Дата документу Справа №
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
№ 22-ц/778/2029/15 Головуючий у 1 інстанції: Турбіна Т.Ф.
Суддя-доповідач: Пільщик Л.В.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

" 18" березня 2015 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з цивільних справ апеляційного суду Запорізької області у складі:

головуючого: Пільщик Л.В.

суддів: Сапун О.А.

Краснокутської О.М.

при секретарі: Евальд Д.Д.

розглянувши у відкритому судовому засіданні

апеляційну скаргу ОСОБА_3

на рішення Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 03 лютого 2015 року по справі

за позовом Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "БРОКБІЗНЕС" до ОСОБА_3 про відшкодування матеріальної шкоди в порядку регресу, -

ВСТАНОВИЛА:

В вересні 2014 року ПрАТ "Страхова компанія "БРОКБІЗНЕС" звернулось до суду з позовом до ОСОБА_3 про відшкодування матеріальної шкоди в порядку регресу.

В обґрунтування вимог зазначило, що 26 грудня 2012 року між ОСОБА_3 та ПрАТ "СК "БРОКБІЗНЕС" був укладений поліс обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АВ/3451139. Забезпечений транспортний засіб за полісом - "Sang Yong", державний № НОМЕР_1.

20 лютого 2013 року, на проспекті Леніна біля буд. 176 в м. Запоріжжя мала місце дорожньо-транспортна пригода із участю автомобілів "Mitsubishi", державний № НОМЕР_2 (водій та власник ОСОБА_4) та "Sang Yong", державний № НОМЕР_1. Автомобілі отримали механічні пошкодження.

05 березня 2013 року Ленінським районним судом м. Запоріжжя винесено постанову, якою ОСОБА_3 визнано винним в ДТП, що мала місце 20 лютого 2013 року.

Оскільки транспортний засіб ОСОБА_4 на момент ДТП був застрахований в AT "CK "АХА", 03 жовтня 2013 року AT "CK "АХА" звернулось до ПрАТ "СК "БРОКБІЗНЕС" з претензією про відшкодування завданих збитків в порядку регресу, вх. № 6872.

ПрАТ "СК "БРОКБІЗНЕС" на підставі зібраних документів по справі, враховуючи вартість відновлювального ремонту з урахуванням фізичного зносу КТЗ та умови страхування (франшиза 1000 грн.), здійснив виплату страхового відшкодування в розмірі 2385 грн. 50 коп., що підтверджується страховим актом № 49366/1.

У ПрАТ "СК "БРОКБІЗНЕС" відсутні відомості, які б підтверджували те, що ОСОБА_3 повідомив про вказану ДТП страхову компанію в строк, передбачений чинним законодавством.

Вважає, що на підставі ст.ст. 33, 38 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", ст. 1191 ЦК України є підстави для звернення до ОСОБА_3 з регресним позовом про відшкодування завданої шкоди, оскільки відповідач є водієм забезпеченого транспортного засобу та по полісу здійснено виплату відшкодування потерпілій особі.

Просило стягнути з ОСОБА_3 на його користь суму страхового відшкодування в порядку регресу в розмірі 2385,50 грн. та судовий збір в розмірі 243,60 грн.

Рішенням Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 03 лютого 2015 року позов задоволено. Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ПрАТ "СК "БРОКБІЗНЕС" суму страхового відшкодування в порядку регресу в розмірі 2385,50 грн. та судовий збір в розмірі 243,60 грн.

Апеляційне провадження відкрито за апеляційною скаргою ОСОБА_3

В апеляційній скарзі ОСОБА_3, посилаючись на повідомлення з його боку ПрАТ "СК "БРОКБІЗНЕС" про настання страхового випадку, невірний розподіл між сторонами обов'язок доказування, просить скасувати рішення суду та ухвалити нове про відмову в задоволенні позову.

Заслухавши у засіданні апеляційного суду суддю-доповідача, пояснення представника ОСОБА_3, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Ухвалюючи рішення про стягнення з відповідача страхового відшкодування в порядку регресу, суд першої інстанції виходив з того, що останній у порушення Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" не повідомив у письмовій формі страховика про настання страхового випадку.

Суд встановив всі факти необхідні для вирішення спору, при ухвалені рішення дійшов вичерпних юридичних висновків щодо встановлених обставин справи і правильно застосував до спірних правовідносин норми матеріального права.

Відповідно до п. 22.1 ст. 22 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" (далі - Закон) у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи.

Згідно з ч. 1 ст. 1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом.

Підпунктом "ґ" п. 38.1.1 ст. 38 Закону встановлено, що страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, якщо він не повідомив страховика у строки і за умов, визначених у підпункті 33.1.2 пункту 33.1 статті 33 цього Закону.

Відповідно до підпункту 33.1.4 ст. 33 Закону у разі настання дорожньо-транспортної пригоди, яка може бути підставою для здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати), водій транспортного засобу, причетний до такої пригоди, зобов'язаний невідкладно, але не пізніше трьох робочих днів з дня настання дорожньо-транспортної пригоди, письмово надати страховику, з яким укладено договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду встановленого МТСБУ зразка, а також відомості про місцезнаходження свого транспортного засобу та пошкодженого майна, контактний телефон та свою адресу. Якщо водій транспортного засобу з поважних причин не мав змоги виконати зазначений обов'язок, він має підтвердити це документально.

З огляду на наведене, суд першої інстанції обґрунтовано визнав, що, виходячи з системного аналізу змісту вищевказаних норм законодавства, вбачається обов'язок відповідача (страхувальника) невідкладно, але не пізніше трьох робочих днів з дня настання ДТП, письмово надати страховику відомості про ДТП.

Проте, як вірно встановлено судом першої інстанції, в матеріалах справи відсутні докази на підтвердження звернення ОСОБА_3 до страховика із письмовим повідомленням про настання дорожньо-транспортної пригоди або докази, які підтверджують неможливість подання такого повідомлення з поважних причин.

Доводи ОСОБА_3 в апеляційній скарзі про те, що страховик не надав доказів у спростування його тверджень,що він повідомляв страховика про ДТП, ґрунтуються на неправильному перерозподілу тягаря доказування між сторонами та на помилковому розумінні положень ст. ст.10,11,58,59,60 ЦПК України.

За змістом статті 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Статтями 58, 59 ЦПК України передбачено поняття належності та допустимості доказів.

Відповідно до правил статті 59 ЦПК про допустимість доказів обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть бути підтверджуватися іншими засобами доказування.

Відповідно до ч. 1 ст. 64 ЦПК України письмовими доказами є будь-які документи, акти, довідки, листування службового або особистого характеру або витяги з них, що містять відомості про обставини, які мають значення для справи.

За правилами ст. 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів в їх сукупності.

Відповідно до принципів змагальності та диспозитивності цивільного процесу саме відповідач повинен був довести в судовому засіданні зазначені обставини, на які він посилається як на заперечення проти позову, а саме те, що він відповідним письмовим повідомленням про дорожньо-транспортну пригоду встановленого МТСБУ зразка повідомив страховика про ДТП. Проте, відповідач не надав суду належних та допустимих доказів письмового повідомлення позивача про страховий випадок.

За таких обставин суд першої інстанції дійшов правильного висновку про стягнення з ОСОБА_3 на користь року ПрАТ "Страхова компанія "БРОКБІЗНЕС" в порядку регресу суму страхового відшкодування.

Доводи скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування норм матеріального чи процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.

У відповідності до ч.1 ст.308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 307,308 ЦПК України, колегія суддів,

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 03 лютого 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення.

Ухвала може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: