Справа № 761/2179/15-ц
Провадження №2-о/761/68/2015
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

18 березня 2015 року Шевченківський районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді Макаренко І.О.

при секретарі Нечипорук А.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду цивільну справу за заявою ОСОБА_1, ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,

встановив:

ОСОБА_1 та ОСОБА_2 звернулися до суду із заявою про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що з 26.09.2003 року перебувають у зареєстрованому шлюбі, від якого народився син ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, спільно вирішили припинити шлюб оскільки сімейне життя між ними не склалося, шлюбні відносини між ними припинено, спільне господарство не ведеться, проживають окремо.

Заявниця ОСОБА_1 в судове засідання не з'явилася, надала письмову заяву в якій просить суд розглядати справу у її відсутність, заяву підтримує, наполягає на розірванні шлюбу, після розірвання шлюбу просить залишити прізвище - «ОСОБА_1».

Заявник ОСОБА_2 в судове засідання не з'явився, надав письмову заяву в якій просить суд розглядати справу у його відсутність, заяву підтримує, наполягає на розірванні шлюбу.

Дослідивши матеріали справи суд вважає, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст.109 СК України подружжя, яке має дітей, має право подати до суду заяву про розірвання шлюбу разом із письмовим договором про те, з ким із них будуть проживати діти, яку участь у забезпеченні умов їхнього життя братиме той з батьків, хто буде проживати окремо, а також про умови здійснення ним права на особисте виховання дітей. Договір між подружжям про розмір аліментів на дитину має бути нотаріально посвідчений. У разі невиконання цього договору аліменти можуть стягуватися на підставі виконавчого напису нотаріуса. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їхніх дітей.

В судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 зареєстрували шлюб у Центральному відділі реєстрації шлюбів м. Києва з державним Центом розвитку сім'ї 26 вересня 2003 року, актовий запис № 2286 (а.с.2).

Від даного шлюбу заявники мають сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, що підтверджується свідоцтвом про народження (а.с.3).

Заявниками спільно визначено місце проживання дитини з батьком та участь матері у матеріальному забезпеченні та вихованні дитини, про що ними укладено нотаріально посвідчений договір (а.с.10).

Судом встановлено, що подружнє життя у сторін не склалося, на даний час шлюб носить формальний характер.

Таким чином, суд вважає встановленим, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їхньої дитини, а тому шлюб між заявниками необхідно припинити шляхом його розірвання.

Згідно ст. 113 СК України особа, яка змінила прізвище, у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище.

Заявниця просила суд після розірвання шлюбу залишити їй прізвище «ОСОБА_1».

Керуючись ст.ст.213, 215, 234 ЦПК України, ст. 109 Сімейного кодексу України, суд

В И Р І Ш И В :

Заяву ОСОБА_1, ОСОБА_2 про розірвання шлюбу задовольнити в повному обсязі.

Шлюб, зареєстрований Центральним відділом реєстрації шлюбів м. Києва з державним Центом розвитку сім'ї 26 вересня 2003 року, актовий запис № 2286 між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 - розірвати.

Після розірвання шлюбу ОСОБА_1 залишити прізвище - «ОСОБА_1».

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду м. Києва через Шевченківський районний суд м. Києва протягом 10 днів з дня отримання його копії.

Суддя: