У Х В А Л а

16 березня 2015 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Гвоздика П.О.,

суддів: Дербенцевої Т.П., Євграфової Є.П.,

Євтушенко О.І., Мартинюка В.І.,

розглянувши заяву заступника Генерального прокурора України про перегляд ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 січня 2014 року у справі за позовом Керченського міжрайонного прокурора з нагляду за додержанням законів у природоохоронній сфері до Ленінського районної державної адміністрації Автономної Республіки Крим, ОСОБА_3, ОСОБА_4 про визнання частково недійсним розпорядження, визнання недійсними державних актів та зобов'язання повернути земельні ділянки, -

в с т а н о в и л а:

У травні 2013 року Керченський міжрайонний прокурор з нагляду за додержанням законів у природоохоронній сфері звернувся до суду з позовом до Ленінської районної державної адміністрації, ОСОБА_5 та ОСОБА_6, спадкоємцями яких є ОСОБА_7 та ОСОБА_4, про визнання недійсними розпорядження № 874 від 23 листопада 2005 року, визнання недійсними державних актів, зобов'язання повернути земельні ділянки.

Позов мотивований тим, що на підставі розпорядження Ленінської РДА № 874 від 23 листопада 2005 року «Про передачу у власність земельних ділянок для ведення особистого селянського господарства громадянам», зокрема ОСОБА_5 та ОСОБА_6, із земель резерву Семисотської сільської ради незаконно передано у власність земельні ділянки площею по 2,0 га пашні кожному. Оскільки вказані земельні ділянки знаходяться у межах прибережної захисної смуги Азовського моря, їх передача для ведення особистого селянського господарства забороняється. Про зазначене порушення законодавства стало відомо у 2013 році після вивчення кадастрової карти України.

Рішенням Ленінського районного суду Автономної Республіки Крим від 18 вересня 2013 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Автономної Республіки Крим у м. Феодосії від 26 листопада 2013 року, у задоволенні позову відмовлено.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних кримінальних справ від 30 січня 2014 року ухвалені у справі судові рішення залишено без змін.

30 січня 2015 року заступник Генерального прокурора України звернувся до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ із заявою про перегляд ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 січня 2014 року з підстав неоднакового застосування судами положень ст. ст. 3,4, 87-89 ВК України, ст. ст. 19-21, 58, 60, 61, 84 ЗК України, ст. ст. 50-54 Закону України «Про землеустрій», п. п. 1, 4, 5 Порядку визначення розмірів і меж водоохоронних зон та режиму ведення господарської діяльності в них, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України авд 8 травня 1996 року № 486, та п. 2.9 Порядку погодження природоохоронними органами матеріалів щодо вилучення (викупу), надання земельних ділянок, затвердженого наказом Міністерства охорони навколишнього природнього середовища України від 5 листопада 2004 року № 486, що потягло ухвалення різних за змістом судових рішень у подібних правовідносинах.

На обґрунтування своїх доводів заявник наводить ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 26 листопада 2014 року, 04 грудня 2014 року.

Згідно ст. 356 ЦПК України заява про перегляд судових рішень подається протягом трьох місяців з дня ухвалення судового рішення, щодо якого подано заяву про перегляд, або з дня ухвалення рішення, на яке здійснюється посилання, на підтвердження підстав, установлених пунктом 1 частини першої статті 355 цього Кодексу, якщо воно ухвалено пізніше, але не пізніше одного року з дня ухвалення судового рішення, про перегляд якого подається заява.

Заява про перегляд подана 30 січня 2015 року у відповідності до ч. 1 ст. 356, ч. 5 ст. 359 ЦПК України, тобто, у 3-місячний строк після прийняття Вищим спеціалізованим судом України з розгляду цивільних і кримінальних справ ухвал від 26 листопада 2014 року та 04 грудня 2014 року.

Також у заяві про перегляд на підствердження доводів про неоднакове застосування судом касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права здійснюється посилання на ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, постановлені у справах №№ 6-29412св14, 6-36028св14, 6-25807св14, 6-25253св14, 6-24968ск14, 6-36037ск14, 6-18142св13, 640301св13, 6-18136св13, 6-14210св13, 6-29709св13, 6-15906св14, 6-49585св13. Разом з тим, указані судові рішення не додано до матеріалів заяви для їх порівняння із ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 січня 2014 року.

Згідно зі ст. 355 ЦПК України заява про перегляд судових рішень у цивільних справах може бути подана виключно з підстав: неоднакового застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права, що потягло ухвалення різних за змістом судових рішень у подібних правовідносинах; встановлення міжнародною судовою установою, юрисдикція якої визнана Україною, порушення Україною міжнародних зобов'язань при вирішенні справи судом.

Відповідно до роз'яснень, викладених у п. 6 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 11 «Про судову практику застосування ст. ст. 353-360 ЦПК України», під судовими рішеннями у подібних правовідносинах слід розуміти такі, де тотожними є предмет спору, підстави позову, зміст позовних вимог та встановлені судом фактичні обставини, а також має місце однакове матеріально-правове регулювання спірних правовідносин. Зміст правовідносин із метою з'ясування їх подібності в різних судових рішеннях суду (судів) касаційної інстанції визначається обставинами кожної конкретної справи.

У наданих для порівняння ухвалах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 26 листопада 2014 року, 04 грудня 2014 року при вирішенні справи про визнання недійсними та скасування рішення міської ради, державного акта на право власності на землю та повернення земельної ділянки суд касаційної інстанції, погоджуючиь із висновками судів нижчої інстанції про задоволення позову, виходив із того, що при наданні у користування земельних ділянок навколо водних об'єктів у разі відсутності землевпорядної документації (документації із землеустрою, проекту землеустрою) та встановлених у натурі (на місцевості) меж щодо прибережних захисних смуг водних об'єктів, збереження водних об'єктів повинно бути досягнуто шляхом врахування при розгляді матеріалів щодо надання цих земельних ділянок нормативних розмірів прибережних захисних смуг, встановлених ст. 88 ВК України, та орієнтовних розмірів і меж водоохоронних зон, що не було дотримано при передачі спірних земельних ділянок у власність фізичних осіб.

Натомість у справі, у якій порушується питання про перегляд судового рішення, суд касаційної інстанції за таких же обставин залишив без змін рішення суду першої та апеляційної інстанції про відмову у позові про визнання недійсними розпорядження № 874 від 23 листопада 2005 року, визнання недійсними державних актів, зобов'язання повернути земельні ділянки.

Наведене свідчить про наявність неоднакового застосування судом касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права, що потягло ухвалення різних за змістом судових рішень у подібних правовідносинах, а тому справу необхідно допустити до провадження Верховного Суду України.

Керуючись ст. ст. 355, 360 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, -

у х в а л и л а:

Допустити до провадження Верховного Суду України справу за позовом Керченського міжрайонного прокурора з нагляду за додержанням законів у природоохоронній сфері до Ленінського районної державної адміністрації Автономної Республіки Крим, ОСОБА_3, ОСОБА_4 про визнання недійсними пунктів розпорядження, визнання недійсними державних актів та зобов'язання повернути земельні ділянки за заявою заступника Генерального прокурора України про перегляд ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 січня 2014 року.

Ухвалу про допуск справи до провадження разом із заявою про перегляд судового рішення та доданими до неї документами надіслати до Верховного Суду України, а копію ухвали разом із копією заяви - особам, які беруть участь у справі.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий П.О. Гвоздик

Судді: Т.П. Дербенцева

Є.П. Євграфова

О.І. Євтушенко

В.І. Мартинюк