АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ТЕРНОПІЛЬСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/789/483/15 Доповідач - Ткач О.І.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 березня 2015 р. колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Тернопільської області в складі:

головуючого - Ткач О.І.

суддів - Бахметова В. Х., Гірський Б. О.,

при секретарі - Майка Р.Ю.

з участю - представників апелянта та ДВС

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Тернополі справу за апеляційною скаргою ТзОВ "Акція" на ухвалу Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 16 лютого 2015 року в справі за скаргою ОСОБА_1 на постанову державного виконавця Другого відділу державної виконавчої служби Тернопільського міського управління юстиції про відмову у відкритті виконавчого провадження,-

ВСТАНОВИЛА:

У вересні 2014 року ОСОБА_1 звернувся із скаргою на дії державного виконавця другого відділу ДВС Тернопільського міського управління юстиції в якій просить: визнати незаконною постанову державного виконавця про відмову у відкритті виконавчого провадження та роз'яснення судового рішення.

Ухвалою Тернопільського міськрайонного суду від 16 лютого 2015 року скаргу ОСОБА_1 на постанову державного виконавця Другого відділу державної виконавчої служби Тернопільського міського управління юстиції про відмову у відкритті виконавчого провадження (відмову в прийнятті до провадження виконавчого документу) від 12 вересня 2014 року № 44694764 - задоволено:

· визнано неправомірними дії державного виконавця Другого відділу державної виконавчої служби Тернопільського міського управління юстиції з винесення ним постанови про відмову у відкритті виконавчого провадження (відмову в прийнятті до провадження виконавчого документу) від 12 вересня 2014 року № 44694764;

· роз'яснено ОСОБА_1 право повторно звертатися до другого відділу державної виконавчої служби Тернопільського міського управління юстиції за виконанням судового рішення протягом встановленого законом строку.

·

В апеляційній скарзі ТзОВ "Акція" просить ухвалу суду скасувати, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права. Зокрема, апелянт вказує, що не був належним чином повідомлений про час розгляду справи, а виконавче провадження повинно бути відкрите за місцем знаходження постійно діючого органу ТзОВ "Акція".

Представник ТзОВ "Акція", доводи апеляційної скарги підтримав та просить ухвалу суду першої інстанції скасувати.

Представник ДВС доводи апеляційної скарги товариства підтримав та суду пояснив, що ОСОБА_1 подав заяву про примусове виконання судового рішення, згідно виконавчого листа і паралельно просив припинити експлуатацію ТзОВ "Акція" приміщень гуртожитку. Враховуючи те, що друга частина прохальної частини заявника не відповідала виконавчому листу та змісту резолютивної частини судового рішення, державним виконавцем було відмовлено у відкритті виконавчого провадження. Окрім цього, ОСОБА_1 в заяві не мотивовано вибір місця виконання судового рішення, хоча він повинен був це зробити в силу ч. 2 ст. 19 Закону України "Про виконавче провадження", адже закон зобов'язує стягувача сприяти примусовому виконанню рішення суду.

Задовольняючи скаргу ОСОБА_1, суд першої інстанції виходив з того, що стягувач зробив свій вибір стосовно місця виконання судового рішення за місцезнаходженням нерухомого майна, подавши заяву в ДВС м. Тернополя, а тому відмова державного виконавця у відкритті виконавчого провадження є неправомірною.

З даним висновком суду першої інстанції погоджується і суд апеляційної інстанції, оскільки він відповідає встановленим обставинам справи та вимогам закону, виходячи з наступного.

Відповідно до ч.1 ст.303 ЦПК України під час розгляду справи у апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність та обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Відповідно до п.15 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2008 року №12 "Про судову практику розгляду цивільних справ в апеляційному порядку" у разі якщо апеляційна скарга подана на рішення щодо частини вирішених вимог, суд апеляційної інстанції відповідно до принципу диспозитивності не має права робити висновків щодо неоскарженої частини судового рішення, а в описовій частині повинен зазначити, в якій частині вимог судове рішення не оскаржується.

Ухвала Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 12 січня 2015 року в частині порядку виконання судового рішення та його роз'яснення ухвала не оскаржується.

Судом першої інстанції встановлено, що 27 серпня 2014 року Тернопільським міськрайонним судом видано виконавчий лист про зобов'язання ТзОВ "Акція" та ОСОБА_2 не чинити перешкод ОСОБА_1 у користуванні приміщеннями гуртожитку, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 81).

09 вересня 2014 року ОСОБА_1 звернувся до Другого відділу ДВС Тернопільського міського управління юстиції із заявою про прийняття до примусового виконання виконавчого листа Тернопільського міськрайонного суду виданого 27 серпня 2014 року "та припинити експлуатацію ТзОВ "Акція" приміщень гуртожитку"(а.с. 147).

Постановою державного виконавця Другого відділу ДВС Тернопільського міського управління юстиції від 12 вересня 2014 р. відмовлено у відкритті виконавчого провадження з виконання вищевказаного виконавчого документа з посиланням на те, що "стягувач не визначився з місцем виконанням рішення" (а.с. 148).

У відповідності до ч. 1 ст. 20 Закону України "Про виконавче провадження", виконавчі дії провадяться державним виконавцем за місцем проживання, перебування, роботи боржника або за місцезнаходженням його майна. У разі якщо боржник є юридичною особою, то виконання провадиться за місцезнаходженням його постійно діючого органу або майна. Право вибору місця виконання між кількома органами державної виконавчої служби, що можуть вчиняти виконавчі дії з виконання рішення на території, на яку поширюється їз функції, належать стягувачу.

Стаття 26 Закону України "Про виконавче провадження містить вичерпний перелік підстав для відмови у відкритті виконавчого провадження.

Статтею 19 Закону "Про виконавче провадження" визначено, що: - "У заяві про відкриття виконавчого провадження стягувач вправі зазначити відомості, що ідентифікують боржника чи можуть сприяти примусовому виконанню рішення (рахунок боржника, місце роботи чи отримання ним інших доходів, місцезнаходження його майна тощо), а також шляхи отримання ним коштів, стягнутих з боржника.

З пояснення представника ДВС в суді апеляційної інстанції вбачається, що підставою для відмови у відкритті виконавчого провадження було те, що ОСОБА_1 просив вчинити дії, які не прописані в резолютивній частині рішення, а також не мотивував в своїй заяві звернення за виконанням судового рішення за місцем знаходження приміщення гуртожитку в м. Тернополі.

Враховуючи вищенаведені обставини справи та норми закону, суд першої інстанції дійшов до вірного висновку про незаконність відмови у відкритті виконавчого провадження, оскільки таке провадження може бути відкрито у м. Тернополі за місцем знаходження майна боржника. Дане місце виконання судового рішення стягувач добровільно обрав, звертаючись із заявою в Другий відділ ДВС Тернопільського міського управління юстиції.

Крім цього, суд першої інстанції зробив обґрунтований висновок, про те що заява про примусове виконання виконавчого листа складена у довільній і зрозумілій для виконання формі.

Таким чином, ухвала суду першої інстанції постановлена з додержанням норм матеріального та процесуального права, а висновки суду відповідають дійсним обставинам справи, тому відсутні підстави для її скасування.

Керуючись ст.ст. 307, 312 ЦПК України, суд апеляційної інстанції, -

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу ТзОВ "Акція" - відхилити.

Ухвалу Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 16 лютого 2015 року - залишити без змін.

Ухвала набирає чинності з моменту проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів.

Головуючий - підпис

Судді - два підписи

З оригіналом згідно:

Суддя апеляційного суду Тернопільської області О.І. Ткач