АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Провадження № 22-ц/790/1893/2015 1-ї інстанції: Шестак О.І. Категорія: поновлення на роботі Доповідач: Трішкова І.Ю.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 березня 2015 року Судова колегія судової палати у цивільних справах апеляційного суду Харківської області в складі:

головуючого - Трішкової І.Ю.,

суддів: Пилипчук Н.П., Крилової Т.Г.,

при секретарі - Гребенщиковій Ю.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2, яка діє в інтересах ОСОБА_3, на рішення Дзержинського районного суду м.Харкова від 15 січня 2015 року та апеляційною скаргою Харківського професійного ліцею будівництва на рішення Дзержинського районного суду м.Харкова від 15 січня 2015 року та додаткове рішення Дзержинського районного суду м.Харкова від 26 січня 2015 року по справі за позовом ОСОБА_3 до Харківського професійного ліцею будівництва про поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу і затримки остаточного розрахунку, визнання недійсними умов праці, скасування наказу,

в с т а н о в и л а:

01.08.2014 р. позивачка звернулась до суду з зазначеним позовом, в якому вона просила скасувати наказ № 204-к від 01.07.2014 р. «Про припинення контракту» і поновити її на посаді бухгалтера Харківського професійного ліцею будівництва; стягнути на її користь з відповідача середній заробіток за час вимушеного прогулу; стягнути на її користь з відповідача 1121,68 грн. за затримку виплати середнього заробітку при звільненні. В подальшому з урахуванням середньоденного заробітку у сумі 96.69 грн. за 10 днів затримки розрахунку просила стягнути 966,90 грн.

В обгрунтування позовних вимог ОСОБА_3 вказала, що 15.10.2012 р. вона була прийнята на роботу в ХПЛБ бухгалтером на підставі наказу №191-к від 15.10.2012р. Термін дії Контракту з 15.10.2012 р. по 30.06.2013 р. 01.07.2013 р. був укладений другий контракт на строк з 01.07.2013 р. по 30.06.2014 р., тобто з нею двічі укладався контракт і двічі з випробуванням на термін у два місяці.

01.07.2014 р. керівництвом ХПЛБ був прийнятий наказ № 204-к «Про припинення контракту», яким її було звільнено 01.07.2014 р. з підстав закінчення терміну дії контракту.

Посилаючись на п. 2 ст. 36 КЗпП України, позивачка зазначала, що строк дії другого контракту закінчувався 30.06.2014 р., а звільнена вона була 01.07.2014 р., в цей день вона працювала, тобто вона працювала вже поза межами строків дії контракту, а тому трудові відносини фактично тривали після припинення дії контракту.

ОСОБА_3 вважала, що її звільнення з підстав припинення контракту не відповідає ані дійсним обставинам справи, ані вимогам законодавства про працю, а тому Наказ №204-к від 01.07.2014р. «Про припинення контракту» є неправомірним, що є підставою для його скасування та поновлення її на роботі в ХПЛБ в якості бухгалтера.

Представник відповідача проти позову заперечував, посилаючись на те, що контракт з позивачкою був припинений 01.07.2014, в останній робочий день. Крім того, відповідач не погоджується з розрахованою позивачкою вартістю її одного робочого дня. Посилаючись на положення Постанови КМУ від 08.02.1995 р. «Про затвердження Порядку обчислення середньої заробітної плати», він вказує, що середній заробіток позивачки за 1 робочий день складає 96,69 грн.

Рішенням Дзержинського районного суду м.Харкова від 15.01.2015 року позовні вимоги задоволено частково.

З Харківського професійного ліцею будівництва на користь ОСОБА_3 стягнуто 1121,68 грн. за затримку остаточного розрахунку. В задоволенні інших позовних вимог відмовлено.

Додатковим рішенням Дзержинського районного суду м.Харкова від 26.01.2015 року з Харківського професійного ліцею будівництва на користь держави стягнутий судовий збір в розмірі 121 грн.80 коп.

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_3 просить змінити рішення суду та прийняти рішення, яким повністю задовольнити позовні вимоги, посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення судом норм матеріального та процесуального права.

В апеляційній скарзі представник Харківського професійного ліцею будівництва просить скасувати рішення суду і додаткове рішення та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позову, посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Колегія суддів, перевіривши матеріали справи, заслухавши доповідь судді апеляційного суду, пояснення осіб, які приймали участь у справі, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення районного суду у відповідності до ст. 303 ЦПК України в межах доводів апеляційних скарг та вимог заявлених у суді першої інстанції, вважає, що апеляційна скарга представника ОСОБА_3 задоволенню не підлягає, а апеляційна скарга Харківського професійного ліцею будівництва підлягає частковому задоволенню.

В судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_3 15.10.2012 р. була прийнята на роботу в ХПЛБ бухгалтером на підставі наказу №191-к від 15.10.2012р. з випробувальним строком два місяця. 15.12.2012 року з нею був укладений контракт, термін дії якого було встановлено з 15.10.2012 р. по 30.06.2013 р. 01.07.2013 р. був укладений другий контракт на строк з 01.07.2013 р. по 30.06.2014 р.

01.07.2014 р. ОСОБА_3 було звільнено з посади бухгалтера Харківського професійного ліцею будівництва наказом № 204-к від 01.07.2014 р. в зв'язку з закінченням строку контракту по п. 2 ст. 36 КЗпП України.

Відповідно до ст. 241-1 КЗпП України, строки виникнення і припинення трудових прав та обов'язків обчислюються роками, місяцями, тижнями і днями. Коли строки визначаються днями, то їх обчислюють з дня, наступного після того дня, з якого починається строк. Якщо останній день строку припадає на святковий, вихідний або неробочий день, то днем закінчення строку вважається найближчий робочий день.

З матеріалів справи вбачається, що останній день строку дії контракту (30 червня) в 2014 р. був вихідним днем. Відповідно до ст. 73 КЗпП України 28 червня є святковим днем. Згідно ч. З ст. 63 КЗпП України, в випадку, коли святковий або неробочий день збігається з вихідним днем, вихідний день переноситься на наступний після святкового або неробочого.

Таким чином, святковий день 28 червня припав на вихідний день - суботу, і вихідний було перенесено на 30.06.2014 р. Тобто, 30.06.2014 р. був вихідним днем і відповідач не мав можливості звільнити позивача в цей день. Найближчим робочим днем було 01.07.2014 р.

Виходячи з викладеного, суд вважає, що строком закінчення дії контракту є 01.07.2014 р., тобто відповідачем звільнення ОСОБА_3 було здійснено правомірно, без порушення норм законодавства України про працю.

Суд першої інстанції обгрунтовано прийшов до висновку, що положення ч.2 ст.39-1 КЗпП України до правовідносин, які виникли у сторін, не застосовується.

У зв'язку з припиненням трудових відносин з колишнім директором ОСОБА_4 наказом №76-к від 25.06.2013 року було запропоновано переукласти контракти з робітниками, у тому числі і з ОСОБА_3 У вказаному наказі є підпис ОСОБА_3 про ознайомлення з наказом, у зв'язку з чим нею була подана заява про продовження строку дії контракту.

01.07.2013 р. з ОСОБА_3 був укладений другий контракт на строк з 01.07.2013 року по 30.06.2014 року. За закінченням строку дії цього контракту заява про продовження контракту позивачкою не подавалась.

Згідно ч.3 ст.21 КЗпП України контракт є особливою формою трудового договору, в якому за угодою сторін можуть встановлюватися: строк його дії, права, обов'язки і відповідальність сторін ( у тому числі і матеріальна), умови матеріального забезпечення і організації праці працівника, умови розірвання договору, в тому числі і дострокового.

Тобто, законодавець передбачив, що за взаємною згодою сторони трудових відносин мають право встановлювати межі своїх прав та обов'язків.

Як пояснила ОСОБА_3 в судовому засіданні, посадовою особою професійного ліцею було запропоновано тимчасову роботу для того, щоб вона навчила молодих працівників. Позивачка погодилась з такою пропозицією, про що свідчить укладання нею строкового договору 15.12.2012 року. ОСОБА_3 не заперечувала, що вона свідомо укладала контракт, спочатку не заперечувала проти звільнення, т.я. їй треба було займатися господарськими справами, але у зв'язку з погіршенням матеріального становища на цей час вона бажає поновитись на роботі.

Матеріали справи містять наказ №1204 від 06.12.2010 року "Про затвердження Типових штатних нормативів професійно-технічних навчальних закладів", яким надана рекомендація не допускати збільшення чисельності працівників з метою економного і раціонального використання коштів.

Для того, щоб не перевищувати чисельність працівників, адміністрацією ліцею укладались контракти за обоюдною згодою сторін.

З огляду на наведене, судова колегія вважає, що у даному випадку не має порушення трудового законодавства при укладанні контрактів і припинення трудових відносин у зв'язку з закінченням строку дії контракту, оскільки контракти між сторонами по справі укладались за взаємною згодою.

Посилання представника позивачки на те, що наказ про звільнення ОСОБА_3 був підписаний невідомою особою, спростовуються наданими наказами №141-кв від 17.06.2014 року Департаменту науки і освіти Харківської обласної державної адміністрації про надання відпустки ОСОБА_5 та №182-к про надання відпустки. З зазначених наказів вбачається, що на час відпустки виконання обов'язків директора покладено на заступника директора Швець О.О.

В наказі № 204-к від 01.07.2014 р. про звільнення ОСОБА_3 підпис від імені директора ОСОБА_5 здійснена Швець О.О., що не спростовується сторонами.

Чинним законодавством не передбачено, що виконуючий обов'язки директора користується лише частковими правами та обов'язками директора.

За таких обставин судова колегія вважає, що рішення суду в частині відмови у позові щодо поновлення на роботі є законним та обгрунтованим.

Також судова колегія погоджується з висновком суду про те, що з ОСОБА_3 було несвоєчасно проведений розрахунок, затримка склала 10 днів.

Але судом неправильно визначений середній заробіток ОСОБА_3

Як вбачається з наданої довідки про доходи, середньоденний заробіток позивачки складає 96,69 грн. ОСОБА_3 погодилась з зазначеним розрахунком і в уточненнях просила стягнути на її користь за 10 днів прострочки виплати належних сум 966,90 грн.

Суд визначив середньоденну зарплату в розмірі 112,16 грн. з порушенням чинного законодавства.

Відповідно до п.2 ч.3 Постанови Кабінету Міністрів України від 08.02.1995 року "Про затвердження порядку обчислення середньої заробітної плати" середньомісячна заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні 2 календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов'язана відповідна виплата. Пунктом 4 Постанови передбачено, що компенсація тарифної відпустки та відпустка не враховується при обчисленні середньої заробітної плати.

Тому судова колегія вважає правильним розрахунок, наданий представником відповідача, з урахуванням виплати за тарифну відпустку у розмірі 1361,60 грн.

За таких обставин, рішення суду в частині розміру стягнутої суми підлягає зміні.

Інші доводи апеляційних скарг не спростовують висновки суду.

Керуючись ст.ст. 303, 307,309,314,319 ЦПК України, судова колегія -

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2, яка діє в інтересах ОСОБА_3, відхилити.

Апеляційну скаргу Харківського професійного ліцею будівництва задовольнити частково.

Рішення Дзержинського районного суду м.Харкова від 15 січня 2015 року в частині розміру тягнутої суми змінити, стягнувши з Харківського професійного ліцею будівництва на користь ОСОБА_3 за затримку остаточного розрахунку 966 ( дев'ятсот шістдесят шість) грн.90 коп.

Додаткове рішення Дзержинського районного суду м.Харкова від 26 січня 2015 року залишити без змін.

Рішення судової колегії набирає чинності негайно, але може бути оскаржено до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня проголошення рішення.

Головуючий:

Судді: