Дата документу 16.03.2015
Справа № 334/552/15-ц
Провадження № 2/334/809/15
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 березня 2015 року Ленінський районний суд м. Запоріжжя у складі головуючого судді Турбіної Т.Ф., при секретарі Нестеренко Ю.І., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Запоріжжі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, Ленінського відділу державної виконавчої служби Запорізького міського управління юстиції, про звільнення майна з-під арешту, за позовом ОСОБА_3, ОСОБА_4 до ОСОБА_2, ОСОБА_1, третя особа Ленінський відділ державної виконавчої служби Запорізького міського управління юстиції, про звільнення майна з-під арешту,

ВСТАНОВИВ:

У січні 2015 року ОСОБА_1 звернувся до суду з вказаним позовом, в обґрунтування якого зазначає, що він, його мати ОСОБА_3 та сестра ОСОБА_4 є співвласниками квартири АДРЕСА_1, яка належить їм на праві спільної сумісної власності на підставі свідоцтва про право власності на житло №1025 від 04.05.1998р.

У Ленінському відділі державної виконавчої служби Запорізького міського управління юстиції (далі Ленінський ВДВС ЗМУЮ) перебуває виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа №334/4497/13-ц від 13.08.2013р. про стягнення з позивача на користь відповідача ОСОБА_2 аліментів на утримання сина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, у розмірі ? частини заробітку, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 29.05.2013р. і до повноліття дитини.

Постановою державного виконавця від 03.07.2014р. був накладений арешт на квартиру АДРЕСА_1, оскільки на час винесення постанови про арешт майна мала місце заборгованість по аліментах у сумі 6473,65 грн.

Заборгованість по аліментам була погашена повністю 15.12.2014р., на теперішній час заборгованість по аліментам відсутня, позивач офіційно працевлаштувався.

Оскільки обставини, які стали підставою для накладення арешту, відсутні, накладений на квартиру арешт порушує права не лише позивача, а й інших співвласників квартири ОСОБА_3 і ОСОБА_4, позивач звернувся до державного виконавця із заявою про зняття арешту з вказаної квартири, однак йому було відмовлено, оскільки арешт може бути знятий тільки за рішенням суду.

У березні 2015 року ОСОБА_3 і ОСОБА_4, як треті особи, які заявляють самостійні вимоги щодо предмета спору, вступили у справу, предявивши позов до ОСОБА_2, ОСОБА_1, третя особа Ленінський ВДВС ЗМУЮ, про звільнення майна з-під арешту.

В обґрунтування позову посилаються на те, що накладення арешту на належне їм на праві власності нерухоме майно з метою погашення заборгованості ОСОБА_1 по аліментам не ґрунтується на вимогах закону, перешкоджає у здійсненні ними права користування та розпорядження своїм майном.

В судовому засіданні позивачі, їх представник, підтримали свої позовні вимоги.

ОСОБА_2, представник Ленінського ВДВС ЗМУЮ підтвердили доводи позову, просили розглянути справу на розсуд суду.

Заслухавши учасників процесу, дослідивши та оцінивши надані докази, суд дійшов до наступного висновку.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом.

На підставі статті 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод в здійсненні ним права користування і розпорядження своїм майном.

Відповідно до змісту ст. 57 Закону України Про виконавче провадження арешт і вилучення майна боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Арешт на майно боржника може накладатися державним виконавцем шляхом проведення опису майна боржника і накладення на нього арешту.

Статтею 60 Закону України Про виконавче провадження та ч.2 ст.114 ЦПК України визначено спосіб захисту цивільних прав та інтересів особи, права якої порушені накладенням арешту на майно.

Відповідно до п. 4 постанови Пленуму Верховного Суду України Про судову практику в справах про виключення майна з опису від 27 серпня 1976 року №6 за правилами, установленими для розгляду позовів про виключення майна з опису, розглядають вимоги громадян і організацій, що ґрунтуються на праві власності на описане майно або на праві володіння ним.

У пункті 24 абз.4 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах №6 від 07.02.2014р. зазначено, що вимоги осіб щодо належності їм, а не боржникові майна, на яке накладено арешт, вирішуються шляхом пред'явлення ними відповідно до правил судової юрисдикції позову до боржника та особи, в інтересах якої накладено арешт, про визнання права власності на це майно і зняття з нього арешту. Орган державної виконавчої служби у відповідних випадках може бути залученим судом до участі у справі як третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору.

Судом встановлено, що у Ленінському відділі державної виконавчої служби Запорізького міського управління юстиції перебуває виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа №334/4497/13-ц від 13.08.2013р. про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліментів на утримання сина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, у розмірі ? частини заробітку, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 29.05.2013р. і до повноліття дитини.

Постановою державного виконавця від 03.07.2014р. був накладений арешт на все нерухоме майно, що належить ОСОБА_1, оскільки за період з 29.05.2013р. по 01.07.2014р. утворилася заборгованість по аліментам у сумі 6473,65 грн.

Відповідно до цієї постанови державного виконавця було накладено арешт на квартиру АДРЕСА_1.

При цьому квартира АДРЕСА_1 належить на праві спільної сумісної власності боржнику ОСОБА_1, а також його матері ОСОБА_3 та сестрі ОСОБА_4 на підставі свідоцтва про право власності на житло №1025 від 04.05.1998р. (а.с.24).

Згідно ст. 368 ЦК України спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю.

Порядок звернення стягнення на частку майна, що є у спільній сумісній власності, визначений ст. 371 ЦК України. Виділ частки із майна, що є у спільній сумісній власності, для звернення стягнення на неї здійснюється у порядку, встановленому статтею 366 цього Кодексу.

Порядок стягнення аліментів визначений ст. 74 Закону України Про виконавче провадження, частиною 2 якої встановлено, що у разі наявності заборгованості із сплати аліментів понад три місяці стягнення може бути звернено на майно боржника. Звернення стягнення на заробітну плату не перешкоджає зверненню стягнення на майно боржника.

Згідно з ч.1 ст. 52 Закону України Про виконавче провадження звернення стягнення на майно боржника полягає в його арешті, вилученні та примусовій реалізації. Частиною 6 цієї статті визначено, що стягнення на майно боржника звертається в розмірі і обсязі, необхідних для виконання за виконавчим документом, з урахуванням стягнення виконавчого збору, витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій, штрафів, накладених на боржника під час виконавчого провадження. У разі якщо боржник володіє майном спільно з іншими особами, стягнення звертається на його частку, що визначається судом за поданням державного виконавця.

Відповідно до ч.7 ст. 52 Закону України Про виконавче провадження у разі якщо сума, що підлягає стягненню за виконавчим провадженням, не перевищує десяти розмірів мінімальної заробітної плати, звернення стягнення на єдине житло боржника та земельну ділянку, на якій розташоване це житло, не здійснюється. У такому разі державний виконавець зобов'язаний вжити всіх заходів для виконання рішення за рахунок іншого майна боржника.

Накладення арешту на квартиру АДРЕСА_1, яка належить на праві спільної сумісної власності боржнику ОСОБА_1, та ОСОБА_3, ОСОБА_4, з метою погашення заборгованості ОСОБА_1 по аліментам у сумі 6473,65 грн., без дотримання наведених вище вимог Закону України Про виконавче провадження, ЦК України, порушує права вказаних осіб як власників майна.

Крім того, як встановлено судом, заборгованість по аліментам у сумі 6473,65 грн., що утворилася за період з 29.05.2013р. по 01.07.2014р., повністю погашена. Це підтверджується квитанцією про сплату боргу УАППЗ Укрпошта та визнається всіма учасниками процесу (а.с.5). Платник аліментів ОСОБА_1 з 02.02.2015р. офіційно працює контролером відокремленого структурного підрозділу контролю обєктів нафтогазової галузі ТОВ Бастіон-сервіс (а.с.22).

Підстави і порядок зняття арешту з майна визначені ст. 60 Закону України Про виконавче провадження. З урахуванням того, що виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа №334/4497/13-ц від 13.08.2013р. про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліментів на утримання дитини не завершене, арешт з майна може бути знятий за рішенням суду.

Викладене свідчить про наявність передбачених ст. 60 Закону України Про виконавче провадженняпідстав для зняття арешту з квартири АДРЕСА_1, яка належить позивачам на праві спільної сумісної власності.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 212-215, 218 ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2, Ленінського відділу державної виконавчої служби Запорізького міського управління юстиції, про звільнення майна з-під арешту, позов ОСОБА_3, ОСОБА_4 до ОСОБА_2, ОСОБА_1, третя особа Ленінський відділ державної виконавчої служби Запорізького міського управління юстиції, про звільнення майна з-під арешту - задовольнити.

Звільнити з-під арешту, накладеного постановою державного виконавця Ленінського відділу державної виконавчої служби Запорізького міського управління юстиції ОСОБА_6 від 03.07.2014р., серія та номер ВП 39365637, квартиру АДРЕСА_2, яка належить на праві спільної сумісної власності ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_1.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Запорізької області шляхом подання через суд першої інстанції апеляційної скарги протягом десяти днів після проголошення рішення суду. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: Турбіна Т. Ф.