АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Провадження №22-ц/790/2312/15 Головуючий 1-ї інстанції - Король Т.В.
Справа №617/1797/14-ц Доповідач - Довгаль А.П.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 березня 2015 року судова колегія судової палати у цивільних справах апеляційного суду Харківської області в складі:

головуючого - судді Довгаль А.П.

суддів - Коваленко І.П., Коровіна С.Г.

при секретарі - Щегельському Д.О.,

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Харкові в приміщенні суду апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Вовчанського районного суду Харківської області від 03 лютого 2015 року по справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визнання права власності на 1/2 частину квартири, -

в с т а н о в и л а:

У жовтні 2014 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1, в якому просив визнати за ним право власності на 1/2 частину квартири АДРЕСА_1 в м. Вовчанськ Харківської області, та стягнути з відповідача на його користь судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 243,60грн., оплати довідки КП "Вовчанське БТІ" в сумі 321,26грн. та сплати на правову допомогу - 1 500,00грн.

Заявлені вимоги позивач мотивує тим, що з 04.11.1991року він знаходився в шлюбі з відповідачем ОСОБА_1, який було зареєстровано Жовтневою Другою сільською радою Вовчанського району Харківської області. У період шлюбу, а саме 06.10.1998року за спільні кошти подружжям була придбана спірна квартира, що підтверджується договором купівлі-продажу, посвідченого державним нотаріусом Вовчанської державної нотаріальної контори за реєстровим №4893. За рішенням Вовчанського районного суду Харківської області від 23.09.2010року шлюб між ними розірвано. Відповідач з дітьми залишилась проживати у спірній квартирі, а позивач став жити окремо. У зв'язку з тим, що відповідач ОСОБА_1 звернулася до нього з позовом до про визнання його таким, що втратив право користування спірним житловим приміщенням, він вимушений звернутися до суду з цим позовом про поділ майна, що є об'єктом їх спільної сумісної власності.

У судовому засіданні суду першої інстанції позивач ОСОБА_2 заявлені вимоги підтримав і просив суд їх задовольнити, з підстав наведених у позовній заяві.

Відповідач ОСОБА_1 позов не визнала, пояснив, що дійсно ця квартира була придбана у період шлюбу, але вважає, що позивачем пропущено загальний трирічний строк позовної давності, оскільки на момент розірвання шлюбу ОСОБА_2 не ставив питання про визнання за ним права власності на будь-яку частину квартири та про її розподіл.

Рішенням Вовчанського районного суду Харківської області від 03 лютого 2015 року позов задоволено. Визнано за ОСОБА_2 право власності на 1/2 частину квартири АДРЕСА_1 Вирішено питання про судові витрати.

В апеляційні скарзі ОСОБА_1 просить рішення суду першої інстанції скасувати і ухвалити нове, яким в задоволенні позову ОСОБА_2 відмовити, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, на не відповідність висновків суду обставинам справи та на неналежну оцінку наданим доказам.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення осіб, що з'явилися, дослідивши матеріали справи та перевіривши доводи, наведені в апеляційній скарзі, колегія суддів вважає, що скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.

Перевіряючи законність та обґрунтованість судового рішення, апеляційний суд з'ясовує чи були враховані судом першої інстанції при ухваленні рішення всі факти, що входять до предмета доказування; чи підтверджені обставини (факти); якими доказами мотивовано рішення, належними чи допустимими доказами та чи доведені вони; чи відповідають висновки суду встановленим фактам; чи дотримані та правильно застосовані норми матеріального й процесуального права.

Судовим розглядом встановлено, що сторони - позивач ОСОБА_2 та відповідач ОСОБА_1 у період з 04.11.1991року по 23.09.2010року перебували у зареєстрованому шлюбі. Від шлюбу вони мають двох дітей: дочку - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1.н., та сина - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2

У період шлюбу вищевказаним подружжям за договором купівлі-продажу від 06.10.1998року, посвідченого державним нотаріусом Вовчанської районної державної нотаріальної контори Харківської області за реєстровим №4893, була придбана однокімнатна квартира, загальною площею 25,9кв.м, житловою площею 11,9кв.м, право власності на яку оформлено на ім'я відповідача ОСОБА_1 (а.с.7).

З урахуванням того, що вказана квартира придбана подружжям в 1998 році, тому до даних правовідносин застосовуються норми КпШС УРСР, які були чинними на той час.

Згідно ст.22 КпШС УРСР нажите подружжям за час шлюбу, є його спільною сумісною власністю. Кожен з подружжя має рівні права володіння, користування і розпорядження майном.

Статтею 28 КпШС УРСР передбачено, що в разі поділу майна, яке є спільною власністю подружжя, їх частки визнаються рівними.

Аналогічне положення містяться також у ст.ст.60, 70 СК України.

Відповідно до положень ч.1 ст.60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу).

Згідно вимог ч.1 ст.70 СК України у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки дружини та чоловіка є рівними, якщо не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

Порядок застосування позовної давності до вимог про поділ майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, визначено ст.72 СК України. Зокрема, ч.2 цієї статі встановлено, що до вимоги про поділ майна, заявленої після розірвання шлюбу, застосовується позовна давність у три роки. Позовна давність обчислюється від дня, коли один із співвласників дізнався або міг дізнатися про порушення свого права власності.

Як свідчать матеріали справи, про порушення свого права власності ОСОБА_2 дізнався з моменту пред'явлення - 17.09.1014року ОСОБА_1 позову до суду про визнання його таким, що втратив права користування спірною квартирою. Отже, з цього часу розпочався перебіг строку позовної давності.

Посилання відповідача ОСОБА_1 на те, що судом при розгляді справи безпідставно не застосовано положення ч.3 ст.70 СК України, колегією суддів не приймаються, оскільки суд розглядає справу в межах вимогах заявлених у позовній заяві. Оскільки відповідач із зустрічним позовом про збільшення частки майна на її користь у зв'язку з тим, що з нею проживають діти не зверталася і ніяких доказів з цього приводу не надавала, тому у суду не було підстав для збільшення її частки у праві власності на спірну квартиру.

З огляду на викладене, при прийнятті рішення суд забезпечив дотримання вимог чинного законодавства і насамперед ст.ст. 10, 60, 213, 214, 215 ЦПК України щодо всебічного, повного та об'єктивного дослідження усіх фактичних обставин справи відповідно до вимог закону, та дав правову оцінку наявним у матеріалах справи доказам, через що його рішення підлягає залишенню без змін, а апеляційна скарга без задоволення.

Оскільки доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, суттєвими не являються, тому колегія суддів не вбачає підстав для зміни або скасування оскаржуваного рішення, яке ухвалено з додержанням вимог закону.

Згідно ч.1 ст.308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 307ч.1п.1), 308, 313, 314ч.1п.1), 315, 317, 319 ЦПК України колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Вовчанського районного суду Харківської області від 03 лютого 2015 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, однак може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий -

Судді -