Номер провадження: 22-ц/785/192/15
Головуючий у першій інстанції Гуревський В. К.
Доповідач Таварткіладзе О. М.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30.04.2015 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області в складі:

головуючого - Таварткіладзе О.М.

суддів: Троїцької Л.Л., Погорєлової С.О.,

при секретарі: Швець В.Ф.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 на рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 17 червня 2014 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_7 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 про встановлення постійного безоплатного сервітуту, зобов`язання вчинити певні дії -

В С Т А Н О В И Л А:

У вересні 2014 року до Малиновського районного суду м. Одеси ОСОБА_7 звернулася до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 з позовом в подальшому уточненим (а. с. 213-214) про встановлення постійного безоплатного земельного сервітуту на земельній ділянці, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 та належить ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_7 на право проходу до будинку АДРЕСА_2 через земельну ділянку ОСОБА_2; встановлення постійного безоплатного земельного сервітуту площею 37,26 кв. м. на земельній ділянці, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1, та належить ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_7 на право тимчасового (на період ремонту) встановлення будівельних риштувань та складування будівельних матеріалів з метою ремонту та обслуговування стіни індивідуального житлового будинку АДРЕСА_2 та облаштування вздовж неї бетонної відмостки; зобов'язання ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 не чинити перешкоди ОСОБА_7 у користуванні зонами земельного сервітуту; заборону ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 будівництво будь-яких будівель та споруд у встановлених зонах земельного сервітуту; зобов'язання ОСОБА_2 облаштувати зведену нею будівлю системою водовідведення відповідно до вимог державних будівельних норм "Містобудування. Планування і забудова міських і сільських поселень" ДБН 360-92, затверджених наказом Держкоммістобудування від 17 квітня 1992 р. N 44; знесення за рахунок ОСОБА_2 будівлю, самочинно збудовану нею на земельній ділянці за адресою АДРЕСА_1, впритул до стіни будинку АДРЕСА_2, та стягнення з відповідачів на користь позивача судові витрати, мотивуючи це тим, що протягом тривалого часу ОСОБА_7 не має можливості доступу до зовнішньої сторони стіни, оскільки ОСОБА_2, а також члени її сім'ї забороняють позивачу доступ, та, відповідно, обслуговування і ремонт зовнішньої стіни належного їй на праві власності будинку, внаслідок чого будинок руйнується і створюються незадовільні умови для проживання у ньому. Позивачу терміново необхідно встановити нову систему водовідведення та здійснити ремонт стіни, відновити водовідливи на даху та облаштувати відмостку вздовж будинку, для чого необхідно отримати доступ до стіни будинку через земельну ділянку, користувачем якої є ОСОБА_2 Однак ОСОБА_2 та особи, які мешкають разом з нею, - ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, забороняють їй доступ, в зв'язку з чим він не може здійснити обслуговування і ремонт зовнішньої стіни належного їй на праві власності будинку. З цього приводу у нього з відповідачами постійно виникають конфлікти. Протягом багатьох років вона безрезультатно намагається по-сусідські домовитися та врегулювати це питання. 21.06.2012 року позивач звернулася до ОСОБА_2 з письмовою заявою про надання доступу до стіни будинку та пропозицією встановити земельний сервітут. При цьому нею був запропонований їй для розгляду проект договору про встановлення земельного сервітуту. Проте дане звернення було відповідачами проігнороване. Крім того, позивач зверталася з аналогічною пропозицією до Одеської міської ради 25.06.2012 року, однак позитивної відповіді також не отримала. Дані обставини та необхідність здійснення доступу до стіни будинку для проведення термінових ремонтних робіт, що можливо лише через встановлення сервітуту на сусідній земельній ділянці, якою користуються відповідачі.

Рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 17 червня 2014 року позов ОСОБА_7 - задоволено частково. Встановлено постійний безоплатний земельний сервітут на земельній ділянці, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1, в інтересах ОСОБА_7 на право проходу до зовнішньої стіни будинку АДРЕСА_2 з боку земельної ділянки АДРЕСА_2 через прохід, облаштований у проміжку 2,28 м між фасадною межею огорожі до зовнішньої стіни жилого будинку АДРЕСА_2 згідно варіанту № 2 п. 2 висновку № 166/2013 судової будівельно-технічної експертизи від 13.01.2014 року. Встановлено постійний безоплатний земельний сервітут площею 20,88 м2 на земельній ділянці, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1, в інтересах ОСОБА_7 на право тимчасового (на період ремонту) встановлення будівельних риштувань та складування будівельних матеріалів з метою ремонту та обслуговування стіни індивідуального житлового будинку АДРЕСА_2 та облаштування вздовж неї бетонної відмостки, відповідно до графічного відображення варіанту встановлення земельного сервітуту та в п. 3 висновку № 166/2013 судової будівельно-технічної експертизи від 13.01.2014 р., згідно якого довжина території сервітуту складає 20,88 м (18,60 м довжина стіни житлового будинку АДРЕСА_2 + 2,28 м довжина проходу з боку земельної ділянки по АДРЕСА_2), ширина території сервітуту складає 1,0 м - відстань від найбільш виступаючої зовнішньої частини стіни жилого будинку АДРЕСА_2. Зобов'язано ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 не чинити перешкоди ОСОБА_7 в облаштуванні нею проходу з боку земельної ділянки по АДРЕСА_2 у проміжку 2,28 м між фасадною межею огорожі до зовнішньої стіни житлового будинку АДРЕСА_2. Зобов'язано ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 не чинити перешкоди ОСОБА_7 у користуванні зоною земельного сервітуту площею 20,88 м (18,60 м довжина стіни житлового будинку АДРЕСА_2 + 2,28 м довжина проходу з боку земельної ділянки по АДРЕСА_2) х ширина території сервітуту 1,0 м - відстань від найбільш виступаючої зовнішньої частини стіни жилого будинку АДРЕСА_2). Заборонено ОСОБА_2 , ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 будівництво будь-яких будівель та споруд у встановленій зоні земельного сервітуту площею 20,88 м (18,60 м довжина стіни житлового будинку АДРЕСА_2 + 2,28 м довжина проходу з боку земельної ділянки по АДРЕСА_2) х ширина території сервітуту 1,0 м - відстань від найбільш виступаючої зовнішньої частини стіни жилого будинку АДРЕСА_2). Зобов'язано ОСОБА_2 облаштувати будівлі, позначені в технічному паспорті на домоволодіння АДРЕСА_1 під літ. "Ж" та літ. "Л" системою водовідведення відповідно до вимог державних будівельних норм "Містобудування. Планування і забудова міських і сільських поселень" ДБН 360-92, затверджених наказом Держкоммістобудування від 17 квітня 1992 р. № 44.

Не погоджуючись з таким рішенням суду, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 звернулися до апеляційного суду Одеської області з апеляційною скаргою, в якій просять скасувати рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 17 червня 2014 року та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позову позивача у повному обсязі, посилаючись на порушення судом першої інстанції при ухваленні рішення норм матеріального та процесуального права.

Заслухавши суддю-доповідача, доводи апеляційної скарги та заперечень на неї, перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення в межах позовної заяви та доводів апеляційної скарги, судова колегія вважає, що апеляційна скарга підлягає відхиленню на наступних підставах.

Відповідно до ст. 303 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України, апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних підстав.

Згідно ст. 213 ЦПК України, рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із Законом. Обгрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог або заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені у судовому засіданні.

Судом встановлено, матеріалами справи підтверджено, що:

Рішенням Одеської міської ради від 28 грудня 2010 року №72-VI земельну ділянку загальною площею 0,0989 га. за адресою: АДРЕСА_2, передано у приватну власність ОСОБА_7, позивачу по справі, для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд.

Земельна ділянка за адресою: АДРЕСА_1, є власністю територіальної громади м. Одеси.

Відповідно до свідоцтва про право власності серія НОМЕР_1, виданого виконавчим комітетом Одеської міської ради 04 травня 2007 року, ОСОБА_7 на праві власності належить житловий будинок літ. "А", загальною площею 90,6 кв. м., житловою площею 59,6 кв. м., сараю літ. "Д", вбиральні літ. "З", відображених у технічному паспорті від 15 грудня 2006 року, що розташований у АДРЕСА_2.

На підставі свідоцтва про право особистої власності на житловий будинок від 11.02.1989 року, 63/100 частини житлового будинку АДРЕСА_1 належить ОСОБА_2, при цьому літня кухня, позначена на плані в технічному паспорті під. літ. "Ж" та сарай під літ. "Л", побудовані впритул до стіни будинку ОСОБА_7, також належать ОСОБА_2. Актом державної приймальної комісії Іллічівського району м. Одеси, затвердженим рішенням виконкому Іллічівської Ради народних депутатів від 21.09.1988 року житловий будинок разом з надвірними спорудами прийнятий в експлуатацію, в тому числі й літня кухня, позначена на плані в технічному паспорті під. літ. "Ж" та сарай під літ. "Л". Тобто, користувачем суміжної земельної ділянки за адресою: АДРЕСА_1, є ОСОБА_2, відповідач по справі.

Разом з ОСОБА_2 в будинку АДРЕСА_1 проживають - ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, відповідачі по справі.

Стіна належного ОСОБА_7 на праві власності будинку довжиною 18,63 м., проходить по спільній межі земельних ділянок позивача та ОСОБА_2

ОСОБА_7 не має можливості доступу до зовнішньої сторони стіни, оскільки ОСОБА_2, а також члени її сім'ї забороняють позивачу доступ, та, відповідно, обслуговування і ремонт зовнішньої стіни належного їй на праві власності будинку.

В зв'язку з цим система водовідведення її будинку зі сторони земельної ділянки ОСОБА_2 руйнується. Зазначена частина її будинку не має відмостки, тобто відсутній відвід поверхневих вод від фундаменту будинку, що призводить до його замокання частини конструкцій будинку. ОСОБА_7 необхідно встановити нову систему водовідведення та здійснити ремонт стіни, відновити водовідливи на даху та облаштувати відмостку вздовж будинку, для чого необхідно отримати доступ до стіни будинку через земельну ділянку, користувачем якої є ОСОБА_2.

21 червня 2012 року ОСОБА_7 звернулася до ОСОБА_2 з письмовою заявою про надання доступу до стіни будинку та пропозицією встановити земельний сервітут, а також наданий проект договору про встановлення земельного сервітуту, згідно умов якого запропоновано встановити постійний безоплатний сервітут відносно земельної ділянки, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 на право проходу до будинку АДРЕСА_2 через земельну ділянку ОСОБА_2, та на право тимчасового на період ремонту встановлення будівельних риштувань та складування будівельних матеріалів з метою ремонту будинку АДРЕСА_2 на земельній ділянці за адресою: АДРЕСА_1 площею 37,26 кв. м., та облаштування бетонної відмостки вздовж стіни будинку АДРЕСА_2 довжиною 18,63 м. на відстані 2 м. від стіни будинку, що підтверджується заявою про надання доступу до стіни будинку та встановлення земельного сервітуту від 21 червня 2012 року та договором про встановлення земельного сервітуту. До цього часу відповіді на свою заяву від неї позивач не отримала.

Крім того, 25.06.2012 року з аналогічною заявою ОСОБА_7 звернулася до Одеської міської ради, однак позитивної відповіді також не отримала.

Згідно висновку № 166/2013 судової будівельно-технічної експертизи виконаної судовим експертом ПП "Одеський науково-дослідний цент експертних досліджень ім. Скібінського С.С." складеного 13 січня 2014 року, вбачається, що:

1) В ході проведення обстеження експерт встановив, що доступ до стіни індивідуального житлового будинку АДРЕСА_2, який межує із земельною ділянкою АДРЕСА_1 без проникнення на земельну ділянку АДРЕСА_1 відсутній. Проводити періодичний ремонт і обслуговування зовнішньої частини стіни житлового будинку АДРЕСА_2, а також частини конструкції даху та покрівлі будинку, не представляється можливим без проходу (проникнення) на суміжну земельну ділянку АДРЕСА_1;

2) В результаті огляду експерт встановив, що найбільш доцільними і технічно можливими варіантами доступу до обстежуваній стіні житлового будинку АДРЕСА_2 є (див. графічне відображення, малюнок № 1 на сторінці 10 даного висновку): 1. прохід на територію земельної ділянки АДРЕСА_1 до обстежуваної стіни через фасадний вхід через хвіртку; 2. прохід з боку земельної ділянки АДРЕСА_2. Відстань від фасадної межі огорожі до зовнішньої стіни житлового будинку АДРЕСА_2 становить 2,28 м., що дозволяє безперешкодного проходу на земельну ділянку АДРЕСА_1 для обслуговування зовнішньої частини стіни житлового будинку АДРЕСА_2 (див. Фото №4 на сторінці 5 даного висновку);

3) В результаті проведеного огляду території, прилеглої до зовнішньої частини стіни житлового будинку АДРЕСА_2 і вироблених обмірів, експерт вважає, що найбільш доцільним, технічно можливим і менш обтяжливим для користувачів земельної ділянки АДРЕСА_1, є варіант встановлення земельного сервітуту на право проходу та земельного сервітуту на право тимчасового на період ремонту встановлення будівельних огорож та складування будівельних матеріалів з метою ремонту та обслуговування стіни індивідуального житлового будинку АДРЕСА_2, площею 20,88 кв. м.: довжина території сервітуту складає 20,88 м. (18,60 м. (довжина стіни житлового будинку №3) + 2,28 м. (довжина проходу з боку земельної ділянки АДРЕСА_2). Ширина території земельного сервітуту становить 1,0 м. - відстань від найбільш виступаючої зовнішньої частини стіни житлового будинку АДРЕСА_2 (див. графічне відображення, малюнок №1 на сторінці 10 даного висновку);

4) Пристрій (обладнання) окремого входу з боку земельної ділянки АДРЕСА_2 для проходу на земельну ділянку АДРЕСА_1 з метою ремонту та обслуговування стіни будинку АДРЕСА_2 можливо;

5) В ході проведення візуально-інструментального обстеження приміщень житлового будинку літ. "А" по АДРЕСА_2, експерт встановив наявність грибково-пліснявих утворень, вогкість, здуття і місцями відшарування шпалер від основи, на внутрішніх поверхнях стін приміщень (див. фото №№5-7 на сторінці 7 - 8 даного висновку): -1-2 житлове, площею 16,10 кв. м.; -1-3 житлове, площею 4,0 кв. м.; -1-4 житлове, площею 20,2 кв. м.; - 1-5 житлове, площею 19,3 кв. м.; - 1-6 коридор, площею 6,8 кв. м.; - 1-7 санвузол, площею 7,4 кв. м.; - 1-9 туалет, площею 3,7 кв. м. Нумерація приміщень прийнята згідно копії технічного паспорта від 15.12.2006 року (а. с. 14).

В результаті розтину шпалер в приміщеннях № 1-3 коридор, №1-4 житлова кімната, №1-5 житлова кімната експерт встановив наявність грибково-пліснявих сполук, поверхні стін і безпосередньо матеріал стін - камінь-черепашник - вологі, спостерігається поява пухкості каменю-черепашнику, особливо яскраво виражені пошкодження в нижніх частинах стін (див. фото №№8-10 на сторінці 8 даного висновку).

В результаті обстеження експерт не встановив наявність аналогічних пошкоджень на поверхнях стін у приміщеннях житлового будинку АДРЕСА_2.

Провести детальне обстеження зовнішньої частини стіни житлового будинку АДРЕСА_2 і зробити розтин і обстеження фундаменту, експерту не представилося можливим, у зв'язку з відсутністю доступу на земельну ділянку АДРЕСА_1.

В результаті огляду та фотофіксації технічного стану зовнішньої частини стіни з торцевої сторони житлового будинку АДРЕСА_2, експерт встановив наявність таких дефектів ( фото № № 11-14 на сторінці 9 даного висновку): 1. місцями спостерігається здуття і відшарування штукатурного шару; 2. у нижній частині стіни місцями спостерігається шар гідроізоляції - руберойд, який захищає конструкцію і матеріал стіни від зволоження з боку підземної частини житлового будинку; 3. нижня зовнішня частина стіни житлового будинку АДРЕСА_2 має сліди вологи і освіта грибкових утворень; 4. є оцинкована водостічна система, яка на момент огляду встановлена нерівно, з ухилом, що не забезпечує необхідні умови збору атмосферних опадів та їх відводу.

Таким чином, в результаті проведеного обстеження експерт прийшов до висновку, що одними з причин виникнення встановлених пошкоджень на внутрішніх поверхнях стін у приміщеннях житлового будинку АДРЕСА_2 (див. опис на сторінці 7-8 даного висновку), є: несправність водостічної системи, відсутність захисного шару гідроізоляції, дефекти зовнішньої частини стіни.

6) Для запобігання подальшого руйнування стіни індивідуального житлового будинку АДРЕСА_2 необхідно провести ремонтні роботи водостічної системи з даху будинку АДРЕСА_2, зовнішньої поверхні стіни, і пристрій вздовж неї бетонної вимощення, яка буде перешкоджати проникнення атмосферних опадів (води) на фундамент житлового будинку.

Згідно із абз. 3 пункту 3.25* "Містобудування. Планування і забудова міських і сільських поселень. ДБН 360-92**", затвердженого наказом Держкоммістобудування від 17.04.1992 р. № 44, для догляду за будівлями і здійснення їх поточного ремонту відстань до межі сусідньої ділянки від найбільш виступної конструкції стіни треба приймати не менше 1,0 м. При цьому повинно бути забезпечене влаштування необхідних інженерно-технічних заходів, що запобігатимуть стіканню атмосферних опадів з покрівель та карнизів будівель на територію суміжних ділянок.

Частково задовольняючи уточнені позовні вимоги ОСОБА_7, суд першої інстанції виходив з того, що сервітут - це обмежене право користування чужим майном, яке належить на праві власності іншій особі, то відповідно до ч. 1 ст. 396 ЦК України особа, яка має речове право на чуже майно, має право на захист цього права, у тому числі і від власника майна, відповідно до положень глави 29 цього Кодексу. Відповідачі не дозволяють ОСОБА_7 здійснювати ремонт стіни належного їй будинку, у позивача є підстави вважати, що вони і в подальшому, після ухвалення судового рішення, не дотримуватимуться вимог встановленого сервітуту, намагатимуться заборонити чи будь-яким іншим шляхом створити перешкоди, які ускладнять або взагалі унеможливлять прохід та здійснення необхідних дій, пов'язаних з ремонтом та обслуговуванням стіни, в подальшому руйнуватимуть відремонтовану стіну та облаштовану вздовж неї відмостку.

Такі висновки районного суду відповідають обставинам справи, засновані на законі і є правильними.

Відповідно до ч. 2 ст. 638 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною. Згідно ч. 1 ст. 642 ЦК України відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти договір, про її прийняття (акцепт) повинна бути повною і безумовною.

Якщо пропозицію укласти договір, в якій не вказаний строк для відповіді, зроблено у письмовій формі, договір є укладеним, коли особа, яка зробила пропозицію, одержала відповідь протягом строку, встановленого актом цивільного законодавства, а якщо цей строк не встановлений, - протягом нормально необхідного для цього часу. З часу направлення позивачем пропозиції укласти договір про встановлення земельного сервітуту спливло вже більше двох місяців, однак жодної відповіді від ОСОБА_2 вона не отримала.

Відповідно до вимог ст. 401 ЦК України право користування чужим майном (сервітут) може бути встановлене щодо земельної ділянки, інших природних ресурсів (земельний сервітут) або іншого нерухомого майна для задоволення потреб інших осіб, які не можуть бути задоволені іншим способом. В зв'язку з тим, що відповідачі категорично забороняють позивачу здійснювати будь-які дії по обслуговуванню належного їй домоволодіння на належній ОСОБА_2 земельній ділянці, то ОСОБА_7 позбавлена іншої можливості для ремонту, відновлення та обслуговування стіни будинку, окрім як встановлення сервітуту.

Згідно ч. ч. 1, 2, 3 ст. 402 ЦК України та ст. 100 Земельного кодексу України сервітут може бути встановлений договором, законом, заповітом або рішенням суду. Земельний сервітут може бути встановлений договором між особою, яка вимагає його встановлення, та власником (володільцем) земельної ділянки. У разі недосягнення домовленості про встановлення сервітуту та про його умови спір вирішується судом за позовом особи, яка вимагає встановлення сервітуту.

Статтею 98 ЗК України та ст. 403 ЦК України передбачено, що земельні сервітути можуть бути постійними або строковими. Встановлення земельного сервітуту не веде до позбавлення власника земельної ділянки, щодо якої встановлений земельний сервітут, прав володіння, користування або розпорядження нею. Земельний сервітут здійснюється способом, найменш обтяжливим для власника земельної ділянки, щодо якої він встановлений.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 404 ЦК України право користування чужою земельною ділянкою або іншим нерухомим майном полягає у можливості проходу, проїзду через чужу земельну ділянку, прокладання та експлуатації ліній електропередачі, зв'язку і трубопроводів, забезпечення водопостачання, меліорації тощо.

Особа має право вимагати від власника (володільця) сусідньої земельної ділянки, а в разі необхідності - від власника (володільця) іншої земельної ділянки надання земельного сервітуту.

Статтею 99 ЗК України передбачено, зокрема такі види права земельного сервітуту, які можуть бути встановлені, як право проходу та право встановлення будівельних риштувань та складування будівельних матеріалів з метою ремонту будівель та споруд. Також можуть бути встановлені будь-які інші земельні сервітути, крім тих, що передбачені ст. 99 ЗК України.

Як зазначено у п. 38 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 07.02.2014 року "Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав": вирішуючи спори про встановлення сервітуту, суд має враховувати, що земельний сервітут встановлюється стосовно певного об'єкта і не залежить від власників цих об'єктів, оскільки його дія зберігається в разі переходу права на земельну ділянку, щодо якої його встановлено, до іншої особи (частина перша статті 401 ЦК, частина перша статті 101 ЗК), а в разі встановлення особистого сервітуту права закріплюються за певною особою і він припиняється внаслідок її смерті (частина друга статті 401, пункт 6 частини першої статті 406 ЦК).

Види земельних сервітутів, які можуть бути встановлені рішенням суду, визначені статтею 99 ЗК. Зазначений перелік не є вичерпним.

Встановлюючи земельний сервітут на певний строк чи без зазначення строку (постійний), суд має враховувати, що метою сервітуту є задоволення потреб власника або землекористувача земельної ділянки в ефективному її використанні; умовою встановлення сервітуту є неможливість задовольнити такі потреби в інший спосіб, а сервітут, який встановлюється, є найменш обтяжливим для власника земельної ділянки.

При цьому відповідно до частини третьої статті 10 ЦПК саме позивач має довести, що повноцінне використання своєї земельної ділянки неможливе без обтяження сервітутом чужої земельної ділянки; що задоволення потреб сервітуарія неможливо здійснити в інший спосіб; що відповідно до частини третьої статті 402 ЦК він не досяг з відповідачем домовленості про встановлення сервітуту та про його умови. За певних обставин для вирішення спірних питань може бути призначена відповідна експертиза.

У рішенні суд повинен зазначити, в якій саме частині належного відповідачу майна встановлено сервітут і в якому розмірі, чітко визначити обсяг прав особи, що звернулася до суду, стосовно обмеженого користування чужим майном.

Під час розгляду спору щодо припинення сервітуту на вимогу власника землі суд має враховувати обставини, які мають істотне значення (наприклад, порушення умов використання земельної ділянки). Інші випадки припинення сервітуту визначено в статтях 406 ЦК та 102 ЗК.

Районний суд прийшов до правильного висновку про те, що:

- позивач ОСОБА_7 довела, що повноцінне використання своєї земельної ділянки - в тому числі і щодо обслуговування нерухомого майна, належного позивачці, яке розташовано на її земельній ділянці, неможливе без обтяження сервітутом чужої земельної ділянки, якою зокрема користуються відповідачі проживаючи у будинку, який на ній розташований;

- задоволення потреб сервітуарія неможливо здійснити в інший спосіб;

- відповідно до частини третьої статті 402 ЦК сервітуарій не досяг з відповідачем домовленості про встановлення сервітуту та про його умови;

- сервітут встановлений з урахуванням висновку № 166/2013 судової будівельно-технічної експертизи виконаної судовим експертом ПП "Одеський науково-дослідний цент експертних досліджень ім. Скібінського С.С." складеного 13 січня 2014 року, де експертом зазначено про причинний зв`зок між незадовільним станом зовнішньої стіни будинку позивача, виникнення всередені будинку сирості і плісняви з необхідністю проведення ремонтних робіт водостічної системи з даху будинку АДРЕСА_2, зовнішньої поверхні стіни, і пристрій вздовж неї бетонної вимощення, яка буде перешкоджати проникнення атмосферних опадів (води) на фундамент житлового будинку. Крім того, експерт зазначив про відсутність його допуску на територію земельної ділянки, де розташований будинок АДРЕСА_1, де проживають відповідачі. Крім того, експертом зазначено про те, що найбільш доцільними і технічно можливими варіантами доступу до обстежуваної стіни житлового будинку АДРЕСА_2 є (див. графічне відображення, малюнок №1 на сторінці 10 даного висновку): 1. прохід на територію земельної ділянки АДРЕСА_1 до обстежуваної стіни через фасадний вхід через хвіртку; 2. прохід з боку земельної ділянки АДРЕСА_2. Відстань від фасадної межі огорожі до зовнішньої стіни житлового будинку АДРЕСА_2 становить 2,28 м., що дозволяє безперешкодного проходу на земельну ділянку АДРЕСА_1 для обслуговування зовнішньої частини стіни житлового будинку АДРЕСА_2 (див. Фото №4 на сторінці 5 даного висновку);

-в результаті проведеного огляду території, прилеглої до зовнішньої частини стіни житлового будинку АДРЕСА_2 і вироблених обмірів, експерт вважає, що найбільш доцільним, технічно можливим і менш обтяжливим для користувачів земельної ділянки АДРЕСА_1, є варіант встановлення земельного сервітуту на право проходу та земельного сервітуту на право тимчасового на період ремонту встановлення будівельних огорож та складування будівельних матеріалів з метою ремонту та обслуговування стіни індивідуального житлового будинку АДРЕСА_2, площею 20,88 кв. м.: довжина території сервітуту складає 20,88 м. (18,60 м. (довжина стіни житлового будинку №3) + 2,28 м. (довжина проходу з боку земельної ділянки АДРЕСА_2). Ширина території земельного сервітуту становить 1,0 м. - відстань від найбільш виступаючої зовнішньої частини стіни житлового будинку АДРЕСА_2

Перевіривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, суд апеляційної інстанції дійшов до висновку про відхилення апеляційної скарги та залишення без змін судового рішення, оскільки воно законне та обґрунтоване.

Доводи апеляційної скарги про те, що судом невраховано, що:

- позивач не є власником земельної ділянки, оскільки не оформила право власності (державний акт про право власності на земельну ділянку і таким чином не має права звертатися до суду за встановленням сервітуту,

- позивачем не доведено про необхідність встановлення їй сервітуту, про необхідність проведення ремонтних робіт;

є неспроможними, оскільки спростовуються матеріалами справи та висновком судової будівельно-технічної експертизи, яка судом оцінена в сукупності з іншими доказами, та узгоджується з матеріалами справи.

Доводи апеляційної скарги про те, що позивач не зверталася з пропозицією до відповідачів про встановлення сервітуту спростовуються матеріалами справи, з яких вбачається письмове зверення ОСОБА_7 до ОСОБА_2, як власника будинку АДРЕСА_1 та користувача земельної ділянки, на якій розташований даний будинок, датованого вереснем 2012 року з доданням проекту сервітуту, на яке не будо дано відповіді. Разом з тим, відповідачі не надали згоди навіть на обстеження їх земельної ділянки експертом в межах призначеної судом судової будівельно-технічної експертизи.

Доводи апеляційної скарги про те, що встановлення сервітуту передбачає розроблення технічної документації не можуть бути взятими до уваги, оскільки складовою договору про встановлення земельного сервітуту має бути план ділянки, що запобігає можливості користування сервітуарієм чужою земельною ділянкою без визначення на місцевості меж дії земельного сервітуту. В даному випадку наявність плану земельної ділянки надає експерту можливість визначити такі межі і надає можливість розроблення відповідної технічної документації після вирішення спору між сторонами в судовому порядку.

Доводи апеляційної скарги про те, що позивачем збудовано будинок з порушенням норм ДБН і не витримана відстань від межі земельної ділянкою відповідачів не можуть бути взятими до уваги, оскільки позивач володіє будинком АДРЕСА_2 на підставі свідоцтва про право власності на домоволодіння від 04.05.2007 року, виданого Виконавчим комітетом Одеської міської ради на підставі розпорядження Малиновської районної адміністрації Одеської міської ради від 19.04.2007 року замість договору дарування від 25.09.1996 року, посвідченого державним нотаріусом П`ятої Одеської державної нотарільної контори. Дані правовстановлюючі документи та розпорядження органу місцевого самоврядування у встановленому попрядку недійсними не визнавалися.

Доводи апеляційної скарги про те, що сервітут в даному випадку не має бути безоплатним, оскільки судом не враховані вирати власника (користувача земельної ділянки щодо сплати земельного податку, не можуть бути прийнятими до уваги, оскільки ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 будучи пенсіонером користується пільгами щодо сплати земельного податку і апелянтом не надано доказів про оплату земельного податку - зокрема в частині тієї площі земельної ділянки, на якій встановлений земельний сервітут.

Реєстрація ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 за іншою адресою, не впливає на правильність висновку районного суду, яким встановлено, що вказані особи перешкоджають позивачці у встановленні сервітуту. Зазначені особи є родичами ОСОБА_2, яка є матір`ю ОСОБА_5, тещею ОСОБА_4, бабою ОСОБА_3, що проживає там разом зі своєю дружиною ОСОБА_6 і набули таким чином право користування будинком зі згоди власника будинку та відповідно право користування земельною ділянкою, де знаходиться будинок, який використовується ними, як житло.

При таких обставинах судова колегія доходить висновку, що рішення суду відповідає встановленим обставинам, засновано на законодавстві, є правильним і тому підлягає залишенню в силі.

Судова колегія доходить висновку, що суд першої інстанції порушень матеріального та процесуального права, що є підставою для скасування рішення суду, при вирішенні справи не допустив, а наведені в скарзі доводи правильність висновків суду не спростовують, внаслідок чого апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

На підставі викладеного і керуючись ст. ст. 303, 307, 308, 313, 317 ЦПК України, судова колегія -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 - відхилити.

Рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 17 червня 2014 року - залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, проте може бути оскаржена у касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом 20 днів з дня набрання законної сили ухвалою суду.

Головуючий О.М. Таварткіладзе

Судді: Л.Л. Троїцька

С.О. Погорєлова