Номер провадження: 22-ц/785/3531/15
Головуючий у першій інстанції Курочка В. М.
Доповідач Сватаненко В. І.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 квітня 2015 року

Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Одеської області в складі: головуючого - Сватаненка В.І.

суддів - Суворова В.О., Черевка П.М.,

за участю секретаря - Фабіжевської Т.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Одесі цивільну справу за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства "Райффайзен Банк Аваль" на рішення Овідіопольського районного суду Одеської області від 20 лютого 2015 року у цивільній справі за позовом Публічного акціонерного товариства "Райффайзен Банк Аваль" до ОСОБА_4, третя особа Товариство з обмеженою відповідальністю "Р-Фін" - "Про звернення стягнення на предмет іпотеки та визнання будинку предметом іпотеки", -

ВСТАНОВИЛА:

28.05.2014 року ПАТ "Райффайзен Банк Аваль" звернулись до суду із зазначеним позовом, по якому просили визнати будинок та споруди, розташовані на земельній ділянці по АДРЕСА_1 предметом іпотеки за іпотечними договорами, в рахунок погашення заборгованості ТОВ "Р-Фін" перед банком за кредитними договорами, звернути стягнення на зазначені вище земельні ділянки та на будинок і споруди, визначити спосіб реалізації предметів іпотеки відповідно до ст. 41 Закону України "Про іпотеку", а також стягнути судові витрати.

Обґрунтовуючи свої позовні вимоги, позивач посилався на те, що між ВАТ "Райффайзен Банк Аваль" та ТОВ "Р-Фін" були укладені кредитні договори: № 010/11-79/547 від 19.11.2007 року, за умовами якого ТОВ "Р-Фін" був наданий кредит на суму 780000 грн. строком до 17.11.2017 року зі сплатою 13,5 % річних для облаштування автобази; № 010/15-79/31 від 29.01.2008 року, за умовами якого ТОВ "Р-Фін" відкрита не відновлювальна кредитна лінія та наданий кредит у сумі 1155000 грн. строком до 29.01.2018 року зі сплатою 15,5 % річних для облаштування автобази.

05.11.2009 року ВАТ "Райффайзен Банк Аваль" змінили назву на ПАТ "Райффайзен Банк Аваль".

27.11.2009 р. між ПАТ "Райффайзен Банк Аваль" та ТОВ "Р-Фін" була укладена додаткова угода № 010/11-79/547/4, відповідно до якої відсоткова ставка за кредитним договором № 010/11-79/547 від 19.11.2007 року встановлена 20 % річних та з 30.11.2009 року фактична заборгованість за сумою кредиту збільшена на суму заборгованості за процентами, тобто на 141121,34 грн.

27.11.2009 року між ПАТ "Райффайзен Банк Аваль" та ТОВ "Р-Фін" була укладена додаткова угода № 010/15-79/31/5, відповідно до якої відсоткова ставка за кредитним договором № 010/15-79/31 від 29.01.2008 року встановлена 20 % річних та з 30.11.2009 року фактична заборгованість за сумою кредиту збільшена на суму заборгованості за процентами, тобто на 203365,53 грн.

В забезпечення виконання зобов'язань ТОВ "Р-Фін" за кредитним договором №010/11-79/547 від 19.11.2007 р. ОСОБА_4 передала банку в іпотеку належну їй на праві власності земельну ділянку площею 0,10 га, для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель та споруд, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1.

В забезпечення виконання зобов'язань ТОВ "Р-Фін" за кредитним договором № 010/15-79/31 від 29.01.2008 року ОСОБА_4 передала банку в іпотеку належні їй на праві власності: земельну ділянку площею 0,10 га, для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель та споруд, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1; земельну ділянку площею 0,10 га, для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель та споруд, розташовану за адресою: АДРЕСА_2.

Свої зобов'язання ТОВ "Р-Фін" за кредитними договорами не виконували, внаслідок чого станом на 14.04.2014 року заборгованість за кредитним договором № 010/11-79/547 від 19.11. 2007 року та додаткових угод до нього становить 1274303,97 грн., а за кредитним договором № 010/15-79/31 від 29.01.2008 року та додаткових угод до нього становить - 2191362,36 грн.

Крім того, позивач зазначав, що без відома банку на земельній ділянці позивачем був побудований будинок, який не був переданий банку в іпотеку.

Представник позивача позов підтримав, просив його задовольнити.

Представник відповідача позов не визнав, заперечував проти його задоволення, посилаючись на відсутність законних підстав для визнання будинку та споруд, розташованих предметами іпотеки, а також на те, що банком пропущено строк звернення до суду з вимогами про звернення стягнення на предмети іпотеки.

Представник третьої особи ТОВ "Р-Фін" до суду не з'явився, сповіщався належним чином.

Рішенням Овідіопольського районного суду Одеської області від 20.02.2015 року позов ПАТ "Райффайзен Банк Аваль" був задоволений частков:, в рахунок погашення заборгованості станом на 14.04.2014 року ТОВ "Р-Фін" перед ПАТ "Райффайзен Банк Аваль" за кредитним договором № 010/11-79/547 від 19.11.2007 року та додаткових угод до нього у розмірі 1274303,97 грн., звернуто стягнення на предмет ітопеки за іпотечним договором, укладеним 20.11.2007 року між ВАТ "Райффайзен Банк Аваль" і ОСОБА_4, посвідченого приватним нотаріусом Овідіопольського районного нотаріального округу, зареєстрованим в реєстрі за №161, на належну на праві власності ОСОБА_4 земельну ділянку площею 0,10 га, кадастровий номер НОМЕР_1, для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель та споруд, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1; в рахунок погашення заборгованості станом на 14.04.2014 року ТОВ "Р-Фін" перед ПАТ "Райффайзен Банк Аваль" за кредитним договором № 010/15-79/31 від 29.01.2008 року та додаткових угод до нього у розмірі 2191362,36 грн., звернуто стягнення на предмети ітопеки за іпотечним договором, укладеним 30.01.2008 року між ВАТ "Райффайзен Банк Аваль" і ОСОБА_4, посвідченого приватним нотаріусом Овідіопольського районного нотаріального округу, зареєстрованим в реєстрі за №40, на належні на праві власності ОСОБА_4: земельну ділянку площею 0,10 га, кадастровий номер НОМЕР_1, для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель та споруд, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 та земельну ділянку площею 0,10 га, кадастровий номер НОМЕР_2, для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель та споруд, розташовану за адресою: АДРЕСА_2. Визначений спосіб реалізації вищезазначених предметів іпотеки шляхом продажу їх на прилюдних торгах у межах процедури виконавчого провадження з дотриманням вимог Закону України "Про іпотеку", за початковою ціною, визначеною на підставі оцінки майна, проведеної суб'єктом оціночної діяльності (незалежним експертом) на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, на стадії виконавчого провадження, стягнуто з ОСОБА_4 на користь ПАТ "Райффайзен Банк Аваль" витрати зі сплати судового збору 3654 грн., в задоволенні решти позовних вимог ПАТ "Райффайзен Банк Аваль" відмовлено.

13.03.2015 року ПАТ "Райффайзен Банк Аваль" подали апеляційну скаргу на вказане рішення суду, по якій просять рішення районного суду скасувати, ухвалити нове рішення про задоволення позовних вимог у повному обсязі, посилаючись на порушення районним судом норм матеріального та процесуального права.

Заслухавши доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково.

Відповідно п. 3 ч. 1 ст. 307 ЦПК України за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції апеляційний суд має право скасувати або змінити рішення суду.

Статтею 303 ЦПК України передбачено, що під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Зазначеним вимогам закону оскаржуване рішення відповідає частково.

Суд першої інстанції задовольняючи частково позов про звернення стягнення на предмети іпотеки, виходив із того, що банком не був пропущений строк звернення до суду з такими позовними вимогами, оскільки у 2012 році банк звертався з позовом до ОСОБА_4 та ОСОБА_2 як поручителів про стягнення боргу за кредитними договорами. Заочне рішення Приморського районного суду м. Одеси від 05.09.2012 року, яким позов був задоволений, скасовано в частині солідарного стягнення з ОСОБА_2 та ОСОБА_4 на користь банку заборгованість за договором кредиту від 29.01.2008 року та відмовлено в позові про стягнення з ОСОБА_4 заборгованості по даному договору. Тому районний суд вважав, що наведені обставини свідчать про переривання перебігу позовної давності для звернення банку з позовом до ОСОБА_4 про звернення стягнення на предмети іпотеки.

З такими висновками районного суду колегія суду не погоджується.

Відповідно до вимог ст. 214 ЦПК України, під час ухвалення судового рішення суд вирішує, чи мали місце обставини справи, якими обґрунтовуються вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються, які правовідносини випливають із встановлених обставин, яка правова норма підлягає застосуванню до цих правових відносин та інші.

Оцінка зібраних по справі доказів має здійснюватися за правилами, передбаченими ст. 212 ЦПК України з врахуванням положень ст. ст. 57-66 ЦПК України.

Відповідно до вимог ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених ст. 61 ЦПК України.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до ЦПК України, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Таким чином, суд, розглядаючи цивільну справу у порядку позовного провадження, повинен повно і всебічно з'ясувати фактичні обставини справи, однак не вправі виходити за межі заявлених позовних вимог та тієї доказової бази, яка сформована за рахунок доказів, поданих до суду самими учасниками процесу.

Судом встановлені наступні фактичні обставини по справі.

Між ВАТ "Райффайзен Банк Аваль" та ТОВ "Р-Фін" були укладені кредитні договори: № 010/11-79/547 від 19.11.2007 року, за умовами якого ТОВ "Р-Фін" був наданий кредит на суму 780000 грн. строком до 17.11.2017 року зі сплатою 13,5 % річних для облаштування автобази; № 010/15-79/31 від 29.01.2008 року, за умовами якого ТОВ "Р-Фін" відкрита не відновлювальна кредитна лінія та наданий кредит у сумі 1155000 грн. строком до 29.01.2018 року зі сплатою 15,5 % річних для облаштування автобази.

05.11.2009 року ВАТ "Райффайзен Банк Аваль" змінили назву на ПАТ "Райффайзен Банк Аваль".

27.11.2009 р. між ПАТ "Райффайзен Банк Аваль" та ТОВ "Р-Фін" була укладена додаткова угода № 010/11-79/547/4, відповідно до якої відсоткова ставка за кредитним договором № 010/11-79/547 від 19.11.2007 року встановлена 20 % річних та з 30.11.2009 року фактична заборгованість за сумою кредиту збільшена на суму заборгованості за процентами, тобто на 141121,34 грн.

27.11.2009 року між ПАТ "Райффайзен Банк Аваль" та ТОВ "Р-Фін" була укладена додаткова угода № 010/15-79/31/5, відповідно до якої відсоткова ставка за кредитним договором № 010/15-79/31 від 29.01.2008 року встановлена 20 % річних та з 30.11.2009 року фактична заборгованість за сумою кредиту збільшена на суму заборгованості за процентами, тобто на 203365,53 грн.

В забезпечення виконання зобов'язань ТОВ "Р-Фін" за кредитним договором №010/11-79/547 від 19.11.2007 р. ОСОБА_4 20.11.2007 року згідно нотаріально посвідченого договору іпотеки передала банку в іпотеку належну їй на праві власності земельну ділянку площею 0,10 га, для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель та споруд, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1. ( том 1, а.с. 147-150)

В забезпечення виконання зобов'язань ТОВ "Р-Фін" за кредитним договором № 010/15-79/31 від 29.01.2008 року, ОСОБА_4 30.01.2008 року, згідно посвідченого договору іпотеки, передала банку в іпотеку належні їй на праві власності: земельну ділянку площею 0,10 га, для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель та споруд, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1; земельну ділянку площею 0,10 га, для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель та споруд, розташовану за адресою: АДРЕСА_2. ( том 1, а.с. 142-145)

Свої зобов'язання ТОВ "Р-Фін" за кредитними договорами не виконували, внаслідок чого станом на 14.04.2014 року заборгованість за кредитним договором № 010/11-79/547 від 19.11. 2007 року та додаткових угод до нього становить 1274303,97 грн., а за кредитним договором № 010/15-79/31 від 29.01.2008 року та додаткових угод до нього становить - 2191362,36 грн.

Крім того, позивач зазначив, що без відома банку на земельній ділянці позивачем був побудований будинок, який не був переданий банку в іпотеку.

Встановивши наведені фактичні обставини у справі, районний суд прийшов до висновку, що позовні вимоги банку в частині звернення стягнення на належні ОСОБА_4 на праві слабості предмети іпотеки - земельні ділянки обґрунтовані і підлягають задоволенню.

Колегія суддів вважає такий висновок суду помилковим, який був здійснений без врахування інших обставин у справі, які були встановлені судовим рішенням у цивільній справі та які в силу ч. 3 ст. 61 ЦПК України не доказуються при розгляді даної справи.

Так, внаслідок порушення ТОВ "Р-ФІН" зобов'язань за кредитними договорами від 19.11.2007 року № 010/11-79/547 та від 29.01.2008 року № 010/15-79/31 ПАТ "Райффайзен Банк Аваль" на підставі п. 7.3 кредитних договорів скористались правом дострокового стягнення заборгованості за цими договорами кредиту та у травні 2009 року звернувся із позовом до господарського суд Одеської області про стягнення з ТОВ "Р-ФІН" повної заборгованості за договорами кредиту.

Рішенням господарського суду Одеської області від 12.10.2010 року позов ПАТ "Райффайзен Банк Аваль" було задоволено та стягнуто з ТОВ "Р-ФІН" заборгованість за вказаними кредитними договорами у повному обсязі. Рішення набрало законної сили 28.10.2010 року.

Також, у травні 2012 року ПАТ "Райффайзен Банк Аваль" звернулись до суду з позовом про стягнення заборгованості за договорами кредиту з поручителів: з ОСОБА_2 по договору від 19.11.2007 року; з ОСОБА_2 та ОСОБА_4 солідарно по договору від 29.01.2008 року.

Заочним рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 5 вересня 2012 року з виправленням описки ухвалою Приморського районного суду від 29.11.2012 року позов задоволено у повному обсязі: з ОСОБА_2 стягнуто заборгованість у розмірі 1333248 грн. 11 коп.; стягнуто солідарно з ОСОБА_2 та ОСОБА_4 заборгованість1982538 грн. 99 коп.

Рішенням апеляційного суду Одеської області від 7 листопада 2013 року заочне рішення Приморського районного суду м. Одеси скасовано у частині солідарного стягнення з ОСОБА_2 та ОСОБА_4 на користь ПАТ "Райффайзен Банк Аваль" заборгованість за договором кредиту від 29.01.2008 року у розмірі 1 982 538 грн. 99 коп. та солідарного стягнення судових витрат. У позові про стягнення з ОСОБА_4 заборгованості за договором кредиту від 28.01.2008 року та судових витрат відмовлено з підстав ч.4 ст. 559 ЦК України. У іншій частині рішення залишено без змін.

Дане рішення апеляційного суду Одеської області залишено без змін ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 5 квітня 2014 року.

Судами апеляційної та касаційної інстанцій зазначено, що пред'явивши письмову вимогу до ОСОБА_4 у жовтні 2009 року з наданням ТОВ "Р-Фін" тридцятиденного строку від дня отримання цієї вимоги для погашення заборгованості за кредитним договором, ПАТ "Райффайзен Банк Аваль" змінили строк виконання основного зобов'язання і зобов'язаний був пред'явити вимогу протягом шести місяців від дня встановлення нового строку повернення кредиту, проте до суду звернувся тільки у травні 2012 року, тому порука ОСОБА_4 за кредитним договором від 29 січня 2008 року № 010/15-79/31 відповідно до п.4 ст. 559 ЦК України припинена.

Відповідно до положень ч. 3 ст. 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Отже, слід вважати, що зобов'язання відповідача по даній цивільній справі за договором іпотеки виникли у жовтні 2009 року.

Відповідно до ст. 256 ЦК України загальна позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Згідно ст. ст. 357 ЦЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові згідно вимог ч. 4 ст. 267 ЦК України.

За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу яка його порушила, що визначено ч. 1 ст. 261 ЦК України.

Таким чином, враховуючи наведені обстави, що позивач реалізував право на дострокове повернення кредиту у жовтні 2009 року, зважаючи на приписи ст.ст. 254, 257, 260 та 261 ЦК України слід вважати, що строк іпотеки сплив у жовтні 2012 року, то банк зобов'язаний був звернутись до суду із позовом про звернення стягнення на предмет іпотеки протягом трьох років, тобто до жовтня 2012 року.

Відповідач та його представник під розгляду справи у суді першої інстанції наполягали на застосуванні строку позовної давності до вимог банку.

Отже з цих підстав у задоволенні позову банку слід відмовити, тому судове рішення в частині звернення стягнення на предмет іпотеки підлягає скасуванню.

Щодо законності судового рішення про відмову у визнанні будівель та споруд, які будуються на земельній ділянці та мають статус незавершеного будівництва, переданій в іпотеку АТ "Райффайзен Банк Аваль" - предметом іпотеки, то в даній частині рішення суду є законним та обґрунтованим.

Умовами п. 3.3.10 Договору іпотеки, сторони визначили момент виникнення у іпотекодавця обов'язку передати кредитору в іпотеку майно побудоване на іпотечній земельній ділянці, а саме після вводу в експлуатацію та отримання свідоцтва про право власності на будь-які забудови.

Більш того, сторони визначили порядок передачі майна в іпотеку - шляхом укладання додаткової угоди до Договору іпотеки.

Згідно зі ст.. 6 Закону України "Про іпотеку", якщо в іпотеку передається земельна ділянка, на якій розташовані будівлі (споруди), які належать іпотекодавцю на праві власності, така земельна ділянка підлягає передачі в іпотеку разом з будівлями (спорудами), на якій вони розташовані. Після звернення стягнення на передану в іпотеку земельну ділянку, на якій розташовані будівлні (споруди), що належать іншій, ніж іпотекодавець, особі, новий власник земельної ділянки зобов'язаний надати власнику будівлі (споруди) такі ж умови користування земельною ділянкою, які мав іпотекодавець.

Об'єкти незавершеного будівництва, розтошовані на переданій в іпотеку земельній ділянці, вважаються предметом іпотеки, незалежно від того, хто є власником об'єкта незавершеного будівництва.

Законом визначено, що розташований на переданій в іпотеку земельній ділянці, об'єкт незавершеного будівництва, вважається предметом іпотеки і визнання його таким в судовому порядку не вимагається.

Статтею 331 ЦК України передбачено, що право власності на новостворене нерухоме майно (житлові будинки, будівлі, споруди тощо) виникає з моменту завершення будівництва (створення майна). Якщо договором або законом передбачено прийняття нерухомого майна до експлуатації, право власності виникає з моменту його прийняття в до експлуатації. Якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державної реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації.

До завершення будівництва (створення майна) особа вважається власником матеріалів, обладнання тощо, які були використані в процесі цього будівництва (створення майна).

На час передачі в іпотеку земельної ділянки по АДРЕСА_1 на ній були відсутні будівлі та споруди і будувала їх ОСОБА_4 після укладання договорів іпотеки всупереч вимог ст. ст. 9 Закону Ураїни "Про іпотеку" без відповідної згоди на це банку.

В установленому законом порядку побудовані ОСОБА_4 жилий будинок та будівлі в експлуатацію не були введені і право власності на них за відповідачем не зареєстровано.

Будь яких доказів того, що жилий будинок та будівлі, побудовані ОСОБА_4, з відповідного дозволу, належно затвердженого проекту та прийнятті в експлуатацію, позивачем суду не надано.

Пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ в п. 6 Постанови № 6 від 30.03.2012 року роз'яснив, самочинно побудовані житлові будинки, споруди, інше нерухоме майно не є об'єктом права власності, на нього не може бути звернено стягнення за виконавчими документами, у тому числі продаж його з прилюдних торгів.

Колегія суддів вважає, що районний суд прийшов до правильного висновку, про те, що правові підстави для визнання предметом іпотеки жилого будинку та споруд і звернення на них стягнення шляхом продажу з прилюдних торгів відсутні.

Отже, неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріально права, відповідно до вимог п.4 ч.1 ст. 309 ЦПК України є підставою для скасування рішення суду першої інстанції в частині задоволення позову про звернення стягнення на предмети іпотеки і стягнення витрат зі сплати судового збору та в цій частині ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити.

В решті судове рішення є законним і обґрунтованим.

Керуючись ст. ст. 303, 304, 307 ч.1 п.2, 308, 313, 314, 316, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області, -

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Райффайзен Банк Аваль" - задовольнити частково.

Рішення Овідіопольського районного суду Одеської області від 20 лютого 2015 року - змінитити.

Скасувати рішення в частині задоволення позову Публічному акціонерному товариству "Райффайзен Банк Аваль" про звернення стягнення на предмети іпотеки і стягнення витрат зі сплати судового збору та в цій частині ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог - відмовити.

В решті рішення залищити без змін.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту його проголошення, однак може бути оскаржено в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом 20 днів з дня набрання законної сили.

Судді апеляційного суду

Одеської області В.І. Сватаненко

П.М. Черевко

В.О. Суворов

22.04.2015 року м. Одеса