№ 243/313/15-ц
Справа № 2/243/521/2015
Р І Ш Е Н Н Я

І м е н е м У к р а ї н и

18 березня 2015 року Слов'янський міськрайонний суд Донецької області у складі:

головуючого - судді Кузнецова Р.В.

при секретарі - Малиновській І.Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Слов'янську цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, про визнання особистої приватної власності на житловий будинок з господарськими та побутовими будівлями і спорудами та виселення, -

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернулась до Слов'янського міськрайонного суду із позовом до ОСОБА_2, про визнання особистої приватної власності на житловий будинок з господарськими та побутовими будівлями і спорудами та виселення, посилаючись на те, що з відповідачем вона перебувала у зареєстрованому шлюбі з 05 липня 2003 року.

30 липня 2004 року між ОСОБА_3 та нею укладено договір купівлі-продажу житлового будинку з господарськими та побутовими будівлями і спорудами АДРЕСА_1. Вказаний договір посвідчено Другою Слов'янською державною нотаріальною конторою.

Вважає, що судом може бути визнано за нею право приватної власності на зазначений житловий будинок, оскільки 25 березня 1997 року між її матір'ю - ОСОБА_4 та нею, укладено договір купівлі-продажу житлового будинку з господарськими та побутовими будівлями і спорудами АДРЕСА_2. 14 квітня 2004 року вона продала домоволодіння АДРЕСА_2 ОСОБА_5 за 7000,00 грн. Саме за ці грошові кошти в розмірі 7000,00 грн. від продажу наведеного вище домоволодіння, а також 500 грн. які їй подарувала її матір ОСОБА_4, у липня 2004 року вона придбала співний будинок. Відповідач ОСОБА_2 не брав участі у придбанні даного будинку.

Зазначила, що рішенням Слов'янського міськрайонного суду Донецької області від 14 серпня 2014 року, шлюб між нею та відповідачем розірвано. Причиною розірвання шлюбу те, що протягом останніх років відповідач не працює, не піклується про матеріальне благополуччя сім'ї. Останнім часом відповідач систематично зловживає спиртними напоями. У стані алкогольного сп'яніння постійно влаштовує сварки, погрожує їй фізичною розправою, принижує її словами нецензурної лайки, неодноразово завдавав їй тілесні ушкодження, у зв'язку з чим вона зверталась по медичну допомогу.

Тому, просить визнати за нею право власності на житловий будинок з господарськими та побутовими будівлями і спорудами АДРЕСА_1, а також виселити відповідача із вказаного житлового будинку, припинивши його право користування ним.

У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги уточнив, просив визнати за ОСОБА_1 право власності на житловий будинок з господарськими та побутовими будівлями і спорудами АДРЕСА_2 Донецької області, зобов'язавши відповідача виселитись із вказаного домоволодіння до 01 травня 2015 року.

Відповідач у судовому засіданні уточнені позовні вимоги ОСОБА_1 визнав, не заперечував проти їх задоволення.

Згідно ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Суд, вислухавши пояснення представника позивача та відповідача, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку щодо необхідності задоволення позовних вимог ОСОБА_1

Встановлено, що 25 березня 1997 року між матір'ю позивача - ОСОБА_4 та позивачем ОСОБА_1 укладено договір купівлі-продажу житлового будинку з господарськими та побутовими будівлями і спорудами АДРЕСА_2 Донецької області, що підтверджується його копією (а.с. 14).

05 липня 2003 року ОСОБА_1 та відповідач ОСОБА_2 зареєструвала шлюб.

14 квітня 2004 року позивач продала домоволодіння АДРЕСА_2 ОСОБА_5 за 7000,00 грн. за Договором купівлі-продажу, що підтверджується копією наведеного договору (а.с. 15).

У судовому засіданні встановлено та не оспорюється сторонами ті обставини, що саме за ці грошові кошти в розмірі 7000,00 грн. від продажу наведеного вище домоволодіння, а також 500 грн. які позивачу подарувала її матір ОСОБА_4, 30 липня 2004 року ОСОБА_1 придбала спірний будинок, за укладеним між нею та ОСОБА_3 договором купівлі-продажу житлового будинку з господарськими та побутовими будівлями і спорудами АДРЕСА_1. Вказаний договір посвідчено Другою Слов'янською державною нотаріальною конторою (а.с. 16). Відповідач ОСОБА_2 не брав участі у придбанні даного будинку, на що вказує зміст заяви ОСОБА_2 від 29 липня 2004 року, за яким останній надав згоду на купівлю житлового будинку з господарськими та побутовими будівлями і спорудами АДРЕСА_1 (а.с. 18).

Рішенням Слов'янського міськрайонного суду Донецької області від 14 серпня 2014 року, шлюб між сторонами розірвано. Причиною розірвання шлюбу те, що протягом останніх років відповідач не працює, не піклується про матеріальне благополуччя сім'ї. Останнім часом відповідач систематично зловживає спиртними напоями. У стані алкогольного сп'яніння постійно влаштовує сварки, погрожує їй фізичною розправою, принижує її словами нецензурної лайки, неодноразово завдавав їй тілесні ушкодження, у зв'язку з чим вона зверталась по медичну допомогу.

У відповідності до ч. 1 ст. 182 ЦК України, право власності та інші речові права на нерухомі речі, обмеження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації.

Згідно ст. 392 ЦК України, власник майна може пред'явити позов про визнання права власності, якщо це оспорюється або не визнається іншою особо, а також у разі втрати ним документу, що засвідчує його право власності.

Відповідно до п. 3 .ч. 1 ст. 57 СК України, особистою приватною власністю дружини, чоловіка є майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але за кошти, які належали їй, йому особисто.

Зважаючи на викладене, суд приходить до висновку щодо обґрунтованості позовної вимоги ОСОБА_1 про визнання права власності на житловий будинок з господарськими та побутовими будівлями і спорудами АДРЕСА_1, та вважає за можливе задовольнити її.

Відповідно до ст. 317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном.

Згідно зі ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майно.

Як зазначалось вище, шлюб між сторонами розірвано на підставі рішення Слов'янського міськрайонного суду від 14 серпня 2014 року. Позивач у своєму позові зазначила, що причиною розірвання шлюбу є те, що протягом останніх п'яти днів відповідач ніде не працює, не переймається матеріальним благополуччям сім'ї, а навпаки виносить з будинку спільне майно, а також особисте майно позивача, з метою його продажу та придбання за виручені грошові кошти спиртних напоїв. Останнім часом відповідач систематично зловживає спиртними напоями. З'являючись у нетверезому стані, постійно влаштовує скандали, погрожує позивачу фізичною розправою, принижує її нецензурною лайкою, а також неодноразово завдавав її тілесні ушкодження, у зв'язку з чим вона змушена була звернутись до медичної установи за медичною допомогою. Крім того, знаходячись у стані алкогольного сп'яніння, відповідач постійно знищує їх спільне майно.

За вищевказаними фактами, ОСОБА_1 неодноразово зверталась до Слов'янського МВ ГУМВС України в Донецькій області із заявами про вжиття заходів щодо відповідача. Співробітниками Слов'янського МВ ГУМВС України ОСОБА_2 неодноразово попереджався про неприпустимість такої поведінки.

Крім того, ухвалою Слов'янського міськрайонного суду від 04 грудня 2014 року відповідача визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, відповідальність за який встановлена ч. 1 ст. 125 КК України, проте його звільнено від кримінальної відповідальності за її клопотанням, у зв'язку з чим кримінальне провадження відносно ОСОБА_2 закрито (а.с. 27).

У відповідності статті 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» від 11 грудня 2003 року № 1382-ІV, зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть.

Частиною 1 статті 116 ЖК України встановлено, що в разі якщо наймач, члени його сім'ї або інші особи, які проживають разом із ним, систематично руйнують чи псують жиле приміщення, або використовують його не за призначенням, або систематичним порушенням правил соціалістичного співжиття роблять неможливим для інших проживання з ним в одній квартирі чи в одному будинку, а заходи запобігання і громадського впливу виявились безрезультатними, виселення винних на вимогу наймодавця або інших заінтересованих осіб провадиться без надання іншого жилого приміщення.

Згідно ст. 157 ЖК України, членів сім'ї власника житлового будинку (квартири), може бути виселено у випадках передбачених частиною першою статті 116 цього Кодексу, виселення проводиться у судовому порядку без надання іншого жилого приміщення.

На підставі викладеного та, керуючись статтею 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», статтями 116, 157 Житлового кодексу України, статтею 57 Сімейного кодексу України, статтями 182, 317, 398 Цивільного кодексу України, ст.ст. 10, 11, 209, 212, 214-215, ЦПК України, суд ,-

В И Р І Ш И В :

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2, про визнання особистої приватної власності на житловий будинок з господарськими та побутовими будівлями і спорудами та виселення - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, РНОКПП: НОМЕР_1, право особистою приватної власності на житловий будинок з господарськими та побутовими будівлями і спорудами АДРЕСА_1, інвентарною вартістю 20812,00 грн., загальною площею - 57,6 кв.м., житловою площею - 37,3 кв.м., в тому числі: на житловий будинок під літ. А-І; сарай, літню кухню під літ. Б; погріб під лі. В; сарай під літ. Г; огорожею № 1 та № 2, водопровід № 3; колодязь № 4.

Зобов'язати ОСОБА_2ІНФОРМАЦІЯ_2, виселитись з житлового будинку з господарськими та побутовими будівлями і спорудами АДРЕСА_1, до 01 травня 2015 року, припинивши його право на користування житловим будинком з господарськими та побутовими будівлями і спорудами АДРЕСА_1, з метою зняття з реєстрації ОСОБА_2 з реєстрації Державною міграційною службою за адресою: АДРЕСА_1.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Апеляційного суду Запорізької області через Слов'янський міськрайонний суд протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Слов'янського

міськрайонного суду Р.В. Кузнецов