НОВОМОСКОВСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 183/7422/14
№ 2/183/874/15
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 квітня 2015 року

Новомосковський міськрайонний суд Дніпропетровської області в складі:

головуючого судді Городецького Д.І.,

секретаря Литвинової У.В.

за участю:

позивача ОСОБА_1

відповідача ОСОБА_2

третьої особи ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Відділу державної виконавчої служби Новомосковського міськрайонного управління юстиції Дніпропетровської області, ОСОБА_2, третя особа - ОСОБА_3 про виключення майна із акту опису та зняття арешту,

в с т а н о в и в :

25 листопада 2014 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Відділу державної виконавчої служби Новомосковського міськрайонного управління юстиції Дніпропетровської області, ОСОБА_2, третя особа - ОСОБА_3 про виключення майна із акту опису та зняття арешту.

В обґрунтування позовних вимог ОСОБА_1 посилався на те, що

Згідно до свідоцтва про право власності на житло, виданого 27 лютого 1999 року Новомосковським житлово-експлуатаційним об'єднанням, він, ОСОБА_1 та його мати - ОСОБА_3 є власниками квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_1.

У відповідності до рішення Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 30 липня 2010 року з нього, ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 стягнуті аліменти на утримання дочки - ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходів) щомісяця, але не менш ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення дитиною повноліття, тобто до 09 червня 2026 року.

Відділом Державної виконавчої служби Новомосковського міжрайонного управління юстиції Дніпропетровської області було відкрите виконавче провадження № 1580/2.

16 січня 2012 року йому стало відомо, що державним виконавцем Відділу державної виконавчої служби Новомосковського міськрайонного управління юстиції у Дніпропетровській області ОСОБА_5 було накладено арешт на все майно, яке належить йому, ОСОБА_1

По зазначений факт його не було повідомлено, з актом опису та арешту майна він не був ознайомлений, що порушує його конституційні права.

При звернення до Відділу державної виконавчої служби Новомосковського міськрайонного управління юстиції, йому було відмовлено у знятті арешту з належного йому майна, надані роз'яснення, що виконавчий лист був направлений до Нікопольського міськрайонного управління юстиції Дніпропетровської області, яким також відмовлено у зняття арешту з майна, роз'яснено право на звернення до суду.

Позивач зазначив, що право власності, у відповідності до ст. 321 ЦК України, є непорушним, власник майна, на підставі ст. 386 ЦК України, має право звернутися до суду за захистом порушених прав власника.

Крім того, у відповідності до ч.1 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження» особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржнику, може звернутися до суду з позовом про визнання права на майно і про звільнення майна з-під арешту.

Також, у відповідності до ч.5 ст. 60 Закону України «Про виконавче провадження», у випадках незавершеного виконавчого провадження арешт з майна чи коштів може бути знятий за рішенням суду.

В зв'язку з наведеним, в позові ОСОБА_1 просив суд:

-зняти арешт з усього майна, що належить на праві власності йому - ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_2;

-виключити з опису та звільнити з під арешту квартиру, розташовану за адресою: АДРЕСА_1, загальною площею 66,4 кв.м., що належить ОСОБА_1 та ОСОБА_3 на підставі свідоцтва про право власності на житло від 27 лютого 1999 року.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 підтримав позов в повному обсязі, посилався на підстави звернення до суду, викладені в заяві, просив суд задовольнити вимоги.

Представник відповідача - Відділу державної виконавчої служби Новомосковського міськрайонного управління юстиції Дніпропетровської області в судове засідання не з'явився, про місце, дату і час розгляду справи належним чином повідомлений.

Відповідач ОСОБА_2 в судовому засіданні позов не визнала. посилалася на те. що підстав для зняття арешту з майна немає, оскільки позивач ОСОБА_1 має заборгованість по аліментам на утримання неповнолітньої дитини.

Третя особа - ОСОБА_3, в судовому засіданні посилалася на те, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню, оскільки, державним виконавцем арешт накладено також і на належне їй майно - квартиру.

Заслухавши пояснення позивача, відповідача. Третьої особи, дослідивши надані сторонами докази, суд приходить до наступного.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 та третя особа ОСОБА_3 є власниками, на праві спільної сумісної власності, квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_1, що підтверджується Свідоцтвом про право власності на житло, виданим 27 лютого 1999 року Новомосковським житлово-експлуатаційним об'єднанням.

Згідно рішення Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 30 липня 2010 року з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 стягнуті аліменти на утримання дочки - ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходів) щомісяця, але не менш ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення дитиною повноліття.

Судом встановлено, що на підставі рішення суду, Відділом Державної виконавчої служби Новомосковського міжрайонного управління юстиції Дніпропетровської області було відкрите виконавче провадження № 1580/2.

Як зазначалося вище, в позовній заяві ОСОБА_6 посилався на те, що державним виконавцем Відділу державної виконавчої служби Новомосковського міськрайонного управління юстиції у Дніпропетровській області ОСОБА_5 було накладено арешт на все належне йому майно.

Позивач не надав суду постанови Відділу державної виконавчої служби Новомосковського міськрайонного управління юстиції у Дніпропетровській області про накладення арешту на належне йому майно.

В той же час, у відповідності до листа Відділу державної виконавчої служби Нікопольського міськрайонного управління юстиції від 18.08.2014 р. № 524889, згідно Інформаційної довідки з Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна, 16.01.2012 року державним виконавцем Відділу державної виконавчої служби Новомосковського міськрайонного управління юстиції ОСОБА_5 накладено арешт на все нерухоме майно, належне ОСОБА_1.

Суд приходить до переконання, що в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 належить відмовити, з наступного.

Як зазначалося вище, в позовній заяві ОСОБА_1, на обґрунтування позову, посилався на вимоги ч.1 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження», відповідно до якої, особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржнику, може звернутися до суду з позовом про визнання права на майно і про звільнення майна з-під арешту.

Суд приходить до висновку, що зазначена норма законодавства не підлягає застосуванню до спірних правовідносин, оскільки, ч.1 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження» надається право особі, яка не є учасником виконавчого провадження звернутися до суду з позовом про звільнення майна з під-арешту.

Оскільки позивач ОСОБА_1 є учасником виконавчого провадження, державний виконавець, у відповідності до ст. 52 Закону України «Про виконавче провадження» мав право на арешт майна ОСОБА_1, як боржника в зазначеному провадженні.

Оскільки арешт на нерухоме майно державним виконавцем було накладено в межах виконавчого провадження у відповідності до рішення Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 30 липня 2010 року про стягнення з позивача аліментів на утримання дитини, спір щодо зняття арешту не може розглядатися в позовному провадженні.

Так, у відповідності до ст. 383 ЦПК України та закону України «Про виконавче провадження», учасники виконавчого провадження та особи, які залучаються до проведення виконавчих дій, мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

В зв'язку з наведеним, ОСОБА_1, як учасник виконавчого провадження (боржник) мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважає, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця порушено його права чи свободи.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 10, 60, 213-215, 383 ЦПК України, Законом України «Про виконавче провадження», суд,

в и р і ш и в :

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Відділу державної виконавчої служби Новомосковського міськрайонного управління юстиції Дніпропетровської області до ОСОБА_2, третя особа - ОСОБА_3 про виключення майна із акту опису та зняття арешту - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Д.І. Городецький