АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/2064/15 Справа № 208/9432/13-ц Головуючий у 1 й інстанції - Ізотов В. М. Доповідач - Гайдук В.І.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 травня 2015 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого Гайдук В.І.,

суддів Єлізаренко І.А., Свистунової О.В.

за участю секретаря Видюкової Ю.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпропетровську

апеляційну скаргу публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк»

на заочне рішення Заводського районного суду м. Дніпродзержинська від 27 січня 2014 року

у цивільній справі за позовом публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості, -

ВСТАНОВИЛА:

У листопаді 2013 року ПАТ КБ «Приватбанк» звернулось до суду з вказаним позовом, зазначаючи, що 12 травня 2008 року між банком та ОСОБА_2 був укладений кредитний договір, згідно умов якого відповідач отримав кредит у розмірі 700 грн., у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом, строк дії кредитного ліміту відповідає строку дії картки. Внаслідок неналежного виконання ОСОБА_2 умов договору, станом на 31 серпня 2013 року утворилася заборгованість в розмірі 33129,90 грн., яку позивач просив стягнути з відповідача, а також покласти на нього судові витрати по справі (а.с. 3-4).

Заочним рішенням Заводського районного суду м. Дніпродзержинська від 27 січня 2014 року у задоволенні позовних вимог відмовлено (а.с. 29-32).

В апеляційній скарзі ПАТ КБ «Приватбанк» посилається на неправильне застосування судом норм матеріального та процесуального права при ухваленні судового рішення, у зв'язку з чим ставить питання про скасування рішення суду та ухвалення нового про задоволення позовних вимог (а.с. 37-41).

Розглянувши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість судового рішення в межах доводів апеляційних скарг і заявлених вимог колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив із того, що позивачем пропущено строк позовної давності для звернення до суду з цим позовом, а відповідно до п. 7 ч. 11 ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів» позовна давність за позовом про повернення споживчого кредиту застосовується незалежно від наявності заяви сторони у спорі.

Однак, із вказаними висновками суду погодитись не можна.

Як вбачається з матеріалів справи, між позивачем та ОСОБА_2 був укладений кредитний договір від 12 травня 2008 року, за умовами якого позивач зобов'язався відкрити картковий рахунок та надати платіжну картку з кредитним лімітом, а також обслуговувати її в порядку та умовах встановлених договором; ОСОБА_2 використовувати платіжну картку як засіб безготівкового розрахунку відповідно до умов договору, що підтверджується копією зазначеного заяви-договору (а.с. 8).

На виконання даного договору 12 травня 2008 року відповідач отримав платіжну картку з кредитним лімітом 700 грн., який згодом було збільшено до 16000 грн.

У зв'язку із неналежним виконанням відповідачем своїх зобов'язань за вищезазначеним кредитним договором у нього утворилась заборгованість перед позивачем, яка станом на 31 серпня 2013 року становила 33129,90 грн., з них: заборгованість за кредитом - 11489,98 грн., заборгованість по процентах за користування кредитом - 11875,40 грн., заборгованість по комісії за користування кредитом - 7948,81 грн., штраф (фіксована складова) - 250,00 грн., штраф (процентна складова) - 1565,71 грн. (а.с. 5-7).

Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

У відповідності до ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а при відсутності таких умов і вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно застосовуються.

Статтею 257 ЦК України встановлено загальну позовну давність тривалістю у три роки.

Згідно з ч. 1 ст. 258 ЦК України для окремих видів вимог законом може встановлюватися спеціальна позовна давність: скорочена або більш тривала порівняно із загальною позовною давністю.

Відповідно до ч. 3 ст. 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення.

Сплив позовної давності є підставою для відмови в позові (ч. 4 ст. 267 ЦК України). Якщо суд визнає поважними причини пропущення позовної давності, порушене право підлягає захисту (ч. 5 ст. 267 ЦК України).

Таким чином, підставою застосування позовної давності є виключно заява сторони, зроблена до винесення ним рішення.

У порушення вказаних норм матеріального права суд першої інстанції застосував позовну давність без заяви відповідача ОСОБА_2

Пункт 7 ч. 11 ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів», яким кредитодавцю забороняється вимагати повернення споживчого кредиту, строк давності якого минув, у системному зв'язку з самою ч. 11 ст. 11 зазначеного Закону стосується позасудового порядку повернення споживчого кредиту і спрямований на те, щоб встановити судовий контроль за вирішенням таких вимог кредитодавця з метою захисту прав споживача як слабшої сторони договору споживчого кредиту.

Відповідна правова позиція висловлена у постанові Верховного Суду України від 20 листопада 2013 року справа № 6-126цс13.

За таких обставин суд першої інстанції помилково застосував позовну давність за відсутності заяви відповідача.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції відповідно до вимог ст. 309 ЦПК України підлягає скасуванню, як таке що ухвалене із порушенням норм матеріального права, із ухваленням по справі нового рішення про задоволення позовних вимог.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 303, 307, 309, 313-316 ЦПК України, колегія суддів, -

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» - задовольнити.

Заочне рішення Заводського районного суду м. Дніпродзержинська від 27 січня 2014 року - скасувати та ухвалити нове, яким позовні вимоги задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 (51900, АДРЕСА_1, іпнНОМЕР_1) на користь публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» (49094, м. Дніпропетровськ, вул. Наб. Перемоги, 50, ) заборгованість за кредитним договором № б/н від 12 травня 2008 року, яка станом на 31 серпня 2013 року становить - 33129,90 грн., з яких: заборгованість за кредитом - 11489,98 грн., заборгованість по процентах за користування кредитом - 11875,40 грн., заборгованість по комісії за користування кредитом - 7948,81 грн., штраф (фіксована складова) - 250,00 грн., штраф (процентна складова) - 1565,71 грн.

Стягнути з ОСОБА_2 (51900, АДРЕСА_1, іпнНОМЕР_1) на користь публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» (49094, м. Дніпропетровськ, вул. Наб. Перемоги, 50, ) у рахунок відшкодування витрат по сплаті судового збору - 496,95 грн.

Рішення набирає законної сили з моменту оголошення і протягом двадцяти днів може бути оскаржено шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий:

Судді: