У х в а л а

16 березня 2015 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і

кримінальних справ у складі:

головуючого Гвоздика П.О.,

суддів: Дербенцевої Т.П., Євграфової Є.П.,

Євтушенко О.І., Мартинюка В.І.,

розглянувши заяву ОСОБА_3, подану ОСОБА_4, про перегляд ухвали судді Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 27 січня 2015 року в справі за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_3, ОСОБА_6, третя особа - приватний нотаріус Луганського міського нотаріального округу ОСОБА_7, про визнання договорів дарування та біржової угоди купівлі-продажу автомобіля недійсними,

в с т а н о в и л а:

У січня 2010 року ОСОБА_5 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_3, ОСОБА_6, третя особа - приватний нотаріус Луганського міського нотаріального округу ОСОБА_7, про визнання договорів дарування та біржової угоди купівлі-продажу автомобіля недійсними.

На обґрунтування позову позивачка посилалася на те, що рішенням Жовтневого районного суду м. Луганська від 24 вересня 2009 року з ОСОБА_6 на її користь стягнуто заборгованість у розмірі

726 003 грн 81 коп. Ухвалами цього ж суду від 26 травня 2008 року та від

05 червня 2008 року накладено арешт на його майно, зокрема: автомобіль марки «Volkswagen LT 35», державний номерний знак НОМЕР_1, автомобіль марки «Volkswagen 70Х02А», державний номерний знак

НОМЕР_3, автомобіль марки «Toyota Landcruiser», державний номерний знак НОМЕР_2, квартиру АДРЕСА_1. Зазначені ухвали були скасовані ухвалою апеляційного суду Луганської області від 27 серпня 2008 року, проте ухвалою Жовтневого районного суду м. Луганська від 04 вересня 2008 року на зазначене майно повторно було накладено арешт. 03 вересня 2008 року ОСОБА_6 подарував вказану квартиру ОСОБА_8, яка є його донькою. Крім того, 19 травня 2009 року він продав їй автомобіль марки «Toyota Landcruiser,» державний номерний знак НОМЕР_2. Посилаючись на те, що зазначені договори укладені з метою ухилення від виконання рішення суду про стягнення заборгованості, не направлені на настання реальних правових наслідків і є фіктивними, позивачка просила визнати договори дарування квартири та купівлі-продажу автомобіля недійсними та застосувати наслідки недійсності правочинів.

Рішенням Жовтневого районного суду м. Луганська від 21 лютого

2013 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Харківської області від 24 грудня 2014 року, позов ОСОБА_5 задоволено.

Визнано недійсним внаслідок фіктивності договір купівлі-продажу транспортного засобу «Toyota Landcruiser» від 19 травня 2009 року

№ 010594, який був укладений між ОСОБА_6 та ОСОБА_8 на товарній біржі «Слов'янська».

Визнано недійсним внаслідок фіктивності договір дарування квартири

АДРЕСА_1, укладений 03 вересня 2008 року між ОСОБА_6 та ОСОБА_8, посвідчений приватним нотаріусом Луганського міського нотаріального округу ОСОБА_7, реєстровий номер 2120.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Ухвалою судді Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 27 січня 2015 року відмовлено ОСОБА_3 у відкритті касаційного провадження на підставі п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК України.

До Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ надійшла заява ОСОБА_3, подана

ОСОБА_4, про перегляд ухвали судді Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 27 січня 2015 року з підстав неоднакового застосування судами касаційної інстанції норм матеріального права, а саме: ст. ст. 207, 234 ЦК України.

Як на підставу перегляду ОСОБА_3 посилається на ухвалу колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 27 березня

2013 року в справі за позовом про визнання договорів дарування та купівлі-продажу недійсними, зобов'язання скасувати державну реєстрацію права власності та зареєструвати право власності у рівних частках; ухвалу колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 20 березня 2013 року в справі за позовом про визнання договору купівлі-продажу недійсним, ухвалу Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 20 травня 2013 року в справі за позовом про визнання договору купівлі-продажу недійсним, рішення колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 05 червня 2013 року в справі за позовом про визнання недійсним договору купівлі-продажу нежитлових підвальних приміщень; ухвалу колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 02 жовтня 2013 року в справі за позовом про визнання договору дарування недійсним, ухвалу колегії суддів судової падати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 13 листопада 2013 року в справі за позовом про визнання договору дарування укладеним відповідно до законодавства та таким, що не містить ознак фіктивності; ухвалу судді Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 26 червня 2014 року в справі за позовом про визнання недійсним та фіктивним договору дарування та постанову Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України від 21 січня 2015 року в справі за позовом про визнання договору недійсним, визнання майна об'єктом спільної сумісної власності подружжя та визнання права власності на квартиру.

Відповідно до статті 355 ЦПК України заява про перегляд судових рішень у цивільних справах може бути подана виключно з підстав: неоднакового застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права, що потягло ухвалення різних за змістом судових рішень у подібних правовідносинах; встановлення міжнародною судовою установою, юрисдикція якої визнана Україною, порушення Україною міжнародних зобов'язань при вирішенні справи судом.

Згідно з п. 9 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 вересня 2011 року № 11 «Про судову практику застосування статей 353-360 Цивільного процесуального кодексу України» судовими рішеннями, на які заявник посилається на підтвердження підстави, передбаченої п. 1 ч. 1 ст. 355 ЦПК України, можуть бути рішення Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України, ухвалені як судом касаційної інстанції.

Оскільки постанова Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України від 21 січня 2015 року не є судовим рішенням, ухваленим Верховним Судом України як судом касаційної інстанції, тому на вказане судове рішення не може здійснюватися посилання як на підтвердження неоднакового застосування судами касаційної інстанції норм матеріального права.

Разом з тим наведені заявником доводи не містять ознак, визначених у ст. 355 ЦПК України, а в доданих судових рішеннях підстава, предмет позову і фактичні обставини є різними, відтак правовідносини не є подібними, у допуску справи до провадження Верховного Суду України слід відмовити.

Керуючись ст. ст. 353, 355, 360 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

У допуску до провадження Верховного Суду України справи за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_3, ОСОБА_6, третя особа - приватний нотаріус Луганського міського нотаріального округу ОСОБА_7, про визнання договорів дарування та біржової угоди купівлі-продажу автомобіля недійсними, за заявою ОСОБА_3, поданою ОСОБА_4, про перегляд ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 27 січня 2015 року відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий П.О. Гвоздик

Судді: Т.П. Дербенцева

Є.П. Євграфова

О.І. Євтушенко

В.І. Мартинюк