У х в а л а

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 березня 2015 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і

кримінальних справ в складі:

суддів: Амеліна В.І., Остапчука Д.О., Савченко В.О.,

розглянувши в попередньому судовому засіданні справу за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитні Ініціативи» (далі - ТОВ «Кредитні Ініціативи») до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором, за касаційною скаргою ОСОБА_3, який діє в інтересах ОСОБА_1, на рішення апеляційного суду м. Києва від 16 грудня 2014 року,

в с т а н о в и л а:

У листопаді 2013 року ТОВ «Кредитні ініціативи» звернулося до суду з указаним позовом, посилаючись на те, що 4 квітня 2008 року між Акціонерним комерційним промислово-інвестиційним банком та ОСОБА_1 укладено кредитний договір на суму 255 000 грн. На забезпечення виконання умов кредитного договору між банком та ОСОБА_2 укладено договір поруки. 17 грудня 2012 року між банком та ТОВ «Кредитні ініціативи» укладено договір відступлення права вимоги. Позичальник не виконує умови кредитного договору, внаслідок чого виникла заборгованість у сумі 150 122 грн, у тому числі: 128 992 грн 01 коп. - заборгованість за кредитом, 19 847 грн 13 коп. - заборгованість за відсотками, 1 282 грн 90 коп. - пеня, яку позивач просив суд стягнути в солідарному порядку з відповідачів.

Рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 17 квітня 2014 року у задоволенні позову ТОВ «Кредитні Ініціативи» відмовлено.

Рішенням апеляційного суду м. Києва від 16 грудня 2014 року рішення районного суду скасовано та ухвалено нове рішення, яким позов ТОВ «Кредитні Ініціативи» задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_1, ОСОБА_2 солідарно на користь ТОВ «Кредитні Ініціативи» заборгованість за кредитним договором від 4 квітня 2008 року у розмірі 150 122 грн 04 коп., з яких: 128 992 грн 01 коп. - заборгованість за кредитом, 19 847 грн 13 коп. - заборгованість за відсотками, 1 282 грн 90 коп. - пеня.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

У касаційній скарзі представник ОСОБА_1 - ОСОБА_3, просить скасувати рішення апеляційного суду та залишити в силі рішення суду першої інстанції, мотивуючи свою вимогу порушенням судом норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга підлягає відхиленню з огляду на наступне.

Статтею 337 ЦПК України визначено, що суд касаційної інстанції відхиляє касаційну скаргу, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Відповідно до ст. ст. 1049, 1050, 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до ст. 512 ЦК України кредитор у зобов'язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Статтею 514 ЦК України встановлено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено за договором або законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 516 ЦК України заміна кредитора у зобов'язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом.

У ч. 2 ст. 517 ЦК України передбачено, що боржник має право не виконувати свого обов'язку новому кредиторові до надання боржникові доказів переходу до нового кредитора прав у зобов'язанні.

При цьому він не звільняється від обов'язку погашення кредиту взагалі.

Неналежне повідомлення про заміну кредитора тягне наслідки для боржника лише у вигляді виконання зобов'язання не новому, а колишньому кредитору.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем не надано доказів належного повідомлення боржника про заміну кредитора, що порушує права останнього та надає йому право не виконувати свого зобов'язання перед новим кредитором.

Скасовуючи рішення суду першої інстанції та ухвалюючи нове рішення про задоволення позову, апеляційний суд обґрунтовано виходив з того, що позичальник не виконує взятих на себе зобов'язань за кредитним договором, має прострочену заборгованість, яка повинна бути стягнута з нього та поручителя.

Встановлено й це вбачається з матеріалів справи, що оскаржуване судове рішення ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Докази та обставини, на які посилається заявник в касаційній скарзі, були предметом дослідження апеляційного суду та додаткового правового аналізу не потребують, оскільки при їх дослідженні та встановленні судом були дотримані норми матеріального і процесуального права.

Доводи касаційної скарги не спростовують висновків суду апеляційної інстанції, обґрунтовано викладеного в мотивувальній частині оскаржуваного судового рішення.

Керуючись ч. 3 ст. 332 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_3, який діє в інтересах ОСОБА_1, відхилити.

Рішення апеляційного суду м. Києва від 16 грудня 2014 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: В.І. Амелін
Д.О. Остапчук В.О. Савченко