_________________________________________________________________________________________________________________________ Справа № 520/8027/13-ц
Провадження № 2/520/1165/15
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20.04.2015 року

Київський районний суд м.Одеси

У складі судді Калашнікової О.І.

При секретарі Шеховцевої О.В.

Розглянув у відкритому судовому засідання цивільну справу за позовом

ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 до Департаменту міського господарства Одеського міської ради, Комунального підприємства "Міська агенці з приватизації житла Одеської міської ради", ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 про визнання незаконним розпорядження про приватизацію житла, про визнання недійсним свідоцтва про право власності на житло, про визнання недійсними договорів купівлі-продажу квартири, про витребування майна від добросовісного набувача та повернення у первісний стан, за зустрічним позовом ОСОБА_7 до ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 про визнання права власності на квартиру, усунення перешкод у здійсненні права користування квартирою та вселення,

Встановив:

ОСОБА_1, яка діє від свого імені та від імені і в інтересах неповнолітньої дочки ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_2 у червні місяці 2013 року звернулись до суду з вимогами ухвалити рішення, яким визнати недійсним договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1, укладений 29.06.2007 року між ОСОБА_8 і ОСОБА_5 з однієї сторони і ОСОБА_6 з другої. (до провадження судді Калашнікової О.І. справа надійшла відповідно до положень ст.11-1 ЦПК 13 серпня 2014 року). Після неодноразових уточнень позову в судовому засіданні позивачева сторона підтримала такі вимоги: визнати незаконним розпорядження органу приватизації від 26.12.2006 року щодо квартири АДРЕСА_1, визнати недійсним свідоцтво про право власності на житло - квартиру АДРЕСА_1 від 26.12.2006 року на ім."я ОСОБА_4 і ОСОБА_5, визнати договір купівлі-продажу зазначеної квартири, укладений 29.06.2007 року між ОСОБА_9 і ОСОБА_5 з однієї сторони і ОСОБА_6 з другої, визнати недійсним договір купівлі-продажу квартири, укладений 16.08.2013 року між ОСОБА_6 і ОСОБА_7, витребувати квартиру з володіння ОСОБА_7 на користь позивачів та повернути квартиру у первісний стан, який існував до неправомірних правочинів.

Відповідачі до суду не з"явились після перерви, про час і місце слухання справи сповіщені належним чином, причини неявки суду не повідомили.

Відповідачка ОСОБА_7 1.12.2014 року заявила зустрічні вимоги до ОСОБА_1,ОСОБА_3 і ОСОБА_2 про визнання за нею - позивачкою - права власності на квартиру АДРЕСА_1, зобов'язати відповідачів за зустрічним позовом усунути перешкоди у здійсненні ОСОБА_7 права користування квартирою і вселити ОСОБА_7 у квартиру.

ОСОБА_7 (її представник) до суду не з"явились, про час і місце слухання справи сповіщена, надала заяву про вирішення спору за її відсутністю і зазначила, що позов свій підтримує, і позов ОСОБА_1, ОСОБА_2 і ОСОБА_3 не визнає.

Суд вислухав учасників процесу, вивчив матеріали справи і встановив наступне:

В однокімнатній квартирі АДРЕСА_1 з 1975 року проживали і мали реєстрацію ОСОБА_4 та її брат - ОСОБА_10 В 1976 році до квартири заселилась і оформила реєстрацію відповідно до вимог закону дружина ОСОБА_10 - ОСОБА_2, в 1992 році заселилась і оформила реєстрація ОСОБА_1 (дочка ОСОБА_2 і ОСОБА_1), в 1996 році заселився і оформив реєстрацію ОСОБА_5 - син ОСОБА_4, з 2003 року в квартирі проживає і зареєстрована неповнолітня ОСОБА_3 (дочка ОСОБА_1.). Крім того, у період з 1994 року по 2006 рік по спірній квартирі мали реєстрацію ОСОБА_11 і ОСОБА_12 (дружина ОСОБА_10 за другим шлюбом і їхня дочка від цього шлюбу).

З 2003 року між колишніми членами однієї родини тягнеться спір щодо користування квартирою АДРЕСА_1: ОСОБА_9 і ОСОБА_5 з однієї сторони ОСОБА_2, ОСОБА_1 та ОСОБА_3 з другої (ОСОБА_10 помер у 2008 році).

Так, 23.12.2005 року Київський районний суд м. Одеси ухвалив рішення по справі за позовом ОСОБА_4, ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_5 до ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, третя особа - ВГІРФО Київського РВ УМВС України в Одеській області, про визнання осіб такими, що втратили право на житло та зобов'язання зняти з реєстраційного обліку. Судовим рішенням вимоги позивачів були задоволені в повному обсязі, рішення набрало законної сили і було виконано: оформлення зняття з реєстраційного обліку ОСОБА_1, ОСОБА_2 та малолітня ОСОБА_3 по спірній квартирі.

Після виконання вищезазначеного судового рішення проживаючими та зареєстрованими в квартирі залишились мати з сином - ОСОБА_4 і ОСОБА_5 Розпорядженням органу приватизації від 26.12.2006 року НОМЕР_1 квартиру АДРЕСА_1 загальною площею 61,5 кв.м. передано в спільну часткову власність ОСОБА_4 та ОСОБА_5 в рівних частках та 26.12.2006 року видане відповідне свідоцтво про право власності на житло. 17.01.2007 року право власності ОСОБА_5 та ОСОБА_4 зареєстроване в КП "ОМБТІ та РОН" .

29.09.2007 року ОСОБА_4 та ОСОБА_5 продали, а ОСОБА_6 купив квартиру АДРЕСА_1, відповідно до договору купівлі-продажу, посвідченого приватним нотаріусом ОМНО Пачевою І.І. 02.10.2007 року право власності ОСОБА_6 на вказану квартиру зареєстроване в КП "ОМБТІ та РОН", про що суду надано відповідний витяг.

Ухвалою Апеляційного суду Одеської області від 04.12.2007 року рішення Київського райсуду від 23.12.2005 року про визнання ОСОБА_1, ОСОБА_2 і малолітньої ОСОБА_3 було скасовано, а справа направлена на новий розгляд.

Рішенням Київського районного суду м. Одеси від 26.02.2010 року за позовом ОСОБА_4, ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_5 до ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, третя особа - ВГІРФО Київського РВ УМВС України в Одеській області, про визнання осіб такими, що втратили право на житло та зобов'язання зняти з реєстраційного обліку та за зустрічним позовом ОСОБА_1, ОСОБА_3,ОСОБА_2 до ОСОБА_4, ОСОБА_5, ВГІРФО Київського РВ ОМУ ГУМВС України в Одеській області, третя особа - Одеська міська агенція з приватизації житла, про визнання недійсними свідоцтва про право власності на квартиру, розпорядження органу приватизації та про визнання осіб такими, що втратили право на житло, виселення та зобов'язання вчинити певні дії, в задоволенні первісного позову відмовлено, здійснено поворот виконання рішення Київського районного суду м. Одеси від 23.12.2005 року, зобов'язано Київський РВ ОМУ ГУМВС України в Одеській області анулювати зняття ОСОБА_1, ОСОБА_3 та ОСОБА_2 з реєстраційного обліку; зустрічний позов задоволено та визнано недійсним Свідоцтво про право власності на житло НОМЕР_1 від 26.12.2006 року, видане органом приватизації на ім'я ОСОБА_4, ОСОБА_5 на двокімнатну квартиру АДРЕСА_1, загальною площею 61,5 кв.м., визнано недійсним Розпорядження органу приватизації НОМЕР_1 від 26.12.2006 року; визнано ОСОБА_4 та ОСОБА_5 такими, що втратили право на житло у спірній квартирі, зобов'язано ВГІРФО Київського РВ ОМУ ГУМВС України в Одеській області зняти ОСОБА_4 та ОСОБА_5 з реєстраційного обліку за спірною адресою та виселено ОСОБА_4 та ОСОБА_5 з даної квартири.

На підставі рішення Київського районного суду м. Одеси від 26.02.2010 року Першим заступником начальника УЖКГ та ПЕК Козловським О.М. 05.05.2010 року винесено Розпорядження "Про визнання недійсними розпорядження органу приватизації НОМЕР_1 від 26.12.2006 року та свідоцтва №19-22711 від 26.12.2006 року про право власності на житло".

Розпорядженням органу приватизації від 06.07.2010 року №213615 передано квартиру АДРЕСА_1 у власність ОСОБА_1 та ОСОБА_3 в рівних частках.

06.07.2010 року УЖКГ та ПЕК Одеської міської ради видане Свідоцтво про право власності на житло, згідно з яким квартира, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 належить на правах спільної часткової власності ОСОБА_1 та ОСОБА_3 в рівних частках.

Рішенням апеляційного суду Одеської області від 15.09.2010 року рішення Київського районного суду м. Одеси від 26.02.2010 року скасовано та ухвалено нове рішення, яким відмовлено у задоволенні позову ОСОБА_15, ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_5 до ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, третя особа - ВГІРФО Київського РВ УМВС України в Одеській області, про визнання осіб такими, що втратили право на житло та зобов'язання зняти з реєстраційного обліку, а також відмовлено у задоволенні зустрічного позову ОСОБА_1, ОСОБА_3, ОСОБА_2 до ОСОБА_4, ОСОБА_5, ВГІРФО Київського РВ ОМУ ГУМВС України в Одеській області, третя особа - Одеська міська агенція з приватизації житла, про визнання недійсними свідоцтва про право власності на квартиру, розпорядження органу приватизації та про визнання осіб такими, що втратили право на житло, виселення та зобов'язання вчинити певні дії (справа за №2-608/10).

16 серпня 2013 року ОСОБА_6 продав, а ОСОБА_7 купила квартиру АДРЕСА_1, договір посвідчено приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Пачевою І.І.

Рішенням Київського райсуду м.Одеси від 4.10.2013 року задоволені позовні вимоги ОСОБА_4, ОСОБА_5 і ОСОБА_6 та визнано незаконним і скасовано розпорядження Першого заступника начальника УЖКГ та ПЕК Козловського О.М. від 05.05.2010 року №113 "Про визнання недійсними розпорядження органу приватизації НОМЕР_1 від 26.12.2006 року та свідоцтва №19-22711 від 26.12.2006 року про право власності на житло"; визнано незаконним і скасоване розпорядження органу приватизації від 06.07.2010 року №213615 "Про передачу квартири АДРЕСА_1 у власність ОСОБА_1 та ОСОБА_3 в рівних частках; визнано недійсним свідоцтво про право власності на житло видане 06.07.2010 року УЖКГ та ПЕК Одеської міської ради на ім'я ОСОБА_1 і ОСОБА_3 на квартиру АДРЕСА_1.

Ухвалою Київського райсуду м.Одеси від 18.03.2014 року і ухвалою апеляційного суду Одеської області від 12.05.2014 року здійснено поворот виконання рішення Київського райсуду м.Одеси від 23.12.2005 року і анульовано зняття з реєстраційного обліку по квартирі АДРЕСА_1 ОСОБА_1, ОСОБА_2 і ОСОБА_3

Позивачева сторона стверджує, що ОСОБА_1, ОСОБА_2 і ОСОБА_3 спірною жилою площею користуються постійно, іншого житла не мають, несуть усі витрати з утримання цієї квартири, тоді як ОСОБА_5 і ОСОБА_4 більше 10 років в квартирі не проживають, тому як мають інше житло за адресою АДРЕСА_2, що розпорядження органу приватизації від 26.12.2006 року про передачу у приватну власність ОСОБА_4 і ОСОБА_5 спірної квартири не відповідає вимогам закону і порушує їхнє - позивачів- право користування цією квартирою. Позивачі звернулись до суду з вимогами визнати недійсним свідоцтво про право власності на житло - квартиру АДРЕСА_1 від 26.12.2006 року на ім'я ОСОБА_4 і ОСОБА_5, та визнати недійсними договори відчуження цієї квартири - договір купівлі-продажу від 29.09.2007 року і договір купівлі-продажу від 16.06.2013 року, стверджуючи, що відновити порушене право можливо тільки в судовому порядку.

ОСОБА_7 у зустрічному позові посилалась на наступне: вона у встановленому законом порядку набула права власності на квартиру АДРЕСА_1 - договір купівлі-продажу посвідчено нотаріусом і право власності на нерухоме майно зареєстровано в державному реєстрі. ОСОБА_7 у позові зазначила, що вона є добросовісним набувачем квартири, тому як не знала і не могла знати про наявність спору між колишніми користувачами квартири, що на момент укладання договору купівлі-продажу ніхто з відповідачів не проживав і не мав реєстрації по спірній квартирі. У зв"язку з тим, що ОСОБА_1, ОСОБА_2 і ОСОБА_3 у травні 2014 року заселились без дозволу власника до квартири і не визнають за нею - ОСОБА_7- права власності на цю квартиру, ОСОБА_7 у зустрічному позові виклала вимогу про визнання за нею права власності на квартиру АДРЕСА_1, вселити її в квартиру та зобов"язати ОСОБА_1, ОСОБА_2 і ОСОБА_3 усунути перешкоди у здійсненні права користування квартирою.

При вищенаведених обставинах суд дійшов висновку, що позов ОСОБА_1, ОСОБА_2 і ОСОБА_3 підлягає частковому задоволенню, а зустрічний позов ОСОБА_7 задоволенню не підлягає з таких підстав:

Суд встановив і сторони по справі у своїх заявах та запереченнях визнали, що право користування квартирою АДРЕСА_1 ОСОБА_4, ОСОБА_2, ОСОБА_1, ОСОБА_5 і ОСОБА_3 набули відповідно до вимог закону. Внаслідок існуючого більше 10 років конфлікту сторони перешкоджали один одному у користуванні квартирою: визнавали такими особами, що втратили право на користування житлом, оформляли приватизацію квартири, проводили відчуження квартири. Судовими рішеннями і судовим ухвалами відновлювалось право на користування спірною квартирою кожної сторони.

Так, рішення Київського райсуду м.Одеси від 23.12.2005 року про визнання ОСОБА_1, ОСОБА_2 і ОСОБА_3 скасоване апеляційним судом 4.12.2007 року (в провадженні апеляційного суду дана справа перебувала з 24 липня 2007 року), надалі в 2010 році ОСОБА_15 і ОСОБА_5 рішенням як районного суду так і апеляційного суду у задоволенні позову про визнання ОСОБА_1, ОСОБА_2 і ОСОБА_3 такими особами, що втратили право на користування житлом було відмовлено (справа за №2-608/10). Надані суду письмові докази ( довідки з поштового відділення №38, з КУ "ЦПМСД №3", з загальноосвітньої школи №78, з КУ "дитяча міська поліклініка №6", квитанції про сплату комунальних послуг по спірній квартирі, довідка з місця проживання - а.с.19-32 т.2) свідчать, що позивачі в спірній квартирі на момент її приватизації у 2006 році проживали.

Право громадян на приватизацію житла, що знаходиться в державній власності, визначено Законом України "Про приватизацію державного житлового фонду", а порядок приватизації житла встановлено Положенням про порядок передачі квартир (будинків) у приватну власність громадян. Згідно з вимогами ст.8 Закону України „Про приватизацію державного жилого фонду" передача займаних квартир здійснюється у спільну сумісну або часткову власність за письмовою згодою всіх повнолітніх членів сім"ї, які постійно мешкають у даній квартирі. Матеріали даної справи і матеріали цивільної справи №2-608/10 свідчать, що на момент оформлення ОСОБА_4 і ОСОБА_5 приватизації квартири існував спір між мешканцями цієї квартири щодо порядку користування і про наявність цього спору ОСОБА_4. і ОСОБА_5 було відомо.

З огляду на викладене суд дійшов висновку, що при оформленні ОСОБА_4 і ОСОБА_5 у 2006 році приватизації квартири АДРЕСА_1 були порушені права позивачів на користування жилою площею у зазначеній квартирі, тому вимоги ОСОБА_1, ОСОБА_2 і ОСОБА_3 в частині визнання незаконним розпорядження УЖКГ та ПЕК виконкому Одеської міськради від 26.12.2006 року і його скасування та визнання недійсним свідоцтва про право власності на житло від 26.12.2006 року на квартиру АДРЕСА_1 на ім."я ОСОБА_4 і ОСОБА_5 підлягають задоволенню.

Вимоги ОСОБА_1, ОСОБА_2 і ОСОБА_3 в частині визнання недійсними договорів купівлі-продажу квартири суд задовольняє з наступних підстав:

Відповідно до положень ст.655 ЦКУ за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов"язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов"язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму. Право продажу товару, крім випадків примусового продажу та інших випадків, встановлених законом, належить власникові товару (ст.658 ЦКУ). У зв"язку з тим, що суд визнав недійсним свідоцтво про право власності на житло - квартиру АДРЕСА_1, видане УЖКГ та ПЕК виконкому Одеської міськради 26.12.2006 року, ОСОБА_4 і ОСОБА_5 не є власниками квартири і не мали права продажу цього майна.

Наявність права власності на спірну квартиру у ОСОБА_7 на підставі договору купівлі-продажу від 16.08.2013 року порушує права мешканців квартири на її користування, що підтверджується зустрічними позовними вимогами ОСОБА_7

Вимоги ОСОБА_1, ОСОБА_2 і ОСОБА_3 в частині витребування майна із чужого незаконного володіння не підлягають задоволенню тому як не містяться на вимогах закону. До того ж позивачі стверджують, а відповідачі не заперечують того факту, що квартира у володіння і користування ОСОБА_7 на виконання умов договору купівлі-продажу не передавалась. З огляду на викладене зустрічний позов ОСОБА_7 задоволенню не підлягає.

Суд вважає, що позивачі строки позовної давності при зверненні до суду з цим позовом не порушили, оскільки з 2005 року судами неодноразово вирішувались спори між цим ж сторонами про той самий предмет - квартиру АДРЕСА_1 (ухвала Київського райсуду м.Одеси від 18.03.2014 року по справі за заявою ОСОБА_1,ОСОБА_2 і ОСОБА_3 про поворот виконання рішення суду від 23.12.2005 року). З 2014 року відновлені права на користування спірною квартирою ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, з 2012 року відновлені права на користування спірною квартиро ОСОБА_4 і ОСОБА_5

Керуючись ст.213,214,215 ЦПК України, суд

Вирішив:

Позов ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 задовольнити частково.

Визнати незаконним та скасувати розпорядження Управління житлово-комунального господарства та паливно-енергетичного комплексу Одеської міської ради від 26.12.2006 року НОМЕР_1 про передачу ОСОБА_4 і ОСОБА_5 квартири АДРЕСА_1 у спільну часткову власність в порядку приватизації.

Визнати недійсним свідоцтво від 26.12.2006 року про право власності на квартиру АДРЕСА_1, видане Управлінням житлово-комунального господарства та паливно-енергетичного комплексу Одеської міської ради на ім'я ОСОБА_4 і ОСОБА_5 на підставі розпорядження Управління житлово-комунального господарства та паливно-енергетичного комплексу Одеської міської ради від 26.12.2006 року НОМЕР_1.

Визнати недійсним договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1, укладений 29 червня 2007 року між ОСОБА_4, ОСОБА_5 та ОСОБА_6.

Визнати недійсним договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1, укладений 16 серпня 2013 року між ОСОБА_6 і ОСОБА_7.

ОСОБА_1, ОСОБА_2 і ОСОБА_3 відмовити у задоволенні іншої частини позову.

ОСОБА_7 у задоволенні позову до ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 про визнання права власності на квартиру, усунення перешкод у здійсненні права користування квартирою та вселення відмовити.

Рішення може бути оскаржене до Одеського апеляційного суду через Київський райсуд м. Одеси протягом 10 днів з дня його проголошення.

Суддя Калашнікова О. І.