Справа № 454/782/15 Головуючий у 1 інстанції: Адамович М.Я.
Провадження № 22-ц/783/6435/15 Доповідач в 2-й інстанції: ОСОБА_1 М. Я.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 грудня 2015 року колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Львівської області в складі:

Головуючого судді: Богонюка М.Я.

Суддів: Ванівського О.М., Гриновця Б.М.

При секретарі: Бохонко Е.Р.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ПАТ АКБ "Львів" на рішення Сокальського районного суду Львівської області від 30 липня 2015 року, -

ВСТАНОВИЛА:

Оскаржуваним рішенням частково задоволено позов ОСОБА_2 до ОСОБА_3 та відділу державної виконавчої служби Сокальського районного управління юстиції у Львівській області, третя особа ПАТ АКБ "Львів" про визнання права власності на описане майно та виключення його з опису й арешту.

Вирішено звільнити нежитлову будівлю безалкогольного цеху, поз 2, загальною площею 255,8 кв.м., що знаходиться по вул. Яворницького, 2 в м. Сокалі з-під арешту, накладеного державним виконавцем відділу державної виконавчої служби Сокальського районного управління юстиції ОСОБА_4 актом опису та арешту майна боржника від 28.05.2014 року до виділення з нього частки належної боржнику.

В задоволенні решти позовних вимог - відмовлено.

Ухвалу про забезпечення позову від 24.03.2015 року, якою зупинено продаж нежитлової будівлі по вул. Яворницького, 2 в м. Сокалі на електронних торгах, які проводять ДП «Інформаційний центр» Міністерства юстиції України - після набрання рішення законної сили вирішено скасувати.

В апеляційній скарзі ПАТ АКБ "Львів" просять рішення суду скасувати та постановити нове рішення, яким відмовити в задоволенні позову.

Апелянти вважають, що рішення суду постановлено з порушенням норм матеріального та процесуального права при неповно з'ясованих обставинах, що мають значення для справи, а висновки суду не відповідають дійсним обставинам справи.

Заслухавши суддю - доповідача, пояснення на підтримання та заперечення апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що така задоволенню не підлягає.

Відповідно до ст. 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з повноважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми,: хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об"єктом права спільної сумісної власності.

У ст. 63 СК передбачено, що дружина та чоловік мають рівні права на володіння користування і розпорядження майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено законом.

Крім того, ч. 1 ст. 73 СК України, установлено, що за зобов'язаннями одного з подружжя стягнення може бути накладено лише на його особисте майно і на частку у праві спільної сумісної власності подружжя, яка виділена йому в натурі. Даних про те, що зазначений транспортний засіб не належить до спільної сумісної власності, а також, що його частка може бути виділена в натурі, матеріали справи не містять.

Відповідно до ч. 1 ст. 59 Закону України "Про виконавче провадження" особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права на майно і про звільнення майна з-під арешту.

В абз. 2 п. 5 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 27 серпня 1976 року № 6 "Про судову практику в справах про виключення майна з опису" роз'яснено, що, вирішуючи позов одного з подружжя про виключення з опису належної йому частки майна у спільній сумісній власності подружжя, суду необхідно враховувати, що відповідно до ст. 22, 28 КпШС майно, нажите подружжям за час шлюбу, є їх спільною сумісною власністю і у випадку поділу його їх частки визнаються рівними. Відхилення від начала рівності часток подружжя суд може допустити, враховуючи лише інтереси неповнолітніх дітей або заслуговуючі на увагу інтереси одного з подружжя. Майно, нажите кожним з подружжя під час їх роздільного проживання при фактичному припиненні шлюбу, суд може визнати власністю кожного з них. Розмір часток подружжя у спільному майні і яке конкретно майно має бути йому виділено, суд визначає з врахуванням всього нажитого майна, включаючи і те, на яке за законом не може бути звернено стягнення за виконавчими документами і яке не підлягає конфіскації. Разом з цим на частку кожного з подружжя має бути виділено як майно, що підлягало опису, так і майно, що не підлягало опису.

За змістом вищезазначених норм, при вирішенні позову одного з подружжя про виключення з опису належної йому частки майна у спільній сумісній власності подружжя, необхідно враховувати, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їх спільною сумісною власністю та у випадку поділу його їх частки визнаються рівними. Розмір часток подружжя у спільному майні і яке конкретно майно має бути йому виділено, визначається з урахуванням всього набутого майна, включаючи й те, на яке за законом не може бути звернено стягнення за виконавчими документами і яке не підлягає конфіскації. Разом з цим на частку кожного з подружжя має бути виділено як майно, що підлягало опису, так і майно, що не підлягало опису.

Судом та матеріалами справи встановлено, що з 09.11.1991 року ОСОБА_3 перебуває у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_5, свідоцтво про укладення шлюбу серії ІІ-СГ №4613856 від 09.11.1991 року.

Під час перебування в шлюбі ОСОБА_3 24 лютого 2008 року було придбано за договором купівлі продажу, нежитлову будівлю безалкогольного цеху поз. 2, загальною площею 255,8 кв.м., що знаходиться по вул. Яворницького, 2 в м. Сокаль Львівської області.

У відповідності до виконавчого листа №454/557/13-ц, виданого Сокальським районним судом Львівської області 05.12.2013 року, з ОСОБА_3 стягнуто в користь ПАТ АКБ "Львів" 1646 925 грн. 09 коп. заборгованості за кредитним договором №20.00.0000178 від 04.02.2008 року.

Згідно акту опису та арешту боржника від 28.05.2014 року встановлено, що державним виконавцем відділу ДВС Сокальського РУЮ ОСОБА_4 при примусовому виконанні виконавчого листа виданого 05.12.2013р. Сокальським районним судом описано та накладено арешт на будівлю безалкогольного цеху, поз 2, загальною площею 255,8 кв.м., що знаходиться по вул. Яворницького, 2 у м. Сокалі.

Задовольняючи позов в частині виключення майна з акту опису й арешту, суд першої інстанції вірно виходив з того, що нежитлова будівля безалкогольного цеху загальною площею 255,8 кв.м., що знаходиться по вул. Яворницького, 2 у м. Сокаліперебуває у спільній сумісній власності подружжя. Дана обставина сторонами не заперечується. Згідно рішення Сокальського районного суду Львівської області від 16.04.2013 року та виданого на підставі нього виконавчого листа з ОСОБА_3 стягнуто в користь банку заборгованість за кредитним договором. ОСОБА_2 не є стороною виконавчого провадження, частка сторін у спірній будівлі не визначена, а відтак вказана будівля підлягає виключенню з акту опису й арешту майна.

Безпідставними є покликання апелянта на те, що передача нерухомості в іпотеку Банку здійснювалась за згодою позивача ОСОБА_2, оскільки позивачка не є стороною боргових зобов'язань перед ПАТ КБ "Надра", факт наявності у ОСОБА_3 заборгованості перед апелянтом не може бути перешкодою для захисту та реалізації позивачкою майнових прав.

Статтею 16 ЦК України передбачено способи захисту цивільних прав та інтересів.

ПАТ АКБ "Львів" зверталися в суд з позовом ОСОБА_3 про стягнення боргу за грошовими зобов'язаннями, а не з позовом про звернення стягнення на предмет іпотеки, якою було забезпечено виконання цього грошового зобов'язання. І саме в порядку стягнення заборгованості з боржника описано спірне майно.

Судом вірно встановлені фактичні обставини справи, правильно застосований матеріальний закон та дотримана процедура розгляду передбачена ЦПК України.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду.

А тому, колегія суддів не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги.

Керуючись ст. ст. 303, 307 ч. 1 п. 1, 308, 314 ч. 1 п. 1, 315 ЦПК України, колегія суддів,-

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ПАТ АКБ "Львів" відхилити.

Рішення Сокальського районного суду Львівської області від 30 липня 2015 року - залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена до суду касаційної інстанції протягом двадцяти днів з часу набрання ухвалою законної сили.

Головуючий:

Судді: