АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ТЕРНОПІЛЬСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/789/341/15 Доповідач - Ткач З.Є.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 березня 2015 р. колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Тернопільської області в складі:

головуючого - Ткача З.Є.

суддів - Бершадська Г. В., Шевчук Г. М.,

при секретарі - Шмигельська І.З.

з участю сторін - представника ОСОБА_1 -

ОСОБА_2,

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Тернополі цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 12 січня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про визнання майнових прав на частку квартири,-

В С Т А Н О В И Л А :

В листопаді 2014 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_3 про визнання майнових прав на частку квартири.

В обґрунтування вимог позивачка посилалась на те, що відповідно до умов договору про участь у реконструкції та переплануванні житлової квартири, який було укладено 16 січня 2008 року з ОСОБА_4 та відповідачем ОСОБА_3, останній зобов'язався здійснити за її кошти реконструкцію та перепланування квартири АДРЕСА_1, та передати їй у власність майнові права на новостворену частку квартири.

На виконання умов договору вона передала відповідачу ОСОБА_3 3667,38 грн., а відповідач здійснив реконструкцію та перепланування квартири, проте право власності на новостворену частку в квартирі не оформив.

Просила визнати за нею майнові права на новостворені 0,8 кв.м. житлової квартири за №28 по вул. Котляревського, 39А, м.Тернопіль.

Рішенням Тернопільського місьрайонного суду від 12 січня 2015 року вирішено:

"У задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про визнання майнових прав на частку квартири відмовити".

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить рішення суду скасувати та ухвалити нове, яким її позовні вимоги задовольнити в повному обсязі, посилаючись на те, що суд не дав належної оцінки обставинам, на які вона посилалась в обґрунтування позовних вимог і вирішив спір з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги та межах позовних вимог, перевіривши законність та обґрунтованість судового рішення, суд апеляційної інстанції прийшов до висновку, що апеляційна скарга до задоволення не підлягає з наступних мотивів.

Відповідно до ч.1 ст. 15, ч. 1, п.1 ч.2 ст.16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способом захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права.

Згідно з положеннями статті 392 ЦК України, власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою.

Згідно ст. 190 ЦК України, майном як особливим об'єктом вважаються окрема річ, сукупність речей, а також майнові права та обов'язки. Майнові права є неспоживною річчю. Майнові права визнаються речовими правами.

Статтею 3 Закону України "Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні" визначено, що майновими правами, які можуть оцінюватися, визнаються будь-які права, пов'язані з майном, відмінні від права власності, у тому числі права, які є складовими частинами права власності (права володіння, розпорядження, користування), а також інші специфічні права (права на провадження діяльності, використання природних ресурсів тощо) та права вимоги.

З урахуванням змісту Закону, майнове право - це обмежене речове право, за яким власник цього права наділений певними, але не всіма правами власника майна, та яке засвідчує правомочність його власника отримати право власності на нерухоме майно чи інше речове право на відповідне майно в майбутньому.

Частина 1 ст. 182 ЦК України передбачає, що право власності та інші речові права на нерухомі речі, обмеження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації.

Судом, на підставі матеріалів справи, вірно встановлені наступні обставини справи.

Позивачці ОСОБА_1, відповідачу ОСОБА_3 та ОСОБА_5 на праві спільної сумісної власності належить квартира за АДРЕСА_1 загальною площею 63,2 кв.м., що підтверджується свідоцтвом про право власності на житло, видане Тернопільським міським бюро технічної інвентаризації 15 липня 1996 року.

16 січня 2008 року вищевказані співвласники квартири уклали договір про участь у реконструкції житлової квартири, відповідно до умов якого ОСОБА_1 передає ОСОБА_3 у власність грошові кошти, а останній зобов'язався здійснити фінансування поставки світлопрозорих конструкцій для реконструкції та переплануванні квартири зі збільшенням її загальної площі на 0,8 кв.м та передати ОСОБА_1 майнові права на новостворену частку квартири встановленому законодавством порядку на умовах передбачених цим договором.

Згідно розписки від 16 січня 2008 року ОСОБА_3 отримав від ОСОБА_1 кошти в сумі 3667,38 грн. для виконання договору про участь у реконструкції квартири від 16 січня 2008 року.

З технічного паспорту на квартиру, виданого TOB "Міське бюро технічної інвентаризації" від 25.09.2014 року вбачається, що у квартирі здійснено самочинне перепланування, внаслідок якого загальна та житлова площі квартири збільшилась на 0,08 м. кв.

Також судом було встановлено, що відповідачем ОСОБА_3 та іншими співвласниками квартири не було дотримано процедури отримання дозволу на перепланування, встановленого ст. 152 ЖК УРСР та Положеннями Порядку перепланування, переобладнання, реконструкції житлових та нежитлових приміщень, зміни їх функціонального призначення в м. Тернополі, затвердженого рішенням виконавчого комітету міської ради №601 від 05.06.2013 р., а саме: перепланування здійснено без дозволу виконавчого комітету Тернопільської міської ради та без затвердженої проектної документації, державних стандартів, норм та правил, місцевих правил забудови населених пунктів у визначеному законодавством порядку.

Проведене перепланування у встановленому порядку не було прийнято в експлуатацію та не узаконено.

Оскільки вимоги про визнання майнового права стосуються реконструкції та переплануваня квартири зі збільшенням її загальної площі на 0,8 кв.м, які були проведені з порушенням вимог чинного законодавства та в установленому порядку не були узаконенні та не зареєстровані, підстав для визання за позивачем в судовому порядку майнового права, що пов'язані з самочинним переплануванням, не було.

Договір від 16 січня 2008 року, на який посилався позивач в обгрунтування позовних вимог без дотримання власниками квартири передбачених чинним законодавством порядку перепланування, переобладнання, реконструкції житлових приміщень, не є підставою для визнання майнових прав на частку в квартирі.

Суд першої інстанції вірно встановив фактичні обставини справи дав їм належну правову оцінку і вирішив спір з дотриманням норм матеріального та процесуального права.

Рішення суду є законним і обґрунтованим і підстав для його скасування з мотивів викладених в апеляційній скарзі не має.

Керуючись ст.ст. 307, 308, 314 ЦПК України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області суду від 12 січня 2015 року залишити без змін.

Ухвала колегії може бути оскаржена в касаційному порядку протягом 20 днів, шляхом подачі касаційної скарги до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий - підпис

Судді - два підписи

З оригіналом згідно:

Суддя апеляційного судТернопільської областіЗ.Є. Ткач