АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 193/167/15-ц Головуючий в суді першої
Провадження № 22-ц/774/838/К/15 інстанції - Патинка А.Г.
Категорія 47 (1) Доповідач - Ляховська І.Є.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 квітня 2015 року м. Кривий Ріг

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Дніпропетровської області в складі :

головуючого - судді Ляховської І.Є.,

суддів - Барильської А.П., Михайлів Л.В.,

при секретарі - Булах К.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кривому Розі в порядку ст. 197 ч. 2 ЦПК України за наявними у справі матеріалами, за відсутності осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про дату судового засідання, та без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2, яка діє від імені ОСОБА_3, на рішення Софіївського районного суду Дніпропетровської області від 02 березня 2015 року за позовом ОСОБА_3 до Товариства з обмеженою відповідальністю "Степове", третя особа - Відділ Держемагенства у Софіївському районі Дніпропетровської області, про розірвання договору оренди землі,

В С Т А Н О В И Л А:

У лютому 2015 року ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Степове" (далі - ТОВ "Степове") про розірвання договору оренди землі. В обґрунтування позовних вимог зазначив, що він на підставі Державного акту про право власності на земельну ділянку серії НОМЕР_1 від 27 листопада 2008 року, є власником земельної ділянки площею 2,760 га, розташованої на території Першотравенської сільської ради Софіївського району Дніпропетровської області. 27 листопада 2008 року між ним та відповідачем укладено договір оренди земельної ділянки НОМЕР_2 строком на 7 років, умовами якого передбачено, що орендна плата за користування земельною ділянкою вноситься з 01 серпня до 30 грудня. Останні два роки відповідач невчасно сплачує йому орендну плату, тому, посилаючись на затримку сплати орендної плати за останні два роки як на систематичний характер порушення ст.ст. 24, 25 Закону України "Про оренду землі" та п. "д" ч. 1 ст. 141 Земельного кодексу України, норми Конвенції про захист прав та свобод людини від 20.03.1952 р., в частині мирного володіння своїм майном, уточнивши у березні 2015 року позовні вимоги, просив суд розірвати договір оренди земельної ділянки НОМЕР_2, укладений 27 листопада 2008 року між ним та ТОВ "Степове", та стягнути на його користь судові витрати в сумі 487,20 грн.

Рішенням Софіївського районного суду Дніпропетровської області від 02 березня 2015 року ОСОБА_3 відмовлено у задоволенні його позовних вимог про розірвання договору оренди. Вимоги про стягнення судових витрат задоволені частково та стягнуто на його користь судові витрати в розмірі 243,60 грн.

В апеляційній скарзі представник позивача - ОСОБА_2 ставить питання про скасування рішення суду та ухвалення нового, про задоволення позовних вимог в повному обсязі, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права. Зокрема, на її думку, суд не врахував те, що відповідач систематично затримував виплату орендної плати за минулі роки, не сплачував її своєчасно, що є порушенням умов договору оренди земельної ділянки та підставою для його розірвання. Вважає, що суд, незважаючи на достатність доказів, не дослідив наявність системності у несплаті орендної плати, та дійшов помилкового висновку про неможливість одночасного застосування у договірних відносинах п. 1 та п. 3 ч. 1 ст. 611 ЦПК України. Крім того, вважає, що суд невірно визначив поняття "системна несплата ", а також допустив численні порушення норм процесуального права під час розгляду справи.

У судове засідання до суду апеляційної інстанції сторони, повідомлені належним чином про час та місце розгляду справи, не з'явились, представник позивача ОСОБА_2 надала клопотання про розгляд справи у її відсутність.

Неявка осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про час та місце судового розгляду справи являється їх волевиявленням, яке свідчить про відмову від реалізації свого права на безпосередню участь у судовому розгляді справи та інших процесуальних прав, тому не може бути перешкодою для розгляду судом апеляційної інстанції питання по суті.

Виходячи з вимог частини 3 статті 27 ЦПК України щодо неприпустимості зловживання сторонами своїми процесуальними правами, статті 303-1 ЦПК України щодо строку розгляду апеляційної скарги та статті 67 ЦПК щодо строків процесуальних дій, а також зважаючи на вимоги ч. 2 ст. 305 ЦПК України, колегія суддів визнала неявку сторін в судове засідання такою, що не перешкоджає апеляційному розгляду справи.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах заявлених вимог та доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_3 є власником земельної ділянки площею 2,76 га, що розташована на території Першотравенської сільської ради Софіївського району Дніпропетровської області (а.с. 7).

27 листопада 2008 року між ОСОБА_3 та ТОВ "Степове" укладено договір оренди належної йому земельної ділянки НОМЕР_2 строком на 7 років, який зареєстрований у Софіївському районному відділі Дніпропетровської регіональної філії ДП "Центр ДЗКА при Держкомземі України" відділі Держкомзему у Софіївському районі 29 червня 2011 року, № запису НОМЕР_3, що підтверджується договором оренди земельної ділянки та актом приймання - передачі земельної ділянки в оренду до договору оренди земельної ділянки (а.с. 8-10).

Згідно п.п 9, 11 укладеного сторонами договору оренди земельної ділянки орендна плата вноситься орендарем у розмірі 757грн.16коп у грошовому виразі або натуроплатою за згодою сторін у такі строки: з 01 серпня по 30 грудня кожного року (а.с. 8).

Відповідно до договору про внесення змін до договору оренди земельної ділянки №410 сторони погодили внести зміни до п.8 Договору оренди земельної ділянки "Строк дії Договору" та зазначено, що договір укладено до 31 грудня 2017 року, та діє з моменту державної реєстрації, а також внесено зміни до п.9 "Орендна плата" і зазначено, що орендна плата складає у грошовому виразі 5% від нормативної грошової оцінки земельної ділянки станом на 01 січня кожного року, за який нараховується орендна плата, що складає 2703,00 грн.. До розміру орендної плати включена сума, яка дорівнює розміру податку на доходи орендодавця, яку він повинен сплатити до бюджету згідно з чинним законодавством. Вказана сума прибуткового податку не сплачується орендодавцеві, а перераховується орендарем до відповідно бюджету, згідно з чинним законодавством України (а.с. 11).

Звертаючись до суду з даним позовом, ОСОБА_3 просив розірвати договір оренди земельної ділянки НОМЕР_2, укладений 27 листопада 2008 року між ним та ТОВ "Степове", посилаючись на систематичний характер затримки сплати орендної плати, що, на думку позивача, і є систематичною несплатою орендної плати, яка дає підстави для дострокового розірвання договору оренди на підставі ст.ст. 24, 25 Закону України "Про оренду землі" та п. "д" ч. 1 ст. 141 Земельного кодексу України.

Відмовляючи ОСОБА_3 у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що договір оренди від 27 листопада 2008 року є дійсним, строк його дії не закінчився, порушення умов договору, які відповідно до п. 38 розділу ХІ договору оренди землі могли б стати підставою для розірвання договору судом, представником позивача не надано, систематичну невиплату орендної плати відповідачем представником позивача не доведено, і оскільки має місце лише затримка у виплаті орендної плати за відповідні періоди, за що умовами договору передбачена матеріальна відповідальність, дійшов висновку про відсутність підстав для розірвання договору оренди земельної ділянки, укладеного між сторонами.

Колегія суддів погоджується із висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Положеннями ст.. 627 ЦК визначено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Відповідно до ч. 1 ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Стаття 629 ЦК визначає, що договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ч.1,2 ст. 651 ЦК України зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору.

Згідно з ст. 13 Закону України "Про оренду землі" договір оренди землі це договір, за яким орендодавець зобов'язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов'язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства.

Відповідно до ч. 1 ст. 32 Закону України "Про оренду землі" на вимогу однієї із сторін договір оренди землі може бути достроково розірваний за рішенням суду в разі невиконання сторонами обов'язків, передбачених статтями 24 і 25 цього Закону та умовами договору, а також на підставах, визначених ЗК України та іншими законами України.

Згідно з п. "д" ч. 1 ст. 141 ЗК України підставою для припинення права користування земельною ділянкою є систематична несплата орендної плати.

Аналіз вищезазначених норм матеріального права приводить до висновку, що договір оренди землі може бути розірваний за умови систематичної несплати орендної плати.

Як убачається із матеріалів справи, позивач ОСОБА_3 звернувся до суду з даним позовом про розірвання договору оренди земельної ділянки 09 лютого 2015 року, посилаючись на систематичну несплату орендної плати за 2013 та 2014 роки.

Згідно відомостей про виплату паїв НОМЕР_4 від 06 серпня 2014 року та НОМЕР_5 від 18 лютого 2015 року позивач отримав двічі по 2297,88 грн. в рахунок сплати орендної плати за 2014 рік (а.с. 76, 77).

Згідно довідки, виданої ТОВ "Степове", з позивачем ОСОБА_3 за 2014 рік згідно договору оренди земельної ділянки станом на 23 лютого 2015 рік проведено такі розрахунки: нараховано орендної плати - 2703,40 грн., утримано прибутковий податок - 405,51 грн. та видано 2297,89 грн. (а.с. 65).

Із матеріалів справи вбачається, що раніше - 21 травня 2014 року ОСОБА_3 звертався до суду з аналогічним позовом про розірвання договору оренди з посиланням на невиконання ТОВ "Степове" обов'язку по сплаті орендної плати.

Рішенням Софіївського районного суду Дніпропетровської області від 08 вересня 2014 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Дніпропетровської області від 28 жовтня 2014 року, у задоволенні позову ОСОБА_3 відмовлено, при цьому встановлено факт затримки відповідачем виплати орендної плати за 2013 рік у встановлений умовами договору оренди строк.

Таким чином, судом встановлено, що орендна плата позивачу ОСОБА_3 у 2013 та 2014 роках виплачувалася відповідачем несвоєчасно, із порушенням строків, визначених у п. 11 договору оренди.

Між тим, на думку колегії суддів, саме по собі порушення строків виплати орендної плати не може бути визначено як істотне порушення умов договору, яке б могло бути підставою для дострокового розірвання договору оренди землі.

Згідно умов укладеного сторонами договору оренди земельної ділянки НОМЕР_2 від 27 листопада 2008 року сторонами обумовлена відповідальність за затримку орендної плати у встановлені договором строки.

Зокрема, згідно п. 14 договору оренди у разі невнесення орендної плати в строки, визначені договором, стягується пеня у розмірі 0,02% від несплаченої суми за кожний день прострочення.

При цьому сторони не обумовили можливість дострокового розірвання договору оренди земельної ділянки у випадку затримки орендної плати.

За таких обставин висновок суду першої інстанції про відсутність підстав для розірвання договору оренди земельної ділянки через відсутність саме систематичної несплати орендної плати ТОВ "Степове" орендодавцю є правильним.

Даний висновок суду, на думку колегії суддів, узгоджується із правовим висновком Верховного Суду України, викладеним у постанові від 12 грудня 2012 року по справі № 6-146цс12, згідно якого договір оренди землі можливо розірвати лише в разі систематичної несплати орендної плати, разове порушення умов договору у цій частині не є підставою для його розірвання.

Доводи апеляційної скарги представника позивача ОСОБА_2 не містять підстав для її задоволення, оскільки зводяться до переоцінки висновків суду щодо трактування поняття "системна несплата" та власного трактування правової позиції, викладеної у висновках Верховного Суду України.

Посилання на порушення норм міжнародного права, а саме ст.. 1 Протоколу Першого до Конвенції про захист прав та свобод людини від 20.03.1952р. стосовно права мирно володіти своїм майном, не можуть бути підставою для задоволення позовних вимог ОСОБА_3 у зв'язку з тим, що таким правом наділена кожна фізична та юридична особа, яка на законних підставах, зокрема і на підставі договору оренди земельної ділянки, володіє цим майном.

Таке право гарантується також і національним законодавством, зокрема, главою 31 Цивільного кодексу України "Право володіння чужим майном".

Інші доводи, які стосуються порушення судом процесуальних норм (розгляд справи за відсутності представника відповідача та без надходження від нього відповідної заяви, оголошення лише прохальної частини позовної заяви замість повного її тексту, порушення права на ознайомлення у встановлений законом строк із журналом судового засідання та технічним звукозаписом, видача вступної та резолютивної частини рішення наступного дня після проголошення рішення суду), також не можуть бути підставою для скасування рішення суду з огляду на положення ч. 3 ст. 309 ЦПК України.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає відхиленню, а рішення суду першої інстанції - залишенню без змін.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 313-315 ЦПК України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2, яка діє від імені ОСОБА_3, відхилити.

Рішення Софіївського районного суду Дніпропетровської області від 02 березня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена у касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий: І.Є.Ляховська

Судді: А.П.Барильська

Л.В.Михайлів