Справа № 462/138/15-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 квітня 2015 року Залізничний районний суд м.Львова у складі:

головуючого судді Колодяжного С.Ю.

при секретарі Обертас Н.М.

за участю позивача ОСОБА_1

відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду у м.Львові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа Львівська міська рада, про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини,

встановив:

Позивач звернулася до суду із позовом про визначення їй додаткового двохмісячного строку для подання заяви про прийняття спадщини за законом після смерті бабці ОСОБА_3 Свої позовні вимоги мотивує тим, що 28.05.2014 року померла її бабця ОСОБА_3, якій на праві власності належала квартира по вул.Бр.Міхновських, 28/6 у м.Львові. На початку грудня 2014 року їй стало відомо, що бабця ще 16.08.2007 році склала заповіт, за яким заповіла усе належне майно їй. При цьому бабця ніколи не розповідала їй про такий заповіт. Даний документ її мати ОСОБА_2 знайшла серед інших документів в своїй квартирі в м.Керч, і лише по її приїзді у м.Львів вона змогла ознайомитись із заповітом. Коли вона звернулась із заявою про прийняття спадщини в нотаріальну контору, їй було відмовлено, оскільки вона пропустила встановлений законом шестимісячний строк для прийняття спадщини. Відтак, вона змушена звертатись з даним позовом до суду, просить визначити їй додатковий строк для прийняття спадщини, бо вважає, що такий, за наведених обставин, пропущений нею з поважних причин.

В судовому засіданні позивач позов підтримала, покликаючись на мотиви такого, і доповнила, що вона не змогла своєчасно подати заяву до нотаріальної контори про прийняття спадщини, оскільки це повязано з обєктивними, істотними труднощами, через відсутність документів, необхідних для оформлення спадщини, тому просила позов задовольнити і визначити їй додатковий строк для прийняття спадщини.

Відповідач в судовому засіданні проти задоволення позову не заперечила, підтвердила обставини, наведені в позовній заяві і в поясненнях доньки, просить позов задовольнити.

Третя особа Львівська міська рада, будучи належним чином повідомленою про час, день та місце розгляду справи, про що свідчить повідомлення про вручення поштового відправлення, не направила в суд свого представника.

Заслухавши пояснення сторін та дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав.

Відповідно до ст.1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Згідно ч.2 ст.1220 ЦК України часом відкриття спадщини є день смерті особи.

Відповідно до ст.1269 цього Кодексу спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати до нотаріальної контори особисто заяву про прийняття спадщини.

Згідно з ч.1 ст.1272 ЦК України якщо спадкоємець протягом строку, встановленогост.1270 ЦК України, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. Згідно з ч.3 цієї статті за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.

Судом встановлено, що ОСОБА_3 була бабцею ОСОБА_4, що підтверджується даними свідоцтв про народження позивача і її матері ОСОБА_2 (дівоче прізвище ОСОБА_3 (а.с. 28), а також свідоцтва про шлюб серії 1-СГ № 060702, згідно якого позивач після укладення 07.06.2007 року шлюбу з ОСОБА_5 змінила прізвище з «Біленко» на «Горбач» (а.с. 13-15). ОСОБА_3 померла 28.05.2014 року, що стверджується свідоцтвом про смерть серії І-СГ №358797 (а.с. 6).

Із витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно № 15394549 від 27.07.2007 року вбачається, що квартира АДРЕСА_1 на праві спільної сумісної власності належала ОСОБА_6 та ОСОБА_3 (а.с.7).

Як вбачається зі свідоцтва про право на спадщину за законом серії ВЕТ №675509 від 16.08.2007 року, спадкоємцем усього майна ОСОБА_6, який помер 12.02.2007 року, є його дружина ОСОБА_3, у тому числі з урахуванням 1/2 частки майна від якого відмовилася донька померлого ОСОБА_2 (а.с.8). На підставі даного свідоцтва ОСОБА_3 зареєструвала право власності на належну спадкодавцю частину квартири (а.с. 10).

Отже, ОСОБА_3 належала на праві власності квартира по вул.Бр.Міхновських, 28/6 у м.Львові.

Також встановлено, що позивач, як спадкоємець за заповітом від 16.08.2007 року (а.с. 11), має намір оформити на себе спадщину після смерті 28.05.2014 року ОСОБА_3, проте пропустила строк, встановлений діючим законодавством, для подачі в нотаріальну контору заяви про прийняття спадщини.

Згідно відповіді Другої Львівської державної нотаріальної контори від 18.12.2014 року (а.с.5), за заявою ОСОБА_1 15.12.2014 року була заведена спадкова справа № 493/2014 після смерті ОСОБА_3, проте ОСОБА_1 пропустила шестимісячний строк для прийняття спадщини, тому їй рекомендовано звернутися до суду для реалізації своїх спадкових прав.

З пояснень сторін вбачається, що за життя ОСОБА_3 нікому не повідомляла про складання заповіту, ОСОБА_2 знайшла вказаний заповіт серед інших документів у своїй квартирі в м.Керч восени 2014 року, коли ОСОБА_7 Крим вже мала статус тимчасово окупованої території України і вїзд-виїзд з цієї території був ускладнений, тому оригінал заповіту привезла доньці у м.Львів лише в грудні 2014 року. Наведене підтверджується також матеріалами справи.

Як вбачається із розяснень, даних в п.24 Постанови Пленуму Верховного суду України №7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов'язані з об'єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.

Зі змісту ст.3 ЦК України вбачається, що загальними засадами цивільного законодавства єсудовий захист цивільного права та інтересу, справедливість, добросовісність та розумність.

Відповідно до вимог ст.1 ЦПК України завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Відповідно до вимог ст.60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Зі змісту ст. 10 ЦПК України вбачається, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд сприяє всебічному і повному з'ясуванню обставин справи: роз'яснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обов'язки, попереджує про наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених цим Кодексом.

Положеннями ч.1 ст.11 ЦПК України передбачено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Згідно ст.212 ЦК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний звязок доказів у їх сукупності.

Враховуючи наведене, з огляду на принцип справедливості, який передбачає можливість адекватного захисту порушеного цивільного права та інтересу, беручи до уваги позицію і доводи відповідача, яка визнала позов, суд приходить до переконання, що ОСОБА_1, яка є внучкою померлої, пропустила строк для прийняття спадщини, за наведених встановлених судом обставин, з поважних причин, а тому вважає, що її позов є підставним, грунтується на законі, відтак їй слід визначити додатковий двохмісячний строк для подання заяви про прийняття спадщини після смерті матері, оскільки такого строку буде достатньо для реалізації нею своїх спадкових прав.

Оскільки позивач відмовилась від вимоги щодо стягнення з відповідача судових втрат, а тому, враховуючи закріплений у ст.11 ЦПК України принцип диспозитивності цивільного судочинства, суд вважає, що підстави для стягнення з ОСОБА_2 суми сплаченого позивачем судового збору відсутні.

Керуючись ст.ст. 1, 3, 10, 11, 60, 174, 209, 212-215 ЦПК України, ст.ст. 3, 1261, 1268, 1269, 1272 ЦК України, суд

вирішив:

Позов задовольнити.

Визначити ОСОБА_1 додатковий двомісячний строк, після набрання рішенням законної сили, для подання заяви до Другої Львівської державної нотаріальної контори про прийняття спадщини після смерті 28.05.2014 року її бабці ОСОБА_3.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Львівської області через Залізничний районний суд м.Львова шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: (підпис)

З оригіналом згідно.

Суддя: Колодяжний С.Ю.