АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
провадження № 22-ц/796/4790/2015 Головуючий у 1-й інстанції: Кізюн Л.І.
справа №760/2352/15-ц Доповідач: Поліщук Н.В.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 березня 2015 року Колегія суддів Судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду м. Києва в складі:

Головуючого-судді Поліщук Н.В.

суддів Білич І.М., Болотова Є.В.

при секретарі Прохоровій В.С.

за участю

заявника ОСОБА_1

представника заявника ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Києві в залі суду справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Солом»янського районного суду м.Києва від 11 лютого 2015 року у справі за заявою ОСОБА_1, заінтересована особа - Дев»ята Київська державна нотаріальна контора про встановлення факту, що має юридичне значення, -

встановила:

В лютому 2015 року ОСОБА_1 звернулася до суду із заявою про встановлення факту, що має юридичне значення, а саме, що в державному акті на право власності на земельну ділянку серія ЯГ №219555, виданого Глевахівською селищною радою Васильківського району Київської області 05 травня 2006 року, в графі «Земельна ділянка розташована» вірним має бути запис: АДРЕСА_1.

Ухвалою Солом»янського районного суду м.Києва від 11 лютого 2015 року у відкритті провадження відмовлено.

Не погодившись із постановленою ухвалою, ОСОБА_1 подано апеляційну скаргу, у якій просить ухвалу скасувати, справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Апеляційну скаргу обґрунтовує помилковістю висновків суду першої інстанції про те, що встановлення заявленого факту виходить із права власності.

В судовому засіданні заявник та її представник доводи апеляційної скарги підтримали.

Представник заінтересованої особи в судове засідання не з»явився, про день, час і місце розгляду апеляційної скарги повідомлявся належним чином.

Колегія суддів ухвалила слухати справу за відсутності нез»явившихся осіб на підставі ст.305 ЦПК України.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення заявника та її представника, розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість постановленої ухвали, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна підлягає відхиленню, виходячи з наступного.

Відповідно до ч.1 ст.234 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

При постановленні ухвали про відмову у відкритті провадження суд першої інстанції керувався положеннями ч.4 ст.256 ЦПК України та виходив з того, що встановлення заявленого факту виходить із права власності, обставини щодо чого підлягають встановленню в порядку позовного провадження.

З такими висновками колегія суддів погоджується.

Відповідно до ст.234 ЦПК України справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, розглядаються в порядку окремого провадження.

Окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

За змістом ст.256 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Звертаючись до суду із цією заявою, заявник посилається на неможливість оформити спадщину на земельну ділянку у зв»язку із тим, що в Державному акті, виданого на ім»я ОСОБА_4, на право власності на земельну ділянку серії ЯГ№219555, виданого Глевахівською селищною радою Васильківського району Київської області 05 травня 2006 року спадкодавцю, в графі «Земельна ділянка розташована» зазначено: АДРЕСА_2, у той час коли фактично спадкодавцю належала земельна ділянка із таким записом: АДРЕСА_1 та саме такий запис повинен був зазначеним у Державному акті.

Право власності на земельну ділянку станом на травень 2006 року посвідчувалось Державним актом, що регулювалось, зокрема, ст.126 Земельного кодексу України у редакції, чинній на час видачі Державного акта.

Тобто, Державний акт є документом, що засвідчує факт державної реєстрації права власності, особу власника й ознаки земельної ділянки.

Державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯГ№219555, виданий Глевахівською селищною радою Васильківського району Київської області 05 травня 2006 року на ім»я ОСОБА_4, а не заявника у цій справі, та посвідчує право цієї особи на конкретну земельну ділянку із визначеними ознаками, відтак вирішення питання стосовно права заявника на земельну ділянку з іншими ознаками (зокрема, порядковий номер розташування) виключає можливість вирішення питання в порядку окремого провадження.

Доводи апеляційної скарги в частині відсутності спору про право є помилковими та відхиляються колегією суддів.

Відповідно до ст.. 312 ч.1 п.1 ЦПК України, розглянувши скаргу на ухвалу суду першої інстанції, апеляційний суд відхиляє скаргу і залишає ухвалу без змін, якщо судом першої інстанції постановлено ухвалу з додержанням вимог закону.

Керуючись ст.ст. 307, 312, 314, 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Ухвалу Солом»янського районного суду м.Києва від 11 лютого 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, проте може бути оскаржена до суду касаційної інстанції шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий-суддя Н.В. Поліщук

Судді І.М. Білич

Є.В. Болотов