АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХЕРСОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Номер провадження 22-ц/791/438/15 Головуючий в 1 інстанції:
Категорія : 5 Доповідач : Бездрабко В.О.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

2015 року березня місяця 12 дня колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Херсонської області в складі:

Головуючого:Бездрабко В.О.
Суддів:Приходько Л.А.
Борка А.Л.
при секретарі:Сидоренко І.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Херсоні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_6 та ОСОБА_7, яка діє в своїх інтересах та інтересах малолітніх дітей ОСОБА_8 та ОСОБА_9 на рішення Комсомольського районного суду м.Херсона від 18 грудня 2014 рокуу справі за позовом ОСОБА_6, ОСОБА_7, яка діє в своїх інтересах та в інтересах малолітніх дітей ОСОБА_8 та ОСОБА_9 до Товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий дім Укрспецреалізація", треті особи - відділ державної виконавчої служби Головного управління юстиції в Херсонській області, товариство з обмеженою відповідальністю "Інвестиційно-лізингова компанія "Рента", товариство з обмеженою відповідальністю "Марфінбанк", орган опіки та піклування виконавчого комітету Комсомольської районної у м.Херсоні ради, приватний нотаріус Херсонського міського нотаріального округу ОСОБА_10 про визнання недійсними прилюдних торгів,

В С Т А Н О В И Л А:

У жовтні 2014 року ОСОБА_6 та ОСОБА_7, яка діє в своїх інтересах та інтересах малолітніх дітей звернулися до суду з вищезазначеним позовом, посилаючись на те, що 22 січня 2008 року між ТОВ «Морський транспортний банк», правонаступником якого є ПАТ «МАРФІН БАНК» та ОСОБА_11 був укладений кредитний договір №01196/RX, відповідно до умов якого остання отримала кредит у розмірі 47 550,00 доларів США.

З метою забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором, того ж дня, між ПАТ «Морський транспортний Банк» та ОСОБА_6 укладений договір іпотеки, предметом якого була належна останньому квартира АДРЕСА_1

У зв'язку з невиконанням боржником ОСОБА_11 зобов'язань за кредитним договором, за заявою банку приватним нотаріусом Херсонського міського нотаріального округу ОСОБА_12 вчинений виконавчий напис за №601, що стало підставою для відкриття виконавчого провадження та звернення стягнення на іпотечне нерухоме майно.

Згідно до постанов державного виконавця був проведений опис та арешт спірної квартири, квартира була передана на реалізацію та проведена її реалізація з публічних торгів, переможцем яких визнано ТОВ «Інвестиційно-лізингова компанія «РЕНТА» відповідно до протоколу №0-22003 від 13.10.2010року.

Позивачі вважають, що реалізація квартири відбулася з порушенням прав малолітніх дітей ОСОБА_8 та ОСОБА_9, які були зареєстрованими та проживали в іпотечній квартирі, без дозволу органу опіки та піклування, а тому просили визнати недійсними прилюдні торги, проведені ТОВ «Торговий дім «Укрспецреалізація».

Рішенням Комсомольського районного суду м.Херсона від 18 грудня 2014 року у задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_6 та ОСОБА_7, яка діє в своїх інтересах та інтересах неповнолітніх дітей,посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просили рішення суду скасувати та ухвалити нове про задоволення позовних вимог у повному обсязі.

Заслухавши доповідача, осіб, які з'явилися в судове засідання, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Судом встановлено та вбачається з матеріалів справи, що 22 січня 2008 року між ВАТ «Морський транспортний банк» та ОСОБА_11 був укладений кредитний договір, відповідно до умов якого позичальник отримала кредит у розмірі 47 550,00 доларів США, зобов'язалася строком до 21 січня 2023року повернути кошти та сплатити 13,5% за користування ними.

З метою забезпечення виконання зобов'язання за кредитним договором, 22 січня 2008 року між ВАТ«Морський транспортний банк», правонаступником якого є ПАТ «МАРФІН БАНК» та ОСОБА_6 укладений договір іпотеки, за яким в іпотеку була передана належна на праві власності іпотекодавцю квартира АДРЕСА_1.

Згідно наданої ОСОБА_6 довідки ЖЕК-1 від 19.01.2008року в квартирі на час укладення договору іпотеки відсутні зареєстровані особи.

Пунктами 12.6, 18.7 договору іпотекодавець засвідчив відсутність вимог третіх осіб, у тому числі, і не зареєстрованих у встановленому законом порядку, відносно предмета іпотеки та зобов'язався не передавати квартиру в оренду іншим особам, або проводити їх реєстрацію без попередньої письмової згоди іпотекодержателя.

У зв'язку з невиконанням боржником ОСОБА_11 договірних зобов'язань, 07 травня 2009р. приватним нотаріусом Херсонського міського нотаріального округу ОСОБА_12 вчинений виконавчий напис про звернення стягнення на предмет іпотеки для задоволення вимог банку у розмірі 312512,92грн.

Актом державного виконавця Комсомольського районного управління юстиції у м.Херсоні від 07 липня 2009 року проведений опис та накладений арешт на іпотечну квартиру (а.с.113).

Відповідно до протоколу № 0-22003 13 жовтня 2010 року проведені прилюдні торгів з реалізації арештованого спірного нерухомого майна, переможцем яких визнано ТОВ «Інвестиційно - лізингова компанія «РЕНТА», за яким 03 березня 2011року зареєстровано право власності на квартиру.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції обґрунтовано виходив з того, що під час реалізації спірної квартири права позивачів ОСОБА_6, ОСОБА_7 та її малолітніх дітей не були порушені.

Так, відповідно до вимог ч. 1 ст. 61 Закону України «Про виконавче провадження» реалізація арештованого майна, за винятком майна, вилученого за законом з обігу та зазначеного в ч. 5 ст. 55 цього Закону, здійснюється спеціалізованими організаціями, які залучаються на тендерній (конкурсній) основі, на підставі договорів між Державною виконавчою службою та спеціалізованими організаціями шляхом його продажу на прилюдних торгах, аукціонах та комісійних засадах.

Тимчасове положення про порядок проведення прилюдних торгів з реалізації арештованого нерухомого майна, затверджене наказом Міністерства юстиції України від 27 жовтня 1999 року № 68/5, (далі - Положення) визначає умови і порядок проведення прилюдних торгів з продажу квартир, будинків, підприємств як цілісного майнового комплексу, інших приміщень, земельних ділянок, що є нерухомим майном, на які звернено стягнення відповідно до чинного законодавства.

Виходячи з аналізу правової природи процедури реалізації майна на прилюдних торгах, яка полягає в продажу майна, тобто в забезпеченні переходу права власності на майно боржника, на яке звернуто стягнення, до покупця - учасника прилюдних торгів, та ураховуючи особливості, передбачені законодавством щодо проведення прилюдних торгів, складання за результатами їх проведення акта про проведення прилюдних торгів є оформлення договірних відносин купівлі-продажу майна на публічних торгах, а, відтак, є правочином.

Згідно з ч. 2 ст. 16, ст. 215 ЦК України одним із способів захисту порушеного права є визнання недійсним правочину, укладеного з недодержанням вимог, установлених ч. 1-3, 5, 6 ст. 203 цього Кодексу.

В обґрунтування позовних вимог позивачі зазначили, що неповнолітні ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_2, на час проведення торгів були зареєстровані та мешкали у квартирі з 2009 року, а тому її реалізація 13 жовтня 2010року без одержання державним виконавцем дозволу органів опіки та піклування порушує права дітей щодо користування майном.

Проте, виходячи із змісту ч. 1 ст. 215 ЦК України підставами недійсності укладеного за результатами прилюдних торгів правочину є недодержання вимог закону в момент його укладення, тобто безпосередньо за результатами прилюдних торгів, то підставами для визнання прилюдних торгів недійсними є порушення встановлених законодавством правил проведення торгів, визначених саме Положенням.

Дії державного виконавця у виконавчому провадженні, які не стосуються правил проведення прилюдних торгів, мають самостійний спосіб оскарження та не можуть бути підставою для визнання прилюдних торгів недійсними.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України № 6-116-цс12 від 24 жовтня 2012 року, яка відповідно до вимог ст. 360-7 ЦПК України є обов'язковою для усіх судів України.

Крім того, відмовивши у задоволенні позову, суд першої інстанції обґрунтовано зазначив, що оскільки іпотекодавець не є батьком або особою, яка його замінює відносно неповнолітніх ОСОБА_8 та ОСОБА_9, то отримання власником попереднього дозволу органів опіки та піклування на відчуження належного йому майна законодавством не передбачено.

Зібранні у справі докази свідчать, що на час укладення договору іпотеки неповнолітні діти не мали права користування спірним майном. В порушення вимог договору іпотеки, ОСОБА_6, без отримання на те згоди іпотекодержателя, у 2009 році зареєстрував у належній йому квартирі неповнолітніх племінників.

З огляду на наведене колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що захист прав дітей на користування жилим приміщенням відбувається на стадії укладання договорів щодо розпорядження майном, яким можуть бути порушені їхні права, а звернення стягнення на майно є процедурою на забезпечення права іпотекодержателя на задоволення своїх вимог у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного кредитного зобов'язання за вже укладеним договором іпотеки, який не визнаний судом недійсним.

Доводи апеляційної скарги не ґрунтуються на законі, висновки суду не спростовують і не містять посилання на нові факти чи засоби доказування, які б вказували на незаконність ухваленого у справі рішення, а тому підлягають відхиленню.

На підставі викладеного, колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції достатньо повно з'ясував дійсні обставини справи, перевірив доводи і заперечення сторін, дослідив надані ними докази, яким дав правильну оцінку, постановив законне і обґрунтоване рішення, тому підстав для задоволення апеляційної скарги не вбачається.

Керуючись ст. 303, 307, 308, 315 ЦПК України, колегія суддів,

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_6 та ОСОБА_7, яка діє в своїх інтересах та інтересах малолітніх дітей ОСОБА_8 та ОСОБА_9 відхилити.

Рішення Комсомольського районного суду м.Херсона від 18 грудня 2014 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена протягом двадцяти днів шляхом подачі касаційної скарги до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий:

Судді :