Ухвала

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

2 грудня 2015 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

Ізмайлової Т.Л., Кузнєцова В.О., Наумчука М.І.,
розглянувши у попередньому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_4 до публічного акціонерного товариства «Рівневтормет» про стягнення заробітної плати, середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні та відшкодування моральної шкоди, за касаційною скаргою публічного акціонерного товариства «Рівневтормет» на рішення Радивилівського районного суду Рівненської області від 13 травня 2015 року, рішення апеляційного суду Рівненської області від 9 вересня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У квітні 2015 року ОСОБА_4 звернувся до суду з указаним позовом, просив стягнути з публічного акціонерного товариства «Рівневтормет» (далі - ПАТ «Рівневтормет») заробітну плату у розмірі 3 001 грн 81 коп., середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні - 17 800 грн, а також моральну шкоду.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що з 4 травня 2012 року він працював у Радивилівській виробничій дільниці ПАТ «Рівневтормет» на посаді сторожа, з якої був звільнений 18 жовтня 2012 року за власним бажанням.

За час роботи на підприємстві йому не повністю виплачувалась заробітна плата, заборгованість за якою на час звернення до суду з позовом становить 3 001 грн 81 коп.

Рішенням Радивилівського районного суду Рівненської області від 13 травня 2015 року позов задоволено частково. Стягнуто з відповідача на користь позивача середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за період із 19 жовтня 2012 року до 23 квітня 2015 року в розмірі 17 875 грн 92 коп. та 3000 грн моральної шкоди.

Рішенням апеляційного суду Рівненської області від 9 вересня 2015 року рішення суду першої інстанції змінено в частині відшкодування моральної шкоди та зменшено її розмір з 3 000 грн до 200 грн. В іншій частині рішення суду першої інстанції залишено без змін.

ТОВ «Рівневтормет», не погоджуючись із зазначеними судовими рішеннями, подало касаційну скаргу, в якій просить їх скасувати, посилаючись на порушення судами норм процесуального права і неправильне застосування норм матеріального права, та направити справу на новий розгляд до суду першої інстанції.

Вивчивши матеріали цивільної справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга підлягає відхиленню з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 117 КЗпП України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. При наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум власник або уповноважений ним орган повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування в тому разі, коли спір вирішено на користь працівника. Якщо спір вирішено на користь працівника частково, то розмір відшкодування за час затримки визначає орган, який виносить рішення по суті спору.

Вирішуючи вимоги про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, суди виходили із того, що після звільнення 18 жовтня 2012 року розрахунок з позивачем було проведено тільки 23 квітня 2015 року та дійшли обґрунтованого висновку про стягнення з відповідача на користь 17 875 грн 92 коп. за ст. 117 КЗпП України, а також моральну шкоду, розмір якої апеляційним судом оцінено в 200 грн.

Такі висновки судів відповідають нормам матеріального і процесуального закону, а також встановленим обставинам справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Доводи ПАТ «Рівневтормет» про відсутність вини підприємства у невиплаті заробітної плати працівнику в день звільнення та про те, що вони у листопаді 2012 року повідомляли позивача про необхідність отримання заробітної плати є необґрунтованими, оскільки відповідачем не надано доказів про вручення позивачу відповідних листів роботодавця.

З огляду на викладене, касаційна скарга ПАТ «Рівневтормет» підлягає відхиленню, а рішення апеляційного суду - залишенню без змін..

Керуючись ч. 3 ст. 332 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу публічного акціонерного товариства «Рівневтормет» відхилити.

Рішення апеляційного суду Рівненської області від 9 вересня 2015 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: Т.Л. Ізмайлова
В.О. Кузнєцов
М.І. Наумчук