Справа № 2-4565/11
рішення

ІМЕНЕМ УКрАЇНи

31 березня 2015 року м. Білгород-Дністровський

Білгород - Дністровський міськрайонний суд Одеської області

у складі головуючого - судді Шевчук Ю.В.

при секретарі Мамончик К.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Білгород Дністровський справу за позовом ОСОБА_1 до Відділу освіти Білгород-Дністровської районної державної адміністрації Одеської області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору ОСОБА_2 про захист честі, гідності та ділової репутації і відшкодування моральної шкоди,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Відділу освіти Білгород-Дністровської районної державної адміністрації Одеської області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору ОСОБА_2 про захист честі, гідності та ділової репутації і відшкодування моральної шкоди, вказуючи, що 29.06.2011 року директором Петрівської загальноосвітньої школи ОСОБА_2 була написана скарга на імя голови Білгород-Дністровської районної державної адміністрації Одеської області ОСОБА_3, яка містить неправдиві відомості відносно ОСОБА_1 Ця скарга була оголошена у присутності педагогічного колективу школи, що порушило честь та гідність позивача та спричинило йому моральну шкоду.

Представник позивача - ОСОБА_4 - у судовому засіданні підтримав позовні вимоги, просив їх задовольнити, обґрунтовуючи їх наступним. Позивач ОСОБА_1 18 років працює вчителем математики в Петрівський загальноосвітній школі, директором якої є ОСОБА_2. За період своєї роботи позивач був змушений неоднарозово звертатись до Білгород-Дністровської міжрайонної прокуратури, Білгород-Дністровської районної державної адміністрації, відділу освіти Білгород-Дністровської районної державної адміністрації зі скаргами на директора Петрівської загальноосвітньої школи ОСОБА_2 Так, за результатами розгляду цих скарг, 24 травня 2011 року наказом №99-к по відділу освіти ОСОБА_2 була оголошена догана, що також підтверджується листом від 01.06.2011 року за підписом заступника Білгород-Дністровського міжрайонного прокурора Одеської області Згурського С.В.

29.06.2011 року директором Петрівської загальноосвітньої школи ОСОБА_2 на ім'я голови Білгород-Дністровської райдержадміністрації ОСОБА_3 була складена скарга відносно позивача ОСОБА_1, згідно якої він не виконую вимоги статуту навчального закладу і правила внутрішнього розпорядку, а саме: особистим прикладом порушує правила та обов'язки працівників школи по відношенню до принципів загальнолюдської моралі; не дотримується педагогічної етики та моралі, як вчитель; поведінка ОСОБА_1 часто являється неадекватною та він потребує консультації психолога та психіатра; примушує батьків складати скарги, проводити наклеп на адміністрацію та колектив школи; невчасно виконує накази і розпорядження адміністрації школи, тощо, та просить прийняти до ОСОБА_1 відповідні міри. Суб'єктивна думка директора школи ОСОБА_2 висловлена в брутальній, принизливій та непристойній формі, що, як вказує позивач, принижує його гідність, честь та ділову репутацію. Вищевкзаана скарга була оголошена в присутності педагогічного колективу Петрівської загальноосвітньої школи, комісії з Білгород-Дністровського РАЙОНО, заступника голови Білгород-Дністровської районної державної адміністрації, голови райкому Профспілки працівників освіти і науки України, методиста з кадрових питань відділу освіти, а також батьків ОСОБА_1 - вчителів школи.

Як вказує позивач, викладене в скарзі порушує його гідність, четь та ділову репутацію, зоскільки він династії вчителів, працює в школі вже 18 років, має почесні грамоти та подяки, крім того кожні 5 років атестаційна комісія визначає професійний рівень педагога, відношення, авторитет, які стосуються моралі викладача. За час роботи вчителем в Петрівській загальноосвітній школі до позивача ніколи не застосовувалися дисциплінарні стягнення. Тобто, інформація, яку поширює директор Петрівської загальноосвітньої школи І-ІІ ступенів ОСОБА_2, не відповідає дійсності та принижує честь та гідність.

Факти, викладені у скарзі від 29 червня 2011 року не відповідають дійсності, викладені в образливій формі із звинуваченнями позивача у порушенні принципів моралі та неетичній поведінці у суспільному житті, є не підтвердженими жодними достовірними доказами, порушуть право позивача на повагу до гідності, честі та ділової репутації і ставлять під сумнів набуту позивачем суспільну оцінку його ділових і професійних якостей при виконанні трудових обов'язків.

Далі, як вказує позивач, крім цього, він просить стягнути з відповідача моральну шкоду в розмірі 10 000 гривень, згідно ст. 1167 ЦК України. Моральна шкода полягає в тому, що позивач, замість того, щоб нормально працювати з вини відповідача нервує, змушений зверталася до правоохоронних органів, до юристів, в суд, так як порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Негативні наслідки вищевказаних дій відповідача збільшуються внаслідок того, що позивач, в силу займаної посади вчителя школи, є публічою людиною, приймає участь у житті села, займається навчанням та вихованням дітей, а дії відповідача опорочили його честь, принизили гідність і ділову репутацію, ускладнили стосунки з трудовим колективом. Тривалий час позивач змушений прикладати чимало зусиль для відновлення своєї ділової репутації. Все це спричинило негативні зміни у його життєвих та виробничих стосунках та заподіяло йому моральну шкоду.

На підставі вищевикладеного, позивач просить суд :

- визнати недостовірною негативну інформацію, поширену директором Петрівської загальноосвітньої школи І-ІІ ступенів ОСОБА_2 у письмовій скарзі від 29.06.2011 року, адресованій голові Білґород-Дністровської райдержадміністрації ОСОБА_5, такого змісту : «ОСОБА_6 не виконує вимоги статуту навчального закладу і правила внутрішнього розпорядку, особистим прикладом порушує основні правила та обов'язки працівників школи по відношенню до принципів' загальнолюдської моралі; не дотримується педагогічної етики та моралі, як вчитель; його поведінка дуже часто являється неадекватною та цей учитель потребує консультації психолога та психіатра; примушує батьків складати скарги, проводить наклеп на адміністрацію та колектив школи; невчасно виконує накази і розпорядження адміністрації школи, тощо";

- способом спростування недостовірної інформації визначити направлення копії рішення суду на адресу директора Петрівської загальноосвітньої школи І-ІІ ступенів ОСОБА_2 та оголошення рішення суду на засіданні педагогічної ради Петрівської загальноосвітньої школи І-ІІ ступенів;

- стягнути з Білґород-Дністровського відділу освіти Білгород- Дністровської районної державної адміністрації Одеської області на користь позивача моральну шкоду в розмірі 10 000 гривень;

- стягнути з Білґород-Дністровського відділу освіти Білгород- Дністровської районної державної адміністрації Одеської області на користь позивача витрати пов'язані зі сплатою держмита в розмірі 100 гривень, ІТЗ судового розгляду справи в сумі 75 гривень та витрати на юридичні послуги у сумі 4300,00 гривень.

Представник відповідача відділу освіти Білгород- Дністровської районної державної адміністрації Одеської області ОСОБА_7 В у судовому засіданні позовні вимоги не визнала, просила суд відмовити у їх задоволенні, мотивуючи це наступним.

Згідно постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи" від 27.02.2009 року негативна інформація, поширена про особу, вважається недостовірною, якщо особа, яка її поширила, не доведе протилежного. Негативною слід вважати інформацію, в якій стверджується про порушення особою норм чинного законодавства, вчинення будь-яких інших дій (наприклад, порушення принципів моралі, загальновизнаних правил співжиття, неетична поведінка в суспільному чи політичному житті, тощо) і яка, порушує право людини на повагу до гідності, честі чи ділової репутації. Відповідно до "Посадової інструкції" вчитель математики Петрівської загальноосвітньої школи ОСОБА_6 зобов'язаний виконувати правила внутрішнього трудового розпорядку школи, дотримуватись етичних норм поведінки в школі, побуті, громадських місцях, які відповідають соціальному статуту вчителя. 17.06.2011 року до відділу освіти, молоді та спорту Білгород - Дністровської районної державної адміністрації надійшло звернення від колективу Петрівської загальноосвітньої школи про те, що вчитель математики ОСОБА_6 порушує основні правила та обов'язки працівника школи відповідно колективного договору, не дотримується педагогічної етики та моралі, як вчитель. До педагогічного колективу та адміністрації школи виявляє недовіру - записує засідання педагогічного колективу на диктофон, без дозволу адміністрації школи робить фото та ксерокопії шкільної документації суворої звітності (журналі ) та відправляє до прокуратури, виносить документацію суворої звітності за межи школи, не виконує накази та розпорядження адміністрації школи, не реагує на зауваження адміністрації, які записуються в кінці журналу під час перевірки. 29.06.2011 року з аналогічною скаргою на вчителя математики ОСОБА_6 звернулась директор Петровської загальноосвітньої школи ОСОБА_2 до голови Білгород - Дністровської районної державної адміністрації для прийняття рішення по захисту честі і гідності колективу. 08.07.2011 року комісією у складі представників Білгород - Дністровської районної державної адміністрації, з ви'їздом в Петрівську загальноосвітню школу, перевірені скарги директора школи ОСОБА_2 і вчителя математики ОСОБА_6 Згідно висновку комісії вчителю математики Петрівської загальноосвітньої школи ОСОБА_1 рекомендовано дотримуватись педагогічної етики у спілкуванні з колегами; адміністрації Петрівської школи - урегулювати морально - психологічний клімат в шкільному колективі. Ніяких порушень відносно директора школи ОСОБА_2 не установлено. В своїй позовній заяві ОСОБА_6 просить визнати недостовірною інформацію, поширену директором Петрівської загальноосвітньої школи ОСОБА_2 у письмовій скарзі від 29.06.2011 року, адресовану голові Білгород - Дністровської районної державної адміністрації.

Що стосується фактів, викладених у цій скарзі, представник відповідача пояснює наступне. По факту, що ОСОБА_6 не виконує вимоги Статуту навчального закладу і Правила внутрішнього розпорядку, особистим прикладом порушує основні правила та обов'язки працівника школи по відношенню до принципів загальнолюдської моралі, у свій методичний день вчитель математики до школи не з'являється, вирішуючи свої особисті справи; на час оздоровлення, як класний керівник, ОСОБА_1 план виховної роботи з класом показувати відмовився, з дітьми не працює; порушує Статут школи ( розділ III, п.7 ), колективний договір ( розділ III, п. 15 ), представник відповідача пояснила наступне. Посилання позивача ОСОБА_1 що директором Петрівської школи в скарзі поширена недостовірна інформація, що він проводить наклеп на адміністрацію та колектив школи, є не достовірними, про що свідчать неодноразові відповіді з різних інстанцій по скаргам ОСОБА_6 на дії директора школи ОСОБА_2 та колектива школи,в яких викладені факти не підтверджувались, за виключенням одного.

07.10.2011 року ОСОБА_6 не з'явився на роботу без поважних причин, не попередивши адміністрацію школи про свою відсутність. На неодноразові вимоги директора школи надати пояснення по даному факту, ОСОБА_6 не реагував. І тільки після направлення листа відділом освіти, молоді та спорту Білгород - Дністровської районної державної адміністрації про надання письмового пояснення, стосовно його відсутності на роботі 07.10.2011 року від ОСОБА_6 надійшло пояснення. Як вказує представник відповідача, з вищевикладеного слідує висновок, що ОСОБА_6 порушив п.5.2 " Посадової інструкції " вчителя математики, відповідно якої, за невиконання законних розпоряджень директора школи, посадових обов'язків, установлених цією інструкцією, вчитель математики несе дисциплінарну відповідальність у порядку, визначеному трудовим законодавством.

Далі, зі скарги ОСОБА_2 вбачається, що вчитель математики ОСОБА_6 на шкільних нарадах постійно залякує та шантажує вчителів тим, що у відповідь на його скарги до школи приїдуть перевірки з РАЙОНО, прокуратури, райвідділу міліції. На спроби провести з позивачем розмову адміністрацією та педагогічним колективом школи з приводу його поведінки, ОСОБА_6 демонструє оточуючим ввімкнений диктофон. Тому керівник школи висловила свою суб'єктивну думку, що така поведінка позивача неадекватна, не відповідає моралі, як вчителя, що цей вчитель потребує консультації психолога та психіатра.

Далі, представник відповідача вказує, що згідно ст. 137 ЦПК України, у позовній заяві про відшкодування моральної шкоди має бути зазначено, в чому полягає ця шкода, якими неправомірними діями чи бездіяльністю ії заподіяно позивачеві, з яких міркувань він виходив, визначаючи розмір шкоди, та якими доказами це підтверджується. В даному позові позивач не обґрунтував та не довів ніяких доказів того, чим саме ускладнились стосунки з трудовим колективом, які саме негативні зміни в його житті та виробничих стосунках заподіяли йому моральну шкоду на суму 10 000,00 гривень. На підставі вищевикладеного представник відповідача пояснила, що вважає позовну заяву позивача недоведеною, та просить суд відмовити у її задоволенні.

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору ОСОБА_2 у судовому засіданні з позовом не погодилась, просила суд відмовити у його задоволенні з наступних підстав.

Відповідно до абз. 5 п. 15 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 27.02.2009 року № 1 „Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи", згідно ч. З ст. 277 ЦК України, негативна інформація, поширена про особу, вважається недостовірною, якщо особа, яка її поширила, не доведе протилежного (презумпція добропорядності). 15.06.2011 року від трудового колективу Петрівської загальноосвітньої школи було надіслано колективне звернення від 15.06.2011 року за № 57 до відділу освіти Білгород-Дністровської районної державної адміністрації, про те, що ОСОБА_1, не виконує вимоги статуту навчального закладу і правила внутрішнього розпорядку, особистим прикладом порушує основні правила та обовязки працівників школи по відношенню до принципів загальнолюдської моралі, не дотримується педагогічної етики та моралі, як вчитель, до педагогічного колективу та адміністрації школи виявляє недовіру: записує засідання педколективу на диктофон без дозволу на це, без дозволу адміністрації школи робить фото та ксерокси шкільної документації суворої звітності (журналів) та відправляє до прокуратури, виносить документацію суворої звітності за межі школи. Далі, як вказує ОСОБА_2, з позивачем ОСОБА_1, неодноразово намагалися поговорити з приводу його поведінки, але він уникає розмови. В колективному зверненні також вказано, що ОСОБА_6, не виконує накази та розпорядження адміністрації школи. Не реагує на зауваження адміністрації, які записуються в кінці журналу під час перевірки. Трудовий колектив звернувся до відділу освіти за допомогою та захистом своїх прав та прав директора школи, підтримки та захисту колективу від постійного шантажу з боку ОСОБА_8, який заважає колективу Петрівської загальноосвітньої школи плідно працювати. Оскільки ОСОБА_2 є директором Петрівської загальноосвітньої школи, та представляє інтереси трудового колективу, 29.06.2011 року вона змушена була написати скаргу відносно вчителя ОСОБА_6, до Білгород-Дністровської районної державної адміністрації, з проханням розібратися в виниклій ситуації з ОСОБА_6, та в скарзі зазначила, що позивач не дотримується правил внутрішнього трудового розпорядку, не дотримується педагогічної етики принципів загальнолюдської моралі, не дотримується педагогічної етики та моралі, як вчитель, та інше. В даному випадку, як вказує ОСОБА_2, вона захищала права та інтереси свої та трудового колективу Петрівської загальноосвітньої школи.

08 липня 2011 року комісією у складі представників Білгород-Дністровської районної державної адміністрації та її структурних підрозділів, здійснено виїзд до Петрівської загальноосвітньої школи. Під час зустрічі з трудовим колективом Петрівської загальноосвітньої школи було вислухано думку кожного працівника школи щодо дій позивача, та пояснення самого ОСОБА_8, після чого надані рекомендації щодо ОСОБА_9А, а саме: посилити контроль за педагогічною етичною культурою вчителя; а ОСОБА_6, вчителю математики Петрівської загальноосвітньої школи, дотримуватися педагогічної етики у спілкуванні з колективом. (що підтверджується відповідним листом від 29.07.2011 року за № 40-27-2364/3608 Білгород-Дністровської районної державної адміністрації). Враховуючи вищезазначене, на думку ОСОБА_2, все те, що зазначено в її скарзі, є доведеним та обгрунтованим.

Далі, як вказує ОСОБА_2, вона також заперечує проти задоволення позовних вимог в частині стягнення моральної шкоди у сумі 10 000,00 гривень з огляду на наступне. У своєму позові позивач не обгрунтував та не довів жодним доказом те, чим саме ускладнились його стосунки з трудовим колективом, які саме негативні зміни в його житті та виробничих стосунках заподіяли йому мопльну шкоду на суму 10000, 00 гривень. ОСОБА_6, неодноразово писав скарги до прокуратури та інших органів щодо неправомірності дій ОСОБА_2, але в результаті перевірок факти, викладені у його скаргах, не знайшли свого підтвердження. В результаті постійної нервової напруги, душевних страждань, яких ОСОБА_2 зазнала у зв'язку з приниженням з боку позивача, її гідності та честі, у неї погіршився стан здоровья , про що надає відповідну довідку. На підставі викладеного, просить суд відмовити у задоволенні позову.

Допитана в якості свідка у судовому засіданні ОСОБА_10 пояснила, що вона є дружиною ОСОБА_1 та працює у Петрівській школі вже 20 років разом із своїм чоловіком. Добросовісно виконують свої обовязки, ОСОБА_1 випускає вже третій колектив, має багато нагород.

08 липня 2011 року до Петрівської школи приїхала комісія для розгляду скарги ОСОБА_2 від 29.06.2011 року. Зібрали весь педагогічний колектив, завуч, представника РАЙОНО, Профсоюзу, завідуючий РАЙОНО, юрист Білгород-Дністровської районної державної адміністрації, ОСОБА_1, ОСОБА_10, батьки ОСОБА_1, зачитали скаргу, все, що в ній викладено, розбиралися по фактам, викладеним у скарзі. Після цього ОСОБА_1 дуже тяжко переживав усе що відбулось.

Допитана у судовому засіданні в якості свідка ОСОБА_11 пояснила, що її діти навчаються у Петрівській загальноосвітній школі. Щодо фактів, які викладені у скарзі, яка складена ОСОБА_2 пояснила, що ці факти не є вірними, її ніхто не змушував писати скарги. Як їй відомо, директор школи ОСОБА_2 мала намір звільнити з посади мати позивача ОСОБА_1, яка також працює у цій школі. Далі пояснила, що директор школи ОСОБА_2 приходила до неї та погрожувала їй, та вимагала допомагати їй, стати на її бік, а не підтримувати ОСОБА_1 Потім ОСОБА_2 викликала ОСОБА_11 до школи, занижувала оцінки її сину.

Далі вказала, що неодноразово особисто чула, як ОСОБА_2 погрожувала ОСОБА_1 Скарги, про які йдеться мова, ОСОБА_1 не змушував її писати, вона писала їх сама, з власної волі. ОСОБА_2 негативно відноситься до неї, оскільки вона підтримує сімю ОСОБА_1, що не відповідає дійсності, оскільки, як пояснила свідок ОСОБА_12, ОСОБА_2 вважає, що вона допомагає особисто ОСОБА_1, а вона допомагала школі, де вчаться її діти робить ремонти у навчальному класі. Як також пояснила свідок, вона дійсно писала скарги на директора школи ОСОБА_2, однак, причиною написання цих скарг було те, що ОСОБА_2 ображала її сина, занижувала йому оцінки.

Що стосується засідання, на якому була зачитана скарга ОСОБА_2О від 29.06.2011 року, то на цьому засіданні свідок не була присутня. Цю скаргу вона бачила пізніше, у приміщенні Петрівської сільської ради, де свідок працювала діловодом.

Допитана в якості свідка у судовому засіданні ОСОБА_13 пояснила, що вона 33 роки працює вчителем у Петрівській загальноосвітній школі. Позивача ОСОБА_1 знає з дитинства, він виріс у неї на очах. ОСОБА_2 є її кумою, а ОСОБА_1 вона є троюрідною сестрою. Після того, як ОСОБА_2 стала директором школи, вони з ОСОБА_1 почали сваритися. Писали багато різних скарг, приїжджали перевірки із РАЙОНО, опитували людей у школі з приводу цих скарг,усі ці скарги та перевірки не дають можливості нормально працювати. Також пояснила, що кожний тиждень педагогічний колектив школи збирається та складає план роботи на тиждень, однак, ОСОБА_1 зі плани не підписував, часто був відсутнім на роботі у методичні дні. Також пояснила, що ОСОБА_1 записує всіх на диктофон, однак, вона не чула, щоб ОСОБА_2 ображала честь та гідність ОСОБА_1

Також пояснила, що дійсно вона підписувала атестаційні листи та характеризуючи матеріали на ОСОБА_1, які є у матеріалах справи, та вважає, що листи та характеристика є обєктивними. Що стосується обставин оприлюднення скарги ОСОБА_2 від 29.06.2011 року, то пояснити нічого не може, оскільки у той період перебувала у лікарні.

Допитана у судовому засіданні в якості свідка ОСОБА_14 пояснила, що вона працює у Петрівській школі 5 років, і за цей період вона не чула та не бачила щоб ображали честь та гідність будь-кого з вчителів. Також пояснила, що були випадки ненормальної поведінки вчителів у школі. Так, вчитель математики ОСОБА_1 накинувся на неї та просив її зависити оцінки сину ОСОБА_11 Також пояснила, що ОСОБА_2 ніколи не занижувала оцінки синові ОСОБА_11 Також пояснила, що свого сина вона перевела до школи у с. Старокозаче через те, що ОСОБА_1 образливо виражався на адресу її сина.

Далі пояснила, що директором ОСОБА_2 створені усі умови для нормальної роботи та навчання у школі. Вона особисто не чула, що директор школи ОСОБА_2 мала намір звільнити з займаної посади мати ОСОБА_1

08 липня 2011 року було зібрано засідання педагогічного колективу школи, де, у присутності РАЙОНО, була зачитана скарга ОСОБА_2 від 29.06.2011 року, викладені у ній факти були оговорені, та надані відповідні рекомендації ОСОБА_2 та ОСОБА_1

Вивчивши матеріали справи, вислухавши представника позивача, позивача, представника відповідача, третю особу, свідків, дослідивши надані сторонами докази, суд приходить до наступного.

У відповідності до ч. 1, ч. 2 ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Згідно позовних вимог ОСОБА_1 просить визнати раїнинедостовірною інформацію, яка була поширена директором Петрівської загальноосвітньої школи ОСОБА_2 у своїй скарзі від 29.06.2011 року. У відповідності до положень статті 277 ЦК України, статті 10 ЦК України та п. 18 Постанови Пленуму Верховного суду України №1 від 27.02.2009 року «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи», обов'язок довести, що поширена інформація є достовірною, покладається на відповідача, проте позивач має право подати докази недостовірності поширеної інформації. Позивач повинен довести факт поширення інформації відповідачем, а також те, що внаслідок цього було порушено його осоьисті немайнові права.

Таким чином, у даному випадку, доказуванню відповідачем підлягає факт того, що поширена нею інформація є достовірною, а позивач має довести факт поширення вказаної інформації, та порушення в наслідок цього своїх немайнових прав.

Судом встановлені наступні факти та відовідні їм правовідносини.

Директором Петрівської загальноосвітньої школи ОСОБА_2, де позивач ОСОБА_1 працює на посаді вчителя математики, 29 червня 2011 року була складена на направлена на імя голови Білгород-Дністровської районної державної адміністрації Одеської області ОСОБА_3 скарга наступного змісту :

«Скарга на вчителя математики ОСОБА_1.

ОСОБА_1 не виконує вимоги статуту навчального закладу і правила внутрішнього трудового розпорядку:

Особистим прикладом порушує основні правила ьа обовязки працівників школи по відношенню до принципів загальнолюдської моралі (Р. ІІІ, п.15 колективного договору та Статуту школи Р. ІІІ п.7.

Не дотримується педагогічної етики та моралі, як вчитель. ДО педагогічного колективу та адміністрації школи виявляє недовіру : записує засідання педколективу на диктофон без дозволу на це. Без дозволу адміністрації школи робить фото та ксерокси шкільної документації суворої звітності (журналів) та відправляє до прокуратури, вносить документацію сувоої звітності за межі школи. Постійно проводить ненласну аудіо та фотозйомку, неотримуючи на це згоду оточуючих. На спроби провести з ним розмову адміністрацією та педагогічним колективом школи з присіду його поведінки він відповідає, що без свідків розмовляти не буде та демонструє оточуючим ввімкнутий диктофон. Поведінка вчителя дуже часто являється неадекватною. Цей вчитель потребує консультації психолога та психіатра. Примушує батьків (ОСОБА_11) складати скарги, проводити наклеп на адміністрацію та колектив школи. Незважаючи на отримані відповіді, продовжує складати та відррапавляти скарги, які містять неправдиві вигадки з тих самих питань в одні ж ті самі інстанції. Неправдивість заяв підтверджується висновками органів, до яких звертається ОСОБА_1

ОСОБА_1 не рагує на зауваження адміністрації, які записуються в кінці журналу під час перевірки.

У свій методичний день (Червер) до школи не зявляється, вирішує свої осоьисті справи, возить скарги з неправдоподібними фактами та наклепами ло обласного відділу освіти, прокуратури, районного відділу міліції. Не відпрацьовує свій робочий час.

Свято останнього дзвоника 27.05.2011 року колективу ПЕтрівської загальноосвітньої школи батькам та діятм було зіпсоване. Класний керівник 9 класу ОСОБА_10 не змогла вчасно вивести випускників на лінійку так як її допитував дільничний з приводу скарги від вчителя математики ОСОБА_1 26.05.2011 року у райвідділ міліції ОСОБА_1Аю завіз скаргу наклеп і вимагав розібратися терміново 27.05.2011 року. вдень оставаннього дзвоника.

На час оздоровлення класний керівник 7 класу ОСОБА_1 план виховної роботи з класом показувати відмовився і з дітьми не працює. Але находить час, щоб кожного дня вести облік дітей свієї оздоровчої зміни, записувати меню, фотографувати дітей в ідальні, контролювати графік роботи вчителів. Хіба це входить в його посадові обовязки?

На нарадах ОСОБА_1 постійно залякує та шантажує вчителів тим, що до нас приїде районо, прокуратура, райвідділ міліції, і буде з нами розбиратися.

Замість того, щоб сумлінно виконувати свої посадові обовязки як вчителя предметника та класного керівника, ОСОБА_1 займається складанням скарг та наклепів на адміністрацію та трудовий колектив школи.

Я, як директор, прошу ОСОБА_3 :

Захистити наш колектив від постійного шантажу з боку ОСОБА_1 , який заважає нашому трудолюбивому колективу плідно працювати.

Розібратися в цій ситуації, вияснити причину незадоволення работою адміністрації школи та трудовим колективом вчителем математики ОСОБА_1 і прийняти відповідні міри до вчителя. Кожен з нас має можливість виявити і втілити в життя свої задуми. Ми прагнемо творчо і плідно працювати, але нам заважають працювати своїми наклепами ОСОБА_1 та його прихильники-батьки, які ганьблять честь колективу. Адміністрація школи витрачає свій робочий час на надання відповідей та пояснювальних записок з приводу скарг та наклепів від ОСОБА_1 та його прихильників-батьків. Свій робочий час ми хочемо відпрацьовувати з дітьми. В таких умовах ми працювати не ожемо, це шкодить в першу чергу здоровю вчителів, погіршує мікроклімат в колективі, а також впливає на результати успішності учнів.

ОСОБА_15 розглянути мою заяву та прийняти рішення щоб захистити честь та гідність колективу».

08 липня 2011 року до Петрівської загальноосвітньої школи прибула комісія у складі заступника голови Білгород-Дністровської районної державної адміністрації ОСОБА_16. виконуючої обовязки начальника відідділу освіти ОСОБА_17, голови профспілкового комітету ОСОБА_18, головного спеціаліста відділу освіти ОСОБА_19, методистів відділу освіти ОСОБА_20, ОСОБА_21, юрисконсульта відділу освіти ОСОБА_22 Був зібраний весь педагогічний та трудовий колектив школи, де, у присутності усіх вищевказаних осіб була зачитана скарга ОСОБА_2 від 29.06.2011 року.

Після чого була заслухана думка кожного із працівників шкоди щодо дій ОСОБА_1, та пояснення самого ОСОБА_1 За результатами проведення цих зборів районної комісією були надані рекомендації :

· Відділу освіти районної державної адміністрації : надавати Петрівській загальноосвітній школі всебічну допомогу з урахуванням професійних потреб, результатів взаємооцінки, рекомендацій Міністерства оствіти і науки, молоді та спорту та посилити контроль за педагогічною етичною культурою вчителя;

· Адміністрації Петрівської загальноосвітньої школи урегулювати морально-психологічний климат у шкільному колективі; голові профспілкового комітету спільно з адміністрацією навчального закладу творчо співпрацювати щодо вирішення конфліктних ситуацій у трудовому колективі;

· ОСОБА_1 рекомендовано дотримуватися педагогічної етики у спілкуванні з колективом, у разі виявлення порушень під час проведення навчально-виховного процесу та внутрішнього трудового розпорядку школи звертатися до відділу освіти районної державної адміністрації або безпосередньо до районної державної адміністрації.

Згідно ч. 4 статті 32 Конституції України, кожному гарантується судовий захист права спростовувати недостовірну інформацію про себе і членів своєї сім'ї та права вимагати вилучення будь-якої інформації, а також право на відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої збиранням, зберіганням, використанням і поширенням такої недостовірної інформації.

Згідно статті 270 ЦК України, відповідно до Конституції України, фізична особа, зокрема, має право на повагу до гідності та честі.

Згідно положень статті 277 ЦК України та роз'яснень, які містяться в п.19 Постанови Пленуму Верхового Суду України від 27 лютого 2009 року №1 «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи», фізична особа, особисті немайнові права якої порушено внаслідок поширення про неї та (або) членів її сім'ї недостовірної інформації, має право на відповідь, а також на спростування цієї інформації.

Негативна інформація, поширена про особу, вважається недостовірною, якщо особа, яка її поширила, не доведе протилежного. Вирішуючи питання про визнання поширеної інформації недостовірною, суди повинні визначити характер такої інформації та з'ясувати, чи є вона фактичним твердженням, чи оціночним судженням.

Згідно із ч. 2 ст. 47-1 Закону України «Про інформацію», оціночними судженнями, за винятком образи чи наклепу, є висловлювання, які не містять фактичних даних, зокрема: критика, оцінка дій, а також висловлювання, що не можуть бути витлумачені як такі, що містять фактичні дані, з огляду на характер використання мовних засобів, зокрема: гіпербол, алегорій, сатири. Оціночні судження не підлягають спростуванню та доведенню їх правдивості.

Таким чином, відповідно до статті 277 ЦК України, не є предметом судового захисту оціночні судження, думки, переконання, критична оцінка певних фактів і недоліків, які, будучи вираженням суб'єктивної думки і поглядів відповідача, не можна перевірити на предмет їх відповідності дійсності (на відміну від перевірки істинності фактів) і спростувати, що відповідає прецедентній судовій практиці Європейського суду з прав людини при тлумаченні положень статті 10 Конвенції.

Згідно п. 16 У пункті 16 Постанови Пленуму Верхового Суду України від 27 лютого 2009 року №1 «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи», роз'яснено, що згідно положень статті 40 Конституції України, та з урахуванням висновків, викладених у Рішенні Конституційного Суду України від 10 квітня 2003 року № 8-рп/2003, усі мають право направляти індивідуальні чи колективні письмові звернення або особисто звертатися до органів державної влади, органів місцевого самоврядування та посадових і службових осіб цих органів, що зобов'язані розглянути звернення і дати обґрунтовану відповідь у встановлений законом строк. У випадку, коли особа звертається до зазначених органів із заявою, в якій міститься та чи інша інформація, і в разі, якщо цей орган компетентний перевірити таку інформацію та надати відповідь, проте в ході перевірки інформація не знайшла свого підтвердження, вказана обставина не може сама по собі бути підставою для задоволення позову про спростування недостовірної інформації, оскільки у такому випадку мала місце реалізація особою конституційного права, а не поширення недостовірної інформації.

Разом із тим звернення має бути адресоване органу державної влади, органу місцевого самоврядування та посадовій і службовій особам цих органів, що компетентні розглянути таке звернення. Наявність у зверненні завідомо неправдивих відомостей, а також у разі встановлення, що для звернення особи до вказаних органів не було жодних підстав і це звернення було викликано не наміром виконати свій громадський обов'язок або захистити свої права, свободи чи законні інтереси, тягне відповідальність, передбачену законодавством України.

Негативною слід вважати інформацію, в якій стверджується про порушення особою, зокрема, норм чинного законодавства, вчинення будь-яких інших дій (наприклад, порушення принципів моралі, загальновизнаних правил співжиття, неетична поведінка в особистому, суспільному чи політичному житті тощо) і яка, на думку позивача, порушує його право на повагу до гідності, честі чи ділової репутації.

Ретельно дослідивши надані сторонами докази суд приходить до наступних висновків.

Згідно уточненої позовної заяви позивач ОСОБА_1 просить суду визнати недостовірною негативну інформацію, поширену директором Петрівської загальноосвітньої школи І-ІІ ступенів ОСОБА_2 у письмовій скарзі від 29.06.2011 року, адресованій голові Білґород-Дністровської райдержадміністрації ОСОБА_5, такого змісту : «ОСОБА_6 не виконує вимоги статуту навчального закладу і правила внутрішнього розпорядку, особистим прикладом порушує основні правила та обов'язки працівників школи по відношенню до принципів' загальнолюдської моралі; не дотримується педагогічної етики та моралі, як вчитель; його поведінка дуже часто являється неадекватною та цей учитель потребує консультації психолога та психіатра; примушує батьків складати скарги, проводить наклеп на адміністрацію та колектив школи; невчасно виконує накази і розпорядження адміністрації школи, тощо".

Однак, наявні у матеріалах справи письмові докази не підтверджують фактів, які викладені у скарзі, тобто відповідачем суду не надано належних та допустимих доказів на підтвердження фактів, які викладені у цій скарзі, а саме, доказів на підтвердження висловлень щодо того, що «ОСОБА_6 не виконує вимоги статуту навчального закладу і правила внутрішнього розпорядку, не дотримується педагогічної етики та моралі, як вчитель; примушує батьків складати скарги, проводить наклеп на адміністрацію та колектив школи; невчасно виконує накази і розпорядження адміністрації школи, тощо".

Вказані у запереченнях відповідача та третьої особи посилання на : звернення педагогічного колективу Петрівської загальноооствітньої школи до В.О. начальника відділу освіти Білгород-Дністровської районної державної адміністрації ОСОБА_17 (т.1.а.с. 47-48), колективне звернення трудового колективу Петрівської загальнооствіньої шкоди до Білгород-Дністровського міськарйонного суду Одеської області (т.1. ас. 89), суд не може прийняти до уваги як належний та допустимий доказ на підтвердження фактів, викладених у скарзі, оскільки у цих заявах лише висловена особиста думка осіб з приводу того чи іншого питання.

Вказані факти, як то : не виконання вимог статуту навчального закладу і правил внутрішнього розпорядку, не дотримання педагогічної етики та моралі вчителем ОСОБА_1А; примушування батьків складати скарги, проведення наклепу на адміністрацію та колектив школи; невчасно виконання наказів і розпоряджень адміністрації школи можуть бути перевірені на предмет їх відповідності дійсності, однак, даних на підтвердження дійсності цих висловлювань матеріали справи не містять.

Натомість, як вбачається з показів свідка ОСОБА_11, вона, склавши присягу свідка та будучі допитаною у судовому засіданні як свідок, пояснила, що ні ОСОБА_1, ніхто інший її не змушував писати скарги на керівництво Петрівської загальноосвітньої школи, а писала вона їх сама з власної ініціативи, що спростовує твердження вищевказаної скарги щодо того, що ОСОБА_1 змушує батьків, а саме ОСОБА_11 складати скарги та проводити наклеп на адміністрацію школи.

Що стосується інших висловлювань, викладених у скразі, а саме : «особистим прикладом порушує основні правила та обов'язки працівників школи по відношенню до принципів загальнолюдської моралі; його поведінка дуже часто являється неадекватною та цей учитель потребує консультації психолога та психіатра», то, суд приходить до висновку, що ця інформація не може бути визнана негативною, оскільки в даному випадку мають місце оціночні судження ОСОБА_2, які, будучи вираженням її суб'єктивної думки і поглядів, не можна перевірити на предмет їх відповідності дійсності (на відміну від перевірки істинності фактів), і , які, у відповідності до статті 277 ЦК України, не є предметом судового захисту.

Згідно п. 27 Постанови Пленуму Верхового Суду України від 27 лютого 2009 року №1 «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи», способом захисту гідності, честі та ділової репутації можуть бути, крім права на відповідь та спростування недостовірної інформації, також і вимоги про відшкодування збитків та моральної шкоди, заподіяної такими порушеннями як фізичній та і юридичній особі.

Згідно ч.1 статті 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Згідно ч. 3 статті 23 ЦК України, моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення.

Згідно статті 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями або бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

Позивач ОСОБА_1 є вчителем математики Петрівської загальноосвітньої школи, тобто є публічною особою, приймає участь ужитті села Петрівка, займається навчанням та вихованням дітей, і, недостовірні факти, викладені у скарзі вимагають від позивача чимало зусиль з відновлення своєї ділової репутації, що також спричинило негативні зміни у його життєвих та виробничих стосунках. Відомості, які були викладені у скарзі ОСОБА_2 від 29.06.2011 року були оголошені на загальному зібранні, на якому були присутні заступник голови Білгород-Дністровської районної державної адміністрації ОСОБА_16. виконуюча обовязки начальника відідділу освіти ОСОБА_17, голова профспілкового комітету ОСОБА_18, головний спеціаліст відділу освіти ОСОБА_19, методист відділу освіти ОСОБА_20, ОСОБА_21, юрисконсульт відділу освіти ОСОБА_22, а також весь педагогічний та трудовий колектив школи, тобто у присутності людей, яким підпорядкований позивач та з якими він безпосередньо співпрацює. Також суд приймає до уваги те, що через факти, які були викладені у скарзі, позивач постійно нервує, змущених звертатися до правоохоронних органів та юристів, оскільки порушення його немайнових прав призвели до втррати нормальних життєвих звязків і вимагають від нього додаткових зусиль з організації свого життя.

Приймаючи до уваги той факт, що суд дійшов висновку що інформація, викладена у скарзі є частково недостовірною, обсяг та характер психологічних страждань позивача ОСОБА_1 від наслідків оприлюднення цієї скарги суд визначає з урахуванням усіх істотних обставин справи в їх сукупності, та у відповідності до загальних засад розумності, виваженості та справедливості та вважає за необхідне позовні вимоги позивача в цій частині задовольнити частково, стягнувши з відповідача - Відділу освіти Білгород-Дністровської районної державної адміністрації Одеської області на користь ОСОБА_1 моральну шкоду у розмірі 5000,00 гривень.

Згідно ч. 1 ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.

Згідно ч. 1, п. 2, 4 ч. 3 ст. 79 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. До витрат, пов'язаних з розглядом судової справи, належать витрати на правову допомогу та витрати, повязані із викликом свідків, спеціалістів, перекладачів та проведення судових експертиз.

Згідно квитанції №8 від 17.08.2011 року, позивачем ОСОБА_1 було сплачено 4 300,00 гривень за надання йому правовї допомоги (а.с. 7), які, як документально підтверджені суд вважає за необхідне стягнути з відповідача - Відділу освіти Білгород-Дністровської районної державної адміністрації Одеської області.

Приймаючи до уваги те, що позовні вимоги позивача задоволені судом частково, керуючись положеннями ч.1 статті 88 ЦПК України суд вважає за необхідне стягнути з відповідача суму судового збору у розмірі 243,60 гривень.

Оскільки позивачем ОСОБА_1 при подачі цього позову було сплачено державне мито у розмірі 100,00 гривень та вирати на іфнормаційно-технічне забезпечення розгляду справи у сумі 75,00 гривень, суд вважає за необхідне стягнути з позивача ОСОБА_1 на користь держави суму недоплаченого ним судового збору у розмірі 68,60 гривень.

Згідно статті 1 ЦПК України, завданнями цивільного судочинства є справедливий , неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно статті 10,11 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених позовних вимог і на підставі наданих сторонами доказів.

Кожна сторона повинна довести ті обставин, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених статтею 6 цього Кодексу, тобто тягар доказування лежить на сторонах цивільно-правового спору.

Згідно ч.ч. 1,2,3 статті 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 ЦПК України. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно статті 212 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному та обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Згідно статті 213 ЦПК України, рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні .

З урахуванням вищенаведеного, суд вважає позовні вимоги ОСОБА_1 до Відділу освіти Білгород-Дністровської районної державної адміністрації Одеської області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору ОСОБА_2 про захист честі, гідності та ділової репутації і відшкодування моральної шкоди, доведеними, обґрунтованими, та такими, що підлягають частковому задовленню.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст. 32 Контситуції України, ст.ст. 23, 270, 277, 1167 ЦК України, Постановою Пленуму Верхового Суду України від 27 лютого 2009 року №1 «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи», ст. 47-1 Закону України «Про інформацію», ст. ст. 1, 10, 11, 58-60, 88, 212-215 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Відділу освіти Білгород-Дністровської районної державної адміністрації Одеської області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору ОСОБА_2 про захист честі, гідності та ділової репутації і відшкодування моральної шкоди задовольнити частково.

Визнати недостовірною негативну інформацію, поширену директором Петрівської загальноосвітньої шкоди І-ІІ ступенів ОСОБА_2 у письмовій скарзі від 29 червня 2011 року, адресованій на імя голови Білгород-Дністровської районної державної адміністрації Одеської області ОСОБА_5, наступного змісту : «ОСОБА_1 не виконує вимоги статуту навчального закладу і Правила внутрішнього розпорядку; не дотримується педагогічної етики та моралі, як вчитель; примушує батьків складати скарги, проводить наклеп на адміністрацію та колектив школи; невчасно виконує накази та розпорядження адміністрації шкоди тощо».

Способом спростування недостовірної інформації визначити направлення копії рішення суду на адресу директора Петрівської загальноосвітньої школи І-ІІ ступенів ОСОБА_2 та оголошення рішення суду на засіданні педагогічної ради Петрівської загальноосвітньої школи І-ІІ ступенів.

Стягнути з Відділу освіти Білгород-Дністровської районної державної адміністрації Одеської області, юридична адреса : 67700, Одеська область. м. Білгород-Дністровський, вул.. Радянська, 13, на користь ОСОБА_1, який проживає за адресою : ІНФОРМАЦІЯ_1 моральну шкоду у розмірі 5 000,00 гривень.

Стягнути з ОСОБА_1, який проживає за адресою : ІНФОРМАЦІЯ_1, на користь держави суму недоплаченого судового збору у сумі 68, 60 гривень.

Стягнути з Відділу освіти Білгород-Дністровської районної державної адміністрації Одеської області, юридична адреса : 67700, Одеська область. м. Білгород-Дністровський, вул.. Радянська, 13, на користь ОСОБА_1, який проживає за адресою : ІНФОРМАЦІЯ_1, суму судового збору у розмірі 243, 60 гривень.

Стягнути з Відділу освіти Білгород-Дністровської районної державної адміністрації Одеської області, юридична адреса : 67700, Одеська область. м. Білгород-Дністровський, вул.. Радянська, 13, на користь ОСОБА_1, який проживає за адресою : ІНФОРМАЦІЯ_1, витрати, повязані із наданням юридичної допомоги у розмірі 4300,00 гривень (квитанція №8 від 17.08.2011 року).

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Одеської області через суд першої інстанції шляхом подачі в 10 денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги.

СУДДЯ :