Номер провадження: 22-ц/785/6737/15
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
Доповідач Мартинова К. П.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09.12.2015 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області в складі:

головуючого Мартинової К.П.,

суддів Процик М.В., Сєвєрової Є.С.,

за участю секретаря Решетник М.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання права спільної сумісної власності на житловий будинок та визнання права власності на 1/2 частину нерухомого майна за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Роздільнянського районного суду Одеської області від 17 червня 2015 року,

ВСТАНОВИЛА :

У серпні 2011 року ОСОБА_3 /ОСОБА_2/ Л.В. звернулася в суд з позовом до ОСОБА_3 про визнання права спільної сумісної власності на домоволодіння № 45 по вул. Калініна в м. Роздільна Одеської області, та визнання права власності на 1/2 частину нерухомого майна.

Позивачка посилалася на те, що спірний будинок є спільною сумісною власністю її та відповідача, оскільки за період їх проживання в шлюбі істотно збільшилась його вартість та цінність за рахунок їх спільних трудових та грошових затрат.

Відповідач ОСОБА_3 позов не визнав, посилаючись на те, що домоволодіння № 45 по вул. Калініна в м. Роздільна є його особистою власністю, а всі перебудови та переобладнання в цьому будинку проводилася за рахунок його батьків, а не за спільні сімейні кошти.

Рішенням Роздільнянського районного суду Одеської області від 17 червня 2015 року позов ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання права спільної сумісної власності на житловий будинок та визнання права власності на 1/2 частину нерухомого майна задоволено частково.

Визнано за ОСОБА_2 право власності на 19/100 частин двоповерхового будинку з господарчими спорудами по вул. Калініна, 45 м.Роздільна Одеської області, який складається з приміщень 1-го поверху: коридора площ. 8,70 кв.м, убиральні площ.0,85 кв.м, кладової площ. 1,80 кв.м, ванної площ. 2,60 кв.м, кладової площ. 2,10 кв.м, кухні площ. 8,95 кв.м, гаражу площ. 22,30 кв.м, кладової площ. 6,65 кв.м, веранди площ. 7,70 кв.м, веранди площ. 7,30 кв.м, котельної площ. 6,90 кв.м; приміщень 2-го поверху: коридора площ. 6,50 кв.м, чотирьох житлових кімнат площ. по 11,30 кв.м, 16,40 кв.м, 13,40 кв.м, 9,50 кв.м, тераси площ. 16,20 кв.м, загальною площею 149,15 кв.м, в тому числі житлова 50,60 кв.м, та господарчих споруд, веранди під літ. «а», веранди під літ. «а1», бані під літ. «Б», убиральні під літ. «В», майстерні під літ. «Г», сараю під літ. «Д».

Вирішено питання судових витрат.

В іншій частині позову відмовлено.

В апеляційній скарзіОСОБА_3 просить рішення суду скасувати, тому що воно ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права та ухвалити нове рішення, яким відмовити в задоволені позову в повному обсязі, оскільки спірне домоволодіння належить йому особисто.

ОСОБА_2 рішення суду не оскаржує.

Заслухавши суддю-доповідача, доводи апеляційної скарги, заперечення на неї, перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги і заявлених вимог колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає відхиленню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу та залишає рішення суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням вимог матеріального і процесуального права.

Розглядаючи спір, колегія суддів вважає, що районний суд повно і всебічно дослідив і оцінив обставини по справі, надані сторонами докази, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює.

Відповідно до ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог та на підставі наданих сторонами доказів.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов"язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 ЦПК. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об"єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 303 ЦПК України апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції.

Апеляційний суд досліджує докази, які судом першої інстанції були досліджені з порушенням встановленого порядку або в дослідженні яких було неправомірно відмовлено, а також нові докази, неподання яких до суду першої інстанції було зумовлено поважними причинами / ч. 2 ст. 303 ЦПК України/.

Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що сторони знаходилися в зареєстрованому шлюбі з квітня 1996 року по вересень 2011 року.

До шлюбу відповідач володів будинком по вул. Калініна, 45 м.Роздільна Одеської області. Однак вказаний будинок не був благоустроєний, в ньому не було газопостачання, водопроводу. Після одруження сторони за спільні кошти з 1996 року по 2011 рік добудували до будинку веранду, майстерню, сарай, поміняли частину вікон на пластикові та деревяні, постелили підлогу в кімнатах, в деяких паркет та лінолеум, встановили міжкімнатні двері, провели ремонт в кімнатах, газифікували будинок та провели до нього водопостачання. Після виконання цих робіт в період перебування в шлюбі здали будинок в експлуатацію, оформивши свідоцтво по право власності на відповідача.

Відповідно до ст.ст. 60, 62 СК України майно дружини /чоловіка/ визнається об»єктом права спільної сумісної власності, якщо воно істотно збільшилося у своїй вартості внаслідок спільних трудових чи грошових затрат або затрат другого подружжя, але при цьому майно, яке належало одному із подружжя до шлюбу не перетворюється у спільну сумісну власність. Право спільної сумісної власності виникає тільки на частку майна, яка істотно збільшилася.

Висновком судової будівельно-технічної експертизи № 41-14 від 25.12.2014 року встановлено, що вартість будинку з 27.04.1996 року по теперішній час істотно збільшилася та встановлена вартість ремонтно-будівельних робіт з урахуванням вартості використаних будівельних матеріалів, проведених в будинку в період перебування сторін у шлюбі з 1996 року по 2011 рік робіт, які частково визнані відповідачем.

При встановлених обставинах та на підставі наданих доказів суд першої інстанції прийшов до обґрунтованого висновку про часткове задоволення позову ОСОБА_2 та визнання спірного домоволодіння об»єтом спільної власності подружжя та її права на 19/100 частини домоволодіння № 43 по вул. Калініна в м.Роздільна Одеської області.

Посилання апеляційної скарги на те, що всі будівельні роботи та роботи по облаштуванню будинку, заміні вікон, дверей, поліпшення штукатурки стін, стелі, підлоги, газифікації будинку виконувалися ним особисто та за рахунок коштів його батька, а не кошти сім»ї є безпідставними та не підтверджені належними та допустимими доказами.

Доводи апеляційної скарги про те, що суд необґрунтовано взяв до уваги висновок експерта та що він не згоден з встановленою вартістю робіт, проведених за період шлюбу не можуть бути підставою для скасування судового рішення.

При розгляді справи в суді апеляційної інстанції за клопотанням представника відповідача експерт, який проводив експертизу при розгляді справи в суді першої інстанції, надав свої письмові пояснення та надав відповіді на всі поставлені запитання представника відповідача, в яких підтвердив свій висновок та пояснив порядок визначення ринкової вартості об»єкта нерухомості з урахування середньо визначеної вартості квадратного метра житлового будинку, яка відображає вартість об»єкту нерухомості як єдине ціле.

Інших належних та допустимих доказів на підтвердження своєї позиції відповідачем не надано, клопотання про призначення додаткової експертизи відповідачем та його представником в установленому законом порядку не заявлялося при відсутності перешкод з боку суду для здійснення ними своїх процесуальних прав.

Справа розглянута судом відповідно до вимог ст. 11 ЦПК України, тобто в межах заявлених вимог та на підставі наданих сторонами доказів, які знаходяться в матеріалах справи, належність та допустимість яких перевірена судом та їм надана оцінка в рішенні суду, яке постановлене відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 3 ЦК України з урахуванням засад справедливості, добросовісності та розумності.

Таким чином колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги суттєвими не являються та не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи.

Керуючись ст.ст. 209, 303, 304, 305, 307, 308, 313, 314, 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів,

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Роздільнянського районного суду Одеської області від 17 червня 2015 року залишити без зміни.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена до суду касаційної інстанції протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий К.П. Мартинова

Судді М.В. Процик

ОСОБА_4