АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Апеляційне провадження 22-ц/796/1251/2015 Доповідач: Слободянюк С.В.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 квітня 2015 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду м. Києва в складі:

головуючого судді - Слободянюк С.В.,

суддів - Корчевного Г.В., Оніщука М.І.,

при секретарі - Кутц А.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Києві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1, яка діє в інтересах ОСОБА_2, на рішення Деснянського районного суду м. Києва від 26 листопада 2014 року за позовом Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором, за зустрічним позовом ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк», третя особа: Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Прокудіна Людмила Дмитрівна, про розірвання кредитного договору,

В С Т А Н О В И Л А:

У серпні 2013 року ПАТ «Дельта Банк» звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором в загальному розмірі 1.064.489,68 грн. шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки, що належить на праві власності ОСОБА_2 квартиру НОМЕР_1, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, встановивши спосіб реалізації предмета іпотеки шляхом продажу на прилюдних торгах з визначенням початкової ціни на рівні не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, на підставі оцінки, проведеної суб'єктом оціночної діяльності (незалежним експертом) на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій.

В ході розгляду справи судом, представник ОСОБА_2 - ОСОБА_1 подала зустрічну позовну заяву до ПАТ «Дельта Банк» 3-особа: приватний нотаріус КМНО Прокудіна Л.Д. про розірвання кредитного договору та договору іпотеки, мотивуючи свої вимоги тим, що через настання фінансово-економічної кризи, що є надзвичайною та об'єктивно невідворотною обставиною, позивач за зустрічним позовом опинилася у скрутному матеріальному становищі, а девальвація гривні, взагалі зробила неможливим для неї виконання покладених зобов'язань за кредитним договором у доларах США (т.1 а.с.185).

Рішенням Деснянського районного суду м. Києва від 26 листопада 2014 року задоволено позов ПАТ «Дельта Банк». В рахунок погашення заборгованості ОСОБА_2 за Договором про надання споживчого кредиту від 16 липня 2008 року в загальному розмірі 1.064.489 грн. 68 коп. звернено стягнення на предмет іпотеки, що належить на праві власності ОСОБА_2 квартиру НОМЕР_1, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, загальною площею 42,70 кв.м., житловою площею 17,90 кв.м., на підставі Свідоцтва про право власності, встановивши спосіб реалізації предмета іпотеки шляхом продажу на прилюдних торгах з визначенням початкової ціни на рівні не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, на підставі оцінки, проведеної суб'єктом оціночної діяльності (незалежним експертом) на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ПАТ «Дельта Банк» судовий збір у розмірі 3.441 грн.

У зустрічному позовні ОСОБА_2 про розірвання кредитного договору та договору іпотеки відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_1, діючи в інтересах ОСОБА_2, подала апеляційну скаргу, в якій з посиланням на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, ставиться питання про скасування оскаржуваного рішення, постановлення нового, яким відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

ПАТ «Дельта Банк», Приватний нотаріус КМНО Прокудіна Л.Д. будучи належним чином повідомлені про дату час та місце розгляду справи, про що свідчать зворотні повідомлення про вручення поштового відправлення та власноручна розписка, в судове засідання не з'явились (т.2, а.с.74, 83, 84).

В судовому засіданні представник ОСОБА_2 - ОСОБА_4 апеляційну скаргу підтримав.

Відповідно до положень ч.2 ст. 305 ЦПК неявка сторони, належним чином повідомленої про час і місце розгляду справи, не перешкоджає апеляційному розглядові.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції, колегія суддів дійшла висновку про часткове задоволення скарги з таких підстав.

Судом встановлено і це підтверджується матеріалами справи, що 16 листопада 2008 року між АКІБ «УкрСиббанк», правонаступником якого є ПАТ «УкрСиббанк», та ОСОБА_2 було укладено Договір про надання споживчого кредиту №0, згідно умов якого остання отримала кредитні кошти в іноземній валюті в сумі 82.600,00 дол. США зі сплатою 14,5% річних із строком повернення не пізніше 18 липня 2016 року (а.с.151-154 т.1).

З метою забезпечення виконання грошових зобов'язань за вказаним Кредитним договором 16 липня 2008 року між АКІБ «УкрСиббанк» та ОСОБА_2 був укладений Договір іпотеки № 90239, відповідно до умов якого відповідачка передала в іпотеку Банку предмет іпотеки, а саме квартиру НОМЕР_1, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.11-13, т.1).

08 грудня 2011 року між ПАТ «УкрСиббанк» та ПАТ «Дельта Банк» укладено договір купівлі-продажу прав вимоги за кредитами, згідно умов якого до позивача перейшли права вимоги за кредитами, в тому числі і за вищевказаним кредитним договором та договором іпотеки, що підтверджується актом прийому-передачі документації за зазначеним договором від 04 квітня 2012 року та витягом з Додатку №1 за вищевказаним договором (а.с.35, 36-39, 157-175 т.1, а.с.30, 31 т.2).

Згідно з вимогами ст.514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства.

Відповідно до вимог ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ч. 1 ст. 612 ЦК України).

З наданого представником ПАТ «Дельта Банк» розрахунку заборгованості за договором кредиту вбачається, що ОСОБА_2 свої зобов'язання за кредитним договором і в терміни, що встановлені договором, належним чином не виконує внаслідок чого утворилась заборгованість: з тіла кредиту у розмірі 79 246,98 дол. США, що згідно курсу НБУ складає 633 421,11 грн. та з нарахованих відсотків в сумі 53 930,76 дол. США, що згідно курсу НБУ складає 431.068,57 грн., а разом розмір загальної заборгованості станом на 19 березня 2013 року складає 1 064 489,68 грн.(т.2а.с.32 ).

Доводи апеляційної скарги стосовно того, що судом безпідставно не було застосовано строк позовної давності заслуговують на увагу.

Як вбачається з матеріалів справи, представником ОСОБА_2 разом з подачею заперечень на позов ПАТ «Дельта Банк», 12 листопада 2014 року подано і заяву про застосування строку позовної давності ( т.2 а.с.24).

Відповідно до ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (ч. 4 ст. 267 ЦК України).

Цивільне законодавство передбачає два види позовної давності: загальну і спеціальну.

Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (ст. 257 ЦК України).

Для обчислення позовної давності застосовуються загальні положення про обчислення строків, що містяться у ст. ст. 252-255 ЦК України.

Сторони за договором про надання кредиту встановили як строк дії договору до повного погашення суми кредиту, сплати нарахованих відсотків та/або пені у разі її нарахування (п. 10.5 т.1 а.с.153), так і строки виконання зобов'язань зі щомісячним погашенням платежів за графіком платежів, останній з яких у визначеній сумі підлягав виконанню у строк до липня 2016 року (т.1 а.с.155,156).

Як вбачається з матеріалів справи, позовну заяву ПАТ «Дельта Банк» подали 17 серпня 2013 року (т.1, а.с.51).

Як вбачається з наданого ПАТ «Дельта Банк», розрахунку заборгованості за кредитним договором загальна заборгованість за кредитним договором в межах строків позовної давності становить 106 412, 74 дол. США, що в гривневому еквіваленті становить 850 237 грн. 79 коп., з яких 69 211, 64 дол. США - за кредитом, 37 201, 10 дол. США - проценти (т.2 ас.32).

Відповідно до виписки по кредитному договору (т.2 а.с.79-82) стягненню підлягає заборгованість з межах трирічного строку, а саме з 17 серпня 2010 по 19 березня 2013 року. Як ставилось питання у позові ПАТ «Дельта Банк», саме станом на 19 березня 2013 року підлягає стягненню заборгованість.

Інших розрахунків суду не було надано.

Таким чином, сума боргу підлягає зменшенню з 1 064 489 грн. 68 коп. до 850 237 грн. 79 коп. в рахунок погашення заборгованості за кредитом.

Що стосується доводів апеляційної скарги про не застосування судом першої інстанції норм Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» № 1304-УП від 03 червня 2014 року, слід зазначити наступне.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» № 1304-УП від 03 червня 2014 року, чинний з протягом дії цього Закону не може бути примусово стягнуте (відчужене без згоди власника) нерухоме житлове майно, яке вважається предметом застави згідно із ст. 4 Закону України «Про заставу» та/або предметом іпотеки згідно із ст. 5 Закону України «Про іпотеку», якщо таке майно виступає як забезпечення зобов*язань громадянина України (позичальника або майнового поручителя) за споживчими кредитами, наданими йому кредитними установами - резидентами України в іноземній валюті, та за умови, що: таке нерухоме житлове майно використовується як місце постійного проживання позичальника/майнового поручителя або є об*єктом незавершеного будівництва нерухомого житлового майна, яке перебуває в іпотеці, за умови, що у позичальника або майнового поручителя у власності не знаходиться інше нерухоме житлове майно; загальна площа такого нерухомого житлового майна (об*єкта незавершеного будівництва нерухомого житлового майна) не перевищує 140 кв. м для квартири та 250 кв. м для житлового будинку.

Обов*язковою умовою застосування зазначеного закону є використання предмета іпотеки, як місця постійного проживання майнового поручителя та відсутності іншого нерухомого житлового майна.

Предметом іпотеки за договором іпотеки (т.11 а.с.) є АДРЕСА_1, яка належить відповідачці за первісним позовом на праві приватної власності. Відповідно до копіє паспорту громадянина України відповідачка за первісним позовом зареєстрована в АДРЕСА_2 (т.1 а.с.11-13, 16). Квартира, яка передана в іпотеку, не є єдиним житлом останньої.

Враховуючи наведене, колегія суддів дійшла висновку про часткове задоволення апеляційної скарги, зміну оскаржуваного рішення в частині визначення загальної суми заборгованості за кредитним договором, зменшивши її розмір. В іншій частині рішення ухвалено з дотриманням норм процесуального і матеріального права.

Керуючись ст..ст.303,307,309,313 ЦПК України, колегія суддів,

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1, яка діє в інтересах ОСОБА_2, задовольнити частково.

Рішення Деснянського районного суду м. Києва від 26 листопада 2014 року змінити в частині загального розміру заборгованості за кредитом, зменшивши суму з 1 064 489 грн. 68 коп. до 850 237 грн. 79 коп. як підставу для звернення стягнення на предмет іпотеки.

В іншій частині рішення Деснянського районного суду м. Києва від 26 листопада 2014 року залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржено в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: