У х в а л а

іменем україни

09 грудня 2015 року м. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

Дем'яносова М.В.,Коротуна В.М.,Маляренка А.В.,
розглянувши в попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Надра» про стягнення не нарахованої та невиплаченої додаткової заробітної плати, компенсації частини втрати заробітної плати, у зв'язку із порушенням строків її виплати, та середнього заробітку за час затримки розрахунку, за касаційною скаргою уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Надра» Стрюкової Ірини Олександрівни на рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 29 липня 2015 року та ухвалу апеляційного суду м. Києва від 03 вересня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У квітні 2015 року позивач звернулася до суду із позовом до Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Надра» (далі − ПАТ «КБ «Надра») про стягнення не нарахованої та невиплаченої додаткової заробітної плати, компенсації частини втрати заробітної плати, у зв'язку із порушенням строків її виплати, та середнього заробітку за час затримки розрахунку.

Свої вимоги обґрунтувала тим, що до 13 лютого 2009 року працювала на посаді менеджера проекту Центру ефективності роботи ребрендованих площадок продажу Департаменту змін та інновацій роздрібної мережі Генерального департаменту дистриб'юції. При звільненні відповідач не провів із позивачем розрахунок у повному обсязі, зокрема, не виплатив компенсацію (оплату) за роботу у вихідні дні в грудні 2008 року та січні 2009 року, до виконання якої позивач була спеціально залучена, на підставі розпоряджень від 25 грудня 2008 року № 549 та від 06 січня 2009 року № 3.

Посилаючись на викладене, та з урахуванням уточнення позовної заяви, просила суд стягнути з відповідача компенсацію (оплату праці) за роботу в неробочі дні 27, 28 грудня 2008 року, 17, 18, 24, 25 січня 2009 року − в сумі 1 091 грн 45 коп., компенсацію частини заробітної плати в зв'язку з несвоєчасною її виплатою (індексація заробітної плати) за період з березня 2009 року по березень 2015 року від належної позивачеві оплати за роботу в неробочі дні − в розмірі 1 371 грн 17 коп., середній заробіток за час затримки розрахунку (на день ухвалення рішення суду) в сумі 270 624 грн 81 коп.

Рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 29 липня 2015 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду м. Києва від 03 вересня 2015 року, позов задоволено.

Стягнуто з ПАТ «КБ «Надра» на користь ОСОБА_4 компенсацію за роботу в неробочі дні в розмірі 1 371 грн 17 коп., суму індексації заробітної плати в розмірі 1 091 грн 45 коп., середній заробіток за час затримки розрахунку в розмірі 270 624 грн 81 коп., а всього підлягає стягненню 273 087 грн 43 коп.

У касаційній скарзі уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «КБ «Надра» Стрюкова І.О. просить скасувати оскаржувані судові рішення та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позову, обґрунтовуючи свої доводи порушенням судами норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про те, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Суд першої інстанції, з висновками якого погодився суд апеляційної інстанції, дослідивши докази у справі й давши їм належну оцінку в силу вимог ст. 212 ЦПК України, а також, врахувавши обставини справи, дійшов обґрунтованого висновку що на підставі розпоряджень від 25 грудня 2008 року № 549 та від 06 січня 2009 року № 3 позивач працювала у неробочі дні 27, 28 грудня 2008 року, 17, 18, 24, 25 січня 2009 року, що відповідно до вимог ст. 72 КЗпП України має бути компенсовано за правилами ст. 107 цього Кодексу, а також виплачено середній заробіток за час затримки остаточного розрахунку, відповідно до вимог ст. ст. 116, 117 КЗпП України.

Доводи касаційної скарги висновків суду не спростовують та зводяться до переоцінки доказів, що не відповідає вимогам ст. 335 ЦПК України, оскільки суд касаційної інстанції позбавлений можливості встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним.

Відповідно до ч. 3 ст. 332 ЦПК України суд касаційної інстанції при попередньому розгляді справи відхиляє касаційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Керуючись ст. 332 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Надра» Стрюкової Ірини Олександрівни відхилити.

Рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 29 липня 2015 року та ухвалу апеляційного суду м. Києва від 03 вересня 2015 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Колегія суддів:

М.В. Дем'яносов В.М. Коротун А.В. Маляренко