Справа № 758/2184/15-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(ЗАОЧНЕ)

20 квітня 2015 року Подільський районний суд міста Києва у складі головуючого судді Гребенюка В.В., за участю секретаря Шабатин Н.А., розглянувши цивільну справу за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Перший український експертний центр» до ОСОБА_1, про стягнення заборгованості за оплату житлово-комунальних послуг, -

В С Т А Н О В И В :

Товариство з обмеженою відповідальністю «Перший український експертний центр» (надалі за текстом - позивач) звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 (надалі за текстом - відповідач), про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги.

Зазначило, що відповідач є власником квартири АДРЕСА_1 на підставі договору купівлі-продажу від 27.12.2007 р. Відповідно до рішення правління ПАТ «ХК «Київміськбуд» житловий будинок АДРЕСА_1 передано на баланс позивачу. В грудні 2014 року позивач звернувся до суду з заявою про видачу судового наказу та стягнення з відповідача заборгованості за житлово-комунальні послуги. Подільським районним судом м. Києва було відмовлено у прийнятті заяви про видачу судового наказу, оскільки з заяви вбачається спір про право. Посилаючись на те, що станом на 31.10.2014 року у відповідача утворилася заборгованість у розмірі 7 224 грн. 10 коп., у зв'язку з чим, просив стягнути суму боргу з відповідача.

До початку судового засідання представник позивача подав заяву про розгляд справи без його участі, крім того, зазначив, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просив їх задовольнити, проти винесення заочного рішення не заперечував (а.с. 29).

На виконання вимог ч. 3 ст. 122 ЦПК України, судом було направлено запит до органів реєстрації місця проживання фізичної особи (а.с. 14), згідно отриманої відповіді відповідач зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 (а. с. 15).

Згідно ст. 74 ЦПК України судові повістки - про виклик та телеграми зі зворотнім повідомленням направлялись за зареєстрованим у вставленому законом порядку місця проживання фізичної особи - відповідача. У разі ж їх відсутності за даною адресою, вважається, що судовий виклик вручений належним чином.

Відповідач в судові засідання не з'явився, про день, час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Так, в судове засідання відповідач викликався судовими повістками - зі зворотнім повідомленням на 31.03.2015 р., 20.04.2015 р. (а.с. 17, 19-21, 25-28).

У разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи (ч. 4 ст. 169 та ст. 224 ЦПК України).

Зважаючи на вищевикладене та відсутність заперечень позивача, суд приходить до висновку про можливість розгляду позову у відсутності відповідача та постановлення заочного рішення по справі.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши обставини справи, на яких ґрунтується позов, суд приходить до висновку про задоволення позову виходячи з наступних підстав.

Відповідач є власником квартири АДРЕСА_1 на підставі договору купівлі-продажу від 27.12.207 р. (а.с. 4-5)

Відповідно до рішення правління ПАТ «ХК «Київміськбуд» житловий будинок АДРЕСА_1 передано на баланс позивачу, що підтверджено витягом № 3 з протоколу засідання правління (а.с. 7) та наказом № 2/1 від 01.10.2012 р. про прийняття житлового фонду (а.с. 8). Відповідно до акту прийому - передачі від 01.10.2012 року житловий будинок АДРЕСА_1 переданий на баланс позивачу (а.с. 9-10).

23.12.2014 р. Ухвалою Подільського районного суду м. Києва було відмовлено у прийнятті заяви про видачу судового наказу, оскільки з заяви вбачається спір про право (а.с. 11).

Відповідно до розрахунку заборгованості 27.11.2014 р. у відповідача утворилася заборгованість у розмірі 7 224 грн. 10 коп. (а.с. 6).

Розрахунки позивача, відповідачем, з посиланням на належні та допустимі докази, спростовані не були.

Відповідно до ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу.

Будинок в якому проживає відповідач, перебуває на балансі позивача.

Згідно з ст. 179 ЖК України, користування будинками (квартирами) державного і громадського житлового фонду, фонду житлово-будівельних кооперативів, а також приватного житлового фонду та їх утримання здійснюється з обов'язковим додержанням вимог Правил користування приміщеннями житлових будинків і прибудинковими територіями, які затверджуються Кабінетом Міністрів України.

Згідно ст. 10 п.1 Закону України "Про приватизацію державного житлового фонду" утримання приватизованих квартир (будинків) здійснюється за рахунок коштів їх власників згідно з Правилами користування приміщеннями жилих будинків та прибудинкових територій, які затверджуються КМУ, також п.4 передбачено, що саме Державні комунальні підприємства по обслуговуванню та ремонту житла надають мешканцям комунальні та інші послуги за державними розцінками і тарифами.

Відповідно до ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», споживач зобов'язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

Також, Постановою КМУ від 08.10.1992 року № 572 з наступними змінами «Про механізм впровадження закону України "Про приватизацію державного житлового фонду", якою затверджено правила користування приміщеннями житлових будинків і гуртожитків, зокрема в п. 7 цих правил передбачено обов'язок сплачувати житлово-комунальні послуги встановлені договором або законом.

Крім того, згідно ст. 322 ЦК України, власник зобов'язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно вимог пункту 1 частини 2 статті 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно до статті 509 ЦК України, зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послуги, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 ЦК України.

Відповідно до вимог ст. ст. 525, 526 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до п.1 ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Статтею 610 ЦК України встановлено, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Згідно з ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

У відповідності до ст. 623 ЦК України, боржник, який порушив зобов'язання, має відшкодувати кредиторові завдані ним збитки.

Згідно із ч. 1 ст. 624 ЦК України, якщо за порушення зобов'язання встановлено неустойку, то вона підлягає стягненню у повному розмірі, незалежно від відшкодування збитків.

Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо розмір процентів не встановлений договором або законом.

Враховуючи, що позовні вимоги підлягають задоволенню, відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню на користь позивача судовий збір у розмірі 243 грн. 60 коп.

Враховуючи вищевикладене, керуючись ст. ст. 267, 509, 525-526, 530, 612, 623-625 ЦК України, ст. 179 ЖК України, ст. ст. 3, 4, 8, 10, 11, 15, 57, 58, 60‚ 88, 122, 169, 212-215, 224-233, 294 ЦПК України, -

В И Р І Ш И В :

Позов товариства з обмеженою відповідальністю «Перший український експертний центр» до ОСОБА_1, про стягнення заборгованості за оплату житлово-комунальних послуг - задовольнити;

Стягнути з ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1) на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Перший український експертний центр» (Код ) заборгованість за житлово - комунальні послуги у розмірі - 7 224 (сім тисяч двісті двадцять чотири) гривні 10 копійок;

Стягнути з ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1) на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Перший український експертний центр» (Код ) судовий збір у розмірі 243 (двісті сорок три) гривні 60 копійок;

Рішення може бути переглянуте судом за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії. Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку, встановленого ЦПК України;

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду м. Києва шляхом подання апеляційної скарги через Подільський районний суд м. Києва протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення. Заочне рішення набирає законної сили відповідно до загального порядку, встановленого ЦПК України.

Суддя В. В. Гребенюк