Провадження № 2/520/1010/15
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24.03.2015 року

Київський районний суд м.Одеси

У складі головуючого судді Калашникової О.І.

При секретарі Малярчук О.М.

Розглянув у відкритому судовому засідання цивільну справу за позовом

ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа - Головне управління державної міграційної служби України в Одеській області про виселення,

Встановив:

Позивач звернувся до суду з вимогами ухвалити рішення, яким виселити ОСОБА_2 з житлового будинку АДРЕСА_1 без надання іншого житлового приміщення, стверджуючи, що відповідач систематично руйнує та псує житлове приміщення, своєю поведінкою робить неможливим для інших проживання з ним в одному будинку, не сплачує комунальні послуги та інші витрати на утримання будинку. У судовому засіданні представник позивача вимоги підтримала.

Представник відповідача з позовом не погодився.

Представник управління міграційної служби до суду не з"явився, про час і місце слухання справи сповіщений.

Суд вислухав представників сторін, вивчив надані до справи документи і встановив наступне:

Житловий будинок з надвірними спорудами, що розташований на земельній ділянці по АДРЕСА_1 належить на праві власності ОСОБА_1 на підставі свідоцтва про право власності, виданого виконавчим комітетом Одеської міської ради 30 січня 2012 року. Житловий будинок літ."А" має загальну площу 132 кв.м., в тому числі житлову - 64,5 кв.м. В будинку постійно проживають і мають реєстрацію за місцем проживання - власник будинку з членами своєї родини і ОСОБА_2, який є родичем власника житла, але не є членом його сім"ї. ОСОБА_2 займає у будинку житлову кімнату площею 21 кв.м. і веранду площею 12 кв.м.

Позивачева сторона стверджує, що ОСОБА_2 систематично руйнує і псує жиле приміщення, своєю поведінкою робить неможливим для інших проживання з ним в одному будинку, що заходи запобігання і громадського впливу на поведінку і ставлення ОСОБА_2 до виконання обов"язків з утримання жилого приміщення виявились безрезультатними, тому ОСОБА_1 звернувся до суду з вимогами виселити ОСОБА_2 з будинку АДРЕСА_1 без надання іншого житлового приміщення.

На обґрунтування своїх вимог позивач посилався на такі докази: свідоцтво про право власності на житловий будинок, довідку з місця проживання та склад сім"ї, розпорядження Київської рай адміністрації №925 від 19.09.2008 року про призначення ОСОБА_1 опікуном неповнолітнього ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, договір про сдачу жилого приміщення в найм від 16.02.2007 року, укладений між ОСОБА_1 і ОСОБА_4, акти ОСОН "Дерибасовка" за 2012-2014 року, які посвідчують, що відповідач проживає у зазначеному будинку і що ОСОБА_2 перешкоджає власнику будинку у доступі до підвального приміщення, утримує дворовий туалет в антисанітарному стані, приміщення, які займає ОСОБА_2 потребують ремонту, пояснення свідка ОСОБА_5

Представник відповідача заявив, що позов ОСОБА_1 є безпідставним і надав такі пояснення: ОСОБА_2 у будинку АДРЕСА_1 проживає з дня народження (раніше будинок належав прадіду ОСОБА_2.), у 2007 році між позивачем, на той час власником будинку, і його - ОСОБА_2 - матір"ю ОСОБА_4 було укладено договір найму жилого приміщення, на підставі цього договору ОСОБА_4 заселилась до будинку і оформила реєстрацію за місцем проживання (свою і сина-ОСОБА_2.). У 2011 році між ОСОБА_1 і ОСОБА_4 виникли суперечки щодо права користування будинком. ОСОБА_1 взимку 2011 року відключив частину будинку, якою користувались ОСОБА_4, від теплопостачання і електропостачання. ОСОБА_4 уклала з ВАТ "Одесаобленерго" самостійний договір на електропостачання і опалювала частину будинку електроенергією. Представник відповідача визнає, що частина будинку, якою користується ОСОБА_2 потребує поточного ремонту, але стверджує, що приміщення перебувають у такому стані внаслідок неправомірних дій власника будинку по відключенню цих приміщень від опалення і електропостачання.

При вищенаведених обставинах суд дійшов висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 не підлягають задоволенню з таких підстав:

згідно з вимогами ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. У даному випадку позивач має у своєму володінні житловий будинок по АДРЕСА_1 і він - позивач - має право звернутися до суду з позовом про захист права власності від порушень, не пов"язаних із позбавленням володіння, якщо протиправна поведінка інших осіб перешкоджає здійснювати йому права користування та розпорядження належною власністю. Сторони визнали, що відповідач на відповідній правовій підставі набув у 2007 році права на користування жилою площею у будинку АДРЕСА_1. Ця обставина встановлена і рішенням апеляційного суду Одеської області, ухваленим 25.11.2013 по справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_4 і ОСОБА_2 про визнання осіб такими, що втратили право на користування житлом і розірвання договору найму та звільнення приміщення (зазначеним рішенням позивачу відмовлено у задоволенні позову).

Твердження позивача, що ОСОБА_2 систематично руйнує і псує жиле приміщення, своєю поведінкою робить неможливим для інших проживання з ним в одному будинку не доведені належними доказами: в актах ОСОН "Дерибасовка" не зазначено, які саме санітарно-екологічні норми порушує ОСОБА_2, не вказані причини, які призвели приміщення у жилому будинку до занедбаного стану, відсутні докази, що відповідач влаштовує сварки, провокує конфлікти, погрожує власнику будинку та членам його сім"ї фізичною розправою. В чому проявляються перешкоди, які чинить ОСОБА_2 власнику будинку у доступі до підвального приміщення, не зазначено, але навіть наявність таких перешкод не є правовою підставою для виселення ОСОБА_2 з жилого приміщення. Суд не отримав будь-яких доказів щодо наявності протиправної поведінки ОСОБА_2, яка б перешкоджала ОСОБА_1 здійснювати право користування та розпорядження будинком. Відсутні докази застосування до відповідача заходів запобігання та громадського впливу, які виявились безрезультатними.

Відповідно до положень ч.1 ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов"язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст.61 ЦПК України.

Керуючись ст.213,214,215 ЦПК України, суд

Вирішив:

ОСОБА_1 відмовити у задоволенні позову до ОСОБА_2, третя особа - Головне управління державної міграційної служби України в Одеській області про виселення.

Рішення може бути оскаржене до Одеського апеляційного суду через Київський райсуд м.Одеси протягом 10 днів з дня його проголошення.

Суддя Калашнікова О. І.