Справа № 136/2663/14-ц
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

"07" квітня 2015 р. м. Липовець

Липовецький районний суд Вінницької області

в складі: головуючого - судді Мочульської Л. Т.

за участю секретаря Белінської С.І.

Розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Липовець ЦИВІЛЬНУ справу за позовом ОСОБА_1 до ТОВ «ЛІЗИНГОВА КОМПАНІЯ «ЕТАЛОН» про захист прав споживача, визнання договору фінансового лізингу недійсним та стягнення коштів.

встановив:

ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою, в якій вказує, що 26 листопада 2014 року між ним та відповідачем було укладено договір фінансового лізингу № 001625 з додатками до нього.

Предметом договору є трактор марки «МТЗ 892.2», вартість якого складає 260 000 грн.

Укладений договір вважає таким, що суперечить принципам добросовісності, а умови договору несправедливими і такими, що істотно порушують його права, оскільки під час укладання договору представник відповідача надав йому хибну та недостовірну інформацію щодо умов договору та умов надання відповідачем послуг.

Він не зрозумів, що сплачена ним сума 26 000 грн. є не авансовим платежем, а комісією за організацію та оформлення договору. У нього не було можливості детально ознайомитися з умовами договору до його підписання у зв'язку з тим, що представник відповідача не надала достовірної інформації, завірила його, що всі істотні умови договору вона йому уже пояснила та спонукала підписати договір швидше, мотивуючи, що їй потрібно до відділу держтехнагляду для оформлення документів на зазначений вище трактор, який є предметом договору.

Крім того, призначення платежу від нього було приховано. Сплачена ним сума, як виявилось комісії, є неспівмірною із затратами лізингодавця при укладенні договору, оскільки за вчинення лізингодавцем інших дій на виконання умов договору, передбачені інші платежі, які належить сплатити лізингоодержувачу, тобто йому .

Вважає, що п.п.12.11 договору про неповернення 20 відсотків штрафу від сплачених ним коштів та інші є несправедливими.

Також вважає несправедливими й умови п.8.2.1 договору про встановлення першого лізингового платежу, який складається не лише з авансового платежу 10 % від вартості предмета лізингу, але ще й комісії за організаційні заходи, оскільки відповідач не обґрунтував співмірність розміру платежу за організацію даного договору виконаній послузі, яка фактично полягала у виготовленні стандартної форми договору. І, взагалі, вважає, що є незаконними, визначені у п.8 лізингові платежі, амортизація.

Відповідно до ч.2 ст. 18 Закону України "Про захист прав споживачів" умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов'язків на шкоду споживачеві. Якщо положення договору визнано несправедливим, то воно може бути змінено або визнано недійсним. У разі, коли зміна положення або визнання його недійсним зумовлює зміну інших положень договору, то на вимогу споживача договір може бути визнаний недійсним в цілому.

Крім того, договір взагалі не містить конкретних визначень щодо розміру щомісячних лізингових платежів, не вказано у кого саме лізингодавець придбає трактор, не вказано конкретний порядок та місце отримання лізингоодержувачем предмета договору, яким чином буде відбуватися страхування транспортного засобу та строк виконання зобов'язань відповідача.

У зв'язку з цим вважає, що умови договору не відповідають вимогам зазначеного вище закону

Також, даним договором не встановлено його право, як споживача, на одержання відповідної компенсації ТОВ "Лізингова компанія "ЕТАЛОН" як виконавця у зв'язку з розірванням договору. Так в оспорюваному договорі відповідальність покладається лише на нього і, взагалі, згідно даного договору у нього є лише обов'язки, захист його прав взагалі не передбачений.

Також, хоча він і підписав кожен аркуш договору, що нібито отримав необхідну, доступну та достовірну інформацію про положення договору, але фактично це не відповідає дійсності, бо він його ж не читав тому, що як вже зазначав вище, представник відповідача усіляко пришвидшувала цей процес, умови договору для нього були незрозумілими і непрозорими, а тому він користувався лише усними поясненнями працівника відповідача, який запевнив його, що після внесення ним 26 000 грн. він через три дні отримає в користування трактор. Через три дні він намагався зв'язатися з представником лізингової компанії, але зв'язок був відсутній. Зрозумів, що тут щось не те і звернувся до фахівця права, після чого разом з ним більш детально ознайомився з договором фінансового лізингу № 001625 та зрозумів, що його ошукали, ввівши в оману. Це все і змусило його звернутися до суду за захистом своїх порушених прав.

Відповідно до п. 1.1 договору, лізингодавець взяв на себе зобов'язання придбати предмет лізингу у власність та передати його у користування лізингоодержувачу на строк та на умовах, передбачених договором. Пунктом 5.1 договору передбачено, що предмет договору передається у користування лізингоодержувачу протягом строку, який становить не більше ніж 90 робочих днів з моменту сплати ним на рахунок лізингодавця авансового платежу комісії в розмірі 3 % від вартості предмету лізингу.

Відповідно до п. 8.2.1 договору перший лізинговий платіж складається з:

а) комісійної винагороди лізингодавця за організаційні заходи, пов'язані з укладанням договору, яка розраховується як комісія за організацію, визначену у додатку № 1 до договору;

б) авансу ціни предмета лізингу, який розраховується як авансовий платіж, визначений в додатку № 1 до договору;

в) комісійної винагороди лізингодавця за передачу предмета лізингу, як платіж, що покриває витрати лізингодавця, пов'язані з організацією передачі предмета лізингу на користь лізингоодержувача . Розмір комісійної винагороди лізингодавця за передачу предмета лізингу визначений в додатку до договору і складає 10 відсотків від вартості предмета лізингу.

Пунктом 12.11 договору передбачено, що у випадку розірвання договору лізингоодержувачем до підписання акта приймання-передачі предмета лізингу лізингодавець повертає лише 20 % від сплаченої суми авансових платежів за вирахуванням штрафу за дострокове розірвання. У такому випадку комісія за організацію договору лізингоодержувачу не повертається.

В додатку № 1 до договору передбачений графік сплати першого лізингового платежу та визначено: вартість предмета лізингу 260 000 грн., відсоток платежів - 50 %, сума виплат 130 000 грн., щомісячний платіж - 10833 грн., комісія за організацією - 10 % в розмірі 26000 грн., комісія за передачу предмета лізингу (3%) - 7800 грн. та розрахунок погашення вартості предмета лізингу за 12 періодів лізингу.

В додатку № 2 до договору передбачено графік сплати другого лізингового платежу, розрахований на 60 періодів лізингу з щомісячним платежем згідно графіку, який починається з 1354 грн. і поступово збільшується до 3218 грн.

Додатком № 3 до договору передбачена специфікація: марка -МТЗ, модель 82.2, кількість - 1 шт. та ціна 260 000 грн.

Пунктами 8.2.2 та 8.2.3 спірного договору визначені періодичний авансовий платіж та другий лізинговий платіж за складною формулою, а саме: ПАП=АП-ПВ/ТС. Ці визначення взагалі є незрозумілими. Також не зазначено склад лізингових платежів у грошовому еквіваленті, а лише визначено з чого складається перший лізинговий платіж.

Як він зазначав раніше , 27 листопада 2014 року він сплатив на рахунок ТОВ "Лізингова компанія "ЕТАЛОН" кошти в сумі 26000 грн. Призначення платежу - згідно умов договору № 001625, що підтверджується квитанцією №0.0. 320740388.1.

Таким чином вважає, що оскаржуваний ним договір є недійсним через наведені вище підстави та недотримання обов'язкової нотаріальної форми договору, а тому наявні підстави для застосування наслідків недійсності нікчемного правочину .

Просить визнати недійсним (нікчемний правочин) договір № 001625 фінансового лізингу від 26 листопада 2014 року, укладений між ним та ТОВ "Лізингова компанія "ЕТАЛОН".

Стягнути з відповідача на його користь в рахунок раніше сплачених ним коштів за договором №001625 від 26.11.2014 року фінансового лізингу в сумі 26 000 грн. та моральну шкоду в сумі 2000 грн. Стягнути з відповідача на його користь судові витрати, пов'язані з наданням юридичної допомоги.

В судовому засіданні позивач та його представник позовні вимоги підтримали. ОСОБА_1 суду пояснив, що хотів придбати трактор. Через Інтернет довідався про Лізингову компанію "Еталон". Коли звернувся до представника компанії, йому пояснили які документи необхідно зібрати, що він і зробив. Коли оформляв, просив дати текст договору для вивчення, однак йому відмовили, пославшись на те, що на руки не видають. Кожен аркуш договору ним підписано, але він не читав його. Вищу освіту має, але не юридичну. Просить позов задовольнити в повному обсязі з підстав, наведених в заяві .

Представник відповідача ТОВ Лізингова компанія "ЕТАЛОН" в судове засідання не з'явився. Надіслав до суду заперечення, в яких позов не визнав у повному обсязі, посилаючись на те, що позивач мав можливість ознайомитись з умовами договору та його додатками., підписав відповідну заяву про те, що він уважно прочитав та зрозумів умови договору фінансового лізингу №001625 від 26.11.2014 року. 26 листопада 2014 р. позивач подав заяву на отримання фінансового лізингу, в якій вказано про марку, модель, та вартість предмета лізингу, котрий він самостійно обрав . Комісія за організацію , що сплачена позивачем відповідно до умов договору відноситься до інших витрат, що безпосередньо пов'язані з виконанням договору лізингу. Такі витрати передбачено ст. 16 Закону України "Про фінансовий лізинг". При укладенні договору сторони на основі вільного воєвиявлення узгодили всі його умови та пункти, які в силу ст. 629 ЦК Цкраїни є обов»язковими для виконання сторонами. Несправедливих умов договір не містить. Позивач сплатив лише комісію за організацію та оформлення Договору та не вчиняв інших дій, передбачених умовами Договору, для досягнення мети, направленої на настання правових наслідків у вигляді отримання на умовах Договору фінансового лізингу предмету лізингу у своє володіння та користування. А за таких умов, Відповідач позбавлений можливості приступити до виконання своїх договірних обов'язків, а отже стверджувати про наявність недобросовісності з боку Відповідача (враховуючи невиконання своїх обов'язків) не можливо. Також і відсутній дисбаланс договірних прав та обов'язків, так як за Договором лізингу, майновий інтерес Лізингодавця полягає у розміщенні та майбутньому поверненні з прибутком грошових коштів, а майновий інтерес Лізингоотримувача - в можливості володіти та користуватися предметом лізингу, та придбати предмет лізингу у власність. За таких умов, положення Договору є чіткими, прозорими, такими, що відповідають чинному Законодавству України. Договір, укладений між Сторонами не містить несправедливих умов, тому не може бути визнаний судом недійсним. Також не можна погодитися з твердженням Позивача, про те, що йому була завдана моральна шкода. Позивачем не надано відповідних доказів, завдання йому маральної шкоди а також не обгрунтовано її розмір. В задоволенні позову просив відмовити, а справу розглянути без участі представника ТОВ «Лізингова компанія «Еталон».

Свідок ОСОБА_2 суду пояснив, що він разом з позивачем їздив оформляти договір фінансового лізингу. При ньому представник фірми Вікторія пояснила умови договору. Вона сказала, що 26000 грн це перший внесок і після його внесення через 3 дні буде надана техніка.

Заслухавши пояснення позивача та його представника, показання свідка, дослідивши інші докази та давши їм оцінку в сукупності, суд вважає, що в задоволенні позову слід відмовити, виходячи з наступного .

Позивач у справі ОСОБА_1 звернувся до відповідача із заявою на отримання фінансового лізингу / а.с.36/.

26 листопада 2014 року між сторонами у справі Товариством з обмеженою відповідальністю "Лізингова компанія "ЕТАЛОН" та позивачем - ОСОБА_1 було укладено договір фінансового лізингу № 001625 згідно п. 1.1 якого лізингодавець зобов'язується придбати та передати на умовах фінансового лізингу у користування майно, а лізингоодержувач зобов'язується прийняти предмет лізингу та сплачувати лізингові та інші платежі згідно з умовами цього договору.

На кожному аркуші договір фінансового лізингу № 001625 від 26.11.2014 р., в якому передбачені усі істотні умови договору, позивач ОСОБА_1 добровільно поставив свій підпис / а.с. 6 - 14 /, в розділі 17 договору - місцезнаходження, реквізити та підписи сторін - дані лізингоодержувача заповнені позивачем власноручно / а.с.11 зворот/ .

Як пояснив позивач, він просив дати текст договору для вивчення, однак йому відмовили, пославшись на те, що на руки договір не видають. Незважаючи на це, в день підписання договору, 26 листопада 2014 року ОСОБА_1 написана заява про те, що він уважно прочитав та зрозумів умови договору і отримав свій примірник договору разом з додатками № № 1, 2, 3 / а.с.37/.

На виконання зазначеного договору фінансового лізингу № 001625 ОСОБА_1 26 листопада 2014 року, сплатив 26000,00 грн. Як вбачається з додатку № 1 до зазначеного договору, що є його невід'ємною частиною, дана сума є комісією за організацію / 10 %/, згідно п. 8.2.1а ст. 8 договору. Додаток № 1 до договору підписаний позивачем / а.с.12/ , сума щомісячного платежу в даний період встановлена 10 833,33 грн. Даними обставинами спростовується заява позивача про те, що призначення платежу від нього було приховано.

Статтею 16 Закону України "Про фінансовий лізинг" передбачено витрати, що безпосередньо пов'язані з виконанням договору лізингу. Саме такими витратами є комісія за організацію в сумі 26 000,00 грн., що сплачена позивачем відповідно до умов договору.

Лізингоодержувач ОСОБА_1 погодився з усіма умовами договору під час його підписання і здійснив оплату комісії за послугу з організації та оформлення договору при його укладанні, що визначено умовами договору.

Договір є обов'язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України) .

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 18 Закону України "Про захист прав споживачів", продавець (виконавець, виробник) не повинен включати у договори із споживачем умови, які є несправедливими. Умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов'язків на шкоду споживача.

У договорі від 26.11.2014 р. немає обов'язків лізингоодержувача, які спричиняють чи могли спричинити шкоду останньому.

Згідно ст. 638 Цивільного кодексу України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом, як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Відповідно до ч. 1 ст. 640 Цивільного кодексу України, договір є укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції.

Відповідно до ч. 2 ст. 642 Цивільного кодексу України, якщо особа, яка одержала пропозицію укласти договір, у межах строку для відповіді вчинила дію відповідно до вказаних у пропозиції умов договору (відвантажила товари, надала послуги, виконала роботи, сплатила відповідну суму грошей тощо), яка засвідчує її бажання укласти договір, ця дія є прийняттям пропозиції, якщо інше не вказане в пропозиції укласти договір або не встановлено законом.

Твердження позивача ОСОБА_1 про відсутність у договорі визначень щодо розміру щомісячних лізингових платежів спростовується, так як складові лізингових платежів, їх суми та дати платежів, визначені в графіку лізингових платежів у додатках № 1 та № 2 до договору, які є його невід'ємною частиною. В позовній заяві зазначено додатки № 1 та № 2 до договору та наведено перелік всіх зазначених у них сум, що є складовими лізингових платежів.

Відповідно до п. 12.11 ст. 12 договору - у випадку розірвання даного договору лізингоодержувачем до підписання акта приймання-передачі предмета лізингу, лізингодавець повертає сплачені кошти за вирахуванням штрафу за дострокове розірвання 20 % від сплаченої суми авансового платежу.

Зі змісту вказаного пункту договору позивач має право на отримання компенсації у зв'язку з його розірванням, тобто твердження позивача про невстановлення у договорі права на одержання ним компенсації у зв'язку з його розірванням не відповідають дійсності

Згідно ч. 1 ст. 230 Цивільного кодексу України, якщо одна із сторін правочину навмисно ввела другу сторону в оману щодо обставин, які мають істотне значення (частина перша статті 229 цього Кодексу), такий правочин визнається судом недійсним.

Посилання позивача на те, що ТОВ "Лізингова компанія "ЕТАЛОН" своїми діями ввела його, як споживача, в оману - не відповідає дійсності, оскільки ОСОБА_1 не заперечує, що сам звернувся до відповідача з приводу укладення договору лізингу, що йому було пояснено які документи необхідно зібрати, що він обрав на власний розсуд предмет лізингу, та самостійно без будь якого тиску підписав договір № 001625, однак не ознайомився з ним. Дане пояснення спростовується договором з підписом позивача на кожному аркуші та додатках та письмовою заявою від 26.11.2014 р.

Позивачем не надано доказів, щодо введення його відповідачем під час укладення договору № 001625 від 26 листопада 2014 року в оману, оскільки , маючи вищу освіту, тобто будучи високоосвіченою особою, позивач мав можливість ознайомитись та розібратись з усіма умовами договору , у випадку необхідності скористатись правовою допомогою фахівця до підписання договору і лише після цього його підписати.

Крім того, позивачем в день укладення договору здійснено сплату комісії за організацію / а.с.16/.

Відповідно до ч. 2 ст. 806 Цивільного кодексу України, до договору лізингу застосовуються загальні положення про найм (оренду) з урахуванням особливостей, встановлених цим параграфом та законом. . Згідно ч.2 ст. 6 Закону України "Про фінансовий лізинг"договори фінансового лізингу укладаються в письмовій формі. Вимога про нотаріальне посвідчення даним законом не передбачена.

Правочини між фізичною та юридичною особою, крім правочинів, передбачених частиною першою статті 206 ЦК України належить вчиняти у письмовій формі / ст. 208 ЦК України/.

Згідно ст.ст. 806, 807, 808, 809 Цивільного кодексу України договори фінансового лізингу не вимагають нотаріального посвідчення.

Доказів недодержання сторонами при вчиненні правочину вимог закону не надано.

Договір фінансового лізингу № 001625 між ТОВ "Лізингова компанія "Еталон" та ОСОБА_1 від 26 листопада 2014 року відповідає загальним вимогам, додержання яких є необхідним для чинності правочину, передбаченим ст. 203 ЦК України.

Основною підставою відшкодування моральної (немайнової) шкоди, визначеною ст. 1167 Цивільного кодексу України, є наявність в діях особи, що її завдала вини.

Відповідно до постанови Пленуму Верховного суду України "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" № 4 від 31.03.1995 року, "під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб".

Оскільки вина, незаконність дій відповідача при укладенні договору фінансового лізингу, а також факт наявності шкоди, моральних та фізичних страждань позивача внаслідок незаконних дій відповідача не доведена, в цій частині позовні вимоги також задоволенню не підлягають.

Керуючись ст. ст. 10; 11; 60; 212- 215, 218 ЦПК України, 203, 207, 215, 216, 627-629, 638, 640,642, 806 -809, 1166, 1167 ЦК України,Законом України "Про фінансовий лізинг", Законом України "Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг", ст. ст. 1, 11, 18 Закону України "Про захист прав споживачів", Постановою Пленуму Верховного суду України "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди",

суд

В И Р І Ш И В:

В задоволенні позову відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку протягом десяти днів.

Після закінчення цього строку рішення набирає законної сили, якщо не надійде апеляційної скарги на рішення суду.

Суддя: ОСОБА_3