АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22-ц/793/2910/15Головуючий по 1 інстанції
Категорія : 30 ОСОБА_1
Доповідач в апеляційній інстанції
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 грудня 2015 року Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Черкаської області в складі:

головуючогоОСОБА_2
суддівОСОБА_3 , ОСОБА_4
при секретаріОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Черкаси апеляційну скаргу ОСОБА_6 на рішення Чигиринського районного суду Черкаської області від 20 жовтня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_6 до сільського голови с. Боровиця Чигиринського району Черкаської області ОСОБА_7 про стягнення моральної шкоди, заслухавши учасників судового розгляду, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, -

в с т а н о в и л а :

У липні 2015 року ОСОБА_6 звернувся до суду із позовом до сільського голови с. Боровиця Чигиринського району Черкаської області ОСОБА_7 про стягнення моральної шкоди.

В обґрунтування позовних вимог вказував про те, що відповідач, як субєкт владних повноважень , посягнула на його права та свободи, порушила його субєктивні права та свободи у сфері інформаційних відносин, використала недостовірну інформацію з метою його незаконного звільнення, грубо порушила законодавство України про працю та у незаконний спосіб звільнила його з посади директора Комунального підприємства «Боровичка», чим завдала йому моральної шкоди. На протязі тривалого часу він змушений був звертатись до правоохоронних органів та до суду за захистом своїх прав.

Факти протиправної поведінки відповідача по відношенню до його прав та свобод не поодинокі, а складають цілу систему правопорушень.

8 грудня 2014 року Чигиринським районним судом Черкаської області розглянута адміністративна справа за його позовом до сільського голови с. Боровиця Чигиринського району ОСОБА_8 про визнання незаконною бездіяльності субєкта владних повноважень та зобовязання вчинити певні дії.

Постановою від 8 грудня 2014 року визнано бездіяльність сільського голови с. Боровиця Чигиринського району ОСОБА_8 щодо нерозгляду та ненадання ОСОБА_6 обґрунтованої відповіді на його скаргу від 08.09.2014 року протиправною і зобовязано сільського голову с. Боровиця Чигиринського району ОСОБА_8 надати ОСОБА_6 обґрунтовану відповідь на його скаргу від 08.09.2014 року.

Також постановою Чигиринського районного суду Черкаської області від 9 грудня 2014 року визнано бездіяльність сільського голови с. Боровиця Чигиринського району ОСОБА_7 в ненаданні ОСОБА_6 відповіді на його запит на інформацію від 10.09.2014 року протиправною та зобовязано сільського голову с. Боровиця Чигиринського району ОСОБА_8 надати ОСОБА_6 відповідь на його запит на інформацію від 10.09.2014 року.

Крім того, постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 18 березня 2015 року визнано протиправною бездіяльність субєкта владних повноважень сільського голови с. Боровиця Чигиринського району Черкаської області ОСОБА_8 щодо ненадання відповіді на запит ОСОБА_6 від 30 вересня 2014 року та зобовязано субєкта владних повноважень сільського голову с. Боровиця Чигиринського району Черкаської області ОСОБА_7 надати відповідь на запит ОСОБА_6 від 30 вересня 2014 року.

Судове рішення набрало законної сили, проте відповідач ігнорує його виконання, відповіді на запит не надає.

Враховуючи викладене, просив суд стягнути з відповідача 10000 грн. моральної шкоди, завданої йому протиправною бездіяльністю та незаконними діями посадової особи органу місцевого самоврядування.

Рішенням Чигиринського районного суду Черкаської області від 20 жовтня 2015 року позов ОСОБА_6 задоволено частково.

Стягнуто з сільського голови с. Боровиця Чигиринського району Черкаської області ОСОБА_7 на користь ОСОБА_6 моральну шкоду в сумі 2000 грн..

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

У поданій апеляційній скарзі ОСОБА_6, посилаючись на неповне зясування судом обставин, що мають значення для справи та неправильне застосування норм процесуального права, просив змінити рішення суду першої інстанції , виклавши в іншій редакції абзац другий, а саме : «Стягнути з сільського голови с. Боровиця Чигиринського району Черкаської області ОСОБА_8 на користь ОСОБА_6 10000 грн. в рахунок відшкодування моральної шкоди, завданої йому протиправною бездіяльністю та незаконними діями посадової особи місцевого самоврядування».

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в порядку статті 303 ЦПК України, колегія суддів судової палати приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає до відхилення з таких підстав.

Відповідно до ст.3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Статтями 213, 214 ЦПК України передбачено, що рішення повинно бути законним і обгрунтованим та відповідати на питання: чи мали місце обставини, якими обґрунтовувались вимоги і заперечення, якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

У відповідності зі ст. 11 ЦПК України суд розглядає справу в межах заявлених вимог на підставі представлених доказів. Згідно з положеннями ст. 11 ЦК України права і обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, які не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права і обов'язки.

За ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ст.15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Спосіб захисту цивільних прав та інтересів відбувається у відповідності до приписів ст.16 ЦК України шляхом відшкодування збитків та моральної шкоди.

Встановлено судом, що постановою Чигиринського районного суду Черкаської області від 8 грудня 2014 року в адміністративній справі за позовом ОСОБА_6 до сільського голови с. Боровиця Чигиринського району ОСОБА_8 про визнання незаконною бездіяльності субєкта владних повноважень та зобовязання вчинити певні дії, визнано бездіяльність сільського голови с. Боровиця Чигиринського району ОСОБА_7 щодо нерозгляду та ненадання ОСОБА_6 обґрунтованої відповіді на його скаргу від 08.09.2014 року протиправною і зобовязано сільського голову с. Боровиця Чигиринського району ОСОБА_7 надати ОСОБА_6 обґрунтовану відповідь на його скаргу від 08.09.2014 року.

Постановою Чигиринського районного суду Черкаської області від 9 грудня 2014 року в адміністративній справі за позовом ОСОБА_6 до сільського голови с. Боровиця Чигиринського району ОСОБА_8 про визнання незаконною бездіяльності субєкта владних повноважень та зобовязання вчинити певні дії ,визнано бездіяльність сільського голови с. Боровиця Чигиринського району ОСОБА_8 в ненаданні ОСОБА_6 відповіді на його запит на інформацію від 10.09.2014 року протиправною та зобовязано сільського голову с. Боровиця Чигиринського району ОСОБА_8 надати ОСОБА_6 відповідь на його запит на інформацію від 10.09.2014 року.

Крім того, постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 18 березня 2015 року визнано протиправною бездіяльність субєкта владних повноважень сільського голови с. Боровиця Чигиринського району Черкаської області ОСОБА_7 щодо ненадання відповіді на запит ОСОБА_6 від 30 вересня 2014 року та зобовязано субєкта владних повноважень сільського голову с. Боровиця Чигиринського району Черкаської області ОСОБА_8 надати відповідь на запит ОСОБА_6 від 30 вересня 2014 року.

Згідно приписів ч.3 ст.61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрали законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Обставини, встановлені вищевказаними постановами, не підлягають доказуванню в силу ст. 61 ЦПК України.

Задовольняючи частково позовні вимоги, суд врахував душевний стан позивача, викликаний ігноруванням відповідачем виконання його законних вимог, підтверджених судовими рішеннями, погіршення стану здоровя , внаслідок душевних хвилювань.

Суд вважав доведеними факт спричинення позивачу моральних страждань, які підтверджуються матеріалами справи.

Відповідно до частини 4 статті 42 Закону України «Про місцеве самоврядування», сільський, селищний, міський голова: забезпечує здійснення у межах наданих законом повноважень органів виконавчої влади на відповідній території, додержання Конституції та законів України, виконання актів Президента України та відповідних органів виконавчої влади; організує в межах, визначених цим Законом, роботу відповідної ради та її виконавчого комітету; представляє територіальну громаду, раду та її виконавчий комітет у відносинах з державними органами, іншими органами місцевого самоврядування, об'єднаннями громадян, підприємствами, установами та організаціями незалежно від форм власності, громадянами, а також у міжнародних відносинах відповідно до законодавства; забезпечує на відповідній території додержання законодавства щодо розгляду звернень громадян та їх об'єднань.

Згідно з пунктом 5 статті 42 Закону України «Про місцеве самоврядування», сільський, селищний, міський голова несе персональну відповідальність за здійснення наданих йому законом повноважень.

Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 56 Конституції України кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень.

Ч. 1 ст. 77 Закону України «Про місцеве самоврядування» визначено, що шкода, заподіяна юридичним і фізичним особам в результаті неправомірних рішень, дій або бездіяльності органів місцевого самоврядування, відшкодовується за рахунок коштів місцевого бюджету, а в результаті неправомірних рішень, дій або бездіяльності посадових осіб місцевого самоврядування - за рахунок їх власних коштів у порядку, встановленому законом.

Згідно ч.2 ст. 24 ЗУ "Про доступ до публічної інформації", особи на думку яких їхні права та законні інтереси порушені розпорядниками інформації, мають право на відшкодування матеріальної та моральної шкоди.

Відповідно до ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Факт неправомірного ненадання відповідачем відповідної інформації позивачу є встановленим. Більше того, до цього часу порушене право позивача не відновлено.

Визначаючи розмір завданої моральної шкоди, суд виходив із належних та допустимих доказів наданих позивачем.

При цьому, судом враховано, що розмір відшкодування моральної шкоди має бути не більш, аніж достатнім для розумного задоволення потреб особи і не повинен призводити до її збагачення.

А відтак, виходячи із засад розумності, поміркованості і справедливості, ураховуючи характер та обсяг моральних страждань, які зазнав позивач у звязку з незаконним та тривалим обмеженням у доступі до публічної інформації, судом вірно визначено розмір моральної шкоди в сумі 2000 грн.

З огляду на вищевикладене, колегія суддів вважає рішення суду законним, обґрунтованим та справедливим, а доводи апеляційної скарги безпідставними.

При цьому слід зазначити, що викладені в апеляційній скарзі доводи були предметом дослідження в суді першої інстанції, правильності висновків суду не спростовують та на законність рішення суду не впливають.

Наведене свідчить, що рішення суду першої інстанції ухвалене з додержанням норм матеріального і процесуального права, тому підстав для задоволення апеляційної скарги за наведеними у ній доводами немає.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 307, 308, 313, 314, 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів судової палати ,-

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_6 відхилити, а рішення Чигиринського районного суду Черкаської області від 20 жовтня 2015 року у даній справі залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з часу проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку до суду касаційної інстанції протягом двадцяти днів.

Головуючий :

Судді :