Єдиний унікальний номер 6-469/11 Номер провадження 22-ц/775/974/2015
Суддя 1 інстанції Крупко О.Г.
Категорія 59 Доповідач Новосядла В.М.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 грудня 2015 року м. Артемівськ

Апеляційний суд Донецької області в складі:

головуючого: судді Новосядлої В.М.,

суддів: Кішкіної І.В., Новосьолової Г.Г.,

за участю секретаря Зілакової Я.Г.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на відновлену ухвалу Ворошиловського районного суду м. Донецька від 18 травня 2011 року про тимчасове обмеження у праві виїзду за кордон ОСОБА_1,

В С Т А Н О В И В :

Відновленою ухвалою Ворошиловського районного суду м. Донецька від 18 травня 2011 року було задоволено подання відділу державної виконавчої служби Ворошиловського районного управління юстиції м. Донецька, а саме: було встановлено тимчасове обмеження у праві виїзду за кордон керівника боржника юридичної особи товариства з обмеженою відповідальністю «Торгівельне-виробнице підприємство «Ліос» ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, до виконання зобовязань за виконавчим документом.

Не погодившись із ухвалою суду, ОСОБА_1 приніс апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу суду першої інстанції скасувати та відмовити в задоволенні подання про тимчасове обмеження у праві виїзду за кордон з таких підстав:

- факт ухилення боржника від виконання зобовязань, покладених на нього наказами господарського суду, не доведений,

- висновок суду про обмеження його у праві виїзду за кордон є незрозумілим, оскільки до керівництва підприємства входить крім нього ще дві особи.

Під час розгляду справи в апеляційному суді ОСОБА_1 і представник відділу Державної виконавчої служби відділу державної виконавчої служби Ворошиловського районного управління юстиції м. Донецька у судове засідання не зявились, повідомлені належним чином про час і місце розгляду справи.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали цивільної справи, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а ухвала суду скасуванню з наступних підстав.

Із матеріалів цивільної справи вбачається.

3 серпня 2015 року ОСОБА_1 звернувся до Селидівського міського суду Донецької області про відновлення втраченого провадження по цивільній справі за поданням відділу державної виконавчої служби Ворошиловського районного управління юстиції м. Донецька, відповідно до якої ухвалою Ворошиловського районного суду м. Донецька від 12 вересня 2011 року було встановлено тимчасове обмеження у праві виїзду керівника боржника юридичної особи товариства з обмеженою відповідальністю «Торгівельне-виробниче підприємство «Ліос» ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Рішенням Селидівського міського суду від 16 жовтня 2015 року і додатковим рішенням від 24 листопада 2015 року було відновлено зміст ухвали Ворошиловського районного суду м. Донецька від 12 вересня 2011 року.

Із змісту відновленої ухвали Ворошиловського районного суду м. Донецька від 18 травня 2011 року вбачається, що відділ державної виконавчої служби Ворошиловського районного управління юстиції м. Донецька звернувся до суду з поданням про тимчасове обмеження у праві виїзду за кордон керівника товариства з обмеженою відповідальністю «Торгівельне-виробнице підприємство «Ліос» ОСОБА_1.

В обґрунтування подання відділ державної виконавчої служби Ворошиловського районного управління юстиції м. Донецька посилається на те, що:

- наказом господарського суду Донецької області №1/245 від 28 січня 2011 року з товариства з обмеженою відповідальністю «Торгівельне-виробнице підприємство «Ліос» на користь публічного акціонерного товариства «Енергобанк» стягнуто заборгованість за кредитним договором у розмірі 330 502 гривні, відсотки у сумі 63 015 гривень 52 копійки, судові витрати по сплаті державного мита 3 935 гривень 34 гривень, витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи у сумі 227 гривень 34 копійки,

- наказом господарського суду Донецької області №28/260 від 9 березня 2011 року з товариства з обмеженою відповідальністю «Торгівельне-виробнице підприємство «Ліос» на користь публічного акціонерного товариства «Енергобанк» стягнуто заборгованість за кредитним договором у розмірі 1 499 682 гривні 11 копійок, відсотки у сумі 522 079 гривень 07 копійок, пеню у сумі 153 313 гривень 72 копійки, інфляційні витрати 132 255 гривень 05 копійок, 3% річних 44 604 гривень 88 копійок, витрати по сплаті державного мита 23 519 гривень 35 копійок, витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи у сумі 235 гривень 16 копійок,

- наказом господарського суду Донецької області №28/259 від 9 березня 2011 року з товариства з обмеженою відповідальністю «Торгівельне-виробнице підприємство «Ліос» на користь публічного акціонерного товариства «Енергобанк» стягнуто заборгованість за кредитним договором у розмірі 668 888 гривень 40 копійок, відсотки у сумі 78 102 гривень 76 копійок, інфляційні витрати 17 147 гривень 34 копійки, 3% річних 5 497 гривень 73 копійки, витрати по сплаті державного мита 17 147 гривень 34 копійки, витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи у сумі 229 гривень 60 копійок.

При розгляді цієї справи судом першої інстанції було встановлено, що відповідно до Витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців, керівником боржника юридичної особи товариства з обмеженою відповідальністю «Торгівельне-виробнице підприємство «Ліос» є ОСОБА_1.

Задовольняючи подання відділу державної виконавчої служби Ворошиловського районного управління юстиції м. Донецька про встановлення тимчасового обмеження у праві виїзду ОСОБА_1 за кордон до повного виконання боржником зобовязань, суд першої інстанції виходив з того, що 18 серпня 2011 року державним виконавцем керівнику підприємства ОСОБА_1 було направлено вимогу про явку 1 вересня 2011 року до виконавчої служби і витребування у нього документів щодо майнового стану підприємства та ведення господарської діяльності.

При цьому, судом першої інстанції було зазначено, що станом на 30 серпня 2011 року ОСОБА_1 до відділу державної виконавчої служби не з*явився та не надав витребувані документи.

Відповідно до пункту 18 частини 3 статті 11 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право, лише у разі ухилення боржника від виконання зобов*язань, покладених на нього рішенням, звертатись до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника-фізичної особи або керівника боржника-юридичної особи за межі України до виконання зобов*язань за рішенням.

Таким чином, згідно із цією нормою права, на момент звернення до суду з поданням, факт ухилення боржника від виконання зобов*язань, покладених на нього рішенням, повинен вже відбутися і бути об*єктивно наявним та вбачатися з матеріалів виконавчого провадження.

Відповідно до положень частини 2 статті 10 ЦПК України наявність умислу боржника на невиконання рішення суду та обставини, на які посилається суб*єкт подання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України, як на підставу його вимог, підлягають доведенню.

Тобто, задоволення подання можливе лише за умови доведення факту ухилення директора підприємства від виконання зобов*язань.

В ухвалі про обмеження у праві виїзду за кордон, яка оскаржується, відсутні посилання на конкретні докази ухилення від виконання зобов*язань керівником підприємства.

У відповідності до вимог частини 4 статті 10 ЦПК України під час розгляду справи про відновлення втраченого провадження суд першої інстанції тричі пропонував відділу державної виконавчої служби Ворошиловського районного управління юстиції м. Донецька надати всі документи, що стосуються справи за поданням про обмеження у праві виїзду за кордон ОСОБА_1 (а.с. 10, 14, 18).

Вказані докази не були надані відділом державної виконавчої служби Ворошиловського районного управління юстиції м. Донецька під час розгляду справи про відновлення втраченого провадження з тих підстав, що доступ до оригіналів виконавчих проваджень відсутній через знаходження відділу на території, яка тимчасово не підконтрольна державі Україна, а тому при розгляді апеляційної скарги апеляційний суд виходить із змісту відновленої оскаржуваної ухвали.

В відновленій ухвалі Ворошиловського районного суду м. Донецька від 18 травня 2011 року судом не наводиться переконливих доказів свідомого ухилення ОСОБА_1 від виконання рішення суду.

Посилання в ухвалі суду на те, що 18 серпня 2011 року державним виконавцем керівнику підприємства ОСОБА_1 було направлено вимогу про явку 1 вересня 2011 року до виконавчої служби і витребування у нього документів щодо майнового стану підприємства та ведення господарської діяльності, але він не з*явився, не є переконливим доказом ухилення від виконання зобов*язань керівником підприємства.

Виходячи із встановлених обставин, наданих сторонами доказів та вимог закону, суд першої інстанції помилково прийшов до висновку про доведення відділом державної виконавчої служби факту ухилення ОСОБА_1 від виконання рішення суду.

Відповідно до пункту 2 статті 312 ЦПК України апеляційний суд, розглянувши скаргу на ухвалу суду першої інстанції, скасовує ухвалу і постановлює ухвалу з цього питання, якщо воно було вирішено судом з порушенням норм процесуального права.

Виходячи із встановлених фактів, наданих сторонами доказів та вимог закону, апеляційний суд приходить до висновку, що ухвала суду першої інстанції про обмеження ОСОБА_1 у праві виїзду за межі України підлягає скасуванню із ухваленням нової ухвали про відмову у задоволенні подання з вищенаведених підстав.

Керуючись статтями 312, 315 ЦПК України, апеляційний суд,

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Відновлену ухвалу Ворошиловського районного суду м. Донецька від 18 травня 2011 року скасувати.

У задоволенні подання державного виконавця відділу державної виконавчої служби Ворошиловського районного управління юстиції м. Донецька про тимчасове обмеження у праві виїзду за кордон керівника боржника юридичної особи товариства з обмеженою відповідальністю «Торгівельне-виробнице підприємство «Ліос» - ОСОБА_1 відмовити.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту проголошення та оскарженню не підлягає.

Головуючий:

Судді: