СОЛОМ`ЯНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М. КИЄВА
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 квітня 2015 року суддя Солом'янського районного суду м. Києва Кицюк В.С., розглянувши матеріали заяву державного виконавця відділу державної виконавчої служби Солом`янського районного управління юстиції в м. Києві Шепетько А.І. про заміну сторон виконавчого провадження її правонаступником, -

В С Т А Н О В И В :

Державний виконавець звернувся до суду із вищезазначеною заявою.

Ухвалою суду від 05 березня 2015 року заява залишена без руху та надано заявнику строк для усунення зазначених в ухвалі суду недоліків, а саме акцентована увага на наступному.

З матеріалів справи вбачається, що на виконанні відділу ДВС Солом`янського РУЮ в м. Києві перебуває наказ Господарського суду м. Києва від 15.02.2007 року про стягнення з ПП ОСОБА_4 на користь ВАТ «Правекс страхування» суми боргу в розмірі 261452,08 грн. та від 16.02.2012 року про стягнення з ОСОБА_4 на користь Київської міської ради боргу в сумі 63452,32 грн.

Під час виконання рішень суду боржником частково була сплачена сума боргу, проте 15.05.2013 року на адресу ДВС надійшла заява ОСОБА_5 про те, що боржник ОСОБА_4 помер.

При цьому, державний виконавець зазначає, що згідно з інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно станом на 23.06.2014 року нерухомого майна за ОСОБА_4 не зареєстровано.

Згідно довідки УДАІ м. Києва від 26.03.2012 року за боржником зареєстровано транспортний засіб, а саме автомобіль марки ЗАЗ, 1986 р.в.

Накладено арешт і на грошові кошти, які перебувають в установах банків.

Відповідно до ч.1 ст.378 ЦПК України у разі вибуття однієї із сторін виконавчого провадження за поданням державного виконавця або за заявою сторони суд замінює сторону виконавчого провадження її правонаступником. Зазначене питання розглядається судом у десятиденний строк.

В свою чергу, ч.8 ст.9 ЦПК України передбачено, що якщо спірні відносини не врегульовані законом, суд застосовує закон, що регулює подібні за змістом відносини (аналогія закону), а за відсутності такого - суд виходить із загальних засад законодавства (аналогія права).

Аналізуючи положення розділу VI ЦПК України приходжу до висновку про те, що розгляд процесуальних питань, пов`язаних з виконанням судових рішень у цивільних справах та рішень інших органів розглядається судом за спрощеною процедурою, відтак суд кваліфікує вимогу державного виконавця про встановлення самим судом під час розгляду даної заяви правонаступників боржника - приватного підприємця такою, що не ґрунтується на положеннях процесуального закону. Згідно ч.2 ст.11 ЦПК України виключно особа, яка бере участь у справі, а не суд самостійно, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд, а саме сторони по справі самостійно в силу принципу диспозитивності доводять обставини, на яких ґрунтують свої вимоги, подають відповідні докази.

Однак, будь-яких відомостей про те, яка сума заборгованості залишилася несплаченою боржником державний виконавець не наводить, як і не зазначає відомостей про те, чи не призупинено/чи завершено дане зведене виконавче провадження, не зазначає дату смерті боржника і докази, якими це підтверджено. Більше того, звертає увагу на себе період, який сплив з часу повідомлення ОСОБА_5 про смерть батька до дати звернення до суду із даною «заявою».

Положення статті 378 ЦПК України вимагають в разі звернення державного виконавця з відповідним поданням до суду зазначення конкретного правонаступника із відповідним обґрунтуванням для прийняття відповідного рішення.

Натомість аналіз поданої державним виконавцем «заяви» дає підстави стверджувати, що сам державний виконавець зазначає, що правонаступників громадянин ОСОБА_4 не має, оскільки згідно відповіді із нотаріальної контори спадкова справа на останнього не заводилася, що стверджує сам державний виконавець. Суд при розгляді таких справ позбавлений можливості вчиняти самостійні дії по встановленню і розшуку правонаступників.

Не зазначення відповідних доказів на підтвердження обставин, якими обґрунтоване подання (заява) державного виконавця і не викладення обставин, на яких ці вимоги державного виконавця побудовані, є порушення п. п. 5, 6 ч.2 ст.119 ЦПК України.

Заява не може ґрунтуватися на припущеннях.

Дотримання вимог ст.119 ЦПК України при пред`явленні позову (а в даному випадку заяви) в суд є імперативним правилом в тому числі і для суду на предмет перевірки позову (заяви) і долучених до нього матеріалів і недопущення відкриття провадження і призначення непідготовленої справи (позову, заяви) до розгляду.

Згідно ст. 121 ЦПК України суддя, встановивши, що заяву подано без дотримання вимог, викладених у ст. ст. 119, 120 ЦПК України постановляє ухвалу, в якій зазначаються підстави залишення заяви без руху, про що повідомляє позивача (заявника) та надає йому строк для усунення недоліків, який не може перевищувати п`яти днів з дня отримання позивачем ухвали.

Якщо ж позивач (заявник) відповідно до ухвали суду у встановлений строк не виконає всі вимоги, заява вважатиметься неподаною і буде повернута заявникові.

З матеріалів справи вбачається, що зазначена ухвала суду була отримана заявником 16.03.2015 року, проте на даний час відповідна заява із усуненими недоліками подана не була.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.119-121 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

Заяву державного виконавця відділу державної виконавчої служби Солом`янського районного управління юстиції в м. Києві Шепетько А.І. про заміну сторон виконавчого провадження її правонаступником- визнати неподаною та повернути позивачу.

Роз'яснити, що повернення заяви не перешкоджає повторному зверненню із заявою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для її повернення.

Ухвала може бути оскаржена через Солом`янський районний суд м. Києва шляхом подачі апеляційної скарги протягом п'яти днів з дня отримання її копії.

Суддя В.С. Кицюк