Справа № 462/6071/14 Головуючий у 1 інстанції: Бориславський Ю.Л.
Провадження № 22-ц/783/2479/15 Доповідач в 2-й інстанції: Зверхановська Л. Д.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 квітня 2015 року Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Львівської області в складі:

головуючого: Зверхановської Л.Д.

суддів: Цяцяка Р.П., Шеремети Н.О.

секретаря: Ясиновської Я.М.

з участю: представника позивача - ОСОБА_2,

представника відповідача ОСОБА_3 - ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові цивільну справу за апеляційними скаргами Публічного акціонерного товариства "Страхова компанія "ЛЕММА" та представника ОСОБА_3 - ОСОБА_4 на рішення Залізничного районного суду м. Львова від 29 січня 2015 року,

ВСТАНОВИЛА:

Рішенням Залізничного районного суду м. Львова від 29 січня 2015 року задоволено позов Публічного акціонерного товариства "БМ БАНК" до ОСОБА_3 та Публічного акціонерного товариства "Страхова компанія "ЛЕММА" про стягнення заборгованості.

Стягнуто солідарно із ОСОБА_3 /ІН НОМЕР_1/ та Публічного акціонерного товариства "Страхова компанія "ЛЕММА" // на користь Публічного акціонерного товариства "БМ БАНК" // заборгованість за договором переведення боргу за договором №2010-2/DC невідновлювальної кредитної лінії від 13.01.2010 року, який укладено 31.05.2013 року, в розмірі 12119783 /дванадцять мільйонів сто дев'ятнадцять тисяч сімсот вісімдесят три/ гривні 11 копійок.

Вирішено питання розподілу судових витрат.

Рішення суду оскаржили Публічне акціонерне товариство "Страхова компанія "ЛЕММА" та представник ОСОБА_3 - ОСОБА_4.

В апеляційній скарзі ПАТ "СК "ЛЕММА" зазначає, що оскаржуване рішення є незаконним та необгрунтованим, ухваленим з порушенням норм матеріального та процесуального права. Вважає, що позивачем в обґрунтування своєї правової позиції не надано належних та допустимих доказів, що підтверджують фактичне надання кредитних коштів позивачем на користь відповідача ПАТ "СК "ЛЕММА", що у свою чергу з огляду на п. 1.6.1.2. договору переведення боргу виключає можливість нарахування позивачем процентів з розрахунку 18% річних та свідчить про безпідставність позовних вимог в цій частині. Вказує на те, що судом першої інстанції при розгляді даної цивільної справи не надано належної оцінки поданому ним 18.12.2014 року клопотанню про закриття провадження у справі в частині позовних вимог ПАТ "БМ БАНК" до ПАТ "СК "ЛЕММА" про стягнення заборгованості за договором переведення боргу в розмірі 12119783, 11 грн. та суми сплаченого судового збору в розмірі 3654 грн. Посилаючись на норми ГПК України, ЦПК України та практику Верховного Суду України, вважає, що позовні вимоги ПАТ "БМ БАНК" до ПАТ "СК "ЛЕММА" підлягають розгляду в порядку господарського судочинства, а тому просить рішення суду скасувати та закрити провадження в частині позовних вимог ПАТ "БМ БАНК" до ПАТ "СК "ЛЕММА" про стягнення заборгованості за договором переведення боргу та суми сплаченого судового збору.

Представник ОСОБА_3 - ОСОБА_4 не погоджується з рішенням суду першої інстанції в частині стягнення грошових коштів з ОСОБА_3 Посилаючись на положення договору поруки № 2-2010/DC-5, укладеного між ПАТ "БМ БАНК" та ОСОБА_3, та норми ЦПК України зазначає, що у поручителя виникає обов'язок сплатити на користь кредитора грошову суму в день отримання повідомлення від кредитора або боржника про прострочення платежу (п. 2.4. договору поруки), а строк на виконання такого обов'язку - п'ять календарних днів з дня отримання повідомлення про прострочення платежу (п. 2.5. договору поруки). При цьому, першим днем порушення поручителем прав та інтересів кредитора є шостий день, що слідує за днем отримання поручителем відповідного повідомлення про прострочення платежу, якщо поручитель такого платежу не здійснив. Вказує на те, що на адресу поручителя таких повідомлень від кредитора або від боржника не надходило, а отже ні боржник, ні кредитор прийнятих на себе обов'язків, передбачених п.п. 2.1., 2.4. ст. 2 договору поруки не виконали, оскільки повідомлення від 24.06.2014 року №1823-05/5 за договором поруки про прострочення платежу боржником та рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення не є доказом виконання встановленого п.2.4 договору поруки обов'язку. За таких обставин, вважає, що обов'язок поручителя з виконання грошового зобов'язання за договором поруки не настав, п'ятиденний строк на виконання грошового зобов'язання за договором поруки ОСОБА_3 не пропущено, а відтак ОСОБА_3 не порушив права та інтереси ПАТ "БМ БАНК". Зазначає, що районний суд не дав належної оцінки усім доказам по справі.

Просить рішення суду скасувати в частині стягнення грошових коштів з ОСОБА_3 на користь ПАТ "БМ БАНК" та ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позову в цій частині.

Колегія суддів вважає можливим розглядати справу у відсутності осіб, які беруть участь у справі, у тому числі і апелянта ОСОБА_5, котрі належним чином відповідно до вимог ст.ст.74-76 ЦПК України повідомлені про час та місце розгляду справи, але не з'явилися в судове засідання.

Колегія суддів вважає можливим розглядати справу у відсутності осіб, які беруть участь у справі, у тому числі і представника апелянта ПАТ "Страхова компанія "ЛЕММА", котрі належним чином відповідно до вимог ст.ст.74-76 ЦПК України повідомлені про час та місце розгляду справи, але не з'явилися в судове засідання.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів не вбачає підстав для задоволення апеляційних скарг, виходячи із наступного.

Відповідно до ч.1 ст. 303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обгрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Відповідно до ст.11 ЦК України цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки. До підстав виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, належать договори та інші правочини.

Статтею 627 ЦК України визначено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Згідно ч.1 ст.626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

У відповідності до ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

З матеріалів справи вбачається та районним судом встановлено, що між ПАТ "БМ БАНК", ПАТ "Західно-Український Консорціум" та ПАТ "Страхова компанія "ЛЕММА" укладено договір переведення боргу за договором №2010-2/DC невідновлювальної кредитної лінії, за умовами якого ПАТ "Страхова компанія "ЛЕММА" прийняло на себе зобов'язання виконати замість ПАТ "Західно-Український Консорціум" зобов'язання, встановлене кредитним договором, а саме - повернути банку суму кредиту в розмірі 11295000 грн., суму нарахованих та несплачених процентів за користування кредитом в розмірі 1568778,29 грн. та заборгованість по комісії за управління кредитом - 639169,63 грн.

06.09.2013 року між ПАТ "БМ БАНК" та ПАТ "Страхова компанія "ЛЕММА" було укладено додатковий договір до договору переведення боргу за договором №2010-2/DC невідновлювальної кредитної лінії.

Зі змісту п.1.3 договору переведення боргу вбачається, що кредит сплачується ПАТ "Страхова компанія "ЛЕММА" на позичковий рахунок НОМЕР_2 в АТ "БМ "Банк" не пізніше 11.07.2014 року відповідно до графіку.

На підставі п.1.6.1.1 договору переведення боргу проценти за користування кредитом розраховуються банком на основі процентної ставки в розмірі 18% річних, яка може бути змінена в порядку, визначеному цим договором.

Для забезпечення виконання зобов'язань між позивачем та ОСОБА_3 і ПАТ "Страхова компанія "ЛЕММА" укладено договір поруки №2010-2/DC від 31.05.2013 року, за умовами якого ОСОБА_3 поручається перед кредитором за своєчасне та повне виконання боржником зобов'язань за кредитним договором, а також додатковими договорами до нього.

У відповідності до п.п.1.1, 1.2 договору поруки від 31.05.2013 року поручитель ОСОБА_3 поручається перед ПАТ "БМ "Банк" за своєчасне та повне виконання боржником зобов'язання за кредитним договором, а також додатковими договорами до нього, що укладені та можуть бути укладені в майбутньому. У разі порушення банком зобов'язання за кредитним договором боржник та поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники. На підставі п.2.1 договору поруки у разі порушення боржником умов виконання зобов'язання кредитор має право вимагати від поручителя виконання зобов'язання боржника перед кредитором згідно з умовами кредитного договору, в порядку передбаченому цим договором.

Із п.3.1 договору поруки від 31.05.2013 року вбачається, що поручитель ОСОБА_3 відповідає по зобов'язаннях за кредитним договором перед кредитором в тому ж обсязі, що і боржник ПАТ "Страхова компанія "ЛЕММА", включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків.

Відповідно до ст.509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію або утримуватися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Згідно зі ст.ст.526, 530, 611, 612 ЦК України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог закону, інших актів цивільного законодавства, а при відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором.

За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти (ст.1054 ч.3 ЦК України).

Згідно ст.546 ЦК України виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком.

Згідно ст.553 ч.1 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником.

Відповідно до ст.1052 ЦК України у разі невиконання позичальником обов'язків, встановлених договором позики, щодо забезпечення повернення позики, а також у разі втрати забезпечення виконання зобов'язання або погіршення його умов за обставин, за які позикодавець не несе відповідальності, позикодавець має право вимагати від позичальника дострокового повернення позики та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу, якщо інше не встановлено договором.

У разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсилідарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки (ч.ч.1,2 ст.554 ЦК України).

Станом на 08.08.2014 року загальна сума заборгованості за договором переведення боргу за договором №2010-2/DC невідновлювальної кредитної лінії від 31.05.2013 року складає 12119783,11 грн., з яких 9235000 грн. - заборгованість по тілу кредиту, 2648771,38 грн. заборгованість по процентах, пеня за несвоєчасно погашений кредит у розмірі 168493,70 грн. та 67518 грн. пеня за несвоєчасно погашені відсотки.

Відтак, висновок районного суду про солідарне стягнення з обох відповідачів суми заборгованості колегія суддів вважає вірним.

Згідно роз'яснень, викладених у п.2 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ "Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин" від 30.03.2012 року №5, оскільки у спорах, що виникають із кредитних правовідносин, сторонами є як юридичні, так і фізичні особи та з урахуванням вимог статей 15- 16, частини другої статті 118 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК) при визначенні судової юрисдикції суди мають виходити з того, що такі справи підлягають розгляду в порядку цивільного судочинства у разі, якщо однією зі сторін є фізична особа, а вимоги взаємопов'язані між собою і окремий їх розгляд неможливий. Зокрема, це можуть бути позови банку (іншої фінансової установи) до фізичної особи - позичальника і до юридичної особи - поручителя чи навпаки, які виникли з одних і тих самих правовідносин - отримання кредиту.

Договір поруки має додатковий (акцесорний) до основного зобов'язання - кредитного договору - характер і укладається саме для забезпечення виконання останнього, а поручитель згідно з частиною першою статті 554 ЦК відповідає перед кредитором, за загальним правилом, солідарно із позичальником, якщо договором поруки не встановлено його додаткову (субсидіарну) відповідальність. Неможливість окремого розгляду цих договорів може бути пов'язана, зокрема, із визначенням суми заборгованості, способу виконання зобов'язання та іншими умовами договорів.

Разом із тим, оскільки пред'явлення позову до солідарних боржників є правом, а не обов'язком банку чи іншої фінансової установи (частина перша статті 543 ЦК), у разі пред'явлення позову до кожного з них окремо суди мають враховувати визначену ЦПК компетенцію судів щодо розгляду цивільних справ. Зокрема, позов банку (іншої фінансової установи) до юридичної особи - поручителя із залученням фізичної особи - позичальника як третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, підлягає розгляду в порядку господарського судочинства.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає безпідставними твердження апелянта ПАТ "СК "ЛЕММА" у тій частині, що позовні вимоги ПАТ "БМ БАНК" до ПАТ "СК "ЛЕММА" про стягнення заборгованості за договором переведення боргу в розмірі 12119783, 11 грн. та суми сплаченого судового збору в розмірі 3654 грн. підлягають розгляду в порядку господарського судочинства.

На думку судової колегії, оцінюючи зібрані по справі докази, суд дотримався встановленого ст.212 ЦПК України принципу оцінки доказів, відповідно до якого суд на підставі всебічного, повного й об'єктивного розгляду обставин справи аналізує і оцінює докази як кожен окремо, так і в їх сукупності, у взаємозв'язку, в єдності і протиріччі, і ця оцінка повинна спрямовуватися на встановлення достовірності чи відсутності обставин, які обґрунтовують доводи і заперечення сторін, та дав їм належну оцінку, а тому твердження апелянта - представника ОСОБА_3 - ОСОБА_4 про те, що суд неповно дослідив докази по справі, є безпідставними.

Неспроможними колегія суддів вважає твердження цього ж апелянта у тій частині, що ні боржник, ні кредитор прийнятих на себе обов'язків, передбачених п.п. 2.1., 2.4. ст. 2 договору поруки не виконали, оскільки у матеріалах справи знаходяться повідомлення від 24.06.2014 року №1823-05/5 за договором поруки про прострочення платежу боржником та рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення ОСОБА_3, а його твердження про те, що на його адресу такого повідомлення не надходило є голослівним.

Відповідно до ст.213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обгрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Колегія суддів вважає, що оскаржуване рішення у повній мірі відповідає даним вимогам.

Доводи апеляційних скарг висновків суду не спростовують, а тому підстав для їх задоволення немає.

Судом правильно встановлені фактичні обставини справи, вірно застосовано матеріальний закон та дотримана процедура розгляду, передбачена ЦПК України, а тому колегія суддів не вбачає підстав для скасування рішення суду.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 307 ч.1 п.1, 308, 313, 314 ч.1 п.1, 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів

УХВАЛИЛА:

Апеляційні скарги Публічного акціонерного товариства "Страхова компанія "ЛЕММА" та представника ОСОБА_3 - ОСОБА_4 відхилити.

Рішення Залізничного районного суду м. Львова від 29 січня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий:

Судді: