справи, в зв'язку з чим рішення апеляційного суду у частині вирішення вимог про надання дозволу на виготовлення проїзних документів для тимчасового виїзду за межі України дитини та на тимчасовий її виїзд за межі України не може вважатись законним і обґрунтованим та в силу ст. 338 ЦПК України підлягає скасуванню з передачею справи в цій частині на новий розгляд до цього суду.

В іншій частині оскаржувані судові рішення ухвалені з дотримання норм матеріального та процесуального права, підстави для їх скасування відсутні.

Визначаючи розмір додаткових витрат на дитину, участь у яких має брати ОСОБА_3, суд апеляційної інстанції правильно виходив із того, що вони викликані особливими обставинами, зазначив в чому полягають ці особливі обставини з урахуванням стану здоров'я дитини, що викликає потребу в ліках та навчанні у визначеному ОСОБА_6 учбовому закладі, а також у підтриманні мобільного зв'язку з дитиною, який забезпечується за допомогою придбаного телефону.

Висновки апеляційного суду в цій частині обґрунтовані, вони узгоджуються з положеннями ст. 185 СК України, якою не визначено виключний перелік особливих обставин за яких виникає необхідність у додаткових витратах на дитину.

Тобто особливість таких обставин визначається судом при вирішенні спору у кожному конкретному випадку.

Залишаючи без змін судові рішення в іншій частині колегія суддів виходить із положень ст. 335 ЦПК України згідно яких під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Керуючись ст. ст. 336, 338, 339 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ,

у х в а л и л а :

Касаційні скарги ОСОБА_6, ОСОБА_3, його представника ОСОБА_4 задовольнити частково.

Рішення апеляційного суду Закарпатської області від 12 листопада 2014 року у частині вирішення позову ОСОБА_6 про стягнення аліментів скасувати, залишити в силі у цій частині рішення Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 13 травня 2014 року.

Рішення апеляційного суду Закарпатської області від 12 листопада 2014 року у частині вирішення вимог про надання дозволу на виготовлення проїзних документів для тимчасового виїзду за межі України дитини та на тимчасовий її виїзд за межі України скасувати, справу у цій частині направити на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

В іншій частині оскаржувані судові рішення залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий В.О. Кузнєцов
Судді:В.І. Мартинюк Г.І. Мостова М.І. Наумчук А.С. Олійник