№ 336/44/15-ц
пр. № 2/336/575/2015
РІШЕННЯ

Іменем України

13 березня 2015 року м. Запоріжжя

Шевченківський районний суд м. Запоріжжя, у складі головуючого судді Дацюк О.І., при секретарі Скибі О.Б. розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором про надання банківських послуг, -

ВСТАНОВИВ:

Публічне акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк» (далі ПАТ КБ «ПриватБанк») звернулось з позовом до ОСОБА_1, вказавши, що між Закритим акціонерним товариством Комерційний банк «ПриватБанк», правонаступником якого є позивач, та ОСОБА_1 було укладено договір про надання банківських послуг від 17.07.2008 року, відповідно до якого відповідач отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30% на рік на суму залишку заборгованості. Відповідач карткою скористався, отримавши кошти, але умови договору не виконав, грошові кошти не повернув, тому рішенням суду від 28.12.2011 року з відповідача було стягнуто заборгованість в сумі 36860,89 гривень. Однак, до цього часу відповідач зобов'язання відповідно до рішення суду не виконав, тому позивач просить стягнути заборгованість, яка утворилась після ухвалення судом рішення, в сумі 22081,39 гривня, з яких 16387,31 гривень заборгованість по відсоткам за користування кредитом, 4166,39 гривень заборгованість по комісії, 1527,69 гривень штраф.

Сторони у судове засідання не з'явились, представник позивача подав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності на підставі наданих доказів, відповідач подав заяву про визнання позову та розгляд справи без його участі.

Відповідно до ст. 174 ч. 4 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

При дослідженні матеріалів справи встановлено таке.

17.07.2008 року між ЗАТ КБ «ПриватБанк», правонаступником якого є позивач, та ОСОБА_1 був укладений договір про надання банківських послуг, який складається з Заяви, Пам'ятки клієнта, Умов та Правил надання банківських послуг, тарифів. Відповідно до укладеного договору відповідач отримав кредитну картку з встановленим лімітом, якою згодом скористався, зобов'язавшись щомісяця сплачувати банку ануїтентними платежами грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотків за користування кредитом, комісії, а також інших платежів згідно умов договору.

Рішенням Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 28.12.2011 року з відповідача було стягнуто на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» заборгованість за вказаним договором у сумі 36860,89 гривень, яка утворилась станом на 31.08.2011 року.

Оскільки кошти, стягнуті рішенням суду, відповідач не сплатив, за період з 01.09.2011 року по 30.11.2014 року виникла заборгованість в загальній сумі 22081,39 гривня, з яких 16387,31 гривень заборгованість по відсоткам за користування кредитом, 4166,39 гривень заборгованість по комісії, нараховані за період після ухвалення судом рішення, 1527,69 гривень штраф.

При вирішенні спору суд виходить з такого.

Можливість укладення договору шляхом фіксування його змісту в кількох документах визначена ст. 207 ЦК України.

Стаття 1054 ЦК України вказує, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Як вказує ст. 526, 530 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Статті 546, 549 ЦК України передбачають можливість забезпечення виконання зобов'язання неустойкою (штрафом, пенею).

Зважаючи на викладене, враховуючи визнання позову відповідачем, суд дійшов висновку, що позовні вимоги обґрунтовані, підтверджені наданими доказами та підлягають задоволенню. Також, відповідно до ст. 88 ЦПК України, з відповідача підлягає стягненню судовий збір.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 57-60, 88, 208, 209, 212-215 ЦПК України, -

ВИРІШИВ:

Позов Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором про надання банківських послуг задовольнити у повному обсягу та стягнути з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» 22081,39 гривню (двадцять дві тисячі вісімдесят одну гривню 39 коп.) в рахунок погашення заборгованості за договором про надання банківських послуг від 17.07.2008 року; судовий збір в сумі 243 гривні 60 копійок (двісті сорок три гривні 60 коп.).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду Запорізької області шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення через Шевченківський районний суд м. Запоріжжя.

Суддя О.І. Дацюк