АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Справа №22ц/796/5482/15 Головуючий у 1 інстанції -Фролова І.В.
Доповідач - Панченко М.М.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 квітня 2015 року м.Київ

Колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду м.Києва у складі:

головуючого - Панченка М.М.

суддів - Вербової І.М., Кирилюк Г.М.

при секретарі - Мікітчак А.Л.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м.Києві справу за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» на рішення Шевченківського районного суду м.Києва від 19 лютого 2015 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» про стягнення банківського вкладу,-

В С Т А Н О В И Л А:

У січні 2015 року ОСОБА_1 звернулась з позовом до Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» (далі - ПАТ»Банк»Фінанси та Кредит») і просила винести рішення, яким стягнути з відповідача на свою користь банківський вклад у сумі 2.450.000 грн., відсотки у сумі 202.041,1 грн. із розрахунку 21,5% за 140 днів прострочки від невиплаченої суми вкладу, та 3%, що складають 28.191,78 грн., за прострочку виконання грошового зобов»язання, відповідно до ст.625 ЦК України /а.с.1-8/.

Зазначала, що 09.12.2013 року між сторонами укладено договір банківського вкладу за №460374 терміном до 14.12.2014 року у сумі 2.450.000 грн. під 21,5% річних на умовах, визначених у депозитному договорі та Основних умовах залучення банківських вкладів фізичних осіб та обслуговування вкладних рахунків у ПАТ»Банк»Фінанси та Кредит», які затверджені згідно внутрішніх процедур банку та розміщені для ознайомлення на інформаційних стендах у приміщеннях установ банку та оприлюднені на офіційному сайті банку.

Звернувшись 10.12..2014 року, по закінченні дії указаного договору, з заявою про перерахування депозитного вкладу та відсотків за період з 9.08.2014 року по 14.12.2014 року відповідач відмовився виконувати вимогу позивача, у зв»язку з чим, вкладниця ОСОБА_1 звернулась до суду з цим позовом.

Рішенням Шевченківського районного суду м.Києва від 19 лютого 2015 року позов задоволено /а.с.46-48/.

Судовим рішенням стягнуто з ПАТ»Банк»Фінанси та Кредит» на користь ОСОБА_1 2.680.232,88 грн., з яких депозитний вклад становить 2.450.000 грн., сума відсотків - 202.041,1 грн., 3% річних за прострочку виконання грошового зобов»язання у сумі 28.191,78 грн. Стягнуто також судовий збір.

В поданій апеляційній скарзі ПАТ»Банк»Фінанси та Кредит», посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення Шевченківського районного суду м.Києва від 19 лютого 2015 року та ухвалити нове рішення про відмову у позові /а.с.52-58/.

Скаржник послався на те, що позивачка, 10.12.2014 року, звернувшись до банку про повернення суми строкового вкладу, не просила банк про припинення дії строкового вкладу, а тому, як передбачено п.5.2 Основних умов залучення банківських вкладів фізичних осіб та обслуговування вкладних рахунків у ПАТ»Банк»Фінанси та Кредит», в цьому випадку вважається, що вкладниця, пропустила строк звернення до банку про припинення дії строкового вкладу, а тому договір вважається пролонгованим, а відсотки повинні нараховуватись за ставкою 0,0001% річних, тобто, як по процентній ставці за вкладом «на вимогу».

У зв»язку з чим вважав безпідставними вимоги вкладниці вимагати виплату відсотків за вкладом із ставки 21,5% річних.

Також скаржник вважав неправомірним стягнення на користь позивачки 3% річних за прострочку виконання грошового зобов»язання, на підставі ст.625 ЦК України, оскільки стягнення відсотків передбачено умовами депозитного договору, а зазначена норма, на думку скаржника, передбачає стягнення відсотків лише у разі, якщо відсотки не передбачені умовами договору.

Крім того, скаржник вважав неможливим стягнення з нього всієї суми вкладу у розмірі 2.450.000 грн., оскільки п.5 постанови Правління НБУ №758 від 01.12.2014 року встановлене обмеження повернення депозитних вкладів у розмірі до 150.000 грн. на добу.

Заслухавши доповідь по справі, вивчивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу належить відхилити, а рішення залишити без змін з таких підстав.

Як слідує з матеріалів справи, січні 2015 року ОСОБА_1 звернулась з позовом до Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» (далі - ПАТ»Банк»Фінанси та Кредит») і просила винести рішення, яким стягнути з відповідача на свою користь банківський вклад у сумі 2.450.000 грн., відсотки у сумі 202.041,1 грн. із розрахунку 21,5% за 140 днів прострочки від невиплаченої суми вкладу, та 3%, що складають 28.191,78 грн., за прострочку виконання грошового зобов»язання, відповідно до ст.625 ЦК України /а.с.1-8/.

Як слідує з матеріалів справи, 09.12.2013 року за №460374 між ОСОБА_1 та ПАТ»Банк»Фінанси та Кредит» укладено депозитний договір на суму 2.450.000 грн. під 21,5% річних на термін до 14.12.2014 року.

Крім того, депозитним договором зазначено, що цей договір укладається на умовах, визначених у депозитному договорі та Основних умовах залучення банківських вкладів фізичних осіб та обслуговування вкладних рахунків у ПАТ»Банк»Фінанси та Кредит», які затверджені згідно внутрішніх процедур банку та розміщені для ознайомлення на інформаційних стендах у приміщеннях установ банку та оприлюднені на офіційному сайті банку.

При цьому, як встановлено судом, указані Основні умови позивачкою, як вкладником, не підписувались і ці Основні умови до спірного депозитного договору не долучалися.

Встановлено, що на підтвердження внесення на депозитний рахунок коштів у сумі 2.450.000 грн., позивачка надала суду квитанцію, видану банком.

Таким чином, між сторонами виникли договірні правовідносини банківського вкладу, визначені ст.1058 ЦК України, згідно якої, за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов»язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором.

Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов»язковим для виконання сторонами.

Відповідно до статті 2 Закону України «Про банки і банківську діяльність» вклад (депозит) - це кошти в готівковій або у безготівковій формі, у валюті України або у іноземній валюті, які розміщені клієнтами на їх іменних рахунках у банку на договірних засадах на визначений строк зберігання або без зазначення такого строку і підлягають виплаті вкладнику відповідно до законодавства України та умов договору.

Встановлено, що відсотки за спірним договором за період з 9.12.2013 року по 9.08.2014 року позивачці були виплачені, що сторонами не заперечується.

10.12.2014 року, звернувшись до Банку з вимогою про повернення строкового банківського вкладу та відсотків за період з 9.08.2014 року за ставкою 21,5% річних, як передбачено умовами договору, Банк їй відмовив у виплаті коштів, у зв»язку з чим остання звернулась з цим позовом до суду і просила стягнути з відповідача на свою користь розмір депозитного вкладу у сумі 2.450.000 грн., відсотки за договором, виходячи зі ставки 21,5% річних з 9.08.2014 року по 26.12.2014 року, за період 140 днів прострочки, у сумі 202.041,1 грн., та відповідно до ст.625 ЦК України 3% річних від простроченої суми депозиту за 140 днів прострочки, що становить 28.191,78 грн.

В силу ст.526 ЦК України зобов»язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог цього Кодексу, - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Колегія суддів вважає, що після закінчення дії договору відповідач безпідставно відмовився повертати позивачці суму депозитного вкладу та відсотки.

Задовольняючи позов, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції обгрунтовано виходив з того, що відповідно до ч.2 ст.1060 ЦК України, за договором банківського вкладу незалежно від його виду банк зобов»язаний видати вклад або його частину на першу вимогу вкладника, крім вкладів, зроблених юридичними особами на інших умовах повернення, встановлені договором.

Розрахунок заборгованості судом виконаний правильно.

Відхиляючи доводи скаржника в частині пропуску позивачкою, як вкладником строку для звернення до Банку про повернення банківського вкладу, колегія суддів вважає, що скаржник безпідставно посилається на Основні умови залучення банківських вкладів фізичних осіб та обслуговування вкладних рахунків у ПАТ»Банк»Фінанси та Кредит», оскільки позивачка указаний документ не підписувала і з ним не була ознайомлення при укладенні депозитного договору.

Колегія суддів також вважає, що позивачка своєчасно звернулась до банку 10.12.2014 року про повернення банківського вкладу, термін дії якого визначений у депозитному договорі до 14.12.2014 року, а тому Банк був зобов»язаний виплатити у терміни до 14.12.2014 року суму вкладу та відсотки, а доводи скаржника, що згідно п.5.2. Основних умов позивачка у заяві про повернення вкладу зобов»язана була попросити Банк ще й про припинення договірних вимог, на думку колегії суддів, є відвертим словоблудством, яке не несе будь-якого правового навантаження і, відповідно, протирічить вимогам чинного законодавства.

Із наведеного слідує, що позивачка не пропустила строк звернення до Банку про повернення депозитного вкладу, а тому правомірно вимагає стягнути відсотки, як оплату за користування Банком її коштами, із розрахунку 21,5% річних, як передбачено договором.

Крім того, суд відхиляє, як безпідставні доводи скаржника в тій частині, що, у разі коли у депозитному договорі передбачені відсотки, то вкладник не вправі вимагати застосування до Банку ст.625 ЦК України в частині стягнення 3% річних за прострочку виконання грошового зобов»зання, оскільки відсотки, які передбачені депозитним договором є платою Банку за користування коштами вкладника, а застосування ст.625 ЦК України, є мірою відповідальності порушника грошового зобв»язання, а тому правова природа цих відсотків (тобто, передбачених депозитним договором і ст.625 ЦК) є відмінною, і, відповідно, стягнення цих відсотків може застосовуватись одночасно.

Враховуючи викладене, колегія суддів дійшла висновку, що рішення суду першої інстанції постановлене на повно з»ясованих обставинах з дотриманням вимог матеріального та процесуального права, а доводи, викладені в апеляційній скарзі не спростовують висновків суду.

Керуючись ст.ст.307,308 ЦПК України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» відхилити, а рішення Шевченківського районного суду м.Києва від 19 лютого 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає чинності негайно, але може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів з моменту проголошення шляхом подання касаційної скарги до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ.

Головуючий

Судді