Справа № 214/9276/14-ц
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

07 квітня 2015 року Саксаганський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі:

головуючого - судді Ковтун Н.Г.,

при секретареві - Троценко О.М.,

за участі представника позивача - ОСОБА_1,

відповідачів - ОСОБА_2, ОСОБА_3,

розглянувши у судовому засіданні в залі суду в м. Кривому Розі справу за позовом ОСОБА_1, який представляє інтереси ОСОБА_4, ОСОБА_5 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про визнання договору дарування частково недійсним та визнання права власності на земельну ділянку, -

В С Т А Н О В И В:

Позивачі звернулися до суду з позовом до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про визнання договору дарування частково недійсним та визнання права власності на земельну ділянку, відповідно до якого просять: - визнати договір дарування земельної ділянки від 19 жовтня 2012 року, який посвідчений приватним нотаріусом Криворізького міського нотаріального округу Дацко В.Я., зареєстровано в реєстрі за №3310, частково недійсним, залишивши у власності ОСОБА_3 2/3 частини земельної ділянки, загальною площею 0,100 га, яка знаходиться заадресою: АДРЕСА_1;- визнати за ОСОБА_4 право власності на 1/6 частину земельної ділянки, загальною площею 0,100 га, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1; - визнати за ОСОБА_5 право власності на 1/6 частину земельної ділянки, загальною площею 0,100 га, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1. В обгрунтування позову зазначено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла мати позивачів - ОСОБА_7. Заповіт мама за життя не складала. Після її смерті ОСОБА_4, його сестра ОСОБА_5та їх батько ОСОБА_2 є єдиними спадкоємцями за законом першої черги спадкування, які прийняли спадщину на підставі ст.ст. 1261, 1268, 1269 ЦК України. Позивачі у встановлений шестимісячний строк звернулись до Сьомої державної нотаріальної контори з заявами про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_7 З 1967 року по момент своєї смерті, ОСОБА_7 перебувала у шлюбі з ОСОБА_2 За час їхнього шлюбу ними був придбаний будинок по АДРЕСА_1. Згодом вказаний будинок був знесений та приблизно у 1970 році на місці старого будинку побудований новий. У зв'язку з тим, що будинок АДРЕСА_1 був побудований у 1970 році батьками позивачів за час їх шлюбу, то відповідно до ст. 22 КпШС, який діяв на момент набуття права власності на будинок, даний будинок є їх спільною сумісною власністю, не дивлячись на те, що був оформлений на батька - ОСОБА_2 А від так, у нашої померлої мами була у власності ? частина вказаного будинку (частка в спільному майні подружжя). Всі зазначені обставини підтверджуються рішенням Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу від 10 лютого 2014 року, справа №214/4379/13-ц. На сьогоднішній день позивачам стало відомо, що земельна ділянка під житловим будинком АДРЕСА_1 була приватизована батьком та окрім незаконно подарованого цілого будинку АДРЕСА_1, батько подарував ОСОБА_3 також і земельну ділянку під житловим будинком, цільове призначення якої це обслуговування жилого будинку, господарських споруд. Земельна ділянка була відчужена ОСОБА_3 на підставі договору дарування земельної ділянки від 19 жовтня 2012 року, посвідченого приватним нотаріусом Криворізького міського нотаріального округу Дніпропетровської області Дацко В.Я., зареєстровано в реєстрі за №3310.

Представник позивачів у судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив їх задовольнити.

Відповідачі у судовому засіданні не заперечували проти задоволення позову, позов визнали.

Відповідно до ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступне. Згідно копії рішення Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу від 10 лютого 2014 року у справі № 214/4379/13-ц (провадження № 2/214/227/14), яке набрало законної сили 21 лютого 2014 року (а.с. 8 - 11) позов ОСОБА_4, ОСОБА_5 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про визнання майна спільною сумісною власністю подружжя з часткою кожного - 1/2, визнання права власності на частку майна в порядку спадкування - задоволено; визнано, що на момент смерті ОСОБА_7 -ІНФОРМАЦІЯ_1, житловий будинок з господарськими побудовами АДРЕСА_1 був спільною сумісною власністю подружжя ОСОБА_7 та ОСОБА_2, частка кожного складала 1/2; визнано договір дарування від 19.10.2012 року, який посвідчений приватним нотаріусом Криворізького міського нотаріального округу Дацко В.Я., зареєстровано в реєстрі №3308, частково недійсним, залишивши у власності ОСОБА_3 2/3 частини домоволодіння з господарськими побудовами АДРЕСА_1; визнано за ОСОБА_4 право власності на 1/6 частину житловий будинок з господарськими побудовами АДРЕСА_1, який складається з житлового будинку, що складається з одноповерхового житлового будинку під літерою ""Г"", загальною площею 115,8 м2, житловою площею 53,2 м2; гаражу сараю під літерою ""Б"", площею забудови 67,2 м2, гаражу під літерою ""Д"" площею забудови 26,1 м2 в порядку спадкування за законом після смерті - ОСОБА_7, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1; визнано за ОСОБА_5 право власності на 1/6 частину житловий будинок з господарськими побудовами АДРЕСА_1, який складається з житлового будинку, що складається з одноповерхового житлового будинку під літерою ""Г"", загальною площею 115,8 м2, житловою площею 53,2 м2;, гаражу сараю під літерою ""Б"", площею забудови 67,2 м2, гаражу під літерою ""Д"" площею забудови 26,1 м2 в порядку спадкування за законом після смерті - ОСОБА_7, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1.

Згідно копії договору дарування земельної ділянки від 19 жовтня 2012 року (а.с. 18-19) ОСОБА_2 подарував, а ОСОБА_3 прийняла в дар належну дарувальнику на праві приватної власності земельну ділянку площею 0,100 га.

Відповідно до ст. 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Судом в процесі розгляду справи № 214/4379/13-ц встановлено, що 15 січня 1967 року ОСОБА_2 та ОСОБА_7 зареєстрували шлюб, після реєстрації якого дружина взяла прізвище ОСОБА_7. 20 серпня 1969 року укладено договір купівлі продажу, відповідно до умов якого ОСОБА_2 придбав глинобитний жилий будинок за адресою: АДРЕСА_1, який в подальшому він з дружиною ОСОБА_7 розвалив. На його місті ОСОБА_2 та ОСОБА_7 побудували новий будинок. Після смерті ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_1 відкрилась спадщина, зокрема на будинок АДРЕСА_1.

Враховуючи положення ст.ст. 60, 62, 70 СК України, суд в процесі розгляду справи № 214/4379/13-ц прийшов до висновку, що на момент смерті ОСОБА_7 будинок АДРЕСА_1, з господарськими побудовами, був спільною сумісною власністю подружжя ОСОБА_2 та ОСОБА_7, частка кожного із співвласників цього будинку є рівною та складається із 1/2 його частки.

Також, судом встановлено, що 19 жовтня 2012 року ОСОБА_2 уклав договір дарування, який посвідчений приватним нотаріусом Криворізького міського нотаріального округу Дацко В.Я., зареєстровано в реєстрі № 3310, та відповідно до якого подарував земельну ділянку площею 0,100 га, за адресою: АДРЕСА_1, ОСОБА_3, яка набула право власності на нього, зареєструвавши в КП ДОР ""Криворізьке БТІ"" договір дарування.

Відповідно до ст. 203 ЦК України зміст правочинну не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам.Відповідно до вимог ч.1 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочинну є недодержання в момент вчинення правочинну стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу, а ч. 3 цієї статті передбачено, якщо недійсність правочинну прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним.

На підставі викладеного та керуючись вказаними нормами закону суд вважає, що ОСОБА_2 19.10.2012 року укладаючи договір дарування земельною ділянкою по АДРЕСА_1 на ім'я ОСОБА_3, суперечив інтересам ОСОБА_4 та ОСОБА_5, які виявили бажання прийняти спадщину померлої матері ОСОБА_7, а отже, вказаний вище договір дарування є недійсним в частині дарування 1/3 частини земельної ділянки, яка у порядку спадкування за законом належить ОСОБА_4 та ОСОБА_5, тобто по 1/6 частині земельної діялнки на кожного, а у власності ОСОБА_3 залишається 2/3 частини земельної ділянки.

Керуючись ст.ст. 60, 62. 70 СК України, ст.ст. 203, 215, 1261, 1267 ЦК України, ст.ст. 10, 61, 88, 209,212-215 ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1, який представляє інтереси ОСОБА_4, ОСОБА_5 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про визнання договору дарування частково недійсним та визнання права власності на земельну ділянку - задовольнити.

Визнати договір дарування земельної ділянки від 19 жовтня 2012 року, який посвідчений приватним нотаріусом Криворізького міського нотаріального округу Дацко В.Я., зареєстровано в реєстрі за №3310, частково недійсним, залишивши у власності ОСОБА_3 2/3 частини земельної ділянки, загальною площею 0,100 га, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1.

Визнати за ОСОБА_4 право власності на 1/6 частину земельної ділянки, загальною площею 0,100 га, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1.

Визнати за ОСОБА_5 право власності на 1/6 частину земельної ділянки, загальною площею 0,100 га, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Дніпропетровської області через Саксаганський районний суд м. Кривого Рогу протягом 10-ти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Н.Г. Ковтун