Справа №471/1603/14-ц 18.03.2015 18.03.2015 18.03.2015
Провадження № 22ц/784/712/15 Суддя першої інстанції Марценюк С.А.
Категорія 59 Суддя-доповідач апеляційного суду Кутова Т.З.
У Х В А Л А

Іменем України

18 березня 2015 року м. Миколаїв

Колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Миколаївської області в складі:

головуючої судді: Кутової Т.З.,

суддів: Буренкової К. О., Крамаренко Т.В.,

із секретарем судового засідання: Шпонарською О.Ю.,

за участю: представника позивача ОСОБА_2 та представника відповідача ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою

ОСОБА_4

на рішення Братського районного суду Миколаївської області від 28 січня 2015 року за позовом

ОСОБА_5 до ОСОБА_4 про стягнення боргу,-

В С Т А Н О В И Л А:

В грудні 2014 року ОСОБА_5 звернувся до суду з позовною заявою до ОСОБА_4 про стягнення боргу.

Позивач зазначав, що в 2011 році між ним та ОСОБА_6 було укладено договори оренди земельних ділянок, площами 14, 69 га та 2, 6367 га терміном на 49 років. За згодою сторін позивачем було сплачено ОСОБА_6 орендну плату за десять років, так за оренду земельної ділянки площею 14, 69 га було сплачено 60549 грн., а за оренду земельної ділянки в розмірі 2, 63 га сплачено 10092 грн., про що орендодавець видав розписку.

Посилаючись на те, що в подальшому строк дії договору було змінено, а в зв'язку із смертю орендаря, відповідачка набула права власності на вказані земельні ділянки та направила позивачу в липні 2014 року листа про те, що в зв'язку з закінченням терміну дії договору, вона має намір самостійно використовувати вказані земельні ділянки, позивач просив стягнути з останньої, як із спадкоємиці безпідставно набуті спадкодавцем кошти в сумі 49466 грн., а з урахуванням індексу інфляції та 3 % річних - 50915 грн. 46 коп.

Рішенням Братського районного суду Миколаївської області від 28 січня 2015 року позов задоволено частково та стягнуто з відповідачки на користь позивача 49466 грн. безпідставно отриманих спадкодавцем коштів та розподілено судові витрати.

В апеляційній скарзі ОСОБА_4 просить вказане рішення скасувати, а по справі ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог, посилаючись на те, що суд не вірно застосував норми матеріального права та не повно встановив обставини справи.

Заслухавши доповідь судді, пояснення сторін, перевіривши законність і обґрунтованість оскаржуваного рішення в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у місцевому суді, дослідивши матеріали справи, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, між ОСОБА_5 та ОСОБА_6 22 липня 2011 року укладено договори оренди земельних ділянок площами 14, 69 га та 2, 6367 га, терміном на 49 років (а.с. 7-8, 10-11).

Після укладення вказаних договорів 25 липня 2011 року ОСОБА_6 видано розписки про те, що він отримав за свої земельні паї 14, 69 га та 2, 63 га орендну плату за 10 років включно по 2022 рік от ОСОБА_5 відповідно 60549 грн. та 10092 грн. (а.с.16, 17).

В подальшому 30 листопада 2011 року сторони уклали додаткові угоди до вказаних договорів оренди землі, якими змінили строки їх дії до трирічного терміну (а.с. 6,9).

Відповідно до положень ст. 1212 ЦК України, особа, яка набула майно без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов'язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов'язана повернути майно і тоді, коли підстава на якій воно було набуто, згодом відпала.

Враховуючи, що позивачем та ОСОБА_6 було зменшено строк дії договору до трирічного строку, то кошти отримані останнім як орендну плату понад вказаний строк - є такими що зберігалися ним безпідставно, а тому підлягають поверненню.

Із рішення Братського районного суду Миколаївської області від 25 листопада 2013 року слідує, що ОСОБА_6 помер ІНФОРМАЦІЯ_1, і після його смерті в порядку спадкування за заповітом право власності на вказані земельні ділянки визнано за відповідачкою ОСОБА_4 (а.с. 39).

Положеннями ст. 1282 ЦК України встановлено, що спадкоємці зобов'язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна , одержаного у спадщину. Вимоги кредитора спадкоємці зобов'язані задовольнити шляхом одноразового платежу, якщо домовленостями між спадкоємцями та кредитором інше не встановлено.

З наданих витягів з технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки слідує, що станом на 2012 рік вартість земельної ділянки площею 2, 6367 га становить 39381 грн., а земельної ділянки площею 14, 6930 га - 233727 грн. (а.с. 71,73) Таким чином розмір боргу спадкодавця не перевищує вартості спадкового майна.

Нормами статті 1281 ЦК України передбачено, що кредиторові спадкодавця належить протягом шести місяців від дня, коли він дізнався або міг дізнатися про відкриття спадщини , він має право пред'явити свої вимоги до спадкоємців , які прийняли спадщину незалежно від настання строку вимоги.

В липні 2014 року відповідачка звернулася до позивача з письмовою заявою, в якій попередила про намір припинити дію договору у зв'язку з закінченням його строку дії (а.с. 12-13). Дізнавшись у такий спосіб про смерть боржника, позивач в установлений законом строк, а саме 3 грудня 2014 року до сплину шестимісячного строку, звернувся з позовом до суду з даною вимогою.

Враховуючи наведені обставини, районний суд дійшов правомірного висновку щодо обґрунтованості позовних вимог та вірно стягнув з відповідачки, як спадкоємця боржника, 49466 грн. безпідставно утримуваних спадкодавцем коштів, в якості орендної плати за землю за 7 років ( 10 років - 3 роки фактичної оренди) до 2022 року.

При цьому суд в рішенні помилково зазначив про безпідставно отриманні кошти саме відповідачкою а не спадкодавцем, проте таке не вплинуло на вірність вирішення справи.

Крім цього, суд також дійшов вірного висновку щодо початку перебігу позовної давності з 15 грудня 2011 року, тобто з дня державної реєстрації укладених сторонами змін до договору оренди.

Такий висновок ґрунтується на положеннях додаткових угод, відповідно до яких вказані додаткові угоди набирають чинності за домовленістю сторін, з дати їх державної реєстрації, яка і відбулася 15 грудня 2011 року. За такого звернення позивача в суд з даним позовом 3 грудня 2014 року відбулося в межах позовної давності.

Незважаючи на те, що в подальшому в рішенні суду зазначено інший невірний висновок про початок перебігу позовної давності з моменту закінчення дії договору оренди землі, тобто з 15 грудня 2014 року, таке також не вплинуло на правильне вирішення спору.

Посилання відповідачки в апеляційній скарзі про необхідність обліку позовної давності не з 15 грудня 2011 року коли відбулася державна реєстрація додаткових угод, а з 30 листопада 2011 року коли сторони домовились про скорочення строку дії договору оренди до трьох років, не заслуговує на увагу, оскільки саме сторони в додаткових угодах внаслідок власного волевиявлення домовились про те, що юридичні наслідки вказаних угод, тобто їх дія набирає чинності лише з моменту їх державної реєстрації, а не з моменту підписання договору. Такі положення договору відповідають вимогам ст. 627 ЦК України.

Також не можна прийняти до уваги і посилання відповідачки в апеляційній скарзі на безпідставне застосування до спірних правовідносин, які на думку апелянта є договірними, положень ст. 1212 ЦК України. Так, спірні грошові кошти спадкодавцем отримані відповідно до умов договорів, однак в зв'язку зі зміною умов цих договорів, подальше утримання ОСОБА_6 коштів сплачених в якості орендної плати понад трирічного строку оренди, стало безпідставним.

Враховуючи, що таке безпідставне збагачення спадкодавця за рахунок позивача неможливо усунути за допомогою інших, спеціальних способів захисту, застосування положень ст. 1212 ЦК України є обгрунтованим.

Підлягають відхиленню і доводи апеляційної скарги стосовно відсутності доказів того, що про смерть боржника позивачу стало відомо з листа відповідачки про припинення договору оренди землі, оскільки саме вказаний лист, відповідно до положень ст.ст. 58, 59, 60 ЦПК України, і є таким доказом, який відповідачкою не спростовано іншими доказами.

Перевіривши законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення суду, колегія суддів не вбачає підстав для його зміни чи скасування, в зв'язку з чим дане рішення на підставі ст. 308 ЦПК України, підлягає залишенню без змін.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 315 ЦПК України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 - відхилити, а рішення Братського районного суду Миколаївської області від 28 січня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду кримінальних та цивільних справ протягом двадцяти днів.

Судді: