Справа № 175/398/15-ц
Провадження № 4-с/175/1/15
у х В а л а

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 березня 2015 року Дніпропетровський районний суд Дніпропетровської області в складі:

головуючої судді Озерянської Ж.М.

з участю секретаря Рись Н.Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у смт. Ювілейне справу за скаргою ОСОБА_1 дії головного державного виконавця Відділу державної виконавчої служби Солонянського районного управління юстиції ОСОБА_2,-

В С Т А Н О В И В:

В лютому 2015 року до суду надійшла скарга ОСОБА_1 на дії головного державного виконавця Відділу державної виконавчої служби Солонянського районного управління юстиції ОСОБА_2, в якій заявниця просила визнати дії головного державного виконавця неправомірними і скасувати його постанову про повернення виконавчого документа стягувачу; зобовязати відділ Державної виконавчої служби Солонянського районного управління юстиції Дніпропетровської області провести виконання за виконавчим листом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 у відповідності до Закону України «Про виконавче провадження».

В обґрунтування скарги, ОСОБА_1 посилалась на те, що рішенням Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 23 травня 2013 року задоволено її позов до ОСОБА_3 про стягнення боргу на її користь у розмірі 106145 грн. 56 коп. 14 лютого 2014 року державним виконавцем відділу державної виконавчої служби Солонянського районного управління юстиції ОСОБА_4 було відкрите виконавче провадження за № 42435568. 25 січня 2015 року вона отримала листа з ВДВС Солонянського РУЮ Дніпропетровської області з постановою головного державного виконавця Загребельної О.Л. про повернення виконавчого документа стягувачу на підставі п. 2 ч. 1 ст. 47 та статтю 50 Закону України «Про виконавче провадження». У постанові головний державний виконавець Загребельна О.Л. посилається на те, що у боржника ОСОБА_3 відсутнє майно, на яке можна звернути стягнення, а здійснені державним виконавцем відповідно до Закону заходи щодо розшуку майна виявились безрезультатними. Однак, вона не згодна з таким рішенням головного державного виконавця Загребельної О.Л., так як воно прийнято з порушенням п. 2 ч. 1 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження». 11 квітня 2014 року її представник ОСОБА_5 ознайомився з матеріалами виконавчого провадження № 42435568. На той час в матеріалах виконавчого провадження, крім акта складеного державним виконавцем з представником боржника ОСОБА_6 - ОСОБА_7 в якому він зобов'язувався сплачувати борг щомісячно в розмірі від 5000 грн. до 10000 грн., більш ніяких документів пов'язаних з заходами державного виконавця на примусове виконання стягнення боргу не було. Вважає, що головний державний виконавець Загребельна О.Л. передчасно та з порушенням Закону винесла постанову про повернення виконавчого документа стягувачеві, крім того державним виконавцем було порушено ч. 4 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження» де сказано, що про повернення стягувачу виконавчого документа державний виконавець виносить постанову з обов'язковим мотивуванням підстав її винесення, яка затверджується начальником відділу, якому він безпосередньо підпорядкований. Копія постанови у триденний строк надсилається сторонам і може бути оскаржена в десятиденний строк у порядку, встановленому цим Законом. Постанова про повернення виконавчого документа стягувачеві винесена головним державним виконавцем Загребельною О.Л. від 30 грудня 2014 року, а надіслана стягувачеві тільки 17 січня 2015 року, що підтверджується штемпелем на конверті листа. Вважає, що головний державний виконавець Загребельна О.Л. порушуючи вимоги п. 2 ч. 1 ст. 47, ст. 50 Закону України «Про виконавче провадження» винесла незаконну постанову про повернення виконавчого документа стягувачеві . Просила скаргу задовольнити.

Представник скаржниці за довіреністю ОСОБА_5 надав суду заяву про розгляд справи без його участі, вказав, що скаргу підтримує та просив задовольнити.

Представник Відділу державної виконавчої служби Солонянського районного управління юстиції надав суду заяву про розгляд справи без їх участі, в наданих суду запереченнях просили відмовити в задоволенні скарги (а.с.144).

Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Відповідно до ст. 383 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

Згідно з ч. 2 ст. 384, ст. 385 ЦПК України скарга подається до суду, який видав виконавчий лист у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її права чи свободи.

Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Державний виконавець згідно до ст. 11 Закону України «Про виконавче провадження» при виконанні рішень судів (інших органів) здійснює необхідні заходи щодо своєчасного і повного виконання рішення, зазначеного в документі на примусове виконання рішення, у спосіб і порядок, визначені виконавчим документом.

Згідно з ч. 1 ст. 17 Закону України «Про виконавче провадження», примусове виконання рішень здійснюється державною виконавчою службою на підставі виконавчих документів, визначених цим Законом. Державний виконавець відкриває виконавче провадження на підставі виконавчого документа, зазначеного в статті 17 цього Закону, за заявою стягувача або його представника про примусове виконання рішення.

З матеріалів справи встановлено, що рішенням Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 23 травня 2011 року задоволено позовні вимоги по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення боргу, та стягнуто з відповідача ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 суму боргу за договором позики від 27 травня 2011 року з урахуванням трьох процентів річних від простроченої суми у розмірі 106145 грн. 56 коп., з яких сума позики 101600 грн.; три проценти річних від простроченої суми - 4545 грн. 56 коп., та сплачені позивачкою судові витрати по справі у розмірі 1062 грн. Ухвалою колегії суддів судової палати по цивільним справам апеляційного суду Дніпропетровської області від 21 серпня 2013 року, вищевказане рішення було залишено без змін. 13 вересня 2013 року представник позивачки за довіреністю ОСОБА_5 отримав виконавчий лист, зі строком предявлення до виконання один рік, тобто до 22 серпня 2014 року.

13 лютого 2014 року ОСОБА_1 звернулася до відділу ДВС Солонянського РУЮ Дніпропетровської області з заявою про прийняття до примусового виконання виконавчого листа № 410/6334/12 від 13 вересня 2013 року виданого Дніпропетровським районним судом Дніпропетровської області про стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 суми боргу у розмірі 106145,56 грн., та сплачені позивачкою судові витрати по справі у розмірі 1062,00 грн.

Після надходження виконавчого документа до виконавчої служби та перевірки державним виконавцем на відповідність вимогам передбаченим ст. 18 Закону України «Про виконавче і провадження», головним державним виконавцем Відділу державної виконавчої служби Солонянського районного управління юстиції ОСОБА_2 14 лютого 2014 року винесено постанову про відкриття виконавчого провадження (а.с.122), копії якої були направлені на адресу сторін виконавчого провадження рекомендованим листом з повідомленням за вих. 983/03-41, відповідно до положень ст. 31 Закону України «Про виконавче провадження». Боржникові надано строк на добровільне виконання рішення суду терміном до 21 лютого 2014 року включно.

24 лютого 2014 року своєю постановою головний державний виконавець Відділу державної виконавчої служби Солонянського районного управління юстиції ОСОБА_2 наклала арешт на майна боржника та оголосила заборону на його відчуження (а.с.123), яка відповідно до ст. 31 Закону України «Про виконавче провадження» була надіслана сторонам 25 лютого 2014 року за вих. № 755 простою кореспонденцією. Так як боржник рішення Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області у добровільному порядку не виконав, 24 лютого 2014 року державний виконавець своєю постановою стягнув з боржника виконавчий збір, та надіслав запити до реєструючих органів про визначення наявності майна.

На депозитний рахунок відділу державної виконавчої служби Солонянського районного управління юстиції 19 травня 2014 року надійшли грошові кошти від ОСОБА_3 у розмірі 3500,00 грн., які після відрахування виконавчого збору у розмірі 10% у сумі 350,00 грн., перераховані на розрахунковий рахунок стягувача ОСОБА_1 (а.с. 139, 140).

Згідно п. 2 ст. 52 Закону України «Про виконавче провадження» стягнення за виконавчими документами звертається у першу чергу на кошти боржника у гривнях та в іноземній валюті, інші цінності, у тому числі кошти на рахунках і вкладах у банках та інших фінансових установах, на рахунках в цінних паперах у депозитаріях пінних паперів.

Відповідно до відповіді Державної податкової служби України за боржником не зареєстровані відкриті розрахункові рахунки, та він сам не зареєстрований як фізична особа-підприємець (а.с. 136, 137). Згідно відповідей Управління Пенсійного фонду України ОСОБА_3 не зареєстрований як отримувач пенсії, та не перебуває у трудових правовідносинах (а.с. 134, 135). Згідно відповіді ДАІ з обслуговування Солонянського району ГУМВС України в Дніпропетровській області за ОСОБА_3 транспортних засобів не зареєстровано (а.с.133). Відповідно до інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно відомості про нерухоме майно, яке зареєстроване за боржником відсутнє. Окрім цього, державним виконавцем встановлено, що боржник не зареєстрований за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1 в с. Суданівка, та не проживає, що підтверджується довідкою Широчанської сільської ради (а.с.138). Перевіркою майнового стану боржника встановлено, що на території Солонянського району майно на яке можливо звернути стягнення відсутнє, розрахункові рахунки зареєстровані за боржником відсутні, боржник не зареєстрований у УПФУ в Солонянському районі як отримувач пенсії, та не перебуває у трудових правовідносинах, а також не зареєстрований на території Широчанської сільської ради до території якої відноситься с. Суданівка, відсутні будь-які відомості, щодо намірів боржника перетинати кордон України та наявності закордонного паспорту.

30 грудня 2014 року державним виконавцем була винесена постанова про повернення виконавчого документа стягувачу на підставі п. 2 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження», у звязку з відсутністю майна боржника на яке можливо звернути стягнення. Постанову про повернення виконавчого документа стягувачу та виконавчий лист № 410/6334/12 від 13 вересня 2013 року виданий Дніпропетровським районним судом Дніпропетровської області, були направлені на адресу стягувача за вих. № 9455/03-41.

Як зазначив в своїх запереченнях державний виконавець, у постанові про повернення виконавчого документа відсутній пункт про припинення чинності заходів примусового виконання, в реєстрі виконавчих проваджень автоматично вибиває ст. 50 Закону України «Про виконавче провадження», та ним у виконавчому провадженні не виносились постанови про скасування заходів примусового виконання, арешти не знімались.

Судом встановлено, що оскаржувані заявницею постанови прийняті державним виконавцем відповідно до закону, в межах наданих йому повноважень і тому права чи свободи заявниці при цьому не були порушені. Повернення виконавчого документа стягувачу з підстав ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження», не позбавляє його права повторно предявити виконавчий документ до виконання протягом строків, встановлених статтею 22 цього Закону.

Згідно ст. 387 ЦПК України за результатами розгляду скарги суд постановляє ухвалу. Якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи державної виконавчої служби і права чи свободи заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.

За таких обставин, суд приходить до висновку, що скарга задоволенню не підлягає, оскільки є безпідставною та необґрунтованою.

Керуючись ст. 383-389 Цивільного процесуального кодексу України, суд -

В И Р І Ш И В:

У задоволенні скарги ОСОБА_1 на дії головного державного виконавця Відділу державної виконавчої служби Солонянського районного управління юстиції ОСОБА_2 відмовити.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом пяти днів з дня її проголошення.

Суддя: Озерянська Ж.М.