Єдиний унікальний номер: 378/153/15-ц
Провадження № 2/378/64/15
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"19" березня 2015 р. Ставищенський районний суд Київської області в складі:

головуючого - судді: Марущак Н. М.

за участю секретаря: Карабань З. І.,

позивача: ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт. Ставище справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики, -

ВСТАНОВИВ:

До суду з вказаним позовом звернулася ОСОБА_1, посилаючись на те, що 28 січня 2014 року відповідач ОСОБА_2 взяв у неї в борг 560 доларів США.

Відповідач зобов'язався повернути борг в строк до 28.07.2014 року, про що зазначено у розписці. На всі її неодноразові пропозиції повернути борг відповідач все обіцяє, однак до цього часу грошей не повернув та під будь - яким приводом ухиляється від виконання свого зобов'язання.

Позивач просила суд стягнути з відповідача на її користь заборгованість за договором позики в сумі 9324 грн. виходячи з курсу долара США щодо гривні, який становить 16,65 грн.

Після відкриття провадження по справі позивач подала заяву від 27.02.2015 року про збільшення позовних вимог, в зв'язку із зміною офіційного курсу долара США з часу звернення нею до суду з позовною заявою просить суд стягнути з відповідача на її користь за вказаним договором позики борг в сумі 16240 гривень (560 дол. США х 29 грн.) (а. с. 23).

В судове засідання позивач не прибула, до суду подала заяву, якою справу просить розглядати у її відсутність, позовні вимоги підтримує.

Відповідач в судове засідання не прибув, про час і місце судового розгляду оповіщений у встановленому порядку, причини неявки суду не повідомив.

Суд розглянувши матеріали справи та дослідивши письмові докази, вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що згідно розписки від 28 січня 2014 року відповідач отримав від позивача кошти в сумі 560 доларів США та зобов'язався їх повернути протягом 6 місяців (до 28 липня 2014 року) (а.с. 6).

Відповідно до ст. ст. 1046, 1049 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором.

Згідно ст. 1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

Враховуючи наведене, суд вважає, що між сторонами 28 січня 2014 року було укладено договір позики, за умовами якого позивач надав відповідачу у борг 560 доларів США, а останній зобов'язувався повернути вказану суму до 28 липня 2014 року. Даний факт підтверджується письмовою розпискою відповідача написаною ним власноруч (а.с. 6).

Ст. ст. 526, 530 ЦК України встановлено, що зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Якщо у зобов'язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк.

Суд вважає, що вимога позивача про стягнення боргу з відповідача в національній валюті є правомірною, виходячи з наступного.

Згідно зі статтею 99 Конституції України грошовою одиницею України є гривня.

Іноземна валюта може використовуватися в Україні у випадках і в порядку, встановлених законом (частина друга статті 192 ЦК України).

Такими випадками є стаття 193, частина четверта статті 654 ЦК України, Закон України від 16 квітня 1991 року N 959-XII "Про зовнішньоекономічну діяльність", Декрет Кабінету Міністрів України від 19 лютого 1993 року N 15-93, Закон України від 23 вересня 1994 року N 185/94-ВР "Про систему валютного регулювання і валютного контролю".

Відповідно до частини першої статті 533 ЦК України грошове зобов'язання має бути виконане у гривнях.

Разом із тим частина друга статті 533 ЦК України допускає, що сторони можуть визначити в грошовому зобов'язанні грошовий еквівалент в іноземній валюті.

У такому разі сума, що підлягає сплаті за зобов'язанням, визначається в гривні за офіційним курсом Національного банку України.

Аналіз зазначених норм права дає підстави для висновку про те, що незалежно від валюти боргу (тобто грошової одиниці, в якій обчислена сума зобов'язання), валютою платежу, тобто засобом погашення грошового зобов'язання і фактичного його виконання є національна валюта України - гривня.

Вищезазначене викладене в Постанові Верховного Суду, Судової палати у цивільних справах Верховного Суду, від 02.07.2014 за № 6-79цс14.

Також, відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України від 18.12.2009 № 14 "Про судове рішення у цивільній справі" при задоволенні позову про стягнення грошових сум суди повинні зазначати в резолютивній частині рішення розмір суми, що підлягає стягненню, цифрами і словами у грошовій одиниці України - гривні.

На обґрунтування підстави збільшення позовних вимог (суми боргу з 9324 грн. до 16240 грн.) позивач надала довідку ПАТ КБ „Приватбанк" від 24.02.2015 року про комерційний курс купівлі-продажу іноземної валюти, відповідно до якого 1 долар США до 1 гривні станом на 24.02.2015 р. становить 29 грн. 50 коп. (а. с. 24).

З урахуванням викладеного та вимог ч. 2 ст. 533 ЦК України, згідно якої сума, що підлягає сплаті за зобов'язанням, визначається в гривні за офіційним курсом Національного банку України, суд приходить до висновку, що з відповідача слід стягнути на користь позивача заборгованість за вищевказаним договором позики з урахуванням офіційного курсу НБУ України на час постановлення рішення (1 долар США - 23,394039 грн. - а. с. 39) в сумі 13100 грн. 66 коп. (560 доларів США х 23,394039). В задоволенні решти позовних вимог слід відмовити.

Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача слід стягнути також 243 гривень 60 копійок на відшкодування витрат по сплаті судового збору.

Керуючись ст. 99 Конституції України, ст. ст. 526-530, 533, 1046, 1047, 1049 ЦК України, ст.ст. 10, 11, 60, 88, 212, 214-215 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2, зареєстрованого в АДРЕСА_2, на користь ОСОБА_1, жительки АДРЕСА_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, борг за договором позики в сумі 560 (пятсот шістдесят) доларів США, що еквівалентно 13100 (тринадцять тисяч сто) гривень 66 копійок та судові витрати - 243 (двісті сорок три) гривні 60 копійок на відшкодування витрат по сплаті судового збору.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано у строк, встановлений ст. 294 ЦПК України. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

На рішення суду позивачем може бути подана апеляційна скарга до апеляційного суду Київської області через Ставищенський районний суд Київської області протягом десяти днів з дня його проголошення.

Заочне рішення може бути переглянуте Ставищенським районним судом Київської області за письмовою заявою відповідача протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.

Суддя Н. М. Марущак