Справа № 202/3325/14-ц
Провадження № 2/202/1818/2015
06 березня 2015 року Індустріальний районний суд м. Дніпропетровська
у складі: головуючого судді: Мороза В.П.
при секретарі: Гармаш К.О.
розглянувши у відкритомусудовому засіданні в залі суду м. Дніпропетровська цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» до Публічного акціонерного товариства "Акцент-Банк", ОСОБА_1 про звернення стягнення, -
В провадженні Індустріального районного суду м. Дніпропетровська знаходиться цивільна справа за позовом Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» до Публічного акціонерного товариства "Акцент-Банк", ОСОБА_1 про звернення стягнення.
В обґрунтування заявленого позову позивач посилався на те, що 05.09.2007 року між позивачем та відповідачем - ОСОБА_1 був укладений договір, згідно умов якого - позивач надав ОСОБА_1 кредитні кошти у сумі 39 853, 36 доларів США зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 10,08 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення 04.09.2012 року.
У порушення умов договору відповідач - ОСОБА_1 зобов'язання за вказаним договором належним чином не виконав.
Станом на 21.01.2014 року за відповідачем - ОСОБА_1 наявна заборгованість за кредитним договором в розмірі 71 660,12 доларів США, що за курсом НБУ складає 572 779,34 грн., в тому числі: заборгованість за кредитом 23 389,28 доларів США; заборгованість по процентам за користування кредитом 21 490,92 доларів США; заборгованість по комісії за користування кредитом - 1 261,89 доларів США; пеня за несвоєчасність виконання зобов'язання 25 518,03 долари США.
В забезпечення виконання зобовязань 05.09.2007 року між позивачем та відповідачем - ОСОБА_1 укладено договір застави рухомого майна, згідно якого предметом застави є рухоме майно, а саме: автомобіль TOYOTA LAND CRUISER PRADO, 2004 року випуску, д/н НОМЕР_1, який належить ОСОБА_1 на праві власності.
Крім того, зобов'язання за вказаним договором забезпечено порукою в розмірі 10 000 грн., згідно договору укладеного 20.10.2010 року між позивачем та відповідачем - ПАТ "А-Банк".
Позивач зазначає, що на даний час кредитна заборгованість відповідачем не погашена, вимога до поручителя залишена без задоволення, тому змушений звертатися до суду та просить суд: передати в заклад (володіння) шляхом опису позивачеві предмет застави, комплект ключів, свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу; звернути стягнення на предмет застави шляхом продажу автомобіля; стягнути солідарно із усіх відповідачів - 10 000 грн.; стягнути з відповідача - ОСОБА_1 витрати на правову допомогу в розмірі 3 200 грн.; стягнути з відповідача - ОСОБА_1 судовий збір.
Представник позивача в судове засідання не зявився, надавши до суду заяву, в якій прохав розглянути справу без його участі, стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором та судові витрати, не заперечував проти ухвалення заочного рішення.
Відповідачі в судове засідання не зявилися, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, причину неявки суду не повідомили.
Зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді, що відповідає положенню ст. 224 ЦПК України.
Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов задоволенню не підлягає з наступних підстав.
Судом встановлено, що 05 вересня 2007 року між публічним акціонерним товариством КБ "Приватбанк" та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір, згідно якого останньому було надано кредит в сумі 39 853,36 долари США зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 10,08 % на рік, на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення 04 вересня 2012 року (а. с. 11). В забезпечення виконання зобов'язання відповідач надав у заставу автомобіль TOYOTA LAND CRUISER PRADO, придбаний за кредитні кошти (а. с. 13-14).
Умови кредитного договору відповідач виконував неналежним чином, внаслідок чого станом на 21.01.2014 року за відповідачем - ОСОБА_1 наявна заборгованість за кредитним договором в розмірі 71 660,12 доларів США.
Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов'язків є договори. Оскільки сторони уклали договір, вони набули взаємних прав та обов'язків.
Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору.
В силу ст. 572 ЦК України кредитор має право в разі невиконання боржником зобов'язання забезпеченого заставою одержати задоволення за рахунок заставленного майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника, якщо інше не встановлено законом.
Згідно ст. 590 ЦК України звернення стягнення на предмет застави здійснюється за рішенням суду, якщо інше не встановлено договором або законом. Заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави в разі, коли зобов'язання не буде виконано у встановлений строк (термін), якщо інше не встановлено договором або законом.
В забезпечення виконання зобов'язання, відповідно до п. 7.3 кредитного договору, предметом застави є автомобіль, власником якого є відповідач.
У відповідності до вимог ст. 591 ЦК України, реалізація предмета застави, на який звернено стягнення, провадиться шляхом його продажу з публічних торгів, якщо інше не встановлено договором або законом.
Договором застави, укладеним між сторонами 05 вересня 2007 року, у розділі Звернення стягнення за і реалізація предмета застави, п. 23 передбачено позасудове звернення стягнення; п. 24 звернення стягнення шляхом продажу предмета застави з укладанням договору купівлі-продажу з третьою особою-покупцем або на публічних торгах; шляхом безпосереднього продажу конкретному покупцю, в тому числі із правом укладання заставодержателем договору купівлі-продажу предмету застави від імені заставодавця.
Згідно ч. 1 ст. 3 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.
Із матеріалів справи вбачається, що позивач не звертався до відповідача - ОСОБА_1 з вимогою врегулювання питання щодо погашення вказаної заборгованості, однак договором застави визначено позасудовий порядок звернення стягнення на предмет застави, у зв'язку із чим відповідачем не доведено порушення його прав за договором застави.
У відповідності до ст. 60 ЦПК України представником позивача не надано суду обґрунтувань того, що позивач не звернувся до відповідача в позасудовому порядку із вимогою про звернення стягнення на предмет застави, у зв'язку із невиконанням умов кредитного договору, та відсутня відповідна відмова відповідача, цим самим банк порушив принцип рівності сторін договору, своїми діями поставив відповідача у невигідні для нього умови, адже від своєчасної реалізації заставного майна сума боргу відповідача значно б зменшилась.
Згідно ч. 1 ст. 553 ЦК України, за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником.
20.10.2010 року між позивачем та відповідачем ПАТ "А-Банк" укладено договір поруки, яким зобов'язання за вказаним договором забезпечено порукою в розмірі 10 000 грн. (а. с. 9).
Згідно ч. 4 ст. 559 ЦК України, порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя. Якщо строк основного зобов'язання не встановлений або встановлений моментом пред'явлення вимоги, порука припиняється, якщо кредитор не пред'явить позову до поручителя протягом одного року від дня укладення договору поруки.
Відповідно до п. 8 договору поруки, який був укладений між позивачем та ПАТ "А-Банк", договір вступає в силу з моменту його підписання сторонами і діє до повного виконання зобовязань за кредитним договором.
Умова договору про його дію до повного виконання зобовязань боржника за основним договором не може розглядатися як установлення строку дії договору, оскільки це не відповідає вимогам ст. 252 ЦК України, згідно з якою строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами. Термін визначається календарною датою або вказівкою на подію, яка має неминуче настати.
Кредитним договором укладеним між позивачем та ОСОБА_1 визначено, кінцевий термін повернення коштів, а саме - 04.09.2012 року. Отже, у позивача виникло право предявити вимогу до поручителя щодо повернення кредиту, починаючи з 04 вересня 2012 року, протягом наступних шести місяців. Крім того, договір поруки, був укладений між позивачем та ПАТ "А-Банк" - 20 жовтня 2010 року, тобто після кінцевого терміну виконання зобов'язання за кредитним договором.
Оскільки, банком не було предявлено вимоги до поручителя про виконання зобовязань за договором поруки, протягом встановленого законом строку, то відповідно до положень ч. 4 ст. 559 ЦК України договір поруки є припиненим.
З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку, що право вимоги до поручителя не підлягає захисту, через пропуск позивачем строку звернення до суду, у зв'язку із чим необхідно відмовити у задоволенні позовних вимог.
Враховуючи викладене, керуючись ст. ст. 10, 11, 60, 212-215, 294 ЦПК України, ст. ст. 11, 526, 553, 559, 572, 590, 591 ЦК України, суд, -
В И Р І Ш И В :
У задоволенні позовних вимог Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» до Публічного акціонерного товариства "Акцент-Банк", ОСОБА_1 про звернення стягнення - відмовити.
Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Апеляційного суду Дніпропетровської області через Індустріальний районний суд м. Дніпропетровська шляхом подачі апеляційної скарги в 10-денний строк з дня проголошення рішення.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене відповідачем в апеляційному порядку.

Суддя В.П.Мороз