Ухвала

іменем україни

9 грудня 2015 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних

і кримінальних справ у складі:

головуючого Колодійчука В.М.,

суддів: Висоцької В.С., Кафідової О.В.,

УмновоїО.В., Фаловської І.М.,

розглянувши у судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_3 до Восьмої Харківської державної нотаріальної контори, ОСОБА_4, ОСОБА_5 про визначення додаткового строку для прийняття спадщини за касаційною скаргою ОСОБА_3 на рішення апеляційного суду Харківської області від 19 червня 2015 року,

встановила:

У серпні 2014 року ОСОБА_3 звернулася до суду з указаним позовом, посилаючись на те, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла її матір

ОСОБА_6 Згідно заповіту, складеного ОСОБА_6 22 жовтня 2008 року та посвідченого державним нотаріусом Восьмої Харківської державної нотаріальної контори ОСОБА_7, квартиру АДРЕСА_1 вона заповіла їй та ОСОБА_4, а квартиру АДРЕСА_2 - ОСОБА_5 Зазначала, що про наявність заповіту матері дізналась лише у червні 2014 року, тому керуючись ст. 1272 ЦК України просила визначити їй додатковий строк для прийняття спадщини.

Рішенням Київського районного суду м. Харкова від 29 вересня

2014 року позов задоволено.

Визначено ОСОБА_3 додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_6, у два місяці, який рахувати з моменту набрання рішенням законної сили.

Рішенням апеляційного суду Харківської області від 19 червня

2015 року рішення суду першої інстанції скасовано та ухвалено нове рішення про відмову в задоволенні заявленого позову.

У касаційній скарзі ОСОБА_3 просить скасувати рішення апеляційного суду та залишити в силі рішення суду першої інстанції, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, заслухавши суддю-доповідача, обговоривши доводи скарги та перевіривши матеріали справи, дійшла висновку, що касаційна скарга підлягає частковому задоволенню, з наступних підстав.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Скасовуючи рішення суду першої інстанції та ухвалюючи нове рішення про відмову в задоволенні позову, апеляційний суд виходив із того, що позов пред'явлено до неналежних відповідачів.

Проте повністю з таким висновком погодитися не можна, виходячи з наступного.

За загальними положеннями про спадкування право на спадщину виникає в день відкриття спадщини, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини ( ч. 3 ст. 1222, ч.1 ст. 1220, ч. 1 ст. 1270 ЦК України).

Спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її (ч. 1 ст. 1268 ЦК України).

Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини ( ч. 1 ст. 1269 ЦК України).

Відповідно до ч. 3 ст. 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.

Тобто право на спадщину належить спадкоємцеві з моменту її відкриття й закон зобов'язує спадкоємця, який постійно не проживав із спадкодавцем, у шестимісячний строк подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини.

Ураховуючи викладене, правила ч. 3 ст. 1272 ЦК України можуть бути застосовані, якщо: 1/ у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; 2/ ці обставини визнані судом поважними.

Саме до наведеного зводиться висновок суду першої інстанції при визначенні ОСОБА_3 додаткового строку для прийняття спадщини.

Установлено, що 22 жовтня 2008 року ОСОБА_6 склала заповіт, відповідно до якого належну їй квартиру АДРЕСА_1 вона заповідала своїй дочці

ОСОБА_3 та онуці ОСОБА_4 в рівних частинах кожній, а квартиру АДРЕСА_2 своєму онуку ОСОБА_5

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_6 померла.

Згідно інформації, наданої Десятою Харківською держаною нотаріальною конторою від 16 жовтня 2013 року, після смерті ОСОБА_6, яка сталася ІНФОРМАЦІЯ_1, спадкова справа не заводилася.

Згідно довідки дільниці №9 КП «Жилкомсервіс» від 23 квітня

2013 року в квартирі АДРЕСА_2 ніхто не зареєстрований.

Із акту обстеження від 23.04.2013 року вбачається, що квартира

АДРЕСА_2 опечатана, в квартирі ніхто не проживає. Заборгованість по квартплаті станом на 1 травня

2013 року становить 2 692,82 грн.

ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_5 помер.

З матеріалів справи вбачається, що рішенням Дзержинського районного суду м. Харкова від 15 листопада 2013 року визнано відумерлою спадщину, а саме квартиру АДРЕСА_2, що належала на праві власності ОСОБА_6, померлої ІНФОРМАЦІЯ_1. Передано вказану квартиру до комунальної власності територіальної громади м. Харкова в особі Харківської міської ради (а. с. 99 т.1). У подальшому, вказане рішення було скасовано рішенням апеляційного суду Харківської області від 16 квітня 2015 року та відмовлено Харківській міській раді у задоволенні позову про визнання спадщини відумерлою (а. с. 154-156 т.2).

За час дії рішення місцевого суду, дана квартира, на підставі рішення виконавчого комітету Харківської міської ради від 26 березня 2014 року була виділена ОСОБА_8 та її сину ОСОБА_9, які набули її у власність шляхом приватизації 12 червня 2014 року (а.с.101-102 т. 1).

Рішенням Київського районного суду м. Харкова від 17 березня

2014 року визнано відумерлою спадщину, а саме квартиру АДРЕСА_1, що належала на праві власності ОСОБА_6, померлої ІНФОРМАЦІЯ_1. Передано вказану квартиру до комунальної власності територіальної громади м. Харкова в особі Харківської міської ради.

Рішенням апеляційного суду Харківської області від 5 березня

2015 року наведене рішення місцевого суду скасовано, відмовлено Харківській міській раді у задоволенні позову про визнання спадщини відумерлою (а. с. 157-158 т. 2).

Рішенням Київського районного суду м. Харкова від 29 вересня

2014 року у даній справі визначено ОСОБА_3 додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_6, у два місяці, який рахувати з моменту набрання рішенням законної сили.

13 листопада 2014 року Восьмою Харківською держаною нотаріальною конторою ОСОБА_3 видано свідоцтво про право на спадщину за законом на квартиру АДРЕСА_2.

Таким чином, на спірну квартиру видано два правовстановлюючих документа.

Не погодившись з указаним рішенням місцевого суду, у грудні

2014 року Харківська міська рада, у січні 2015 року ОСОБА_8 та перший заступник прокурора м. Харкова, діючи в інтересах малолітнього ОСОБА_9, оскаржили його в апеляційному порядку.

Відмовляючи у задоволенні позову, апеляційний суд посилався на те, що відповідачами у даній справі ОСОБА_3 визначила Восьму Харківську державну нотаріальну контору, ОСОБА_4, ОСОБА_5, тобто до осіб, які не прийняли спадщину, а відтак належним відповідачем має бути територіальна громада в особі Харківської міської ради.

У абз. 2 п. 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від

30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» роз'яснено, що суди відкривають провадження в такій справі у разі відсутності письмової згоди спадкоємців, які прийняли спадщину (частина друга статті 1272 ЦК) , а також за відсутності інших спадкоємців, які могли б дати письмову згоду на подання заяви до нотаріальної контори про прийняття спадщини. Відповідачами у такій справі є спадкоємці, які прийняли спадщину. При відсутності інших спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття відповідачами є територіальні громади в особі відповідних органів місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини.

Згідно із ч. 4 ст. 10 ЦПК України суд сприяє всебічному і повному з'ясуванню обставин справи: роз'яснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обов'язки, попереджує про наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених цим Кодексом.

За змістом ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Загальними вимогами процесуального права, закріпленими у статтях 57-60, 131-132, 137, 177, 179, 185, 194, 212-215 ЦПК України, визначено обов'язковість установлення судом під час вирішення спору обставин, що мають значення для справи, надання їм юридичної оцінки, а також оцінки всіх доказів, розрахунків, з яких суд виходив при вирішенні позову (дослідження обґрунтованості, наявності доказів, що їх підтверджують).

Вирішуючи спір, суд у порушення вимог ст. ст. 212, 213, 303, 315 ЦПК України наведених вимог не врахував, у повній мірі не встановив характер правовідносин, що виникли між сторонами, не виконав вимог

ч. 4 ст. 10 ЦПК України та не роз'яснив право позивача замінити належним відповідачем.

Оскільки заміна неналежного відповідача можлива на стадії розгляду судом першої інстанції, рішення місцевого суду також підлягає скасуванню.

Викладене свідчить, що при вирішенні спору судом неповно встановлено фактичні обставин справи, не дано юридичної оцінки наданим сторонами доказам, що в силу ч. 2 ст. 338 ЦПК України є підставою для скасування ухвалених у справі судових рішень з направленням справи на новий судовий розгляд до суду першої інстанції.

Керуючись ст. ст. 336, 338 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити частково.

Рішення Київського районного суду м. Харкова від 29 вересня

2014 року та рішенням апеляційного суду Харківської області від

19 червня 2015 року скасувати, справу направити на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

ГоловуючийВ.М. Колодійчук

Судді:В.С. Висоцька

О.В. Кафідова

О.В. Умнова

І.М. Фаловська