УХВАЛА

24 березня 2015 року Приморський районний суд міста Одеси

у складі : головуючого - судді Ільченко Н.А.

при секретарі Довгань Ж.А.

розглянувши цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 Кочі Хайрмохаммед, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - перший Приморський відділ державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції, про визнання права власності,

ВСТАНОВИВ :

У листопаді 2014 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2, ОСОБА_3, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - перший Приморський відділ державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції (далі перший Приморський ВДВС Одеського міського управління юстиції), про визнання права власності на частку відповідача ОСОБА_2 у спільній сумісній власності подружжя з відповідачем ОСОБА_3, яка дорівнює ? ч. від наступного рухомого та нерухомого майна, що було придбане відповідачами під час шлюбу та зареєстроване на імя відповідача ОСОБА_3 :

· транспортні засоби марки «Toyota Yaris», державний реєстраційний номер 30055ОК, та «Toyota Lexsus», державний реєстраційних номер 60047ОВ ;

· нежитлове приміщення 6-го поверху, площею 56,4 кв.м., що р розташоване в будинку № 33 по вул. Жуковського в м. Одесі (офіс № 612).

Мотивуючи свої позовні вимоги, позивач зазначає, що на виконанні в першому

Приморському ВДВС Одеського міського управління юстиції знаходиться виконавчий лист № 2-3936/11 про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 суми боргу за договором позики в розмірі 748892,67 грн., виданий Приморським районним судом м. Одеси 07.06.2013 р. на підставі рішення Приморського районного суду м. Одеси від 05.11.2012 року у справі № 2-3936/11, але ОСОБА_2 добровільно це рішення суду не виконує.

Також позивач вказує, що нерухоме майно та автотранспорт за ОСОБА_2 не зареєстровані, але він з 20.07.2001 року перебуває у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_3, на імя якої за час цього шлюбу було зареєстровано вищевказані транспортні засоби та обєкт нерухомого майна, а відповідно до ст.ст. 65 та 73 СК України, за зобовязаннями одного з подружжя стягнення може бути накладено лише на його особисте майно і на частку у справі спільної сумісної власності подружжя, яка виділена йому в натурі.

Крім того, позивач вказує, що ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 31.05.2012 р. у справі № 6/122/125/22 (провадження № 6/1522/46/12) було задоволено подання старшого державного виконавця першого Приморського ВДВС Одеського міського управління юстиції щодо визначення частки майна боржника ОСОБА_2 у спільному майні подружжя. Так, згідно цієї ухвали, суд визначив частку майна боржника ОСОБА_2 у нежитловому приміщенні 6-го поверху, площею 56,4 кв.м., по вул. Жуковського, 33 у м. Одесі, що зареєстроване за ОСОБА_3 на праві власності 15.10.2010 р. на підставі договору купівлі-продажу та набутого ОСОБА_3 у період шлюбу із боржником ОСОБА_2, в розмірі ? нежитлового приміщення 6-го поверху, площею 56,4 кв.м., по вул. Жуковського, 33 у м. Одесі.

З огляду на наведене, позивач стверджує, що зараз постає питання про виділ в натурі частки боржника ОСОБА_2 із наведеного вище переліку майна ОСОБА_3, яке відповідно слід визнати спільною сумісною власністю відповідачів.

24.03.2015 року позивач подав адресовану суду свою письмову заяву про витребування доказів, яка приєднана судом до матеріалів справи.

При цьому, позивач вимагає витребувати з Державної прикордонної служби України (вул.. Володимирівська, 26, м.Київ, 01034) інформацію щодо дати виїзду ОСОБА_3 Кочі Хайрмохаммед, ІНФОРМАЦІЯ_1, місце народження Афганістан, м.Кандагар, громадянка України, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, за кордон та термінів її перебування за межами України за період з 2013 року по 24 березня 2015 року.

Згідно ч. 1 ст. 137 ЦПК України, у випадках, коли щодо отримання доказів у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, є складнощі, суд за їх клопотанням зобовязаний витребувати такі докази.

Таким чином, з метою забезпечення повного, всебічного та обєктивного розгляду справи, встановлення обставин, які мають значення для справи, суд вважає, що заява позивача про витребування доказів підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 133, 137 ЦПК України суд, -

УХВАЛИВ:

Заяву ОСОБА_1 про витребування доказів задовольнити.

Витребувати з Державної прикордонної служби України (вул.. Володимирівська, 26, м.Київ, 01034) інформацію щодо дати виїзду ОСОБА_3 Кочі Хайрмохаммед, ІНФОРМАЦІЯ_1, місце народження Афганістан, м.Кандагар, громадянки України, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, за кордон та термінів її перебування за межами України за період з 2013 року по 24 березня 2015 року.

Копію ухвали направити до Державної прикордонної служби України (вул.. Володимирівська, 26, м.Київ, 01034) - для відома та виконання.

Згідно ч.3, 4, 5, 6 ст.137 ЦПК України, докази, які вимагає суд, направляються до суду безпосередньо. Суд може також уповноважити заінтересовану особу, яка бере участь у справі, одержати доказ для представлення його суду. Особи, які не мають можливості подати доказ, який вимагає суд, взагалі або у встановлені судом строки, зобовязані повідомити про це суд із зазначенням причин протягом пяти днів з дня отримання ухвали. За неповідомлення суду про неможливість подати докази, а також за неподання доказів, у тому числі і з причин, визнаних судом неповажними, винні особи несуть відповідальність, встановлену законом. Притягнення винних осіб до відповідальності не звільняє їх від обовязку подати суду докази.

Суддя Н.А.Ільченко

24.03.2015