№2/638/1896/15-ц
12 березня 2015 року Дзержинський районний суд м. Харкова у складі:
Головуючого - судді: РУДНЄВОЇ О.О.
При секретарі: КАЛІНОВІЙ А.М.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Дзержинського районного суду м. Харкова цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, страхової компанії ПрАТ «СК «Лафорт» про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, заподіяної дорожньо- транспортної пригоди, -
В судове засідання 12.03.2015 року позивач не з'явився, про день та час слухання справи був повідомлений належним чином. Позивач звернувся до суду з заявою з проханням слухати справу за його відсутності, зазначив, що позов підтримує у повному обсязі та просив його задовольнити, у разі неявки відповідача не заперечував проти постановлення заочного рішення.
Відповідач ОСОБА_2 у судове засідання не з'явився, про день та час слухання справи був повідомлений належним чином, про причини неявки суду не повідомив.
Відповідач страхова компанія ПрАТ «СК «Лафорт» у судове засідання не з'явився, про день та час слухання справи був повідомлений належним чином, про причини неявки суду не повідомив.
Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України.
Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного:
Судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини:
17.08.2012 року на майдані Свободи у м. Харкові сталася ДТП, учасниками якої були ОСОБА_1 та ОСОБА_2
04.10.2012 року постановою суду ОСОБА_2 визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та призначено покарання у вигляді адміністративного штрафу в розмірі 340 грн. (а.с.61)
Згідно вимог ч 3 ст. 61 ЦПК України підставою ,яка звільняє сторони від доказування при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо до якої встановлено ці обставини, тобто вина відповідача ОСОБА_2 в скоєнні дорожньо-транспортної пригоди є доказаною і ці обставини вже встановлено судом, додатковому доказуванню не підлягають.
Позивач ОСОБА_1 з метою визначення вартості збитку, завданого внаслідок ДТП, звернувся до ТОВ «Регіон - Експерт», яким було проведено дослідження ушкодження автомобіля ОСОБА_1
На підставі ст. 41 Конституції України право власності в Україні охороняється законом.
На підставі ст.ст.321 ЦК України право власності є непорушним, ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений в його здійсненні, власник вправі вимагати захисту порушеного права власності в судовому порядку ( ст.16 Цивільного Кодексу України).
На підставі ст. 1166 Цивільного Кодексу України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода ,завдана майну фізичної чи юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою ,яка її завдала.
На підставі ст.1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов'язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів , механізмів та обладнання .... На підставі ч 2 ст.1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом іншим об'єктом використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. На підставі ч 5 ст.1187 ЦК України, особа ,яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду , якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого.
На підставі ст. 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме:
шкода ,завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою,
· за наявності вини особи, якій завдано шкоду, вона не відшкодовується,
· за наявності вини всіх осіб, діяльністю яких було завдано шкоди, розмір відшкодування визначається у відповідній частці залежно від обставин, що мають істотне значення.
Згідно вимог Постанови Пленуму Верховного суду України № 6 від 27.03.1992 року " Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди" з змінами та доповненнями внесеними постановами Пленуму Верховного Суду України №7 від 08.07.1994 р.,№11 від 30.09.1994 року, № 15 від 25.05.1998 року, № 9 від 24.10.2003 року п. 4 під володільцем джерела підвищеної небезпеки розуміється юридична особа або громадянин, що здійснює експлуатацію джерела підвищеної небезпеки в силу права власності , повного господарського відання, оперативного управління або інших підстав (договору оренди довіреності тощо).
Що стосовно позовних вимог про стягнення моральної шкоди в сумі 5000,00 гривень, суд виходить з наступного: згідно вимог ст. 1167 ЦК України 2003 року моральна (немайнова)шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, що її завдала, за наявності її вини.
На підставі п.3 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року № ; з змінами , що внесені Постановою Пленуму Верховного Суду України від 25.05.2001 року №5 " Про судову практику в справах про відшкодування моральної(немайнової) шкоди" під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями чи бездіяльністю інших осіб.
Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв'язку з ушкодженням здоров'я, у порушенні права власності(в тому числі інтелектуальної) прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв'язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних явищ.
Суд вважає, що дорожньо-транспортною пригодою дійсно заподіяно шкоду праву власності позивачки, на підставі чого суд вважає, що позовні вимоги щодо стягнення моральної шкоди є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню, бо позивач довів, що понесла втрати немайнового характеру, моральні переживання та були порушенні нормальні життєві зв'язки через неможливість продовження активного громадського життя.
Відповідно до практики Європейського суду з прав людини визнана презумпція моральної шкоди, тобто в разі порушення майнових або цивільних прав «середня», «нормально» реагуюча на протиправну щодо неї поведінку людина повинна відчути страждання (моральну шкоду).
Згідно практики Єропейського суду з прав людини завжди призначається компенсація за порушення прав людини.
Суд вважає, що розмір компенсації моральної шкоди відповідає практиці Європейського суду з прав людини.
Так, рішенням від 27.07.2004 року по справі «Ромашов проти України» Європейський суд з прав людини присудив заявнику у відшкодування моральної шкоди 3000 євро, хоча заявник не представив жодного документа на підтвердження свої вимог про відшкодування моральної шкоди.
Суд вважає, що позивач суду свої позовні вимоги щодо завдання йому матеріальних збитків довів, відповідач в судове засідання не з'явився, своїм процесуальним правом не скористався з невідомої суду причини .
Відповідно до ст. 88 ЦПК України - стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.
Керуючись ст.ст.10,11,60,79,81,88,209,212,214-215,224-229 ЦПК України, ст.41 Конституції України, ст.ст.16,319,321,328, 1166, 1187,1188 Цивільного Кодексу України,
СУД В И Р І Ш И В:
Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2, страхової компанії ПрАТ «СК «Лафорт» про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, заподіяної дорожньо- транспортної пригоди - транспортної пригоди, та моральної шкоди завданої ушкодженням здоров'я.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 моральну шкоду в сумі 25 760 (двадцять п'ять тисяч сімсот шістдесят) грн. 00 коп.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 відшкодування сплачених судових витрат : по сплаті судового збору в сумі 670(шістсот сімдесят) грн. 77 коп.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Харківської області шляхом подачі апеляційної скарги через Дзержинський районний суд м. Харкова протягом десяти днів з дня проголошення рішення.

Головуючий,суддя: О.О. Руднєва