АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Провадження 22ц/790/2890/15 Головуючий 1 інст. Яремчук В.І.
Справа № 643/2482/14-ц Доповідач - Хорошевський О.М.
Категорія: договірні
РІШЕННЯ

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 квітня 2015 року судова колегія судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Харківської області в складі:

головуючого, судді - Хорошевського О.М.,

суддів: Пшенічної Л.В., Івах А.П.,

за участю секретаря - Пуль С.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Харкові цивільну справу за апеляційною скаргою прокуратури Харківської області

на заочне рішення Московського районного суду м. Харкова від 06 серпня 2014 року по справі за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2 до ОСОБА_3, третя особа - Московський відділ державної виконавчої служби Харківського міського управління юстиції про визнання дійною угоди купівлі-продажу, визнання права власності та зняття арешту, -

встановила:

У лютому 2014 року ОСОБА_4, ОСОБА_2 діючи через представника, звернулись до суду з позовом в якому просили визнати удаваною угодою довіреність та розпорядження автомобілем НОМЕР_1, визнати дійсною угоду купівлі-продажу зазначеного автомобіля між позивачами та ОСОБА_5, визнати за позивачами право власності на зазначений автомобіль у рівних частках, звільнити цей автомобіль з-під арешту накладеного Московським ВДВС ХМУЮ.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що 20.04.2011 року ОСОБА_1 придбав у ОСОБА_3 автомобіль OPEL OMEGA, 2000 року випуску, державний № НОМЕР_2. Угоду оформили видачею відповідачем довіреності на право експлуатації та розпорядження зазначеним автомобілем на ім'я ОСОБА_2

Згідно розписки ОСОБА_1 передав відповідачу за автомобіль 56700 грн.

К подальшому ОСОБА_5 було осуджено і на підставі вироку Московського районного суду м. Харкова у межах виконавчого провадження накладено арешт на вказаний вище автомобіль.

Вважаючи, що між сторонами фактично укладено договір купівлі-продажу позивачі просили позов задовольнити.

Рішенням Московського районного суду м. Харкова від 06 серпня 2014 року позовні вимоги задоволено частково. Визнано укладеною угодою довіреність від 29.04.2011 року видану ОСОБА_5 ОСОБА_1 та ОСОБА_2 Визнано дійсною угоду купівлі-продажу автомобіля належного ОСОБА_5 укладену 29.04.2011 року між сторонами. Визнано за ОСОБА_1 та ОСОБА_2 в рівних частинах, по ? частині, право власності на спірний автомобіль, який звільнено з-під арешту, накладеного на підставі постанови від 28.01.2013 року старшим державним виконавцем Московського ВДВС ХМУЮ.

В іншій частині в задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі заступник прокурора Харківської області просить рішення суду першої інстанції скасувати як ухвалене з неправильним застосуванням норм матеріального та процесуального права і ухвалити нове рішення яким у задоволенні позовних вимог відмовити у повному обсязі.

Скарга містить посилання на те, що перехід права власності з видачею довіреності не відбулось, оскільки законодавство визнає певний порядок реєстрації та обліку призначених для експлуатації на вулично - дорожній мережі транспортних засобів, який дотримано позивачем не було.

Договір купівлі-продажу автомобіля повинен бути вчинений у письмовій формі, чого сторонами зроблено не було.

До участі у справі не залучені орган доходів та зборів, на чию користь відбувається стягнення з ОСОБА_5

Апеляційна скарга підлягає задоволенню, а рішення суду першої інстанції скасуванню з ухваленням нового рішення з таких підстав.

Задовольняючи позовні вимоги суд першої інстанції виходив з того, що позивачами виконані умови, що передують укладенню договору купівлі-продажу, вони сплатили грошові кошти в повній сумі та прийняли в своє володіння спірне майно. Оскільки між сторонами фактично виникла домовленість про купівлю-продаж автомобілю то оформлення довіреності відповідно до ст. 225 ЦК України є удаваною угодою.

Однак такий висновок не відповідає вимогам закону, а тому не може бути визнаний обґрунтованим.

Вирішуючи спір суд першої інстанції не взяв до уваги, що згідно правил Глави 17 ЦК України, яка розглядає правовідносини пов'язані з представництвом, до представника не переходять право власності на підставі довіреності виданою стороною, яку він представляє.

За правилами ч. 1 ст. 203 ЦК України правочином є дія особи, спрямовано на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Видача довіреності під зазначені ознаки не підлягає, а тому правочином визнана бути не може. За таких обставин застосування до видачі довіреності наслідків передбачених ст. 235 ЦК України не можна вважати обґрунтованим.

За правилами п. 3 ст. 208 ЦК України договір купівлі-продажу автомобілю повинен бути укладений у письмовій формі, чого сторонами зроблено не було.

До того ж такі договори мають певні особливості передбачені діючим законодавством.

Згідно вимог ст. 34 Закону України «Про дорожній рух» державній реєстрації та обліку підлягають призначені для експлуатації на вулично-дорожніх мережах загального користування транспортні засоби усіх типів.

Відповідно до «Порядку державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів» затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України № 1388 від 07.09.1998 року реєстрація транспортних засобів проводиться на підставі реєстраційного документу, зокрема свідоцтва про реєстрацію. Відчуження, передача власником придбаного автомобіля іншим особам повинна бути здійснена після зняття його з реєстраційного обліку в підрозділах ДАІ.

Недотримання зазначеного порядку виключає виникнення права власності, у іншої особи, а тому необхідно виходити з того, що на час розгляду справи власником спірного автомобіля є ОСОБА_5

З огляду на те, що вимога про визнання за позивачами права власності на автомобіль, належний ОСОБА_5 задоволенню не підлягають відсутні підстави для задоволення вимог про зняття арешту з цього автомобілю.

Оскільки вирішуючи спір суд неправильно застосував норми матеріального права оскаржуване рішення підлягає скасуванню на підставі п. 4 ст. 309 ЦПК України .

Керуючись ст.ст. 303, 304, п. 2 ч. 1 ст. 307, п. 4 ч. 1 ст. 309, 316, 317, 319 ЦПК України судова колегія,-

вирішила:

Апеляційну скаргу задовольнити.

Заочне рішення Московського районного суду м. Харкова від 06 серпня 2014 року скасувати.

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1, ОСОБА_2 відмовити.

Рішення суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту його проголошення, та може бути оскаржено в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Головуючий -

Судді: