У Х В А Л А

Іменем України

"06" травня 2015 р. Франківський районний суд м.Львова в складі:

головуючого судді Дзеньдзюри С.М.

при секретарі Гимон І.В.

розглянувши заяву позивача ОСОБА_1 про забезпечення позову, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення боргу та процентів за договором позики.

Під час розгляду справи в судовому засіданні позивач подав заяву про забезпечення позову в якій просить накласти арешт на будь-яке майно належне відповідачу ОСОБА_2, а також на всі кошти та інші цінності що є на всіх рахунках і вкладах чи на зберіганні в банках або інших фінансових установах як в національній так і в іноземній валюті належних ОСОБА_2, в межах заявлених позовних вимог а також накласти заборону на виїзд ОСОБА_2 за державний кордон України.

Представник позивача в судовому засіданні заяву про забезпечення позову підтримав, зазначив, що існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову оскільки відповідач в судове засідання не зявляється.

Відповідно до ч.1 ст. 151 ЦПК України, суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, може вжити, передбачені цим Кодексом, заходи забезпечення позову.

Згідно ч.2 ст.151 ЦПК України у заяві про забезпечення позову повинно бути зазначено причини, у зв'язку з якими потрібно забезпечити позов; вид забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності; інші відомості, потрібні для забезпечення позову.

Ч. 3 ст. 151 ЦПК України передбачено, що забезпечення позову допускається на будь якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Разом з тим, у заяві позивача не зазначено відомостей, що необхідні для забезпечення позову у вигляді арешту, зокрема, відсутні конкретні відомості на яке саме майно позивач просить накласти арешт, місцезнаходження такого майна. Відсутність зазначених відомостей унеможливлює встановлення співмірності вжитих заходів забезпечення позову із ціною позову. А також з заяви про забезпечення позову не вбачається підстав, з яких позивач дійшов висновку про існування реальної загрози невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду по даній справі та настання для нього незворотних негативних наслідків, а також не зазначено причини, у зв'язку з якими потрібно забезпечити позов.

Крім цього, згідно зі ст. 33 Конституції України кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України за винятком обмежень, які встановлені законом.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 6 Закону України «Про порядок в'їзду з України і виїзду в Україну» громадянинові України у випадку, якщо діють неврегульовані договірні зобов'язання, то до виконання зобов'язань або розв'язання спору може бути відмовлено у видачі паспорта для виїзду за кордон.

Згідно з ч.ч. 2, 4 ст. 6 Закону «Про порядок в їзду з України і виїзду в Україну» громадянинові України, який має паспорт, у випадках, передбачених п.п. 1-9 ч. 1 цієї статті, може бути тимчасово відмовлено у виїзді за кордон або у вказаних випадках паспорт може бути тимчасово затримано чи вилучено. Таким чином, за наявності підстав для тимчасових обмежень у праві виїзду громадян України за кордон, до громадянина в залежності від наявності чи відсутності паспорта для виїзду за кордон застосовується: відмова у видачі паспорта; відмова у виїзді за кордон; тимчасове затримання чи вилучення паспорта для виїзду за кордон.

Також обмеження, встановлені ст. 6 Закону України «Про порядок виїзду з України та в'їзду в Україну», можливі при ухиленні громадянина від виконання зобов'язань, покладених на нього судовим рішенням.

З поданих матеріалів та цивільного позову вбачається, що відповідач не виконує зобов'язання за договором, а не ухиляється від виконання судового рішення, як того вимагає чинне законодавство.

Таким чином суд не може обмежити відповідача у праві пересування, вільного вибору місця проживання, права вільно залишати територію України, які йому гарантовано Конституцією України.

З огляду на викладені обставини, суд вважає, що в задоволенні заяви про забезпечення позову слід відмовити.

На підставі ст.ст.151-153 ЦПК України, -

УХВАЛИВ:

В задоволенні заяви про забезпечення позову відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду Львівської області через Франківський районний суд м. Львова протягом п'яти днів з дня отримання її копії.

Суддя С. М. Дзеньдзюра