Справа №303/7943/14-ц
Номер стат. звіту - 46
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 березня 2015 року м.Мукачево

Мукачівський міськрайонний суд Закарпатської області

в складі головуючого судді Куцкір Ю.Ю.

при секретарі Славич М.В.

з участю позивача ОСОБА_1

представника позивача ОСОБА_2

представника відповідача ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Мукачево цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_4, треті особи, які не заявляють самостійні вимоги щодо предмета спору Управління Держземагентства у Мукачівському районі, Великолучківська сільська рада Мукачівського району про повернення самовільно зайнятої земельної ділянки належної на праві власності та стягнення моральної шкоди,-

встановив :

Позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_4, треті особи, які не заявляють самостійні вимоги щодо предмета спору Управління Держземагентства у Мукачівському районі, Великолучківська сільська рада Мукачівського району про повернення самовільно зайнятої земельної ділянки належної на праві власності та стягнення моральної шкоди.

Свої вимоги мотивує тим, що вона відповідно до Свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 26.11.2014 року, індексний номер: 30078319, являється власником земельної ділянки площею 0,25 га, кадастровий номер НОМЕР_3 наданої їй для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) в АДРЕСА_1. В жовтні 2013 року власником сусіднього будинку АДРЕСА_2 став відповідач ОСОБА_4, який в кінці листопада 2013 року, без оформлення права власності на земельну ділянку, без погодження з нею, без відповідних дозволів з порушенням ДБН розпочав будівництво капітальної огорожі (з бетону) між їхніми земельними ділянками при цьому самовільно захопивши частину земельної ділянки. Починаючи з грудня 2013 року вона неодноразово зверталася із заявами у Великолучківську сільську раду, Мукачівську РДА з проханнями прийняти міри по припиненню відповідачем будівництва огорожі з захопленням частини її земельної ділянки і Великолучківська сільська рада неодноразово зобов'язувала відповідача призупинити будівництво огорожі, а Мукачівська РДА листом від 03.10.2014 року за №С-302/02-13 запропонувала їй добровільно вирішити з відповідачем земельний спір, або звернутися за захистом своїх прав до суду, однак вирішити в добровільному порядку земельний спір відповідач не бажав, а навпаки за весь час земельного спору грубо нехтував її прохання і навіть ображав її, користуючись тим, що її чоловіка не було вдома і її не було кому захистити. 03 грудня 2014 року представником ДП "Закарпатгеодезцентр" за участю представника Великолучківської сільської ради та з її участю, було перенесено в натуру точки належної їй на праві власності земельної ділянки, про що було складено Акт винесення в натуру земельної ділянки та було складено план земельної ділянки, згідно якого вбачається, що відповідачем на довжині 48,52 метри самовільно захоплено її земельну ділянку площею 0, 0010 га.

Відповідно до ч.4 ст.13 Конституції України держава забезпечує захист прав усіх суб'єктів права власності і господарювання, усі суб'єкти права власності рівні перед законом, а відповідно до ч.2 ст.14 Конституції України право власності на землю гарантується і це право набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до закону, а ст.41 Конституції визначено, що ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності і право приватної власності є непорушним.

Згідно ст.78-81 ЗК України визначено зміст права власності на землю та права власності на землю громадян, а ст.125 ЗК України визначено, що право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав.

Відповідно до ст.ст.152-153 ЗК України власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов'язані з позбавленням права володіння земельної ділянки, і відшкодуванням завданих збитків і власник не може бути позбавлений права власності на земельну ділянку, крім випадків передбачених цим Кодексом та іншими законами України.

У відповідності до ст.212 ЗК України самовільно зайняті земельні ділянки підлягають поверненню власникам землі або землекористувачам без відшкодування затрат, понесених за час незаконного користування ними, приведення земельних ділянок у придатний для використання стан, включаючи знесення будинків, будівель і споруд, здійснюється за рахунок громадян або юридичних осіб, які самовільно зайняли земельні ділянки і повернення самовільно зайнятих земельних ділянок провадиться за рішенням суду.

Окрім порушення її права власника земельної ділянки на вільне володіння і користування нею, відповідачем заподіяно їй і значної моральної шкоди. Вже більше року вона змушена звертатися в різні інстанції за допомогою в захисті своїх прав, що внесло зміни у її життєві стосунки, вона зазнала тяжких моральних страждань в зв'язку з порушенням її права власності та ще й образ її з боку відповідача, знизився її авторитет з сторони сусідів та знайомих односельчан і вона потребує значно більше зусиль для відновлення її душевного стану. Заподіяну їй моральну шкоду вона оцінює в розмірі 15 000 гривень.

Позивач ОСОБА_1 в судовому засіданні позов підтримала та просила суд задоволити його пояснивши суду, що відповідач ОСОБА_4 зайняв частину її земельної ділянки, поставив високу бетонну огорожу і таким чином вона не може належним чином користуватися, а саме обробляти повністю свою земельну ділянку.

Представник позивача ОСОБА_2 в судовому засіданні позов також підтримав та просив суд задоволити його пояснивши суду, що на даний час спір між сторонами відбувається щодо земельної ділянки, яка приватизована та знаходиться у приватній власності. Позивач ОСОБА_1 ще в грудні 2013 року зверталася з листами в сільську раду відносно того, що відповідач порушує норми будівництва огорожі. У свою чергу сільська рада теж зверталася з листами до відповідача ОСОБА_4 з вимогами про припинення будівництва. Факт захоплення частини земельної ділянки відповідачем підтверджується актами. Крім цього, відповідач порушив принципи добросусідства та неодноразово ображав позивача чим також завдав їй моральну шкоду.

Відповідач ОСОБА_4 в судове засідання не з'явився, про час та місце судового розгляду повідомлявся належним чином про причину неявки суд не повідомив.

Представник відповідача ОСОБА_3 в судовому засіданні позов не визнав та просив суд відмовити в його задоволенні, пояснивши суду, що позивач самовільно без участі відповідача переставила межові знаки. Представник сільської ради говорив, що межові знаки добре встановлені. Житловий будинок, який знаходиться на земельній ділянці належить його сину ОСОБА_4, сину подарувала цей житловий будинок його мама, що підтверджується договором дарування. Після того, як син став власником будинку то він збудував огорожу, яка розташована між дворогосподарствами сторін. Коли син будував огорожу то йому сказали відступити 30 см. і будувати її.

Представник третьої особи, яка не заявляє самостійні вимоги на предмет спору Управління Держземагентства у Мукачівському районі в судове засідання не з'явився, про час та місце судового розгляду повідомлявся належним чином, але подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутності.

Представник третьої особи, яка не заявляє самостійні вимоги на предмет спору Великолучківської сільської ради Мукачівського району в судове засідання також не з'явився, про час та місце судового розгляду повідомлявся належним чином, але подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутності та врахування при винесенні рішення письмових пояснень, які надсилалися на адресу суду.

Заслухавши пояснення позивача, представника позивача, представника відповідача, дослідивши матеріали справи та надані сторонами докази суд приходить до наступного висновку. Судом встановлено такі факти та відповідні їм правовідносини.

Судом встановлено та підтверджується належними у справі доказами, що згідно Свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 26.11.2014 року власником земельної ділянки, яка знаходиться в АДРЕСА_1 та призначена для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) площею 0,25 га є ОСОБА_1.

Відповідно до Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, індексний номер: 30078497, власником земельної ділянки, яка знаходиться в АДРЕСА_1 та призначена для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) площею 0,25 га є ОСОБА_1.

Згідно Акту винесення в натуру земельної ділянки від 3.12.2014 року перенесено в натуру точки земельної ділянки за адресою: АДРЕСА_1.

Відповідно до плану земельної ділянки позивача ОСОБА_1 встановлено, що відповідачем на довжині 48,52 метри захоплено земельну ділянку площею 0, 0010 га.

У відповідності до листів №542 від 11.07.2014 року та №280/02-06/02-19/780 від 12.09.2014 року Великолучківської сільської ради відповідача ОСОБА_4 було зобов'язано призупинити будівництво огорожі на фундаментній основі по АДРЕСА_2 до встановлення межових знаків в натурі та виготовлення технічної документації на будівництво.

Відповідно до Договору дарування житлового будинку від 21.10.2013 року ОСОБА_6 подарувала ОСОБА_4 житловий будинок з надвірними спорудами та будівлями АДРЕСА_2

В судовому засіданні також було встановлено, що огорожу між земельними ділянками побудував відповідач ОСОБА_4, що підтвердив в судовому засіданні представник відповідача ОСОБА_3.

Згідно ст.3 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ст.60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Згідно ст.61 ЦПК України обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню.

Відповідно до ч.2 ст.152 ЗК України власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов'язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків.

У відповідності до ч.1 ст.212 ЗК України самовільно зайняті земельні ділянки підлягають поверненню власникам землі або землекористувачам без відшкодування затрат, понесених за час незаконного користування ними.

Згідно роз'яснень викладених в п.7 Постанови Пленуму Верховного Суду від 16 квітня 2004 року №7 "Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ" власник земельної ділянки, права якого порушено, може вимагати відшкодування завданої цим моральної шкоди (частина третя статті 386 ЦК).

Оскільки, як уже було вище зазначено, що права позивача, як власника земельної ділянки, порушені відповідачем, то вона має право на відшкодування моральної шкоди, завданої такими діями.

При визначенні розміру моральної шкоди суд враховує систематичність вчинення протиправних дій з боку відповідача та тривалість порушень, звернення позивача в різні інстанції за допомогою в захисті своїх прав, перенесених нею переживаннях, негативних емоціях і приходить до висновку, що з відповідача частково підлягає стягненню на користь позивача моральна шкода у розмірі 2 500 гривень.

Також із матеріалів справи вбачається, що відповідними державними органамивідповідач ОСОБА_4 повідомлявся про те, що його дії, які пов'язані з будівництвом огорожі є неправомірними і зобов'язувався їх припинити. Але незважаючи на це, він відмовляється демонтувати самовільно встановлену огорожу і повернути зайняту земельну ділянку, у зв'язку з

чим зобов'язаний відшкодувати моральну шкоду, завдану своїми неправомірними діями.

Таким чином, враховуючи вищенаведені обставини, суд приходить до висновку, що позов ОСОБА_1 в поверненні частини самовільно зайнятої земельної ділянки та демонтуванні огорожі на частині її земельної ділянки підлягає до повного задоволення, а щодо стягнення моральної шкоди з відповідача то підлягає до часткового задоволення, а саме в розмірі 2 500 гривень. Керуючись ст.ст. 3, 10, 11, 60, 209, 212, 214-215, 217, 218 ЦПК України, ст.ст. 78, 81, 125, 152, 153, 212 ЗК України, ст.386 ЦК України, суд, -

р і ш и в :

Позов ОСОБА_1 задоволити - частково.

Зобов'язати ОСОБА_4 повернути ОСОБА_1 частину самовільно зайнятої земельної ділянки площею 0,0010 га належної ОСОБА_1 на праві власності відповідно до Свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 26.11.2014 року, індексний номер: 30078319, кадастровий номер НОМЕР_3 наданої позивачу для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) в АДРЕСА_1.

Зобов'язати ОСОБА_4 демонтувати самовільно встановлену ним огорожу на частині ОСОБА_1 земельної ділянки площею 0,0010 га. належної ОСОБА_1 на праві власності відповідно до Свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 26.11.2014 року, індексний номер: 30078319, кадастровий номер НОМЕР_3 наданої позивачу для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) в АДРЕСА_1.

Стягнути з ОСОБА_4, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, мешканця АДРЕСА_3 на користь ОСОБА_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_2, мешканки АДРЕСА_1 2 500 (дві тисячі п'ятсот) гривень у відшкодування моральної шкоди.

Стягнути з ОСОБА_4, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, мешканця АДРЕСА_3 на користь ОСОБА_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_2, мешканки АДРЕСА_1 сплачений судовий збір в розмірі 368 (триста шістдесят вісім) гривень 40 копійок.

В іншій частині позовних вимог щодо відшкодування моральної шкоди - відмовити.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку протягом десяти днів з дня його проголошення шляхом подачі апеляційної скарги до апеляційного суду Закарпатської області через Мукачівський міськрайонний суд.

Головуючий Ю.Ю. Куцкір