Справа № 761/587/15-ц
Провадження №2/761/2465/2015
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
09 квітня 2015 року Шевченківський районний суд м. Києва
у складі: головуючого - судді Маліновської.
при секретарі Лазоришинець К.М., Колеснік М.П.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення матеріальної та моральної шкоди,-
У січні 2015р. ОСОБА_1 через свого представника ОСОБА_3. який дє на підставі нотаріально посвідченої довіреності, (Позивач) звернулась до Шевченківського районного суду м.Києва з позовом до ОСОБА_2 (Відповідач) про стягнення шкоди матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди.
Свої позовні вимоги Позивач обґрунтовує тим, що 28.02.2014р. о 07 год. 25 хв. по вулиці Саксаганського в місті Києві сталась дорожньо-транспортна пригода (ДТП) за участю двох автомобілів, а саме: автомобіля марки «Вольво» державний номерний знак НОМЕР_1, що належить Позивачу на праві власності, за кермом якого перебував її чоловік ОСОБА_4, та автомобіля «Фіат Лінеа» державний номерний знак (д.н.з.) НОМЕР_3, під керуванням Відповідача - ОСОБА_2 В результаті ДТП транспортні засоби отримали механічні пошкодження.
Відповідно до Постанови Голосіївського районного суду міста Києва від 14.03.2014р. ДТП сталася в результаті порушення Правил дорожнього руху ОСОБА_2 і його визнано винним у вищезазначеному ДТП.
Відповідно до рахунку від 13.08.2014р. №1016668 ТОВ «Віннер Автомотів» вартість ремонту автомобіля «Вольво» д.н.з. НОМЕР_2 становить 53 279,77 грн., в тому числі ПДВ 8 879,96грн.
З наведеної суми ПАТ СК «Брокбізнес» виплатило позивачу страхове відшкодування в розмірі 39 514,63 грн..
З огляду на викладене, на підставі ст.1166, ст.1194 ЦК Позивач просив стягнути з Відповідача ОСОБА_2 різницю між фактичним розміром шкоди та страховою виплатою у розмірі 13 765,14 грн., а також вартість огляду автомобіля спеціалістом сервісного центру ТОВ «Віннер Автомотів» у розмірі 616,62 грн., моральну шкоду у розмірі 3000,00грн., витрати на правову допомогу у розмірі 5000,00грн., судовий збір, сплачений про зверненні до суду.
У судове засідання сторони не з'явились про час та місце розгляду справи повідомлялись у встановленому законом порядку, в тому числі Відповідач за адресою зареєстрованого місця проживання, повідомленого на запит суду відділом адресно-довідкової роботи ГУ ДМС України в м.Києві, причини неявки не повідомили.
Разом з тим, представник Позивачки 09.04.2015р. подав до канцелярії суду заяву про розгляд справи за його відсутності, де просив проводити заочний розгляд.
Відповідно до положень ч. 1 ст. 224 Цивільного процесуального кодексу України (надалі - ЦПК України) у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Суд, з урахуванням думки представника Позивача, який не заперечував проти заочного розгляду справи у відсутності відповідача, суд, на підставі ч. 1 ст. 224 та відповідно до ч. 1 ст. 225 ЦПК України, постановив ухвалу про заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів.
Вивчивши матеріали справи, дослідивши та оцінивши письмові докази по справі у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню частково з наступних підстав.
Відповідно до ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу.
Перевіряючи обставини справи, судом встановлено, що 28.02.2014р. о 07 год. 25 хв. по вулиці Саксаганського в місті Києві сталась ДТП за участю двох автомобілів, а саме: автомобіля марки «Вольво» д.н.з. НОМЕР_1, що належить Позивачці на праві власності, за кермом якого перебував її чоловік ОСОБА_4, та автомобіля «Фіат Лінеа» д.н.з. НОМЕР_3, під керуванням гр. ОСОБА_2
Відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_4 легковий універсал марки «Вольво» д.н.з. НОМЕР_1 належить Позивачу на праві приватної власності, а право керуваня має ОСОБА_4 (а.с.13).
Згідно ч.3, ч.4 ст.61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.
Вирок у кримінальній справі, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою.

Постановою Голосіївського районного суду м. Києва від 14.03.2014 року ОСОБА_2 був визнаний винним у ДПТ за участю вказаних вище автомобілів і його притягнуто до адміністративної відповідальності з скоєння правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП (а.с.14).

Відповідно до рахунку №1016668 від 13.08.2014р., наданого офіційним дилером Вольво - ТОВ «Віннер Автомотів» вартість відновлювального ремонту автомобіля марки «Вольво» д.н.з. НОМЕР_1, з урахуванням виконаних робіт та використаних запчастин, а також знижок на них становить 53 279,77 грн. (а.с.15).

При цьому, за проведення огляду автомобіля на ТОВ «Віннер Автомотів» Позивачкою було сплачено 616,62 грн., що підтверджується копією Акту виконаних робіт №6116181 від 06.03.2014р. та копією квитанції від 06.03.2014р. №620620041(а.с.17, 18).

З Платіжного дорученням №5253 від 13.06.2014р. вбачається, що Страхова Компанія «Брокбізнес» перерахувала на рахунок ТОВ «Віннер Автомотів» кошти на сплату страхового відшкодування згідно накладної №51200/1/1 та акту №51200/1 від 14.05.2014р. за пошкодження автомобіля д.н.з. НОМЕР_5 ОСОБА_1 в розмірі 39 514,63 грн. без ПДВ (а.с.16).

Відповідно до ст. 990 ЦК України страховик здійснює страхову виплату відповідно до умов договору на підставі заяви страхувальника (його правонаступника) або іншої особи, визначеної договором, і страхового акта (аварійного сертифіката). Страховий акт (аварійний сертифікат) складається страховиком або уповноваженою ним особою у формі, що встановлюється страховиком.

Відповідно до ст. 6 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховим випадком є подія, внаслідок якої заподіяна шкода третім особам під час дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася за участю забезпеченого транспортного засобу і внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована за договором.

Згідно положень ст. 22 даного Закону при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи.

Шкода, пов'язана з пошкодженням транспортного засобу, яка відшкодовується страховиком, визначена у ст. 29, вказаного Закону, а випадки, за яких страховик не відшкодовує шкоду завдану при ДТП, чітко визначені у ст.32 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

Як встановлено з матеріалів справи страхова компанія перерахувала страхове відшкодування на рахунок офіційного дилера Вольво, однак збитки завдані Позивачу пошкодженням його автомобіля не покриваються страховою сумою в повному обсязі, що дало підстави Позивачу звернутися до суду в порядку ст. 1194 ЦК України.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 1166 ЦК України шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: 1)втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі (ст.22 ЦК України).

За ч.2 ст.1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

При цьому ст.1194 ЦК України визначено, що особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов'язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Отже, з урахуванням того, що Відповідач до участі у справі не з'явився, своєї позиції щодо позовних вимог не висловив, доказів на підтвердження чи спростування, викладених у позові обставин не надав, то суд приходить до висновку, що в даному випадку з Відповідача на користь Позивача підлягає стягненню різниця між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою у розмірі 13 765,14грн.

Також суд вважає, що Позивачем понесено витрати, необхідні для відновлення автомобіля, а саме його огляд спеціалістом на ТОВ «Віннер Автомобтів», на суму 616,62грн., які також складають майнову шкоду і тому підлягають стягненню з Відповідача на користь Позивача.

Що стосується стягнення з відповідача ОСОБА_2 на користь Позивача моральної шкоди суд приходить до наступного.

Докази мають бути належними і допустимими у відповідності до вимог ст. ст. 58-59 ЦПК України.

Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов'язковому з'ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача та вини останнього в її заподіянні.

Згідно зі ст.23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає:, зокрема, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна.

Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

За ст.1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

Враховуючи, що автомобіль належний Позивачу було пошкоджено в результаті дій Відповідача, а пошкодження майна особи у будь-якому разі призводить до душевних страждань пов'язаних з необхідністю вчинення відповідних дій, спрямованих на відновлення майна, то суд вважає за можливе з урахуванням обставин справи та доводів Позивача про заподіяння їй моральної шкоди, стягнути з Відповідача на користь Позивача враховуючи вимоги розумності та справедливості грошові кошти на відшкодування моральної шкоди у розмірі 500,00грн.

Щодо вимог Позивача про стягнення з Відповідача витрат на правову допомогу у сумі 5000,00 грн., суд приходить до наступного.

Положеннями ст. 56 ЦПК України передбачено, що правову допомогу може надавати особа, яка є фахівцем у галузі права і за законом має право на надання правової допомоги. Особа, зазначена в частині першій цієї статті, має право: знайомитися з матеріалами справи, робити з них витяги, знімати копії долучених до справи документів, бути присутнім у судовому засіданні. Особа, яка має право на надання правової допомоги, допускається ухвалою суду за заявою особи, яка бере участь у справі.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_3, який діяв від імені Позивачки на підставі нотаріально посвідченої довіреності (а.с.26), не допускався до участі у справі за заявою Позивача саме в якості особи, яка надає правову допомогу, і відповідна ухвала суду про допуск його до участі у справі саме в такому статусі не виносилась.

Сама та обставина, що між Позивачкою - ОСОБА_1 та ТОВ «Юридична фірма «Траст Консалтинг» 08.12.2014р. було укладено договір про надання правової допомоги, а ОСОБА_5 згідно наказу №04-ок від 02.12.2014р. призначено на посаду директора ТОВ «Юридична фірма «Траст Консалтинг» за сумісництвом не є самостійною підставою для стягнення з Відповідача на користь Позивача грошових коштів, сплачених за надання правової допомоги (а.с. 19,20,25).

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що дана вимога не підлягає задоволенню.

Згідно положень ст. 10 Цивільного процесуального кодексу України (надалі -ЦПК України) сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд сприяє всебічному і повному з'ясуванню обставин справи: роз'яснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обов'язки, попереджує про наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених цим Кодексом.

Згідно з вимогами ст.ст. 57-60 ЦПК України засобами доказування в цивільній справі є пояснення сторін і третіх осіб, показання свідків, письмові докази, речові докази і висновки експертів. Суд приймає до розгляду лише ті докази, які мають значення для справи. Обставини, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування. Кожна сторона має довести ті обставини, на які посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Таким чином, оскільки в судовому засіданні знайшла своє підтвердження та обставина, що внаслідок дій Відповідача Позивачу спричинена шкода, яку в повній мірі не покриває страхове відшкодування, підлягають задоволенню позовні вимоги про стягнення з Відповідача майнової шкоди у розмірі 14 381,86грн., яка складається з різниці між фактичним розміром шкоди та страховою виплатою у розмірі 13 765,14 грн. та витрат на огляд автомобіля у розмірі 616,62грн. Також суд приходить до висновку, що з Відповідача на користь Позивача підлягає частковому задоволенню вимога про стягнення моральної шкоди у розмірі, визначеному судом - 500,00грн.

Судові витрати суд розподіляє відповідно до вимог ст.88 ЦПК України, а тому з Відповідача на користь Позивача підлягає стягненню судовий збір, сплачений Позивачем при зверненні до суду (243,60грн.+243,60грн.) як за вимогу матеріального характеру та і за вимогу про стягнення моральної шкоди, а разом 487,20грн.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 23, 990, 1166, 1187, 1188, 1194 ЦК України, ст.ст. 10, 11, 57-60, 64, 88, 169, 179, 208, 209, 212-215, 218, 223-226, 228, 232, 294, 296 ЦПК України, ст.ст. 6, 22 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», суд, -

в и р і ш и в:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення матеріальної та моральної шкоди - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 матеріальну шкоду, спричинену у зв'язку з ДТП, на суму 14 381,86грн., яка складається з різниці між фактичним розміром шкоди та страховою виплатою у розмірі 13 765,14 грн. та витрат на огляд автомобіля у розмірі 616,62грн.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 моральну шкоду у розмірі 500,00грн.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судові витрати у розмірі 487,20грн.

В іншій частині позову відмовити.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Рішення може бути оскаржено позивачем до Апеляційного суду м. Києва через Шевченківський районний суд м. Києва шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене відповідачем в апеляційному порядку.

Рішення суду набирає законної сили в разі закінчення вищезазначених строків або після розгляду справи апеляційним судом, якщо його не скасовано.

Суддя: