Справа № 452/470/15-ц
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

"13" березня 2015 р. м.Самбір

Самбірський міськрайонний суд Львівської області

у складі: головуючого - судді Кравціва В.І.,

з участю секретаря Добрянського І.І.,

позивача ОСОБА_1,

її представника ОСОБА_2,

відповідача ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів,

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 10.02.2015 року пред'явила позов до ОСОБА_3 про стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів в сумі 155 093,71 грн.

У обґрунтування свої позовних вимог ОСОБА_1 посилалася на те, що згідно рішення Самбірського міськрайонного суду Львівської області від 06.05.2011 року із відповідача у її користь стягуються аліменти на двох доньок: ОСОБА_4 та ОСОБА_5, у розмірі по 400 гривень на кожну дитину щомісячно, починаючи з 12 квітня 2011 року і до повноліття дітей, але з моменту винесення рішення суду і до часу пред'явлення позову ОСОБА_3 сплатив аліменти в сумі 15 373 грн., але сума заборгованості за аліментами станом на 01.02.2015 року складає 21 063 грн.

Відповідач ухиляється від сплати аліментів, хоча має можливість сплачувати аліменти у встановленому судом розмірі, так як є працездатною особою і має можливість працювати.

Згідно ч. 1 ст. 196 Сімейного кодексу України встановлено відповідальність за прострочення сплати аліментів - стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення. Відповідно до її, позивача, розрахунку неустойка (пеня) за прострочення сплати аліментів з 12.04.2011 року до 10.02.2015 року складає 155 093, 71 грн.

Під час судового розгляду ОСОБА_1 у підтримання позовних вимог посилалася на обставини, викладені у позовній заяві.

ОСОБА_3 позов не визнав та пояснив, що із-за відсутності коштів він не мав змоги регулярно сплачувати аліменти на дочок у розмірі, який був визначений судом, так як на його утриманні були батьки похилого віку, а також брат, котрий є інвалідом дитинства ІІ групи, його, відповідача, теперішня дружина вагітна і на його утриманні є ще її дитина, яку він усиновив.

Вислухавши пояснення сторін та представника позивача, з'ясувавши всі обставини справи та перевіривши їх доказами, суд прийшов до висновку про часткове задоволення позову з таких підстав.

Із рішення Самбірського міськрайонного суду Львівської області від 6 травня 2011 року та виконавчого листа, виданого 17.05.2011 року вбачається, що відповідач зобов'язаний сплачувати у користь позивача аліменти на двох дітей: ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, в твердій грошовій сумі в розмірі 400 грн. на кожну дитину щомісячно, починаючи з 12.04.2011 року і до досягнення ними повноліття (а.с. 7, 8).

Із постанови про відкриття виконавчого провадження від 25.05.2011 року та матеріалів виконавчого провадження ВП № 26622880 відомо, що ОСОБА_1 21.05.2011 року звернулася до ВДВС Самбірського МРУЮ із заявою про примусове виконання рішення суду за вказаним виконавчим листом (а.с. 9).

Згідно розрахунку, виданого ВДВС Самбірського МРУЮ, ОСОБА_3 станом на 01.02.2015 року допустив заборгованість за аліментами в розмірі 21 063 грн. (а.с. 10).

Відповідно ч. 1 ст. 196 Сімейного кодексу України при виникненні заборгованості з вини особи, яка зобов'язана сплачувати аліменти за рішенням суду, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення.

Частиною другою статті 196 цього Кодексу встановлено, що розмір неустойки може бути зменшений судом з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів.

У пункті 22 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 р. № 3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" роз'яснено, що передбачена ст. 196 СК відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені) настає лише за наявності вини цієї особи. На платника аліментів не можна покладати таку відповідальність, якщо заборгованість утворилася з незалежних від нього причин, зокрема, у зв'язку з несвоєчасною виплатою заробітної плати, затримкою або неправильним перерахуванням аліментів банками. В інших випадках стягується неустойка за весь час прострочення сплати аліментів. Суд може зменшити розмір неустойки з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів.

Із розрахунку неустойки (пені) відомо, що така складає 155 093,71 грн.

Із довідок, свідоцтва про народження, свідоцтв про смерть та трудової книжки вбачається, що ОСОБА_3 здійснював догляд за батьками похилого віку і з 12.02.2009 року по 31.05.2014 року йому було призначено компенсацію по догляду за пристарілим, розмір якої становив 13,86 грн., має на утриманні сина, ІНФОРМАЦІЯ_3, та здійснює догляд за братом ОСОБА_6, котрий є інвалідом дитинства ІІ групи внаслідок психічного розгляду (а.с. 19, 20, 22, 41, 42, 43, 44-49).

Із свідоцтва про шлюб та довідки, виданої Самбірською міською дитячою лікарнею, видно, що теперішня дружина відповідача ОСОБА_7 знаходиться на обліку з приводу вагітності (а.с. 21, 35).

Із зазначених розрахунку заборгованості, матеріалів виконавчого провадження, довідки та розписки ОСОБА_1 відомо, що ОСОБА_3 частково сплачував аліменти у користь ОСОБА_1, намагався надати матеріальну допомогу на лікування їх неповнолітньої дочки ОСОБА_4 та придбав одяг для неповнолітніх дітей, однак ОСОБА_1 відмовилася приймати цю допомогу, із заявою про несплату відповідачем аліментів в повному обсязі звернулася до ВДВС Самбірського МРУЮ тільки 06.12.2014 року і тоді ж заявила про визначення заборгованості за аліментами (10, 51, 52, 53-54, 55).

ОСОБА_1 навпаки чинила перешкоди ОСОБА_3 в участі у вихованні малолітніх дітей та безпідставно порушувала питання про позбавлення відповідача батьківських прав, що стверджується розпорядженням голови Самбірської РДА, висновком органу опіки і піклування та повідомленням виконавчого комітету Роздільненської сільської ради (а.с. 36, 37)

Із цивільної справи № 1318/171/2012 вбачається, що ОСОБА_3 19.01.2012 року звернувся до суду з позовною заявою про зменшення розміру аліментів, які він повинен сплачувати в користь ОСОБА_1, посилаючись на незадовільний майновий та сімейний стан, однак йому у позові було відмовлено.

Отже, у простроченні сплати аліментів ОСОБА_3 винуватим є частково та з урахуванням його матеріального і сімейного стану є підстави зменшити розмір неустойки до 5 000 грн.

Керуючись ст.ст. 208, 209, 212, 213 - 215 ЦПК України, суд

в и р і ш и в:

Позов ОСОБА_1 задовольнити частково.

Стягнути із ОСОБА_3 у користь ОСОБА_1 неустойку (пеню) за прострочення сплати аліментів в сумі 5 000 (п'ять) грн.

У решті частині позову про стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів в сумі 150 093,71 грн. відмовити за недоведеністю позовних вимог.

Стягнути із ОСОБА_3 судовий збір в дохід держави у розмірі 243,60 грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не буде подано, та може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Львівської області шляхом подання апеляційної скарги через місцевий суд протягом десяти днів з дня його проголошення.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя