АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22-ц/793/1189/15Головуючий по 1 інстанції
Категорія : 5 Романенко В. А.
Доповідач в апеляційній інстанції
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 травня 2015 року Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Черкаської області в складі:

головуючогоДемченка В. А.
суддівПодороги В. М. , Бородійчука В. Г.
при секретарі<Волвенко А.В. судового засідання ПІБ>

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Черкаси апеляційну скаргу ОСОБА_6 на рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 23 березня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_7 до ОСОБА_6, Черкаської міської ради про визнання права власності та за зустрічним позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_7, третя особа - Перша Черкаська державна нотаріальна контора про усунення від права на спадщину та зміну черговості спадкування ,-

в с т а н о в и л а :

Позивач ОСОБА_7 звернувся до суду з позовом до Черкаської міської ради, ОСОБА_6 про визнання права власності на нерухоме майно.

В обґрунтування своїх позовних вимог позивач зазначав, що 16 грудня 1997 року на підставі рішення виконавчого комітету Черкаської міської ради м. Черкаси № 806 передана у власність ОСОБА_8 квартира АДРЕСА_1, про що свідчить свідоцтво про право власності НОМЕР_1 від 13 січня 1998 року, довідка КП «ЧООБТІ» від 19 серпня 2014 року № 5498о.

ІНФОРМАЦІЯ_2 померла ОСОБА_8, яка являється мамою позивача ОСОБА_7, про що свідчить свідоцтво про смерть від 07 лютого 2014 року, та свідоцтво про народження від 29 грудня 1965 року, свідоцтво про укладення шлюбу від 20 листопада 1986 року, витяг з державного реєстру актів цивільного стану громадян про розірвання шлюбу від 12 лютого 2014 року.

04 березня 2014 року ОСОБА_7 звернувся до нотаріальної контори та подав заяву про прийняття спадщини. На підставі заяви була заведена спадкова справа № 100/2014 року.

27 серпня 2014 року позивач звернувся до нотаріальної контори для вирішення питання спадкування після смерті померлої ОСОБА_8 При цьому, ним для огляду надано свідоцтво про право власності на квартиру АДРЕСА_1, видане Черкаською міською радою 13 січня 1998 року, в якому була відсутня печатка органу, який її видав (Черкаської міської ради) та підпис посадової особи.

Оскільки правовстановлюючий документ на спадкову квартиру оформлений не належним чином, у нотаріуса відсутні підстави прийняти такий документ для видачі свідоцтва про спадщину, а тому нотаріус роз'яснив його про право на звернення до суду за вирішенням питання спадкування вищезазначеної квартири.

А тому, позивач просив суд визнати за ним, ОСОБА_7, право власності на квартиру АДРЕСА_1 в порядку спадкування.

ОСОБА_6 звернулася із зустрічним позовом до ОСОБА_7, треті особи - Перша Черкаська державна нотаріальна контора про усунення від права на спадщину та заміну черговості спадкування.

В обґрунтування своїх позовних вимог позивачка ОСОБА_6 зазначала, що ІНФОРМАЦІЯ_2 у віці 74 років померла її бабуся, ОСОБА_8, яка після смерті не залишила заповіту. До спадкового майна входить двокімнатна квартира загальною площею 43,8 м. кв., яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1

Згідно ст. 1261 ЦК України право на спадкування після смерті ОСОБА_8 у першій черзі за законом має її син, ОСОБА_7, а вона, як родич другого ступеня споріднення спадкодавця, відповідно до ст. 1265 ЦК України є спадкоємцем п'ятої черги.

26 березня 2014 року, ОСОБА_6 та ОСОБА_9 звернулися до Першої Черкаської державної нотаріальної контори та подали заяви на прийняття спадщини, але нотаріусом було їм відмовлено з мотивів того, що є спадкоємець першої черги.

Проте, з вересня 2007 року вона з майбутнім чоловіком проживали спільно із нині померлою ОСОБА_8 , яка постійно знаходилася в тяжкому фізичному стані в зв'язку із проблемами зі здоров'ям і потребувала стороннього догляду.

Доказом цього є реєстрація ОСОБА_6 та ОСОБА_9 за адресою: АДРЕСА_1. Більше 30 років бабуся хворіла на цукровий діабет. Вона з чоловіком доглядали бабусю, утримували квартиру, купували продукти харчування, ліки, повністю сплачували комунальні послуги, оскільки пенсії бабусі вистачало тільки на частину ліків.

Між нею, її батьками, ОСОБА_12 та ОСОБА_7, та бабусею було досягнуто згоди щодо того, що вона буде доглядати бабусю до її смерті і квартира буде передана їй у власність, і такий догляд за ОСОБА_8 вона з чоловіком здійснювали до моменту її смерті.

Відповідач ОСОБА_7 не приймав ніякої участі у покращенні становища своєї матері, не переймався її життям і здоров'ям, не надавав їй жодної допомоги. ОСОБА_7 своєю бездіяльністю по відношенню до становища матері порушив не лише норми моралі, але й приписи закону, що тягне за собою наслідки у вигляді застосування до нього ч. 5 ст. 1224 ЦК України.

Відповідач протягом тривалого періоду не відвідував свою матір, не спілкувався з нею, будь-якої допомоги не надавав.

Тобто протягом тривалого часу нею систематично надавалася допомога бабусі. Вони постійно проживали разом, відповідно - спілкувалися щодня, консультувалися у вирішенні побутових питань. Оскільки бабуся хворіла на цукровий діабет, їй необхідно була матеріальна допомога на купівлю ліків, а пенсії вистачало лише на їх частину, відповідно - комунальні послуги, продукти харчування та необхідні речі вони забезпечували за власний рахунок. Вони займались прибиранням приміщення, приготуванням їжі, ремонт квартири - внаслідок похилого віку, тяжкої хвороби та зайвої ваги, бабуся не могла фізично працювати (навіть одягнутись та взутись їй самій було досить важко), відповідно, всю роботу по квартирі виконували вони. З 2007 року по день її смерті вони проживали разом і опікувалися бабусею, яка більше 30 років хворіла на цукровий діабет, була мало рухомою, навіть гігієнічні процедури вона з чоловіком допомагали їй проводити.

А тому, ОСОБА_6 просила суд усунути ОСОБА_7 від права на спадкування майна спадкодавця ОСОБА_8, до якого входить двокімнатна квартира загальною площею 43,8 м. кв., яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 та визнати за нею, спадкоємцем п'ятої черги за законом, право на спадкування зазначеного майна спадкодавця ОСОБА_8 у першій черзі.

Рішенням Соснівського районного суду м. Черкаси від 23 березня 2015 року позов ОСОБА_7 до ОСОБА_6, Черкаської міської ради про визнання права власності задоволено, визнано за ОСОБА_7 право власності на квартиру АДРЕСА_1.

В позові ОСОБА_6 до ОСОБА_7, третя особа - Перша Черкаська державна нотаріальна контора про усунення від права на спадщину та зміну черговості спадкування відмовлено.

Не погоджуючись із рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_6 подала апеляційну скаргу на дане рішення, в якій просять рішення суду скасувати, ухваливши нове рішення про задоволення її зустрічних позовних вимог, оскільки вважає його ухваленим із порушенням норм матеріального та процесуального права та при неповному з'ясуванні обставин, що мають значення по справі.

Заслухавши суддю-доповідача, сторони по справі, вивчивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає до відхилення, а рішення суду першої інстанції до залишення без змін з наступних підстав.

Розглядаючи спір, судова колегія вважає, що районний суд повно і всебічно дослідив і оцінив обставини по справі, надані сторонами докази, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює, і як наслідок ухвалив рішення по справі з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Так, колегією суддів за матеріалами справи встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_2 померла ОСОБА_8, про що свідчить свідоцтво про смерть від 07 лютого 2014 року ( а. с. 6).

Покійна ОСОБА_8 є мамою ОСОБА_7, про що свідчить свідоцтво про народження від 29 грудня 1965 року ( а. с. 17) та свідоцтво про укладення шлюбу від 20 листопада 1986 року ( а. с. 16), витяг з державного реєстру актів цивільного стану громадян про розірвання шлюбу від 12 лютого 2014 року ( а. с. 13 - 14).

Померла ОСОБА_8, являється рідною матір'ю ОСОБА_7 та рідною бабусею ОСОБА_6.

Після смерті ОСОБА_8 відкрилася спадщина на належну їй двокімнатну квартиру загальною площею 43,8 м. кв., яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1.

В установлений законом строк 04.03.2014 року ОСОБА_7 звернувся до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини після смерті матері.

Але, нотаріусом Першої Черкаської державної нотаріальної контори було відмовлено ОСОБА_7 з приводу вирішення питання спадкування після померлої ОСОБА_8, оскільки у свідоцтві про право власності на квартиру АДРЕСА_1, виданого Черкаською міською радою 13 січня 1998 року відсутня печатка органу, який її видав (Черкаської міської ради) та підпис посадової особи.

Крім того 26 березня 2014 року до нотаріальної контори звернулася ОСОБА_6 та подала заяву, в якій вказувала, що померла її баба та спадщину вона приймає ( а. с. 21).

Статтею 1223 ЦК України визначено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Оскільки померла ОСОБА_8 за життя заповіту не складала, тому спадкоємство має здійснюватися за законом.

Статтею 1216 ЦК України передбачено, що спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

У разі відсутності заповіту, право на спадкування мають особи зазначені в ст. ст. 1261 - 1265 ЦК України.

Відповідно до ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Стаття 1265 ЦК України передбачає - у п'яту чергу право на спадкування за законом мають інші родичі спадкодавця до шостого ступеня споріднення включно, причому родичі ближчого ступеня споріднення усувають від права спадкування родичів подальшого ступеня споріднення.

Ступінь споріднення визначається за числом народжень, що віддаляють родича від спадкодавця. Народження самого спадкодавця не входить до цього числа.

За приписами ст. 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених ст. 1259 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 2 ст. 1259 ЦК України фізична особа, яка є спадкоємцем за законом наступних черг, може за рішенням суду одержати право на спадкування разом із спадкоємцями тієї черги, яка має право на спадкування, за умови, що вона протягом тривалого часу опікувалася, матеріально забезпечувала, надавала іншу допомогу спадкодавцеві, який через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво був у безпорадному стані.

За змістом вказаної норми, при вирішенні питання про зміну черговості спадкування позивач повинен довести факт опікування, матеріального забезпечення спадкодавця протягом тривалого часу та перебування спадкодавця в безпорадному стані, тобто стані, обумовленому похилим віком, тяжкою хворобою або каліцтвом, коли особа не може самостійно забезпечити умови свого життя, потребує стороннього догляду, допомоги та піклування.

Судовий порядок зміни черговості застосовується на підставі задоволення позову спадкоємця наступних черг до спадкоємців тієї черги, яка безпосередньо закликається до спадкування. Підставами для задоволення такого позову є сукупність наступних юридичних фактів, встановлених у судовому порядку: 1) здійснення опіки над спадкодавцем, тобто надання йому нематеріальних послуг (спілкування, поради та консультації, поздоровлення зі святами); 2) матеріальне забезпечення спадкодавця; 3) надання будь-якої іншої допомоги спадкодавцеві, тобто такої допомоги, яка матеріалізований вираз - прибирання приміщення, приготування їжі, ремонт квартири; 4) тривалий час здійснення дій, визначених у пунктах 1 - 3; 5) безпорадний стан спадкодавця, тобто такий стан, під час якого особа неспроможна самостійно забезпечувати свої потреби, викликаний похилим віком, тяжкою хворобою або каліцтвом.

Усі вище перераховані юридичні факти встановлюються судом на власний розсуд з урахуванням усіх обставин справи.

Відповідно до п.6 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» правило частини п'ятої ст. 1224 ЦК України стосується всіх спадкоємців за законом, зокрема й тих, які відповідно до Сімейного Кодексу не були зобов'язані утримувати спадкодавця. Безпорадним слід розуміти стан особи, зумовлений похилим віком, тяжкою хворобою або каліцтвом, коли вона не може самостійно забезпечити умови свого життя, потребує стороннього догляду, допомоги та піклування. Вимога про усунення спадкоємця від права на спадкування може бути пред'явлена особою, для якої таке усунення породжує пов'язані зі спадкуванням права та обов'язки, одночасно з її позовом про одержання права на спадкування з підстав, визначених у частині другій ст. 1259 ЦК України.

Частиною 5 статті 1224 ЦК України передбачено, що за рішенням суду особа може бути усунена від права на спадкування за законом, якщо буде встановлено, що вона ухилялася від надання допомоги спадкодавцеві, який через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво був у безпорадному стані.

Ухилення особи від надання допомоги спадкодавцеві, який потребував допомоги, полягає у винній поведінці особи, яка, усвідомлюючи свій обов'язок, мала можливість його виконувати, але не вчинила необхідних дій.

В той же час, за матеріалами справи судом установлено, що відповідно до довідки № 22 від 15 січня 2015 року, виданої КНП «Четверта Черкаська міська поліклініка Черкаської міської ради вбачається, що ОСОБА_7 протягом 2010-2013 року, отримував в ендокринологічному кабінеті поліклініки інсуліни для пацієнтки ОСОБА_8, 1939 р. н. , яка проживала за адресою: АДРЕСА_1 та знаходилась на диспансерному обліку у лікаря ендокринолога з діагнозом: «Цукровий діабет, ІІ тип, ВІЗ, тяжка форма». Крім того, ОСОБА_7 забезпечував попередній запис на аналізи (забір крові на цукор та загальний аналіз крові на дому) та забирав результати аналізів ОСОБА_8 ( а. с. 75).

Довідкою Першої Черкаської міської лікарні Черкаської міської ради підтверджено, що ОСОБА_8, 1939 р. н. , жителька АДРЕСА_1, знаходилась на стаціонарному лікуванні в ІІ терапевтичному відділенні КНП «Перша Черкаська міська лікарня» ЧМР з 04.02.2014 року по 06.02.2014 року. Д-з: Цукровий діабет, тип 2, тяжкий перебіг в ст. субкомпенсації. Діабетична ангіополінейропатія. Діабетична нефропатія. Хронічний пієлонефрит в ст. загострення. ХХР V. ХХР ІV. Уремія. Хронічна анемія легкого ступеню. ІХС: стенокардія напруги ФК ІІ, кардіосклероз атеросклеротичний. СН ІІ Б. ГХ ІІ. Гіпертензивне серце, ризик ІV. Хронічна дисциркуляторна діабетична, гіпертонічна, атеросклеротична енцефалопатія Н ІІ декомпенсація. У зв'язку з важким станом здоров'я хвора потребувала постійного догляду і як підтримка з нею разом був син ОСОБА_7 ( а. с. 68).

Випискою по картковому рахунку/картці на ім'я ОСОБА_7 підтверджено факт забезпечення ОСОБА_8 ліками в період лікування з 04.02.2014 року по 06.02.2014 року ( а. с. 78).

20.09.2013 року між ОСОБА_7 та ОСОБА_13 укладено договір № 001.013-271 на купівлю та установку метало пластикового вікна за адресою: АДРЕСА_1. Актом прийому-передачі продукції № 001.013-271 від 01.10.2013 року підтверджено виконання вказаного договору. Видатковою накладною № АО-001.013-271 від 01.10.2013 року підтверджено факт сплати коштів у розмірі 1480 грн. відповідно договору ( а. с. 76 - 77).

Крім того, ОСОБА_7 надано квитанцію, відповідно до якої ним сплачені кошти у розмірі 134,13 грн. за судмедпослуги ОСОБА_8.( а. с. 69).

Відповідно договору-замовлення № 95 на організацію та проведення поховання, договору-замовлення № 748 на організацію та проведення поховання від 07.02.2014 року, накладної на здійснення поминального обіду, ОСОБА_7 займався похованням та поминальним обідом після смерті ОСОБА_8 ( а. с. 71 - 73).

З акту опитування сусідів вбачається, що ОСОБА_7 регулярно, але не менше двічі на тиждень приїжджав до своєї мами ОСОБА_8 Спілкуючись з ОСОБА_8 неодноразово чули від неї, що її син ОСОБА_7 допомагав їй купуючи медикаменти, продукти, а також веденням господарських справ в квартирі. Що стосується ОСОБА_6 та її чоловіка, то ОСОБА_8 постійно скаржилась про те, що вижене їх на квартиру, так як у них були не найкращі відносини ( а. с. 74).

Виходячи зі змісту ч. 5 ст. 1224 ЦК України та з урахуванням роз'яснень, поданих судом у п. 6 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року N 7 "Про судову практику у справах про спадкування", правило ч. 5 ст. 1224 ЦК стосується всіх спадкоємців за законом, зокрема й тих, які відповідно до СК не були зобов'язані утримувати спадкодавця. Безпорадним слід розуміти стан особи, зумовлений похилим віком, тяжкою хворобою або каліцтвом, коли вона не може самостійно забезпечити умови свого життя, потребує стороннього догляду, допомоги та піклування.

Суд при вирішенні справи про усунення особи від права на спадкування повинен установити як факт ухилення особи від надання спадкодавцеві допомоги, так і факт перебування спадкодавця в безпорадному стані через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво та потребу спадкодавця в допомозі цієї особи.

Ухилення особи від надання допомоги спадкодавцеві, який потребує допомоги, полягає в умисних діях чи бездіяльності особи, спрямованих на ухилення від обов'язку забезпечити підтримку та допомогу спадкодавцю, тобто ухилення, пов'язане з винною поведінкою особи, яка усвідомлювала свій обов'язок, мала можливість його виконувати, але не вчиняла необхідних дій. Таким чином, ухилення характеризується умисною формою вини.

16.05.2013 року Вищий Спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ листом № 4-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» роз'яснив, що відповідно до ч. 5 ст. 1224 ЦК України за рішенням суду особа може бути усунена від права на спадкування за законом, якщо буде встановлено, що вона ухилялася від надання допомоги спадкодавцеві, який через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво був у безпорадному стані. Вимога про усунення від права на спадкування за законом особи може бути пред'явлена лише після смерті спадкодавця. Виходячи зі змісту зазначеної норми, суд при вирішенні такої справи згідно з вимогами ст. 214 ЦПК України повинен встановити як факт ухилення особи від надання спадкодавцеві допомоги, так і факт перебування спадкодавця у безпорадному стані через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво та потребу спадкодавця в допомозі цієї особи. Для постановлення рішення про усунення від спадкування у справі повинні бути надані належні та допустимі докази, які б свідчили про те, що спадкодавець потребував допомоги відповідача, останній мав можливість її надати, проте ухилявся від обов'язку щодо її надання. Ухилення особи від надання допомоги спадкодавцеві, який її потребував, полягає в умисних діях чи бездіяльності особи, спрямованих на уникнення від обов'язку забезпечити підтримку та допомогу спадкодавцю. Тобто ухилення, пов'язане з винною поведінкою особи, яка усвідомлювала свій обов'язок, мала можливість його виконувати, але не вчиняла необхідних дій. Крім цього, підлягає з'ясуванню судом питання, чи потребував спадкодавець допомоги від спадкоємця за умови отримання її від інших осіб, чи мав спадкоємець матеріальну та фізичну змогу надавати таку допомогу. Лише при одночасному настанні наведених обставин і доведеності зазначених фактів в їх сукупності спадкоємець може бути усунений від спадкування.

А тому, колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції про те, що ОСОБА_8 перебувала у безпорадному стані та в останні місяці життя потребувала сторонньої допомоги, а також те, що саме позивач ОСОБА_7 протягом тривалого часу опікувався, матеріально забезпечував та надавав іншу допомогу спадкодавцю.

Позивач ОСОБА_6 по зустрічному позову, в судовому засіданні суду першої інстанції та в апеляційній скарзі посилалася на той факт, що тільки вона доглядала покійну ОСОБА_8, утримувала квартиру, купувала продукти харчування, ліки, повністю сплачувала комунальні послуги.

Однак, колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції, що дані твердження ОСОБА_6 не підтверджені належними доказами, а саме в матеріалах справи відсутні докази щодо опікування та матеріального забезпечення покійної ОСОБА_8 саме тільки ОСОБА_6

Також, доводи ОСОБА_6 спростовуються доказами, які маються в матеріалах даної справи.

Згідно із вимогами ст.10, ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу.

Отже, оскільки ОСОБА_6 в ході судового розгляду не довела обставин, на які посилалася в обґрунтування своїх позовних вимог, а саме про тривале опікування, матеріальне забезпечення спадкодавця тільки з її сторони, а також не довела умисного ухилення ОСОБА_7 від утримання та надання допомоги спадкодавцю, та не надала належних доказів, а її доводи, навпаки, були спростовані дослідженими судом письмовими матеріалами справи та іншими доказами по справі, то підстав для застосування приписів ч. 2 ст. 1259 ЦК України та, відповідно, і підстав для задоволення позову про усунення від права на спадщину та заміну черговості спадкування немає, а тому суд першої інстанції обгрунтовано відмовив в задоволенні позовних вимог ОСОБА_6

Також, колегія вважає, що районний суд правомірно враховував той факт, що ОСОБА_7 є спадкоємцем першої черги і на цій підставі правомірно дійшов висновку про задоволення його позовних вимог про визнання права власності на спадкове майно.

Відповідно до вимог ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без зміни, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням вимог матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

У зв'язку з цим, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції вірно застосовано норми матеріального права та ухвалено рішення з додержанням положень законодавства, а доводи апелянта ОСОБА_6 у апеляційній скарзі про те, що рішення суду незаконне нічим не підтверджено та не наведено підстави, передбачені ст. 309 ЦПК України, які б давали підстави скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення у справі.

Враховуючи викладене та керуючись ст. ст. 307, 308, 313, 314, 315, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_6 - відхилити.

Рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 23 березня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_7 до ОСОБА_6, Черкаської міської ради про визнання права власності та за зустрічним позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_7, третя особа - Перша Черкаська державна нотаріальна контора про усунення від права на спадщину та зміну черговості спадкування - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили негайно з моменту проголошення та може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня проголошення.

Головуючий :

Судді :