Справа № 444/2449/14 Головуючий у 1 інстанції: Зеліско Р.Й.
Провадження № 22-ц/783/2496/15 Доповідач в 2-й інстанції: Зверхановська Л. Д.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 квітня 2015 року Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Львівської області в складі:

головуючого: Зверхановської Л.Д.

суддів: Цяцяка Р.П., Шеремети Н.О.

секретаря: Ясиновської Я.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Жовківського районного суду Львівської області від 05 лютого 2015 року,

ВСТАНОВИЛА:

Рішенням Жовківського районного суду Львівської області від 05 лютого 2015 року задоволено позов Публічного акціонерного товариства Комерційний банк "Приватбанк" до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, яка діє від свого імені та від імені своїх неповнолітніх дітей: ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, про виселення.

Ухвалено виселити:

- ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1;

- ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2;

- ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3,

а також неповнолітніх дітей:

- ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_4;

- ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_5;

- ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_6,

які зареєстровані та проживають у житловому будинку (предмет іпотеки), розташованому за адресою: АДРЕСА_1.

Вирішено питання розподілу судових витрат.

Рішення суду оскаржив відповідач ОСОБА_2.

В апеляційній скарзі зазначає, що оскаржуване рішення є необґрунтованим, ухваленим з порушенням та неправильним застосуванням норм матеріального і процесуального права, з неповним з'ясуванням обставин, що мають значення для справи. Вказує на те, що дане рішення суду позбавляє його та його сім'ю єдиного житла. Вважає, що суд першої інстанції помилково застосував до спірних правовідносин Закон України "Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті", позаяк цей закон забороняє звертати стягнення на предмет іпотеки, зокрема і при виселенні з житла, що суперечить зазначеному Закону. Крім того звертає увагу суду на те, що ним вже сплачено майже 40 000 доларів США заборгованості за кредитним договором.

Просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову Публічного акціонерного товариства КБ "ПриватБанк" відмовити.

Колегія суддів вважає можливим розглядати справу у відсутності осіб, які беруть участь у справі, у тому числі і апелянта ОСОБА_2, котрі належним чином відповідно до вимог ст.ст.74-76 ЦПК України повідомлені про час та місце розгляду справи, але не з'явилися в судове засідання, не повідомили про причини своєї неявки.

Колегія суддів вважає, що розгляд справи не може бути відкладено і по заяві ОСОБА_8, поданій до канцелярії суду 17.04.2015 року, оскільки ним не подано доказів того, що він є представником ОСОБА_2

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи із наступного.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обгрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Колегія суддів вважає, що оскаржуване рішення у повній мірі відповідає даним вимогам.

Відповідно до положень ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданих відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмету спору на власний розсуд.

Згідно із ст.ст.3, 4 ЦПК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом своїх порушених прав, а суд, здійснюючи правосуддя, захищає порушені права цих осіб у спосіб, визначений законами України.

Перелік можливих способів захисту міститься в ст.16 ЦК України.

Під способами захисту суб'єктивних цивільних прав розуміють закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав та вплив на порушника.

Статтею 214 ЦПК України передбачено, що суд, встановивши фактичні обставини справи, для вирішення спору повинен застосувати правову норму, яка регулює виниклі правовідносини.

Скориставшись своїм правом, позивач звернувся в суд з позовом, у якому просив виселити відповідачів із житлового будинку НОМЕР_1, що знаходиться по АДРЕСА_1, який є предметом іпотеки і на який звернуто стягнення рішенням Жовківського районного суду Львівської області від 05.04.2011 року.

Згідно ст.509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення в якому одна сторона зобов'язана вчинити на користь другої сторони певну дію, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Згідно ст.546 ЦК України виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком.

Статтею 572 ЦК України передбачено, що в силу застави кредитор (заставодержатель) має право у разі невиконання боржником (заставодавцем) зобов'язання, забезпеченого заставою, одержати задоволення за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника, якщо інше не встановлено законом (право застави).

Частиною 1 ст.575 ЦК України визначено, що іпотекою є застава нерухомого майна, що залишається у володінні заставодавця або третьої особи. Правила про іпотеку землі та інші окремі види застав встановлюються законом.

Більш детально відносини по іпотеці регулюються Законом України "Про іпотеку".

Згідно ст.1 даного Закону іпотека - вид забезпечення виконання зобов'язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов'язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом.

Відповідно до ст.5 Закону України "Про іпотеку" предметом іпотеки може бути нерухоме майно, яке належить іпотекодавцю на праві власності або на праві господарського відання.

Згідно ст.ст.7, 33 Закону України "Про іпотеку" у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки, включаючи сплату процентів, неустойки, основної суми боргу та будь-якого збільшення цієї суми, яке було прямо передбачене умовами договору, що обумовлює основне зобов'язання. Іпотекою також забезпечуються вимоги іпотекодержателя щодо відшкодування: витрат, пов'язаних з пред'явленням вимоги за основним зобов'язанням і зверненням стягнення на предмет іпотеки; витрат на утримання і збереження предмета іпотеки; витрат на страхування предмета іпотеки; збитків, завданих порушенням основного зобов'язання чи умов іпотечного договору.

Статтею 39 Закону України "Про іпотеку" передбачено звернення стягнення на предмет іпотеки на підставі рішення суду.

Відповідно до ст. 40 Закону України "Про іпотеку" звернення стягнення на передані в іпотеку житловий будинок чи житлове приміщення є підставою для виселення всіх мешканців, за винятком наймача та членів їх сімей. Виселення проводиться у порядку, встановленому законом.

Після прийняття рішення про звернення на передані в іпотеку житловий будинок чи житлове приміщення всі мешканці зобов'язані на письмову вимогу іпотекодержателя або нового власника добровільно звільнити житловий будинок чи житлове приміщення протягом одного місяця з дня отримання цієї вимоги. Якщо мешканці не звільняють житловий будинок або житлове приміщення у встановлений або інший погоджений сторонами строк добровільно, їх примусове виселення здійснюється на підставі рішення суду.

Аналогічні положення закріплене у ч.3 ст.109 ЖК України.

З матеріалів справи вбачається та районним судом встановлено, що з метою забезпечення виконання зобов'язань за Кредитним договором №Е/V 3716 від 23 квітня 2008 року між позивачем та ОСОБА_2 укладено договір іпотеки, посвідчений приватним нотаріусом Жовківського районного нотаріального округу Львівської області Головач О.Р. та зареєстрований в реєстрі за №617, згідно якого ОСОБА_2 надав в іпотеку належне йому на праві власності нерухоме майно, а саме: житловий будинок під НОМЕР_1, що знаходиться по АДРЕСА_1.

Рішенням Жовківського районного суду Львівської області від 05.04.2011 року задоволено позов ПАТ КБ "Приватбанк" до ОСОБА_2 та в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором №E|V 3716 від 23.04.2008 року в сумі 73149,24 доларів США звернуто стягнення на майно, а саме: житловий будинок загальною площею 154,5 кв.м та земельну ділянку загальною площею 0,2711 га, що розташовані за адресою: АДРЕСА_1 шляхом продажу вказаних предметів іпотеки (на підставі договорів іпотеки № 616 та № 618 від 23.04.2008 року) Публічним акціонерним товариством комерційним банком "Приват Банк"(49094, м. Дніпропетровськ, вул. Набережна Перемоги, 50, ) з укладенням від імені відповідача - ОСОБА_2 договору купівлі-продажу будь-яким способом з іншою особою - покупцем з отриманням витягу з Державного реєстру прав власності, а також наданням ПАТ КБ "ПриватБанк" всіх повноважень, необхідних для здійснення продажу. Виселено ОСОБА_2, який зареєстрований та проживає в предметі іпотеки -будинку, розташованому за адресою: АДРЕСА_1 із зняттям з реєстраційного обліку у Відділі у справах громадянства, імміграції та реєстрації фізичних осіб УМВС України м. Жовква.

Згідно довідки №1243/02-15 від 20.11.2014 року, виданої Рава-Руською міською радою, у житловому будинку, розташованому за адресою: АДРЕСА_1 зареєстровані: 17.05.2011 року - ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1; зареєстрований 17.05.2011 року; 05.03.2009 року - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3, ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_4, ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_5 та 03.07.2013 року зареєстрована ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_6, тобто реєстрація усіх вищезазначених осіб відбулась після укладення кредитного договору та договору іпотеки, а ОСОБА_2 - після ухвалення рішення Жовківського районного суду Львівської області від 05.04.2011 року.

Оскільки відповідачі зареєстровані у спірному житловому будинку, який придбаний за рахунок кредиту, є предметом іпотеки, на який звернуто стягнення в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором №E|V 3716 від 23.04.2008 року в сумі 73149,24 доларів США згідно рішення суду, вони зареєстровані у ньому після укладення кредитного договору та без згоди іпотекодержателя - ПАТ КБ "ПриватБанк", то висновок районного суду про достатність правових підстав для задоволення позову колегія суддів вважає правильним.

Доводи апелянта у тій частині, що ним вже сплачено майже 40 000 доларів США заборгованості за кредитним договором, не можуть бути підставою для скасування оскаржуваного рішення.

Колегія суддів вважає безпідставними твердження апелянта про те, що районний суд помилково застосував до спірних правовідносин Закон України "Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті", оскільки суд першої інстанції навпаки не застосував даного Закону та в оскаржуваному рішенні обґрунтував підстави для цього.

Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, а тому підстав для її задоволення немає.

Судом правильно встановлені фактичні обставини справи, вірно застосовано матеріальний закон та дотримана процедура розгляду, передбачена ЦПК України, а тому колегія суддів не вбачає підстав для скасування рішення суду.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 307 ч.1 п.1, 308, 313, 314 ч.1 п.1, 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Жовківського районного суду Львівської області від 05 лютого 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий:

Судді: