Апеляційний суд Кіровоградської області
№ провадження 22-ц/781/564/15 Головуючий у суді І-ї інстанції Іванова Н. Ю.
Доповідач Дьомич Л. М.
УХВАЛА

Іменем України

18.03.2015 року Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Кіровоградської області в складі:

головуючого судді - Дьомич Л.М.

суддів -Дуковського О.Л.; Письменного О.А.

з участю секретаря - Лазаренко В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кіровограді цивільну справу за апеляційною скаргою публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» на рішення Кіровського районного суду м. Кіровограда від 09 грудня 2014 року у справі за позовом публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, треті особи - Служба у справах дітей Кіровоградської міської ради, Управління державної міграційної служби у Кіровоградській області про звернення та стягнення та виселення ,-

В С Т А Н О В И Л А:

У липні 2013 року Публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» звернулося в суд з позовом до ОСОБА_2 про звернення стягнення за договірними зобов'язаннями на двохкімнатну квартиру загальною площею 48,30 кв.м., житловою площею 26,70 кв.м., яка розташована за адресою АДРЕСА_1 шляхом продажу вказаного предмету іпотеки (на підставі договору іпотеки № KGPNGA01580024 від 08.02.2008 р.) Публічним акціонерним товариством комерційний банк «ПриватБанк» з укладенням від імені відповідача договору купівлі-продажу будь-яким способом з іншою особою-покупцем, з отримання витягу з Державного реєстру речових прав нерухоме майно, з реєстрацією правочину купівлі-продажу предмета іпотеки у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, з проведенням дії щодо корегування технічної документації відповідно до поточного стану нерухомості, її перепланування та перебудови, з проведенням дій щодо оформлення та з отриманням дублікатів правовстановлюючих документів на нерухомість у відповідних установах,підприємствах або організаціях незалежно від форм власності та підпорядкуванняЮ з можливістю здійснення ПАТ КБ «ПриватБанк» всіх передбачених нормативно-правовими актами держави дій, необхідних для продажу предмета іпотеки;

- виселення ОСОБА_2 та інших осіб, які зареєстровані та/або проживають у квартирі розташованій за адресою АДРЕСА_1 зі зняттям з реєстраційного обліку у територіальному органі державної міграційної служби України, до повноважень якої входять питання громадянства, імміграції та реєстрації фізичних осіб, компетенція якого територіально поширюється на адресу вказаної квартири та стягнення сплаченого судового збору.

В обгрунтування позовних вимог зазначено, що 08 лютого 2008 року між позивачем та ОСОБА_2 укладено кредитний договір № KGPNGA01580024 на підставі якого Банк надав відповідачу кредит в сумі 28000,00 доларів США зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 12.00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення 08 лютого 2018 року.

У зв'язку з неналежним виконанням відповідачем взятих на себе зобов'язань, станом на 21 червня 2013 року утворилася заборгованість на загальну суму 81 812, 41 долара США, що за курсом 7,99 відповідно до службового розпорядження НБУ від 21 червня 2013 року становить 653 681,14 грн., яка складається із: 27 547,30 долара США - заборгованість за кредитом; 17 055,85 долара США заборгованість по процентам за користування кредитом; 519,07 долара США - заборгованість по комісії за користування кредитом; 32764,56 долара США - пеня за несвоєчасність виконання зобов'язання за договором; 31,29 долара США - штраф (фіксована частина); 3894,34 долара США - штраф (процентна складова).

ОСОБА_2 в забезпечення виконання зобов'язання за кредитним договором № KGPNGA лютого 2008 року укладено із закритим акціонерним товариством комерційний банк «ПриватБанк» договір іпотеки. За умовами якого відповідачем надано в іпотеку нерухоме майно - двокімнатну квартиру загальною площею 48.30 кв.м., житловою площею 26.70 кв.м., розташовану за адресою АДРЕСА_2, яка належить йому на праві власності на підставі договору купівлі-продажу. Ціна предмету іпотеки становила 202 000,00 грн. Вказаним договором іпотеки передбачене право іпотекодавця на реєстрацію у предметі іпотеки інших осіб лише при умові отримання від іпотекодержателя письмової згоди на такі дії. Банк зазначає, що реєстрація осіб у предметі іпотеки є порушенням умов цивільно-правового договору та ст. 629 ЦК України. Зняття таких осіб з реєстраційного обліку є захистом іпотекодержателя та повинно відбутися на підставі судового рішення.

Позивачем до звернення із позовом до суду з метою надання можливості відновити платіжну дисципліну за кредитним зобов'язанням, надіслано боржнику ОСОБА_2 письмове повідомлення про порушення ним основного зобов'язання та/або іпотечного договору з вимогою добровільно звільнити житловий будинок чи житлове приміщення у разі продовження порушення.

Посилаючись на ст.ст. 526,527,530 577, 629, 640, 1050, 1054 ЦК України, Банк просив повністю задовольнити його позовні вимоги.

Під час розгляду справи представник позивача уточнив вимоги та просить:

- в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором № KGPNGA01580024 від 08 лютого 2008 року, звернути стягнення на предмет іпотеки - квартиру загальною площею 48,30 кв.м., яка розташована за адресою АДРЕСА_1, шляхом набуття Публічним акціонерним товариством комерційний банк «ПриватБанк» права власності на предмет іпотеки (на підставі договору іпотеки від 08.02.2008 р.посвідченого приватним нотаріусом Кіровоградського міського нотаріального округу ОСОБА_6 № 459), за вартістю, визначеною на момент такого набуття на підставі оцінки предмета іпотеки суб'єктом оціночної діяльності, з отриманням витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, з реєстрацією переходу права власності на предмет іпотеки у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, з отриманням дублікатів правовстановлюючих документів на нерухомість у відповідних установах, підприємствах або організаціях незалежно від форм власності та підпорядкування, з можливістю здійснення Публічним акціонерним товариством комерційний банк «ПриватБанк» всіх передбачених нормативно-правовими актами держави дій, необхідних для оформлення права власності на предмет іпотеки;

- виселити ОСОБА_2, ОСОБА_7, ОСОБА_4, ОСОБА_5 які зареєстровані та/або проживають у квартирі, розташованій за адресою: АДРЕСА_3 зі зняттям з реєстраційного обліку в Управління державної міграційної служби в Кіровоградській області, до повноважень якого входить питання громадянства, імміграції та реєстрації фізичних осіб, компетенція якого територіально поширюється на адресу вказаної квартири та стягнення сплаченого судового збору (т. 1 а.с.61-62).

Ухвалою Кіровського районного суду м. Кіровограда від 13 листопада 2013 року до участі у справі в якості співвідповідачів залучено ОСОБА_7, яка також діє в інтересах неповнолітніх ОСОБА_4 та ОСОБА_5 (т.1 а.с.67).

Ухвалою Кіровського районного суду м. Кіровограда від 13 листопада 2013 року до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача залучено Службу у справах дітей Кіровоградської міської ради (т.1 а.с. 68-69).

Рішенням Кіровського районного суду м. Кіровограда від 09 грудня 2014 року відмовлено у задоволені позову в повністю.

ПАТ КБ «ПриватБанк» звернулося з апеляційною скаргою, в якій просить про скасування рішення суду та ухвалення нового яким задовольнити вимоги в повному обсязі. Зазначає, що суд першої інстанції приймаючи рішення не повно з'ясував обставини, що мають істотне значення для справи, неправильно застосовано норми матеріального і процесуального права. А саме, матеріали справи не містять належних доказів того, що відповідачі крім предмету іпотеки, не мають іншого житла, дія ЗУ «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» є тимчасовою та не звільняє іпотекодавця від обов'язків, передбачених договором іпотеки, тому суд повинен був вирішити питання про зупинення стягнення на час дії Закону, а не відмовляти у задоволенні позову.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представника позивача, пояснення відповідача та його представника, дослідивши письмові докази по справі, перевіривши рішення суду у межах доводів апеляційної скарги колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає відхиленню з таких підстав.

Відповідно до ст.213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно вимог ст. 214 ЦПК України - під час ухвалення рішення суд вирішує, зокрема питання про те, які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин та яка правова норма підлягає застосуванню до спірних правовідносин.

Відмовляючи у задоволені позову, суд першої інстанції дійшов висновку про те, що до даних правовідносин мають бути застосовані положення Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті».

Вказаний висновок відповідає обставинам справи, яким суд дав належну правову оцінку.

Встановлено, що на підставі кредитного договору № KGPNGA01580024 від 08 лютого 2008 року ОСОБА_2 отримав кредит в розмір 28000.00 долара США зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 12.00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення 08 лютого 2018 року. Згідно умов кредитного договору відповідач зобов'язався щомісяця в період сплати, надавати Банку грошові кошти (щомісячний платіж) для погашення заборгованості за Кредитом, яка складається із заборгованості за Кредитом, за відсотками, комісії, а також з інших витрат (т.1 а.с. 13-15).

Позивачем зобов'язання за кредитним договором виконані в повному обсязі та видано відповідачу кредит у розмірі 28 000.00 долара США.

Позичальник в порушення положень цивільного законодавства та умов кредитного договору зобов'язання належним чином не виконав, у зв'язку з чим станом на 21 червня 2013 року виникла заборгованість в розмірі 81812.41 доларів США, що за курсом 7.99 відповідно до службового розпорядження НБУ від 21 червня 2013 року складає 653681.14 грн., яка складається із - 27547.30 доларів США - заборгованість за кредитом; 17055.85 доларів США - заборгованість по процентам за користування кредитом; 519.07 доларів США - заборгованість по комісії за користуванням кредитом; 32764.56 доларів США - пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором, а також штрафи відповідно до п. 6.4. договору, з яких 31.29 доларів США- штраф (фіксована частина); 3894.34 доларів США - штраф (процентна складова) (т.1 а.с.7-9).

08 лютого 2008 року в забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором між Закритим акціонерним товариством комерційний банк «Приватбанк» та ОСОБА_2 укладено договір іпотеки. На підставі якого відповідач надав в іпотеку нерухоме майно - двокімнатну квартиру загальною площею 48.30 кв.м., житловою площею 26.70 кв.м, що розташована за адресою: АДРЕСА_2. та належить йому на праві власності на підставі договору купівлі-продажу. Ціна предмету іпотеки обумовлена сторонами договору та становила 202 000 грн. 00 коп. Вищевказаним договором іпотеки передбачене право іпотекодавця на реєстрацію у предметі іпотеки інших осіб лише при умові отримання від іпотекодержателя письмової згоди на такі дії(т.1 а.с. 18-20).

30 квітня 2009 року згідно ЗУ «Про акціонерні товариства» рішенням загальних зборів акціонерів змінено назву організаційно-правової форми шляхом перейменування Закритого Акціонерного Товариства в Публічне Акціонерне Товариство (т.1 а.с.25).

Згідно довідки виданої начальником КРЕП № 6 Ковальовою С.М. 08 вересня 2014 року за адресою АДРЕСА_4 зареєстровані та проживають ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 та ОСОБА_5 (т.1 а.с.245).

Право власності на квартиру АДРЕСА_1 м. Кіровоград за архівними даними реєстрових книг обласного комунального підприємства «Кіровоградське обласне об'єднане бюро технічної інвентаризації» належало ОСОБА_2 на підставі договору купівлі-продажу від 15 березня 2001 р. реєстраційний номер №887, посвідчений приватним нотаріусом Кіровоградського міського нотаріального округу ОСОБА_9 Вказана інформація станом до 01 січня 2013 року, що підтверджується архівною довідкою № 111500 від 09 вересня 2014 року (т. 1 а.с.246).

За змістом ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких мов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ст. 572 ЦК України в силу застави кредитор (заставодержатель) має право у разі невиконання боржником (заставодавцем) зобов'язання, забезпеченого заставою, одержати задоволення за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника, якщо інше не встановлено законом (право застави).

Одним із видів застави нерухомого майна є іпотека. Іпотекою є застава нерухомого майна, що залишається у володінні заставодавця або третьої особи (ч. 1 ст. 575 ЦК України).

Згідно із ч. ч. 1, 3 ст. 33 ЗУ «Про іпотеку» у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя.

Частиною 3 ст. 36 цього Закону визначено, що договір про задоволення вимог іпотекодержателя, або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками, може передбачати: - передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов'язання у порядку, установленому ст.37 Закону; право іпотекодержателя від свого імені продати предмет іпотеки будь-якій особі на підставі договору купівлі-продажу у порядку, встановленому ст. 38 цього Закону.

Відповідно до ч. 1 ст. 36 Закону сторони іпотечного договору можуть вирішити питання про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору. Позасудове врегулювання здійснюється згідно із застереженням про задоволення вимог іпотекодержателя, що міститься в іпотечному договорі, або згідно з окремим договором між іпотекодавцем і іпотекодержателем про задоволення вимог іпотекодержателя, що підлягає нотаріальному посвідченню, який може бути укладений одночасно з іпотечним договором або в будь-який час до набрання законної сили рішенням суду про звернення стягнення на предмет іпотеки.

Із матеріалів справи виходить, що сторони не досягли згоди щодо позасудового вирішення питання про звернення стягнення на предмет іпотеки.

Відповідно до роз'яснень Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у п. 39 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 березня 2012 року № 5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин», якщо в договорі про задоволення вимог іпотекодержателя або у відповідному застереженні в іпотечному договорі передбачений такий спосіб звернення стягнення, як набуття права власності на предмет іпотеки, іпотекодержатель на підставі ст. 16 ЦК має право вимагати застосування його судом.

Ухвалюючи рішення про відмову в задоволенні позову судом першої інстанції правильно враховано, що 07 червня 2014 року набрав чинності Закон України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті», згідно з яким протягом дії цього Закону не може бути примусово стягнуте (відчужене без згоди власника) нерухоме житлове майно, яке вважається предметом застави згідно із статтею 4 Закону України «Про заставу» та/або предметом іпотеки згідно із статтею 5 Закону України «Про іпотеку», якщо таке майно виступає як забезпечення зобов'язань громадянина України (позичальника або майнового поручителя) за споживчими кредитами, наданими йому кредитними установами - резидентами України в іноземній валюті, та за умови, що таке нерухоме житлове майно використовується як місце постійного проживання позичальника/майнового поручителя або є об'єктом незавершеного будівництва нерухомого житлового майна, яке перебуває в іпотеці, за умови, що у позичальника або майнового поручителя у власності не знаходиться інше нерухоме житлове майно; загальна площа такого нерухомого житлового майна (об'єкта незавершеного будівництва нерухомого житлового майна) не перевищує 140 кв. метрів для квартири та 250 кв. метрів для житлового будинку.

Даний Закон діє до дня набрання чинності законом, який врегульовує питання особливостей погашення основної суми заборгованості, вираженої в іноземній валюті, порядок погашення (урахування) курсової різниці, що виникає у бухгалтерському та/або податковому обліку кредиторів та позичальників, а також порядок списання пені та штрафів, які нараховуються (були нараховані) на таку основну суму заборгованості.

Спірна квартира АДРЕСА_5 згідно довідки № 1797 виданої начальником КРЕП № 6 є місцем проживання та реєстрації відповідачів, загальна площа якої складає 48,30 кв.м., житлова площа - 26,70 кв.м., відомості про наявність у відповідачів іншого житла в матеріалах справи відсутні, вказана квартира є предметом іпотеки на забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором, наданим в іноземній валюті на споживчі потреби, валюта кредитування за договором не змінювалася. Докази того, що на відповідачів не поширюється дія цього Закону, в матеріалах справи відсутні.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів погоджується з висновком суду про те, що під час дії Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» не може відбуватися як звернення стягнення на предмет іпотеки, так і примусове виселення мешканців з квартири.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду та не дають підстав вважати, що рішення суду ухвалене з порушенням норм права, а відтак є незаконним. В даному випадку у задоволенні позову відмовлено не з мотивів безпідставності позовних вимог, оскільки дана відмова має лише тимчасове правове значення і позичальник може звернутись із вказаними позовом після закінчення дії мораторію.

Посилання позивача на відсутність належних доказів, того що відповідачі не мають іншого житла крім спірної квартири спростовується наданим витягом з державного реєстру речових прав на нерухоме майно, згідно якого за ОСОБА_2 зареєстровано право власності лише на квартиру, що є предметом іпотеки (т.2 а.с.69).

З урахуванням викладеного, колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, а тому, відповідно до ч. 1 ст.308 ЦПК України, апеляційна скарга підлягає відхиленню, а рішення суду - залишенню без змін.

Керуючись ст. 304, ст. 307, ст. 308, ст. 313, ст. 314, ст. 315 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» - відхилити.

Рішення Кіровського районного суду м. Кіровограда від 09 грудня 2014 року - залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий:

Судді: