Справа № 159/667/15-ц
Провадження № 2/159/360/15
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Ковель 17 березня 2015 року

Ковельський міськрайонний суд Волинської області

під головуванням судді Луньової Т.М.,

за участі секретаря - Канашкової О.М.,

позивача - ОСОБА_1,

відповідача - ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Ковелі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення перешкод у користуванні житлом, що перебуває у приватній власності позивача, шляхом виселення,

в с т а н о в и в :

Позивач ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до відповідача ОСОБА_2 про усунення перешкод у користуванні житлом, що перебуває у приватній власності позивача, шляхом виселення відповідача з належної позивачеві на праві приватної власності квартири АДРЕСА_3

Обґрунтовуючи вимоги позовної заяви позивач посилається на наступні обставини: позивачеві на праві приватної власності належить квартира АДРЕСА_1. У вказаній квартирі зареєстрований та постійно проживає син позивача, відповідач ОСОБА_2. Незважаючи на ту обставину, що у належну позивачеві квартиру відповідач вселився за згодою власника житла, тобто позивача, подальше проживання відповідача ОСОБА_2 у належній позивачеві квартирі позивач вважає неможливим, оскільки своєю поведінкою відповідач порушує право позивача на користування та володіння належним їй нерухомим майном. Відповідач не бере участі в оплаті житлово-комунальних послуг, систематично влаштовує сварки, спричиняє позивачеві матеріальні збитки, зловживає спиртними напоями, постійно приводить до квартири позивача сторонніх людей, з якими розпиває спиртні напої та яким надає у квартирі позивача тимчасовий притулок без згоди позивача. На зауваження позивача відповідач реагує агресивно, що спонукало позивача неодноразово звертатись у правоохоронні органи. Упродовж 2014 року відповідача було 6 разів притягнуто до адміністративної відповідальності та піддано адміністративним стягненням за насильство в сім'ї. Вважає, що з вини відповідача у належній їй квартирі виникла пожежа, унаслідок якої було пошкоджено побутову техніку, меблі, речі домашнього вжитку, вхідні двері. Оскільки вживані правоохоронними органами та судом заходи не запобігли припиненню відповідачем протиправної поведінки, відповідач продовжує порушувати правила співжиття, що робить неможливим проживання позивача в одній квартирі з відповідачем, позивач звернулась до суду з позовом про виселення відповідача з квартири.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 позов підтримала з підстав, зазначених у ньому і прохає позов задовольнити. Прохає суд ухвалити рішення,яким виселити відповідача ОСОБА_2 з належного позивачеві на праві приватної власності квартири АДРЕСА_1 без надання іншого житла.

Відповідач ОСОБА_2 в судовому засіданні позову не визнав і заперечив проти його задоволення. У заперечення позову посилається на наступні обставини: до 2014 року він проживав у належній йому на праві приватної власності квартирі по АДРЕСА_1 в м. Ковель Волинської області. У січні 2014 року він відгукнувся на пропозицію позивача продати належну йому квартиру та переїхати на постійне проживання до належної позивачеві квартири АДРЕСА_2. При цьому вони з позивачем ОСОБА_1 домовились про те, що на частину від виручених відповідачем коштів позивач до травня 2014 року придбає собі будинок у передмісті м. Ковель, а відповідач залишиться проживати у спірній квартирі. Згідно усної домовленості відповідач передав позивачеві 10000 доларів США, отриманих від реалізації належної йому квартири, залишивши собі 8000 доларів США. Однак, позивач своєї обіцянки не виконала, залишилась проживати у спірній квартирі, а кошти, передані їй відповідачем в сумі 10000 доларів США перевела у національну валюту та поклала на депозитний рахунок до банку. Заволодівши обманним шляхом грошима відповідача, позивач почала створювати у спірній квартирі умови неможливі для проживання відповідача. Зокрема позивач не допускає відповідача до плити, до газу та води, у зв'язку з чим відповідач готує їжу на вогнищі, на подвір'ї будинку. Відключає електропостачання. Кімната, де мешкає відповідач, не опалюється. Крім цього позивач постійно провокує скандали, наймає осіб для нанесення відповідачеві побоїв, сама надає притулок у належній їй квартирі малознайомим людям, не дотримується санітарних норм проживання. Усвідомлюючи можливі негативні наслідки проживання у квартирі, належній позивачеві, відповідач не може залишити вказаного житла, оскільки піддавшись на вмовляння позивача, продав належну йому квартиру, а придбати інше житло позбавлений можливості, оскільки більшу частину коштів від реалізації належного йому житла передав позивачеві.

Заслухавши пояснення сторін, свідків, дослідивши письмові докази у справі, суд дійшов висновку, що позов безпідставний і задоволенню не підлягає.

Так, відповідно до ч.1 ст. 156 ЖК України, члени сім'ї власника жилого будинку (квартири), які проживають разом з ним у будинку квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку ( квартири), якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. За згодою власника будинку (квартири) член його сім'ї вправі вселяти в займане ним жиле приміщення інших членів сім'ї.

Судом встановлено, що в січні 2015 року відповідач за згодою своєї матері ОСОБА_1, яка є власником квартири АДРЕСА_1 в м. Ковелі Волинської області, вселився у вказане житлове приміщення і за згодою власника житла був зареєстрований за вказаною адресою на невизначений термін.

Вказану обставину підтвердила в судовому засіданні позивач ОСОБА_1.

Підстави та порядок позбавлення членів сім'ї власника права користування жилими приміщеннями визначені у ст. 157 ЖК України, якою встановлено, що членів сім'ї власника жилого будинку може бути виселено у випадках, передбачених частиною першою статті 116 цього Кодексу. Виселення провадиться у судовому порядку без надання іншого жилого приміщення.

За змістом ст. 116 ЖК України, виселення члена сім'ї наймача (власника) будинку та інших осіб, які проживають разом з ним, можливо в тому випадку, коли вони систематично руйнують чи псують жиле приміщення, або використовують його не за призначенням, або систематично порушують правила співжиття та роблять неможливим для інших проживання з ними в одному будинку, а заходи запобігання і громадського впливу виявились безрезультатними.

Обґрунтовуючи вимоги позовної заяви позивач посилається на ті обставини, що відповідач не бере участі в оплаті житлово-комунальних послуг, систематично влаштовує сварки, спричиняє позивачеві матеріальні збитки, зокрема припускає, що з вини відповідача у квартирі сталась пожежа, зловживає спиртними напоями, постійно приводить до квартири позивача сторонніх людей, з якими розпиває спиртні напої та яким надає у квартирі позивача тимчасовий притулок без згоди позивача. На зауваження позивача відповідач реагує агресивно. Відповідача шість разів було притягнуто до адміністративної за насильство в сім'ї, однак такі заходи впливу виявились безрезультатними.

На підтвердження обставин, якими мотивовано позов, позивач подала докази, а саме копії постанов про притягнення відповідача ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ст. 173-2 КУпАП України.

Крім цього, допитана в судовому засіданні 02 березня 2015 року свідок ОСОБА_3 показала, що улітку 2014 року, у її присутності, відповідач ОСОБА_2 влаштував сварку із свідком та позивачем ОСОБА_1, при цьому погрожував обом.

В судовому засіданні відповідач ОСОБА_2 визнав ту обставину, що дійсно упродовж 2014 року шість разів притягався до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 173-2 КУпАП та ч.2 ст. 173-2 КУпАП, не заперечує, що між ним та позивачем ОСОБА_1 неодноразово виникали суперечки та скандали, однак вважає, що ініціатором вказаних скандалів завжди виступала позивачка, яка задалася метою виселити його з квартири і з цією метою створювала для відповідача умови, за яких проживання відповідача у спірній квартирі було неможливим. Сварку із свідком ОСОБА_3 пояснив тим, що свідок приносила до позивача бездомних тварин, яких позивач не доглядала, за якими не прибирала, розводила бруд та сморід.

Статтею 1 ЦПК України регламентовано, що завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб.

З копій постанов у справах про адміністративне правопорушення №159/2498/14-п (провадження №3/159/882/14); №159/3173/14-п (провадження №3/159/1127/14); №159/3374/14-п (провадження №3/159/1176/14); №159/5526/14-п (провадження №3/159/1893/14); №159/6805/14-п (провадження №3/159/2288/14); №159/2026/14-п (провадження №3/159/740/14) убачається, що відповідач ОСОБА_2 упродовж 2014 року шість разів притягався до адміністративної відповідальності за вчинення стосовно позивача ОСОБА_1 діянь, які містять склад правопорушення, передбаченого ст. 173-2 КУпАП.

У той же час, в судовому засіданні було доведено наявність обставин, якими відповідач ОСОБА_2 заперечив позов.

Так, будучи допитаною в судовому засіданні 02 березня 2015 року свідок ОСОБА_4 показала, що зареєстрована та проживає за адресою АДРЕСА_4, тобто є сусідкою сторін у даній справі. Показала, що відповідач ОСОБА_2 проживає у кімнаті, яка межує з кімнатою, у якій мешкає свідок разом зі своїми трьома малолітніми дітьми. Жодних претензій до поведінки відповідача ОСОБА_2 ні вона, ні сусіди по будинку не мали і не мають. Характеризує відповідача як особу доброзичливу, неконфліктну, готову завжди прийти на допомогу. Категорично заперечила ту обставину, що відповідач облаштував у квартирі позивача притон, а також заперечила що відповідач, чи його знайомі порушують громадський порядок. Показала також, що позивач ОСОБА_1 неодноразово провокувала відповідача на сварки та скандали, створювала та створює для відповідача умови неможливі для проживання, зокрема відключає світло, не допускає відповідача до води та до плити, у зв'язку з чим сусіди по будинку дозволили відповідачеві готувати собі їжу на вогнищі на подвір'ї будинку, а також неодноразово допомагали відповідачеві продуктами харчування, коли приготування їжі було неможливим. Показала, що сусіди були очевидцями того, як позивач підбурювала осіб сумнівної поведінки завдати шкоди здоров'ю відповідача, що останні і зробили. Свідок охарактеризувала позивача ОСОБА_1 як особу вкрай конфлікту, схильну до безпричинних скандалів, сварок, обману та до насильства. Стверджує, що сама позивач надавала притулок у належній їй квартирі малознайомим людям.

Показання свідка ОСОБА_4 підтверджуються показаннями допитаного в судовому засіданні 24 лютого 2015 року свідка ОСОБА_5, який показав, що як дільничний інспектор часто відвідував сторін за їх місцем проживання АДРЕСА_5. Із боку сусідів скарг на поведінку відповідача ОСОБА_6 ніколи не надходило. Однак скарги на поведінку відповідача постійно надходили від позивача. Незважаючи на ту обставину, що входи до помешкань, які займають сторони у квартирі, є окремими, позивач скаржилась на те, що у відповідача постійно збираються знайомі останнього, які розпивають спиртне, залишаються ночувати у відповідача ОСОБА_2, порушують спокій позивача, позбавляють можливості нормально відпочити. Відвідуючи сторони за місцем проживання свідок неодноразово заставав у кімнаті, яку займає відповідач сторонніх людей, які розпивали спиртні напої. У той же час до нього неодноразово звертався сам відповідач, який прохав посприяти звільненню квартири від сторонніх осіб.

Будучи допитаною 02 березня 2015 року в судовому засіданні свідок ОСОБА_7 показала, що за ініціативи позивача відповідачем ОСОБА_2 було відчужено належну йому квартиру. Позивач запропонувала відповідачеві оселитися у її квартирі по АДРЕСА_1. Однак упродовж часу проживання відповідача у вказаній квартирі, позивач постійно провокує сварки, намагається вивести відповідача з рівноваги, наймала людей, які жорстоко били відповідача. Під впливом психічного та фізичного тиску з боку позивача відповідач робив спроби суїциду.

Враховуючи вимоги ст. 1 ЦПК України, якою регламентовано, що завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, суд взяв до уваги ту обставину, що саме позивач ОСОБА_1 стала ініціатором відчуження відповідачем ОСОБА_2 належної йому на праві приватної власності квартири по АДРЕСА_1 в м. Ковель Волинської області, запропонувавши відповідачеві ОСОБА_2 житло у належній їй квартирі по АДРЕСА_1 в м. Ковель.

Вказаної обставини не заперечила сама позивач та підтвердили допитаний в судовому засіданні 02 березня 2015 року свідок ОСОБА_8 та допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_9.

Крім цього, допитані в судовому засіданні свідки ОСОБА_10 та ОСОБА_8 підтвердили пояснення відповідача ОСОБА_2, щодо передачі відповідачем 10000 доларів США, виручених від продажу належної йому квартири, позивачеві ОСОБА_1. Крім цього, свідки підтвердили ту обставину, що позивач ОСОБА_1 обіцяла забезпечити відповідача житлом, придбавши будиночок.

Так, з пояснень вказаних свідків убачається, що свідки ОСОБА_8 та ОСОБА_10 працюють у Ковельському Центрі нерухомості і до них, з питаннями відчуження та придбання майна неодноразово зверталась позивач ОСОБА_1 Ще задовго до відчуження відповідачем ОСОБА_2 належної йому квартири по АДРЕСА_6 в м. Ковель, позивач ОСОБА_1 неодноразово зверталась до свідків з питанням підшукати покупця на вказану квартиру. Свідки підшуковували на прохання позивача покупця, однак відповідач ОСОБА_2 категорично відмовлявся продавати свою квартиру. Врешті, приблизно узимку 2013-2014 року, позивач вже разом з відповідачем звернулась до свідків з питанням відчуження квартири, належної відповідачеві. Всіма питаннями, пов'язаними з процедурою продажу квартири відповідача займалась саме позивач ОСОБА_1 Приблизно через місяць часу на квартиру відповідача знайшовся покупець і у кабінеті нотаріуса, розташованому в будинку, де знаходиться управління Пенсійного фонду Ковеля, у присутності свідків, покупець передав відповідачеві 18000 доларів США за квартиру відповідача. Вказані кошти особисто перераховувала позивач ОСОБА_1 Тоді ж, у кабінеті нотаріуса, відповідач ОСОБА_2 передав позивачеві ОСОБА_1 8000 доларів США, оскільки позивач пообіцяла придбати житловий будиночок в передмісті Ковеля для себе чи для відповідача. Про це позивач ОСОБА_1 неодноразово говорила в присутності свідків. Після того, як нотаріус оформив договір купівлі-продажу квартири, свідки супроводили позивача ОСОБА_1 та відповідача ОСОБА_2 до приміщення банку, який знаходиться у тому ж будинку, що і офіс нотаріуса, оскільки супровід клієнтів з грошима до місця проживання чи до банку, тобто забезпечення їх безпеки, входить до переліку послуг, що надають свідки. В приміщенні банку позивач ОСОБА_1 попрохала відповідача передати їй ще 2000 доларів США, на що відповідач погодився і передав вказану суму позивачеві. У присутності свідків позивач ОСОБА_1 поклала на відкритий нею депозитний рахунок отримані від відповідача ОСОБА_2 10000 доларів США, попередньо перевівши вказані кошти у національну валюту. Відповідач ОСОБА_2 також поклав решту суми, що залишилась від продажу квартири - 8000 доларів США на відкритий ним депозитний рахунок, перевівши вказані кошти на національну валюту. Позивач кілька разів телефонувала до агентства з приводу придбання будинку, але потім телефонувати припинила.

У ході судового розгляду не знайшла ствердження обставина, зазначена позивачем у обґрунтування позову, а саме те, що відповідач спричиняє позивачеві матеріальні збитки. А також те, що дії відповідача призводять до пошкодження квартири.

Зокрема, згідно довідки №4 від 05.01.2015 року, виданої Ковельським міськрайонним відділом управління ДСНС України у Волинській області, ймовірна причина пожежі в квартирі по АДРЕСА_1 в м. Ковель є коротке замикання електропроводки.

При з'ясуванні в позивача у ході судового розгляду питання про те, як вплинули заходи запобігання, вживані міліцією та судом, на поведінку відповідача, позивач пояснила, що наполягає на задоволенні позову, оскільки поведінка відповідача не змінилась, її дратує та обставина, що хоча відповідач вмикає телевізор без звуку, однак телевізор гуде. Крім цього її дратує, що відповідач полюбляє уночі випити чаю.

У ході судового розгляду встановлено, що позивач ОСОБА_1, як мати відповідача ОСОБА_2 добре зналася на звичках свого сина, відповідача ОСОБА_2, у тому числі знала про те, що відповідач часто зловживає спиртними напоями, полюбляє приймати гостей.

Незважаючи на вказану обставину, саме позивач запропонувала відповідачеві житло у належній їй квартирі, спонукавши відповідача до відчуження належного йому житла, а отримавши більшу частину коштів від продажу квартири, не виконала обіцянки забезпечити відповідача окремим житлом.

Із врахуванням обставин встановлених судом у ході розгляду даної справи, суд дійшов висновку, що позов задоволенню не підлягає.

На підставі ст. 1,15,30,60-62, 85, 212, 213,215,173,174 ЦПК України, ст. ст. 15,319,321, 383,391 ЦК України, ст. 150,157,116 ЖК України, суд

в и р і ш и в :

У позові ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення перешкод у користуванні житлом, що перебуває у приватній власності позивача, шляхом виселення, відмовити.

Судові витрати залишити за сторонами.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Волинської області через Ковельський міськрайонний суд шляхом подачі апеляційної скарги в 10-денний строк з дня проголошення рішення, а особами, які не були присутні в судовому засіданні під час проголошення рішення - протягом 10-ти днів з дня отримання копії рішення.

Головуюча: Т.М.Луньова