АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/4291/15 Справа № 204/4897/14-ц Головуючий у 1 й інстанції - Дубіжанська Т. О. Доповідач - Куценко Т.Р.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 квітня 2015 року м. Дніпропетровськ

22 квітня 2015 року Колегія суддів судової палати з цивільних справ апеляційного суду Дніпропетровської області в складі:

Головуючого - Куценко Т.Р.

суддів - Волошина М.П., Демченко Е.Л.

при секретарі - Левцунові І.В.

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську цивільну справу за апеляційною скаргою

Товариство з обмеженою відповідальністю

«Порше Лізинг Україна»,

на рішення Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 30 січня 2015 року по справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Порше Лізинг Україна" до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення заборгованості та збитків в примусовому порядку відповідно до договору про фінансовий лізинг, -

ВСТАНОВИЛА:

ТОВ «Порше Лізинг Україна» у липні 2014 року звернулося до суду з позовом до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення заборгованості та збитків в примусовому порядку відповідно до договору про фінансовий лізинг /а.с.1-10/.

Рішенням Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 30 січня 2015 року позовні вимоги ТОВ «Порше Лізинг Україна» задоволено частково, стягнуто солідарно з відповідачів на користь позивача заборгованість по сплаті лізингових платежів за період з 16 квітня 2013 року по 15 вересня 2013 року у розмірі 51 172, 53 грн., штраф у розмірі 489, 47 грн., пеню у розмірі 4 146, 45 грн., 3 % річних у розмірі 1 450, 62 грн., а всього 57 259, 07 грн. також вирішено питання щодо судових витрат /а.с.131-139/.

В апеляційній скарзі ТОВ «Порше Лізинг Україна» просить рішення суду скасувати та ухвалити нове, яким задовольнити їх позовні вимоги в повному обсязі, посилаючись на те, що судом неповно з'ясовані обставини, що мають значення для справи, та те, що рішення суду ухвалено з порушенням норм матеріального та процесуального права /а.с.142-148/.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, колегія суддів приходить до висновку, що скаргу необхідно відхилити, а рішення суду залишити без змін, з наступних підстав.

Відповідно ст. 1 Закону України «Про фінансовий лізинг» фінансовий лізинг (далі - лізинг) - це вид цивільно-правових відносин, що виникають із договору фінансового лізингу. За договором фінансового лізингу (далі - договір лізингу) лізингодавець зобов'язується набути у власність річ у продавця (постачальника) відповідно до встановлених лізингоодержувачем специфікацій та умов і передати її у користування лізингоодержувачу на визначений строк не менше одного року за встановлену плату (лізингові платежі).

Відповідно до ст. 16 Закону України «Про фінансовий лізинг», сплата лізингових платежів здійснюється в порядку, встановленому договором.

Положеннями ст. 806 ЦК України передбачено, що за договором лізингу одна сторона (лізингодавець) передає або зобов'язується передати другій стороні (лізингоодержувачеві) у користування майно, що належить лізингодавцю на праві власності і було набуте ним без попередньої домовленості із лізингоодержувачем (прямий лізинг), або майно, спеціально придбане лізингодавцем у продавця (постачальника) відповідно до встановлених лізингоодержувачем специфікацій та умов (непрямий лізинг), на певний строк і за встановлену плату (лізингові платежі). До договору лізингу застосовуються загальні положення про найм (оренду) з урахуванням особливостей, встановлених цим параграфом та законом. До відносин, пов'язаних з лізингом, застосовуються загальні положення про купівлю-продаж та положення про договір поставки, якщо інше не встановлено законом.

Також ч.2 ст. 806 ЦК України передбачено, що до договору лізингу застосовуються загальні положення про найм (оренду) з урахуванням особливостей, встановлених цим параграфом та законом. До відносин, пов'язаних з лізингом, застосовуються загальні положення про купівлю-продаж та положення про договір поставки, якщо інше не встановлено законом.

Нормами ч.3 ст.10 та ч.2 ст.7 Закону України «Про фінансовий лізинг», лізингодавець має право відмовитися від договору лізингу у випадках, передбачених договором лізингу або законом. Відмова від договору лізингу є вчиненою з моменту, коли інша сторона довідалася або могла довідатися про таку відмову. Також лізингодавець має право відмовитися від договору лізингу та вимагати повернення предмета лізингу від лізингоодержувача у безспірному порядку на підставі виконавчого напису нотаріуса, якщо лізингоодержувач не сплатив лізинговий платіж частково або у повному обсязі та прострочення сплати становить більше 30 днів.

Згідно зі ст. ст. 525, 526, 530 ЦК України, зобов'язання мають виконуватися належним чином та у встановлений законом строк.

Нормами ч. 1 ст. 546 встановлено, що виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком.

Відповідно ст. 553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником.

Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 554 ЦК України, у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків.

Відповідно ст.ст. 6, 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Згідно ст. 629 ЦК України, договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Відповідно до п. 3 ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: сплата неустойки.

Статтею 549 ЦК України передбачено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Відповідно до ст. 623 ЦК України боржник, який порушив зобов'язання, має відшкодувати кредиторові завдані цим збитки.

Статтею 625 ЦК України передбачено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Разом з тим ч.2 даної статті передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Судом встановлено, що 05 березня 2013 року між позивачем та ОСОБА_2 було укладено договір про фінансовий лізинг за № 00006700, відповідно до якого, позивач передав ОСОБА_2 у користування транспортний засіб типу Audi А5 Sportdack 1,8 TFSI, 2012 року виробництва, шасі НОМЕР_2, НОМЕР_3, реєстраційний номер НОМЕР_1. Відповідно до умов даного договору визначена вартість об'єкту лізингу, що в еквіваленті складає 58100,04 доларів США, авансовий платіж в еквіваленті складає 20335,01 доларів США, лізинговий платіж в еквіваленті складає 1128,59 доларів США, адміністративний платіж в еквіваленті складає 871,50 доларів США, обсяг фінансування в еквіваленті складає 37765,03 доларів США. Кількість лізингових платежів та строк лізингу складає 60 місяців /а.с.14/.

Даним договором про фінансовий лізинг передбачено, що Лизингоодержувач придбає об'єкт лізингу після завершення погодженого строку лізингу за купівельною ціною Лізингодавцем. За умови повної плати відповідачем всіх платежів за контрактом, а також виходячи з припущення, що відповідне законодавство України, що регулює відносини сторін за контрактом, не зазнає змін, після остаточного погашення відповідачем належних до сплати платежів за контрактом, купівельна ціна об'єкта лізингу бути вважатися належним чином сплаченою відповідачем.

Додатком до договору про фінансовий лізинг № 00006700 від 05 березня 2013 року, який є невід'ємною частиною договору, передбачені загальні комерційні умови внутрішнього фінансового лізингу (надалі - Умови лізингу), відповідно до п. 6.1 якого, для експлуатації об'єкту лізингу Лізингоодержувач щомісяця здійснюватиме на користь позивача лізингові платежі відповідно до Графіку покриття витрат та виплати лізингових платежів. Лізингові платежі включають у себе: відсотки (проценти) за користування обсягом фінансування; частку від обсягу фінансування (сума яка включає частину вартості об'єкта лізингу); комісії; покриття витрат, пов'язаних з оплатою послуг та відшкодуваннями, що підлягають виплаті у строки та на умовах, передбачених цим Контрактом та інші витрати передбачені, або прямо пов'язані з Контрактом /а.с.15-24/.

Відповідно до п. 6.4 Умов лізингу, у Графіку покриття витрат та виплати лізингових платежів відображаються лізингові платежі з урахуванням відсотків (процентів/процентної ставки) за використання обсягу фінансування, розмір яких узгоджений сторонами. Також п.6.5, 6.10 Умов, погоджено між сторонами порядок та строки покриття витрат та виплати лізингових платежів, що також відображені у Графіку.

Крім того, зобов'язання ОСОБА_2, відповідно до договору, були забезпеченні шляхом укладання поруки з ОСОБА_3, що відображено у відповідному розділі даного договору та підтверджується підписами сторін /а.с.14/.

14 березня 2013 року було складено акт прийому-передачі, відповідно до якого ОСОБА_2 отримав у користування транспортний засіб типу Audi А5 Sportdack 1,8 TFSI, 2012 року виробництва, шасі НОМЕР_2, НОМЕР_3, реєстраційний номер НОМЕР_1, який, згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_4 належить позивачу /а.с.29/.

Пунктоми 8.1-8.2 Умов лізингу, передбачено, що Лізингоодержувач зобов'язаний негайно повідомити Порше Лізинг Україна про будь-яку передбачену затримку сплати платежів, або прострочення що вже відбулося. У випадку прострочення сплати платежу до Лізингоодержувача застосовуються такі санкції: пеня у розмірі 10% річних від вчасно невиплаченої суми за кожен день затримки до моменту повної виплати платежу.

Крім того, п.8.2.2 Умов лізингу також передбачено, що штрафні санкції за вимоги щодо сплати, що становлять гривневий еквівалент суми у 15 доларів США за першу платіжну вимогу, 20 доларів США за другу платіжну вимогу та 25 доларів США за третю платіжну вимогу. Компенсація будь-яких витрат, понесених позивачем, зокрема витрати на юридичні послуги, судові та позасудові процедури з метою стягнення сум, не сплачених відповідачем-1 у відповідності до договору.

Відповідно до розділу 2 Умов лізингу, зобов'язання поручителя включають, окрім іншого лізингові платежі, інші платежі: штрафні санкції та відшкодування збитків, що підлягають сплаті Лізингоодержувачем у відповідності до положень цього Контракту. Поручитель у повному обсязі відшкодовує всі платежі, що підлягають сплаті у відповідності до Контракту протягом 10 робочих днів з моменту отримання відповідного письмового повідомлення.

Відповідно до п. 12.6.1 Умов лізингу, позивач має право в односторонньому порядку розірвати цей Контракт у разі, якщо Лізінгоодержувач не сплатив 1 (один) наступний лізинговий платіж у повному обсязі, або частково, і строк невиконання зобов'язання зі сплати перевищує 30 календарних днів.

У випадках передбачених пунктами 12.6 та 12.12 Контракт вважається розірваним на 10-й робочий день з дня надіслання письмового повідомлення (п. 12.13 Умов лізингу).

Згідно п. 12.7 Умов лізингу, у випадку неотримання Лізингоодержувачем повідомлення/вимоги з будь-яких причин, Лізингоодержувач вважається належним чином повідомленим на 10 календарний день з дня відправлення такого повідомлення, що підтверджується документами з відміткою ДП «Укрпошта» про прийняття повідомлення для відправки.

Згідно пункту 12.9 Умов лізингу, у разі дострокового припинення договору Лізингоотримувач зобов'язувався повернути об'єкт лізингу за власний рахунок у відмінному робочому і технічному стані до головного офісу ТОВ «Порше Лізинг Україна» впродовж 10 робочих днів з дати одержання вимог про таке повернення.

Крім того, зазначеним пунктом встановлено, що у випадку припинення лізингу, відповідач зобов'язаний оплатити різницю між ринковою вартістю об'єкту лізингу та лізинговими платежами, що залишилися несплаченими відповідно до Плану відшкодування.

З матеріалів справи вбачається, що позивачем на своєчасне виконання умов спірного договору на адресу ОСОБА_2 02 квітня 2013 року, 03 травня 2013 року, 04 червня 2013 року, 02 липня 2013 року, 02 серпня 2013 року, 03 вересня 2013 року та 02 жовтня 2013 року були надіслані рахунок-фактури, згідно якої останньому було виставлено рахунок, у якому зазначалася сума частини вартості об'єкта лізингу, а також проценти та комісія, які підлягають сплаті /а.с.31-37/.

У зв'язку з неналежним виконанням ОСОБА_2 взятих на себе зобов'язань за спірним договором, позивачем на адресу останнього були надіслані нагадування з визначенням штрафу відповідно до умов договору, а саме: перше нагадування від 03 травня 2013 року штраф у розмірі 122,12 грн.; друге нагадування від 16 травня 2013 року - 163,30 грн.; трете нагадування від 04 червня 2013 року - 204,05 грн. та подальші треті нагадування від 17 червня 2013 року -204, 05 грн., від 03 липня 2013 року -203, 98 грн. від 16 липня 2013 року - штраф у розмірі 203,98 грн., від 05 серпня 2013 року - 203,72 грн., від 16 серпня 2013 року - 203,15 грн. та від 04 вересня 2013 року - 203,68 грн. /а.с.38-46/.

На адресу лізингоодержувача та поручителя позивачем було направлено вимогу від 04 вересня 2013 року про сплату заборгованості за договором та повернення об'єкту лізингу та повідомлення про відмову від договору, згідно якої було запропоновано протягом трьох днів з дня отримання даної вимоги погасити заборгованість за договором, а також, позивач повідомив про те, що відмовляється від договору про фінансовий лізинг № 00006700 та вимагає повернути об'єкт договору лізингу, а саме автомобіль Audi А5 Sportdack 1,8 TFSI, 2012 року виробництва, шасі НОМЕР_2, НОМЕР_3, реєстраційний номер НОМЕР_1 /а.с.47-48, 50-51/. Від отримання зазначених вимог відповідачі відмовились, про що свідчать відповідні відмітки на довідці про причини повернення конверту /а.с.49, 52/.

Таким чином, договір про фінансовий лізинг № 00006700 розірвано в односторонньому порядку 15 вересня 2013 року, що передбачено умовами даного договору.

Окрім того, зобов'язання за спірним договором, що також підтверджується направленими вимогами від 04 вересня 2013 року ні лізингоодержувач, ні поручитель належним чином не виконали у зв'язку з чим, станом на 17 червня 2014 року утворилася заборгованість у розмірі 329 855,26 грн., яка складається з: заборгованості за лізинговими платежами за період з 16 квітня 2013 року по 15 вересня 2013 року у розмірі 51 172,53 грн., збитки у розмірі 243 102,81 грн., штрафу на загальну суму 2 712,03 грн., пені в розмірі 4 146,45 грн., 3% річних в розмірі 1 450,62 грн. та проценти за користування чужими грошовими коштами в розмірі 3 764,06 грн., неустойки - 23 506,76 грн., що підтверджується наданими позивачем розрахунками заборгованості /а.с.11-13/.

26 вересня 2013 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_4 було вчинено виконавчий надпис про повернення ОСОБА_2 на користь позивача об'єкт лізингу, а саме: Audi А5 Sportdack 1,8 TFSI, 2012 року виробництва, шасі НОМЕР_2, НОМЕР_3, реєстраційний номер НОМЕР_1. Колір - червоний, вартістю 289079,90 грн., який зареєстровано в реєстрі за № 1400 /а.с.75/.

14 жовтня 2013 року старшим державним виконавцем Красногвардійського відділу державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції Соловей О.О. було відкрито виконавче провадження за виконавчим написом № 1400 виданим 26 вересня 2013 року і було винесено постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження.

21 жовтня 2013 року старшим державним виконавцем Красногвардійського відділу державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції Соловей О.О. був складений акт, в якому вказано, що при вчиненні виконавчих дій об'єкт лізингу був вилучений, а згідно акту прийму-передачі № 532/18-13 від 23.10.2013 року об'єкт лізингу переданий на відповідальне зберігання директору ТОВ «Кебела» - Саркісову В.Л., для подальшої передачі ТОВ «Порше Лізинг Україна».

23 жовтня 2013 року об'єкт лізингу було передано представнику ТОВ «Порше Лізинг Україна» - Плигуну О.В. зазначене відображено в постанові від 24 жовтня 2013 року про закінчення виконавчого провадження за вищенаведеним виконавчим написом №1400 від 26 вересня 2013 року /а.с.84-85/.

Також зазначене підтверджується Актом прийому - передачі визначеного виконавчим документом майна № 532/18-13 від 23.10.2013 року та Акту прийому-передачі до договору фінансового лізингу (найму) № 00006700 від 05.03.2013 року об'єкт лізингу було повернуто у володіння позивача, що свідчить про можливість покриття збитків позивача за рахунок об'єкту лізингу з урахуванням вимог п. 3.4 Договору та відсутністю розрахунку позивача на повернення об'єкту лізингу за умови повного погашення відповідачем належних до сплати платежів за контрактом /а.с.82/.

Крім того, матеріалами справи підтверджено, що в подальшому спірний об'єкт лізингу було передано за договором про фінансовий лізинг № 00009332 від 09.01.2014 року ОСОБА_8, за умовами якого вартість об'єкту лізингу становить 333 772, 56 грн. /а.с.86, 87/.

Встановивши зазначені обставини та враховуючи наведені норми закону, колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції належним чином перевірив фактичні обставини справи з урахуванням зібраних доказів, та правильно дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог ТОВ «Порше Лізинг України».

Приведені в апеляційній скарзі доводи позивача на невідповідність висновків суду першої інстанції обставинам справи в частині відмови стягнення збитків, частини штрафу, процентів за користування чужими грошовими коштами та неустойки, оскільки суд при ухвалені рішення не прийняв до уваги обставини, які були викладені в позовній заяві та не надав належної оцінки наданим позивачем доказів у зв'язку з чим було ухвалено рішення з порушенням норм матеріального та процесуального права, то вони не можуть бути прийняті до уваги.

Так щодо вимог позивача про стягнення штрафу в повному розмірі, то зазначена вимога не підлягає задоволенню оскільки п.8.2.2. Умов лізингу визначений розмір штрафних санкції, який підлягає сплаті за першу, другу та третю платіжну вимогу. З матеріалів справи вбачається, що платіжні вимоги за період з 04 червня 2013 року по 04 вересень 2013 року позивачем було неодноразово направлено третю платіжну вимогу з визначенням розміру штрафу за кожну окрему вимогу. Однак колегія суддів приходить до висновку, що вимоги у зазначений період часу не можуть вважатися, як третім нагадуванням, оскільки трете нагадування можливо тільки один раз.

Посилання апелянта, щодо необхідності стягнення збитків у вигляді упущеної вигоди та процентів за користування чужими грошовими коштами, колегія суддів також не може прийняти до уваги, оскільки останнім не надано доказів, які безспірно і достовірно підтверджують існування реальної можливості отримання грошових сум або іншого майна, в тому випадку, якби зобов'язання було виконане належним чином. Також враховуючи, що об'єкт лізингу було повернуто у володіння позивача та в подальшому спірний об'єкт лізингу було передано за договором про фінансовий лізинг іншій особі, що свідчить про можливість покриття збитків позивача за рахунок об'єкту лізингу з урахуванням вимог п. 3.4 Договору та відсутністю розрахунку позивача на повернення об'єкту лізингу за умови повного погашення відповідачем належних до сплати платежів за контрактом.

Крім того, ч.3 ст. 692 ЦК України встановлено, що у разі прострочення оплати товару продавець має право вимагати оплати товару та сплати процентів за користування чужими грошовими коштами. Ця норма є спеціальною і поширює свою дію лише на правовідносини, пов'язані з купівлею-продажем товару, або на правовідносини, до яких згідно із чинним законодавством застосовуються положення про купівлю-продаж.

Частиною третьою статті 692 ЦК України фактично конкретизовано передбачений статтею 536 цього Кодексу обов'язок боржника сплачувати встановлений договором або законом розмір процентів за користування чужими грошовими коштами та передбачене статтею 625 ЦК України право продавця вимагати від покупця сплати 3 % річних за весь час прострочення, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Разом із цим згідно з положеннями статті 549 ЦК України грошовою сумою, яку боржник повинен передати кредитору у разі порушення зобов'язання, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання, є пеня.

Отже, проценти за користування чужими грошовими коштами, які хоче отримати позивач, за своєю правовою природою, підпадають під визначення пені (частина третя статті 549 ЦК України), яка вже нарахована відповідно до пункту 8.2.1 договору в розмірі 10% річних від вчасно невиплаченої суми за кожний день затримки до моменту повної виплати платежу, що не узгоджується з приписами статті 61 Конституції України, за змістом якої ніхто не може бути двічі притягнений до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення.

Аналогічна позиція знайшла своє відображення в Постановах Верховного Суду України від 01 липня 2014 року, розглянутих в порядку ст. 111'4 ГПК України (справи 3-31гс14, 3-32гс14, ).

Інші доводи апеляційної скарги не можуть бути прийняті до уваги, оскільки вони зводяться до переоцінки доказів, незгоди з висновками суду по їх оцінці, та особистого тлумачення апелянтом норм матеріального та процесуального права.

Відповідно до ст. 212 ЦПК України виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному повному та об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Порушень матеріального чи процесуального закону, які б могли призвести до скасування або зміни рішення суду, судом апеляційної інстанції не встановлено.

Таким чином, доводи апеляційної скарги є необґрунтовані, рішення суду відповідає вимогам закону та матеріалам справи.

Керуючись ст.ст.303, ст.307, 308 ЦПК України, колегії суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Порше Лізинг Україна» - відхилити.

Рішення Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 30 січня 2015 року - залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, однак може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з цього часу.

Головуючий: Куценко Т.Р.

Судді: Волошин М.П.

Демченко Е.Л.