Справа № 466/8411/14-ц
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

18 лютого 2015 року шевченківський районний суд м.Львова

у складі : головуючого-судді Білінської Г.Б,

при секретарі Ярема О.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Львові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Львівського державного університету внутрішніх справ про визнання незаконним і скасування наказу про звільнення та поновлення на роботі,

у с т а н о в и в :

25.11.2014 р. ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом, у якому просив визнати незаконними та скасувати результати конкурсу на заміщення вакантних посад доцента кафедри фізичної підготовки Львівського державного університету внутрішніх справ,визнати незаконним та скасувати наказ від 29.08.2014 р. №566/ос про звільнення ОСОБА_1 із займаної посади, поновити ОСОБА_1 на посаді доцента кафедри фізичної підготовки Львівського державного університету внутрішніх справ з 01.09.2014 року.

15.01.2015 р. ОСОБА_1 уточнив свої позовні вимоги та просить суд визнати незаконним та скасувати наказ від 29.08.2014 р. №566/ос про звільнення його із займаної посади, поновити його на посаді доцента кафедри фізичної підготовки Львівського державного університету внутрішніх справ з 31.08.2014 року.

В обгрунтування своїх вимог покликається на те, що з 02.01.2004 року він працював у Львівському державному університеті внутрішніх справ, являється кандидатом наук з фізичного виховання та спорту, доцентом, членом профспілкового комітету університету. Перебуваючи на посаді завідувача кафедри спеціальної та фізичної підготовки , доцента кафедри фізичної підготовки сумлінно та з відповідальністю ставився до виконання своїх посадових обов'язків. 31.08.2014 року сплив строк дії контракту між ним та ЛьвДУВС, адміністрація університету безпідставно, необгрунтовано та без будь яких пояснень відмовилась продовжити термін дії контракту,чим на його думку порушила чинне законодавство - Кодекс законів про працю України, Закон України «Про вищу освіту», "Положення про обрання та прийняття на роботу науково-педагогічних працівників вищих навчальних закладів третього і четвертого рівнів акредитації» затверджене наказом Міністерства освіти і науки України від 24.12.2002 року №744 .Вважає істинною причиною непродовження термінів дії контракту - це конфлікт між позивачем та начальником відділу кадрового забезпечення ЛьвДУВС.

Так, відповідно до умов контракту за два місяці до закінчення терміну дії контракту може бути продовжено або укладено контракт на новий термін. Відповідно до конкурсних умов позивачем була подана заява про продовження терміну дії контракту до 31 серпня 2015 року. Відповідач не дотримався свого обов'язку та не попередив його в установлений термін про те, що після закінчення терміну дії контракту на новий термін укладатися новий контракт не буде.

Поизвач вважає, що він виконав усі умови контракту, а саме: забезпечував високий науково-теоретичний і методичний рівень викладання дисципліни у повному обсязі освітньої програми, розробляв навчально-методичні комплекси, брав участь у науково-практичних заходах відповідно до індивідуального плану роботи науково-педагогічного працівника, затвердженого в установленому порядку, підвищував професійний рівень, педагогічну майстерність, наукову кваліфікації, виконував трудові обов'язки відповідно до планів роботи кафедри, університету, своєчасно подав щорічний звіт про результати виконання умов, передбачених контрактом.

За два місяці до закінчення строку дії контракту позивач прозвітував на кафедрі про свою педагогічну, наукову і методичну роботу, яку виконав у період дії контракту. Усіма науково-педагогічними працівниками кафедри було ухвалено рішення щодо позитивної оцінки його роботи та рекомендовано керівнику вищого навчального закладу продовжити зі ним трудові відносини на новий термін, а також подав заяву на ім'я ректора ЛьвДУВС полковника міліції Середи В.В. в якій просив продовжити термін дії контракту до 31 серпня 2015 року.

У судовому засіданні позивач та його представники позовні вимоги підтримали та дали пояснення, аналогічні змісту позову.

Представник відповідача позовні вимоги заперечив та пояснив, що 31.08.2014 р. закінчився термін дії контракту, укладений між позивачем та Львівським державним університетом внутрішніх справ. Відповідач не мав наміру продовжувати дію контракту ,а тому був виданий наказ про звільнення із займаної посади відповідно до п.2 ст. 36 КЗпП України . Наказ вважає таким,що відповідає закону. Просить у задоволенні позову відмовити.

З"ясувавши обставини справи,заслухавши доводи сторін, вивчивши представлені письмові докази,суд приходить до висновку, що позов до задоволення не підлягає з наступних мотивів.

Відповідно до контракту з науково-педагогічним працівником Львівського державного університету внутрішніх справ від 08.07.2013 року Університет в особі першого проректора з однієї сторони та ОСОБА_1 з другої сторони уклали контракт про роботу ОСОБА_1 на посаді доцента кафедри фізичної підготовки ЛДУВС з 08.07.2013 р. по 31.08.2014 р. Наказом №566/ос від 29.08.2014 р. звільнено ОСОБА_1 згідно п.2 ст.36 КЗпП України -закінчення терміну дії строкового договору з 31.08.2014 р. з виплатою компенсації за невикористану відпустку.

Як встановлено у судовому засіданні ,позивач отримав трудову книжку та розрахунок при звільненні.

За зверненням ОСОБА_1 проводилась перевірка дій посадових осіб щодо звільнення позивача. Із висновку перевірки за скаргами ОСОБА_1 щодо неправомірних ,на його думку,дій посадових осіб ЛДУВС від 25.09.2014 р. вбачається, що порушень чинного законодавства у діях та рішеннях посадових осіб не виявлено.

Ст.54 Закону України „Про освіту" передбачено, що педагогічні на науково-педагогічні працівники приймаються на роботу шляхом укладення трудового договору,в тому числі за контрактом.

Судом встановлено, що контракт між позивачем та відповідачем був укладений за вазємною згодою сторін.

П.2 ч.1 ст. 36 КЗпП України передбачає можливість припинення трудового договору у зв"язку із закінченням його строку.

Припинення трудового договору після закінчення строку не вимагає заяви або якогось виявлення працівника. Свою волю він уже виявив, коли писав заяву про прийняття на роботу за строковим трудовим договором. У цей же час він виразив і волю на припинення такого договору після закінчення строку, на який він був укладений. Власник також не зобов"язаний попереджати або в інший спосіб інформувати працівника про майбутнє звільнення за п.2 ч.1 ст. 36 КЗпП України. Продовження трудових відносин після спливу строку контракту може бути лише за взаємним бажанням учасників трудового договору.

Відтак, звільнення позивача за спливом строку контракту з боку відповідача є правомірним. Покликання позивача на упереджене до нього відношення з боку відповідача, необхідність останнього продовжити чи переукласти контракт із врахуванням попереднього стажу роботи чи інших заслуг працівника, є безпідставним.

Таким чином, оцінюючи наведені доводи, суд вважає позовні вимоги безпідставними та такими, що до задоволення не підлягають.

Керуючись ст..ст. 10,11, 60 , 212, 214-215 ЦПК України, ст.. 36 КЗпП України, суд

в и р і ш и в :

у задоволенні позову ОСОБА_1 до Львівського державного університету внутрішніх справ про визнання незаконним і скасування наказу про звільнення та поновлення на роботі -відмовити.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Львівської області через Шевченківський районний суд шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня проголошення рішення.

.

Суддя: Г. Б. Білінська