Справа №303/7460/14-ц
Номер рядка стат. звіту - 30
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 березня 2015 року м.Мукачево

МУКАЧІВСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ЗАКАРПАТСЬКОЇ ОБЛАСТІ

в особі головуючого - судді Камінського С.Е.,

при секретарі Федорці В.В.,

за участю: позивача ОСОБА_1, представника позивача ОСОБА_2, відповідача ОСОБА_3, представника відповідача ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м.Мукачево цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про відшкодування моральної шкоди завданої злочином,

В С Т А Н О В И В :

Представник позивача звернувся до Мукачівського міськрайонного суду з позовною заявою до ОСОБА_3 про відшкодування моральної шкоди, завданої злочином.

Позов мотивує тим, що 30 квітня 2014 року, приблизно о 22 годині 00 хвилин у АДРЕСА_1 ОСОБА_3, перебуваючи поблизу будинку АДРЕСА_1, на грунті особистих неприязних відносин з потерпілим ОСОБА_1, у ході словесної сварки, діючи умисно, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, їх караність та настання суспільно-небезпечних наслідків, умисно наніс ОСОБА_1 три удари кулаком руки в область обличчя, спричинивши при цьому тілесні ушкодження у вигляді синців в області лівого вуха, після чого, штовхнув ОСОБА_1 в придорожній даної вулиці яр, та зверху наскочив на потерпілого, умисно нанісши йому удар лівим коліном в область лівого плечового суглобу, чим самим спричинив тілесні ушкодження у вигляді закритого заднього вивиху лівого плечового суглобу, які, згідно висновку експерта Мукачівського міжрайонного відділення СМЕ за № 414/2014 від 06.06.2014 р. відносяться до тілесних ушкоджень середньої ступені тяжкості, як такі, що потягли за собою розлад здоров'я на строк понад 21 день, та які виникли від дії твердих тупих предметів по ударному механізму спричинення - коліном ноги. Своїми умисними діями ОСОБА_3 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 122 КК України, як умисне середньої тяжкості тілесне ушкодження, тобто умисне ушкодження, яке не є небезпечним для життя і не потягло за собою наслідків, передбачених у статті 121 цього Кодексу, але таке, що спричинило тривалий розлад здоров'я. 19 серпня 2014 року вироком Мукачівського міськрайонного суду ОСОБА_3 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КК України та призначено покарання у вигляді 2 років позбавлення волі. На підставі ст.75 КК України звільнено від відбування призначеного покарання з іспитовим строком 1 рік. Внаслідок протиправних дій ОСОБА_3 позивач ОСОБА_1 зазнав сильного фізичного болю, переніс декілька операцій, не міг самостійно без сторонньої допомоги навіть одягнутися. Лікування було тривалим і болісним навіть в даний час відчуває біль в області лівого плечового суглобу і майже позбавлений виконувати будь-яку роботу по господарству. За час лікування ОСОБА_1 внаслідок ушкодження його здоров'я не мав можливості працевлаштуватися та утримувати свою сімю, а також виконувати роботу по господарству. Зазначені обставини крім вироку Мукачівського міськрайонного суду, який набрав законної сили, також підтверджуються висновками судово-медичної експертизи № 14/2014 від

Стр 2 із 3

06.06.2014 року та висновками додаткової судово-медичної експертизи № 9/2014 від 11.07.2014 року. У зв'язку з вищенаведеним звертається до суду про стягнення з ОСОБА_3 моральну шкоду в розмірі 20000 грн.

Позивач ОСОБА_1 та його представник ОСОБА_2 в судовому засіданні позовні вимоги підтримали в повному обсязі, посилаючись на обставини викладені в позовній заяві, просили суд їх задоволити.

Відповідач ОСОБА_3 в судовому засіданні позовні вимоги визнав частково, пояснив, що згідний виплати компенсацію в сумі 5000 грн., а більше виплатити не має можливості.

Представник відповідача ОСОБА_4 в судовому засіданні підтримав позицію відповідача щодо часткового визнання позовних вимог у розмірі 5000 грн.

Заслухавши пояснення учасників судового розгляду, дослідивши письмові докази у справі, оцінивши їх у сукупності, суд прийшов до наступного висновку.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

У відповідності до ч.3 ст.61 ЦПК України, обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Згідно приписів ч.4 вказаної статті цього Кодексу, вирок у кримінальному провадженні, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою.

В судовому засіданні належними доказами встановлено, що відповідно до вироку Мукачівського міськрайонного суду від 19 серпня 2014 року ОСОБА_3 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КК України та призначено покарання у вигляді 2 років позбавлення волі. На підставі ст.75 КК України звільнено від відбування призначеного покарання з іспитовим строком 1 рік. Вказаний вирок набув законної сили.

Зазначені обставини, крім вироку Мукачівського міськрайонного суду, також підтверджуються висновком судово-медичної експертизи № 414/2014 від 06.06.2014 року та висновком додаткової судово-медичної експертизи № 9/2014 від 11.07.2014 року.

Правовідносини, що виникли між сторонами, регулюються відповідними нормами Цивільного кодексу України.

Відповідно до ст. 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права в разі його порушення, невизнання або оспорювання. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути відшкодування майнової шкоди та відшкодування моральної (немайнової) шкоди. Відповідно до ч.1 ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

У відповідності до ст.23 ЦК України, моральна шкода полягає : у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я (п.1 ч.2 цієї статті); у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів (п.2 ч.2 цієї статті); у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи (п.4 ч.2 цієї статті).

Частиною 3 ст. 23 цього Кодексу встановлено, що моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Крім цього, згідно з абз. 2 п. 5 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31.03.1995 "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди",

Стр 3 із 3

при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди обов'язковому доказуванню позивачем підлягають такі обставини: наявність моральної шкоди, протиправність діяння того хто спричинив цю шкоду, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Зокрема, необхідно з'ясувати, чи підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. Відповідно до загальних засад змагальності кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

В судовому засіданні незаперечно доведено, що позивачу ОСОБА_1 неправомірними діями відповідача по справі ОСОБА_3 заподіяна моральна шкода, яка виразилася в ушкодженні здоров'я позивача як наслідок він не мав можливості працевлаштуватися та утримувати свою сім'ю, зазнав сильного фізичного болю, що завдало йому також моральних страждань.

Враховуючи глибину фізичних та душевних страждань, погіршення стану здоров'я позивача, істотність вимушених змін у його життєвих і суспільних відносинах, суд при визначенні розміру відшкодування враховує вимоги розумності і справедливості і приходить до висновку про необхідності часткового задоволення позову у розмірі 8000 грн.

Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог.

Вимоги позивача ОСОБА_1 про стягнення з ОСОБА_3 витрат, пов'язаних із наданою правовою допомогою в розмірі 1500 грн. не підлягають до задоволення на підставі того, що наявний акт виконаних робіт адвокатом ОСОБА_2 від 20.09.2014 року не є платіжним документом, а також включає в себе юридичні консультації з кримінального, кримінально-процесуального права, участь в проведенні слідчих дій та ознайомлення з матеріалами кримінального провадження, що не відноситься до витрат у розгляді даної цивільної справи.

Керуючись ст.ст. 15, 16, 23 ЦКУкраїни, ст.ст. 10, 60, 88, 209, 212, 213, 214, 215, 218, 223 ЦПК України, суд

Р І Ш И В :

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_3 задоволити частково.

Стягнути з ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, ІДН , мешканця АДРЕСА_1 на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3, ІДН НОМЕР_1, мешканця АДРЕСА_2 моральну шкоду в розмірі 8000 (вісім тисяч) гривень.

Стягнути з ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, ІДН , мешканця АДРЕСА_1 в користь держави судовий збір у розмірі 243 (двісті сорок три) грн. 60 коп.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали учать у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Головуючий С.Е. Камінський