Провадження № 2/537/433/2015
Справа № 537/629/15-ц
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
25.03.2015 року Крюківський районний суд м. Кременчука Полтавської області в складі: головуючого судді - Хіневич В.І., при секретарі - Гавриш А.Ю., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кременчуці цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 за участі третьої особи Крюківського районного відділу у м. Кременчуці Управління Державної міграційної служби України в Полтавській області про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням та зняття з реєстраційного обліку,
Позивач - ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до відповідача - ОСОБА_2 згідно якого прохав суд визнати відповідача таким, що втратив право на користування квартирою АДРЕСА_1 Полтавської області та зобов'язати Крюківський районний відділ у м. Кременчуці Управління Державної міграційної служби України в Полтавській області зняти відповідача з державної реєстрації.
Свої вимоги мотивував тим, що йому, на праві приватної власності належить квартира АДРЕСА_1. В даній квартирі зареєстрований він, його дружина ОСОБА_3 та відповідач, який є його онуком. Відповідач є громадянином Білорусії і був зареєстрований в квартирі з метою отримання посвідки на постійне місце проживання в Україні так, як збирався залишитися в Україні, однак після отримання посвідки на постійне місце проживання в Україні, відповідач у вересні 2012 року виїхав до Білорусії. Наявність реєстрації відповідача в будинку заважає отримати субсидію, а також змушує його сплачувати комунальні послуги з урахуванням реєстрації відповідача, збільшуючи витрати. Таким чином, він не може у повній мірі володіти, користуватися та розпоряджатися своєю власністю.
В подальшому представником позивача було уточнено позовні вимоги, за яких прохали суд лише визнати відповідача таким, що втратив право на користування квартирою АДРЕСА_1 Полтавської області.
В судовому засіданні представник позивача - адвокат за угодою Шевченко С.М. остаточні позовні вимоги підтримав з підстав викладених у позові та прохав їх задовольнити у повному обсязі.
Відповідач до суду не з'явився, про час та місце розгляду справи належним чином повідомлявся.
Третя особа до суду свого представника не направила, але завчасно направила до суду клопотання про розгляд справи за відсутності її представника, вказавши, що не заперечують проти визнання відповідача таким, що втратив право на користування житлом, однак заперечує проти зобов'язання їх здійснити зняття відповідача з реєстрації посилаючись на ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні».
Зі згоди представника позивача відповідно до ст. 224 ЦПК України судом ухвалено провести заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів.
Суд, вислухавши представника позивача вивчивши матеріали справи, повно і всебічно з'ясувавши обставини, дослідивши та проаналізувавши представлені докази в їх сукупності, приходить до наступних висновків.
Згідно свідоцтва про право власності на квартиру за №516 виданого 26.02.1992 року Управлінням житлово-комунального господарства на підставі рішення виконкому Крюківської районної ради народних депутатів за № 397/7 від 13.11.1991 року ОСОБА_1 належить квартира АДРЕСА_1.
Згідно довідки, адресно-довідкового підрозділу ГУДМС, УДМС України в Полтавській області ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянин Білорусії зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 11.09.2012 року.
Як вбачається з посвідки на постійне місце проживання серії ПЛ № 102/2012, виданої 05.09.2012 року ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 прибув в Україну з Білорусії у 2011 році.
Згідно довідки виданої ТОВ «Добробит» за №2 від 04.02.2015 року у квартирі АДРЕСА_1 зареєстровані ОСОБА_1, ОСОБА_3 та ОСОБА_2, останній зареєстрований однак фактично не проживає за вказаною адресою.
Як вбачається з відповідей на адвокатські запити представника позивача Шевченко С.М. від 09.02.2015 року сусіди позивача ОСОБА_6 та ОСОБА_7, які проживають у тому ж будинку у квартирах 34 та 33 вказали, що відповідач є онуком позивача який проживає у Білорусії та періодично приїжджає до нього у гості. Востаннє онука бачили приблизно 2,5 - 3 роки тому. Чи був він зареєстрований за вказаною адресою їм не відомо.
Таким чином, в судовому засіданні встановлено, що відповідач ОСОБА_2, який з 11 вересня 2012 року зареєстрований у АДРЕСА_1 не проживає за адресою місця реєстрації понад два роки та не виконує обов'язки по оплаті та утриманню житла, перешкоджаючи позивачу вільно володіти, користуватися та розпоряджатися вказаною квартирою.
У ході судового розгляду справи не надійшли докази, які свідчать про поважність причини відсутності відповідача у квартирі АДРЕСА_1.
Відповідно до ч.1 ст.29 ЦК України місцем проживання фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, придатне для проживання в ньому (гуртожиток, готель тощо), у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно, переважно або тимчасово.
Відповідно до ст.ст. 317, 319 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.
Відповідно до ст.ст. 386, 391 ЦК України, власник має право звертатися з до суду за захистом свого права власності перед іншою особою та вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.
Як встановлено ч.2 ст. 405 ЦК України, член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.
Водночас, відповідно до ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть.
Вищевказана норма, передбачає що зняття з реєстрації місця проживання може бути здійснено на підставі рішення суду виключно про: 1) позбавлення права власності на житлове приміщення; 2) позбавлення права користування житловим приміщенням; 3) визнання особи безвісно відсутньою; 4) оголошення фізичної особи померлою.
Виходячи з того, що Закон України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» є спеціальним нормативно-правовим актом, який регулює правовідносини, пов'язані із зняттям з реєстрації місця проживання, вбачається, що положення ст. 7 цього Закону підлягають застосуванню до усіх правовідносин, виникнення, зміна чи припинення яких пов'язані з юридичним фактом зняття з реєстрації місця проживання.
Отже, у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном, власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, зокрема, шляхом зняття особи з реєстрації місця проживання.
На підставі викладено, враховуючи той факт, що відповідач, без поважних причин не користувався квартирою, яка належить на праві приватної власності позивачу, понад 1 рік, обов'язки по утриманню житла не здійснював, суд вважає, що відповідача слід визнати таким, що втратив право на користування вказаним житловим будинком.
Керуючись ст. ст. 10, 11, 57-60, 88, 209, 212-215, 224 ЦПК України, ст. ст. 29, 317,319, 386, 391, 405 ЦК України, ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» суд, -
Позов ОСОБА_1 - задовольнити.
Визнати ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 таким, що втратив право користування квартирою АДРЕСА_1 Полтавської області.
Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.
На рішення може бути подана апеляційна скарга до апеляційного суду Полтавської області через суд першої інстанції протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.
Суддя: В.І. Хіневич