АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ТЕРНОПІЛЬСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 594/643/14-цГоловуючий у 1-й інстанції Зушман Г.І.
Провадження № 22-ц/789/122/15 Доповідач - Ткач З.Є.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 лютого 2015 р. колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Тернопільської області в складі:

головуючого - Ткача З.Є.

суддів - Міщій О. Я., Бершадська Г. В.,

при секретарі - Фащевська М.М.

без участі сторін

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Тернополі цивільну справу за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства "Дельта Банк" на заочне рішення Борщівського районного суду Тернопільської області від 23 вересня 2014 року у справі за позовом Публічного акціонерного товариства "Дельта Банк" до ОСОБА_1 (до зміни імені - ОСОБА_2) про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом передачі у власність, виселення та усунення перешкод у здійсненні права власності,-

ВСТаНОВИЛА :

В червні 2014 року ПАТ "Дельта Банк", діючи через ТОВ "Фінансові Перспективи", звернулося в суд з позовом до ОСОБА_2, який змінив своє прізвище та ім'я на ОСОБА_1, про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом передачі у власність, виселення та усунення перешкод у здійсненні права власності.

Обґрунтовувало тим, що 05 квітня 2007 року між АКІБ "УкрСиббанк" та ОСОБА_2 було укладено кредитний договір №0, за яким позичальнику надано кредит у розмірі 6300,00 доларів США зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 13,0% на рік, терміном до 04 квітня 2022 року.

30 січня 2009 року між АКІБ "УкрСиббанк" і ОСОБА_2 було укладено додаткову угоду до кредитного договору від 05 квітня 2008 року, за умовами якого сторони змінили схему погашення кредиту.

На забезпечення виконання кредитних зобов'язань 05 квітня 2007 року між АКІБ "УкрСиббанк" та ОСОБА_2 було укладено іпотечний договір, за яким ОСОБА_2 надав в іпотеку нерухоме майно, а саме: житловий будинок з господарськими будівлями та надвірними спорудами під №52, загальною площею 100,1 кв.м., житловою площею 62,3 кв.м., який розташований по АДРЕСА_1.

Вартість предмету іпотеки, згідно умов договору, становила 43008,00 грн.

08 грудня 2011 року ПАТ "УкрСиббанк" відступило свої права вимоги заборгованості за кредитними договорами ПАТ "Дельта Банк".

Умови кредитного договору відповідач належним чином не виконував, унаслідок чого виникла заборгованість, яка за розрахунком банку станом на 05 травня 2014 року становила 8244,20 доларів США, що за курсом НБУ на дату розрахунку є еквівалентом 93983,88 грн.

У зв'язку з цим позивач просив суд у рахунок погашення заборгованості за кредитним договором в розмірі 8244,20 доларів США, звернути стягнення на предмет іпотеки, що належить на праві власності ОСОБА_1, а саме: житловий будинок з господарськими будівлями та надвірними спорудами під АДРЕСА_1 та виселити ОСОБА_1 та інших осіб, які проживають у спірному будинковолодінні.

Рішенням Борщівського районного суду від 23 вересня 2014 року вирішено:

"У задоволенні позовних вимог Публічного акціонерного товариства "Дельта Банк" до ОСОБА_1 про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом передачі у власність, виселення та усунення перешкод у здійсненні права власності відмовити."

В апеляційній скарзі ПАТ "Дельта Банк" просить рішення суду скасувати та ухвали нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги ПАТ "Дельта Банк" в повному обсязі, посилаючись на те, що суд не дав належної оцінки фактичним обставинам справи та вирішив спір з порушенням норм матеріального та процесуального права. Зазначав, що введення мораторію на стягнення майна може бути підставою для призупинення виконання рішення суду, а не для відмови в задоволенні позовних вимог. Тому, відмовою у задоволенні позову, суд вийшов за межі своїх повноважень. Також посилався на те, що рішення суду про звернення стягнення на майно іпотеки, саме по собі не припиняє права власності боржника на спірне майно, оскільки згідно чинного законодавства право власності на нерухоме майно виникає з моменту державної реєстрації. Тому задоволення позовних вимог не тягнуло порушення законних прав та інтересів ОСОБА_1

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги та межах позовних вимог, перевіривши законність та обґрунтованість судового рішення, суд апеляційної інстанції прийшов до висновку, що апеляційна скарга до задоволення не підлягає.

На підставі матеріалів справи суд першої інстанції вірно встановив наступні обставини справи.

05 квітня 2007 року між АКІБ "УкрСиббанк" та ОСОБА_2 було укладено кредитний договір № 0, за яким позичальнику ОСОБА_2 надано кредит у розмірі 6300,00 доларів США зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 13 % на рік терміном до 04 квітня 2022 року.

На забезпечення виконання кредитних зобов'язань 05 квітня 2007 року між АКІБ "Укрсиббанк" та ОСОБА_2 було укладено іпотечний договір, за яким ОСОБА_2 надав в іпотеку житловий будинок з господарськими будівлями та надвірними спорудами, що знаходиться в АДРЕСА_1, житловою площею 62,3 кв.м., загальною площею 100,1 кв.м.

Відповідно до п. 2.1.1. договору іпотеки, іпотекодержатель у разі невиконання або неналежного виконання Іпотекодавцем зобов'язань за кредитним договором Іпотекодержатель має право задовільнити свої вимоги за рахунок Предмету іпотеки в повному обсязі переважно перед іншими кредиторами.

Згідно з п. 4.1 договору іпотеки, звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється у випадках, зазначених в п.п.2.1.1.-2.1.2. договору іпотеки; у разі порушення провадження у справі про відновлення платоспроможності Іпотекодавця; у разі порушення Іпотекодавцем будь - якого зобов'язання за цим договором або будь - якого зобов'язання, що забезпечено іпотекою за цим договором.

Судом встановлено, що станом на 05 травня 2014 року заборгованість по кредитному договору №0 складає 8244,2 долари США, що на день розрахунку по офіційному курсу НБУ складає 93983,88 грн., з яких: заборгованість за кредитом - 5397,64 долари США, що згідно офіційного курсу НБУ складає 61533,1 грн.; заборгованість по процентах за користування кредитом - 2846,56 долари США, що згідно офіційного курсу НБУ складає 32450,79 грн.

Сума заборгованості стверджується наданою Банком довідкою від 05.05.2014 року (а.с. 19).

Також встановлено, що АКІБ "УкрСиббанк" на загальних зборах акціонерів від 27 жовтня 2009 року змінило назву на Публічне акціонерне товариство "УкрСиббанк".

ПАТ "УкрСиббанк" відступило право вимоги за Кредитним договором ПАТ "Дельта Банк" згідно договору купівлі-продажу прав вимоги за кредитами від 08 грудня 2011 року та актом прийому-передачі Документації, в тому числі за кредитним договором від 05 квітня 2007 року та договором іпотеки, укладеними з відповідачем.(а.с.35-37).

ТОВ "Фінансові перспективи" діє від імені ПАТ "Дельта Банк" згідно довіреності від 04 листопада 2013 року. (а.с. 31, 39-52)

ОСОБА_2 13 грудня 2013 року змінив ім'я на ОСОБА_1, що стверджується повідомлення Борщівського РС УДМС України в Тернопільській області від 02 липня 2014 року № 112. (а.с.71)

Суд вірно визначив характер спірних правовідносин та норми права, які слід було застосувати для їх вирішення.

Відповідно до ч. 1 ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Статтею 589 ЦК України встановлено, що у разі невиконання зобов'язання забезпеченого заставою, заставодержатель (іпотекодержатель) набуває право звернення стягнення на предмет застави (іпотеки). За рахунок предмета застави, іпотеки він має право задоволити в повному обсязі свої вимоги з урахуванням сплати відсотків, неустойки, збитків та іншого.

Подібні вимоги встановлені ч. 1 ст. 33 Закону України "Про іпотеку".

У той же час, для вирішення спірних правовідносин суд першої інстанції вірно застосував положення Закон України "Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті", який набув чинності 07 червня 2014 року.

Відповідно до ч. 1 цього Закону 1) не може бути примусово стягнуте (відчужене без згоди власника) нерухоме житлове майно, яке вважається предметом застави згідно із статтею 4 Закону України "Про заставу" та/або предметом іпотеки згідно із статтею 5 Закону України "Про іпотеку", якщо таке майно виступає як забезпечення зобов'язань громадянина України (позичальника або майнового поручителя) за споживчими кредитами, наданими йому кредитними установами - резидентами України в іноземній валюті, та за умови, що: таке нерухоме житлове майно використовується як місце постійного проживання позичальника / майнового поручителя або є об'єктом незавершеного будівництва нерухомого житлового майна, яке перебуває в іпотеці, за умови, що у позичальника або майнового поручителя у власності не знаходиться інше нерухоме житлове майно; загальна площа такого нерухомого житлового майна (об'єкта незавершеного будівництва нерухомого житлового майна) не перевищує 140 кв. метрів для квартири та 250 кв. метрів для житлового будинку;

2) не може бути примусово стягнуте (відчужене без згоди власника) інше майно (майнові права), яке відповідно до законодавства або кредитного договору підлягає стягненню з позичальника, зазначеного у підпункті 1 цього пункту, при недостатності коштів, одержаних стягувачем від реалізації (переоцінки) предмета застави (іпотеки);

3) кредитна установа не може уступити (продати, передати) заборгованість або борг, визначений у підпункті 1 цього пункту, на користь (у власність) іншої особи.

Як встановлено вище, ОСОБА_1 одержав кредит в іноземній валюті і на забезпечення його виконання передав в іпотеку житловий будинок, загальна площа якого не перевищує 250 кв.м..

ОСОБА_1 зареєстрований у АДРЕСА_1, в домоволодінні, що є предметом іпотеки, що стверджується довідкою Кривченської сільської ради від 02.07.2014 року № 112.

Наявність у ОСОБА_1 у власності іншого нерухомого житлового майна судом не встановлена.

Отже, суд прийшов до вірного висновку про те, що відповідно до вимог Закону України "Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті" предмет іпотеки не може бути примусово відчужений без згоди власника і з цих підстав правомірно відмовив у задоволенні позову.

Доводи апелянта про те, що суд не вправі був застосовувати положення Закону України "Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті" на стадії вирішення спору в суді, є безпідставними, оскільки таке твердження не випливає із змісту даного Закону.

Окрім того, колегія суддів погоджується з висновками суду про відмову у виселені відповідача та всіх мешканців з житлового будинку, що є предметом іпотеки.

Відповідно до ч. 2 ст. 39 Закону України "Про іпотеку", одночасно з рішенням про звернення стягнення на предмет іпотеки суд за заявою іпотекодержателя виносить рішення про виселення мешканців за наявності підстав, передбачених законом, якщо предметом іпотеки є житловий будинок або житлове приміщення.

Окрім того, обов'язковою умовою для виселення мешканців із житлового приміщення, яке забезпечує зобов'язання боржника, в даному випадку є задоволення судом позовної вимоги про звернення стягнення на предмет іпотеки, так як банком у порядку ч. 2 ст. 39 Закону України "Про іпотеку" заявлено про виселення мешканців одночасно із вимогою про звернення стягнення.

Згідно ч. 3 ст. 109 Житлового кодексу України, звернення стягнення на передане в іпотеку жиле приміщення є підставою для виселення всіх громадян, що мешкають у ньому, за винятками, встановленими законом.

Враховуючи ту обставину, що банк на даний час, відповідно до Закону України "Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті", не має права задовольнити свої вимоги шляхом звернення стягнення на нерухоме майно, що є предметом іпотеки, колегія суддів вважає, що суд правомірно відмовив у задоволені позову про виселення мешканців із житлового будинку, що знаходиться в іпотеці.

Суд першої інстанції вірно встановив обставини справи, дав їм належну правову оцінку і вирішив спір з дотриманням норм чинного законодавства.

Рішення суду є законним і обґрунтованим і підстав для його скасування з мотивів викладених в апеляційній скарзі не має.

Керуючись ст.ст. 307, 308, 314 ЦПК України,-

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Дельта Банк" відхилити.

Рішення Борщівського районного суду Тернопільської області від 23 вересня 2014 року залишити без змін.

Ухвала колегії може бути оскаржена в касаційному порядку протягом 20 днів, шляхом подачі касаційної скарги до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий- підпис

Судді - два підписи

З оригіналом згідно:

Суддя апеляційного суду Тернопільської області З.Є. Ткач