АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/9929/15 Справа № 200/5619/15-ц Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - Красвітна Т.П.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 грудня 2015 року м. Дніпропетровськ

01 грудня 2015 року колегія суддів Судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого

суддів:

при секретарі

ОСОБА_2,

ОСОБА_3, ОСОБА_4,

ОСОБА_5,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську цивільну справу по апеляційній скарзі ОСОБА_6 на рішення Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 28 вересня 2015 року по справі за позовом ОСОБА_6 до Комунального підприємства "Дніпроводоканал" Дніпропетровської міської ради про зобов'язання вчинити певні дії, стягнення моральної шкоди, -

В С Т А Н О В И Л А:

У березні 2015 року позивачка звернулась до суду з даним позовом посилаючись на те, що проживає за адресою: м.Дніпропетровськ, ж/м Тополя-2АДРЕСА_1, де користується послугами водопостачання та водовідведення. За надані послуги своєчасно сплачувала. Але відповідачем було нараховано заборгованість, про що вона сповіщена письмовими повідомленнями. Враховуючи, що КП "Дніпроводоканал" ДМР не повідомляв її про тарифи, які діяли в цей період, вона не могла сплачувати за спожитті послуги в повному обємі, не маючи достовірної інформації, що у підсумку призвело до накопичення заборгованості та, як наслідок, порушенню її права. Тому, уточнивши позовні вимоги, просила зобовязати відповідача здійснити перерахунок та скасувати заборгованість за її особовим рахунком 11 в сумі 3286,39 грн., а також стягнути моральну шкоду в розмірі 5000,0 грн.

Рішенням Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 28 вересня 2015 року у задоволенні позовних вимог відмовлено в повному обсязі; судовий збір віднесено за рахунок держави.

В апеляційній скарзі ОСОБА_6 посилається на порушення норм процесуального та матеріального права, ставить питання про скасування оскаржуваного рішення.

Розглянувши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення в межах доводів апеляційної скарги і заявлених позовних вимог, колегія суддів дійшла висновку, що підстави для задоволення апеляційної скарги та скасування оскаржуваного рішення відсутні, виходячи з наступного.

Встановлено судом та стверджується зібраними у справі доказами, що ОСОБА_6 мешкає у квартирі №11 на ж/м Тополя-2, буд.28 корп.5 у м. Дніпропетровську, де на її імя відкрито особовий рахунок №11, за яким зареєстровано два мешканці, один із яких користується пільгою 25% (а.с.18).

У квартиру №11 на ж/м Тополя-2, буд.28 корп.5 у м. Дніпропетровську відповідачем надаються послуги водопостачання та водовідведення, що визнано позивачкою та стверджується журналом і звукозаписом судового засідання.

20.01.2008 року ОСОБА_6 зверталась до КП «Дніпроводоканал» із заявою, просила повідомляти її про зміну тарифів, з огляду на відсутність у неї інших джерел інформації (а.с.2). З аналогічними заявами позивачка зверталась до відповідача, зокрема, 11.01.2013 року, 07.01.2014 року (а.с.3 - 4).

Відповідачем суду надано копію листа-відповіді на звернення позивачки від 20.06.2008 року, направленого на адресу ОСОБА_7 02.07.2008 року, у якому зазначена інформація про наявність заборгованості за водопостачання та водовідведення, станом на 01.06.2008 року, у розмірі 935,06 грн. та відповідні тарифи, що діяли з 21.12.2000 року по час надання відповіді (а.с. 23).

Судом також встановлено, що 19.03.2013 року позивачкою було отримано оформлену відповідачем таблицю про тарифи, що діяли у період з 01.01.2001 року по 05.03.2013 року та були введені в дію з 06.03.2013 року. Даний факт стверджується копією відповідної таблиці з розпискою позивачки на а.с. 12.

04.04.2013 року позивачкою було отримано листа відповідача від 19.03.2013 року із зазначенням наявності заборгованості за послуги водопостачання та водовідведення, станом на 01.03.2013 року, у розмірі 3098,07 грн. До вказаного листа відповідачем додано інформацію про тарифи, що діяли у період з 01.01.2001 року по 05.03.2013 року та були введені в дію з 06.03.2013 року, а також витяг з особового рахунку (а.с.18, 32 - 34). Факт отримання вказаного листа підтверджується розпискою позивачки на а.с. 18.

30.01.2014 року позивачкою було отримано листа відповідача від 24.01.2014 року із зазначенням інформації про наявність заборгованості, станом на 01.01.2014 року, у розмірі 3003,62 грн та даних про тарифи, що діяли з 01.03.2012 року по час надання відповіді. Дата отримання вказаного листа позивачкою підтверджується її підписом на копії листа (а.с. 20, 30).

26.03.2015 року листом КП "Дніпроводоканал" ДМР ОСОБА_6 (на її звернення від 10.01.2015 року) повідомлено про наявність заборгованості, яка станом на 01.03.2015 року складала 3286,39 грн., та надано детальну інформацію щодо тарифів, які діяли з 06.03.2013 року по час надання відповіді, а також приведено математичний розрахунок заборгованості. Згідно розписки позивачки, вказаний лист вона отримала 04.04.2015 року (а.с.11, 28).

Крім того, про обізнаність позивача про розмір діючих тарифів свідчить дві пояснювальні записки контролерів абонентської служби від 16.05.2015 року, які підтверджують факт вручення квитанцій за спожиті послуги з водопостачання та водовідведення ОСОБА_6 (а.с.26, 27).

Суду надане письмове повідомлення, згідно якого, станом на 27.05.2015 року, заборгованість позивачки перед відповідачем складає 3295,88 грн. (а.с.42).

Надавши належної оцінки представленим у справі доказам у їх сукупності, місцевим судом обгрунтовано встановлено, що позивачка періодично сплачує за спожитті послуги водопостачання та водовідведення, однак не в повному обсязі; із заявою до відповідача про перерахунок заборгованості не зверталась.

Пунктом 1 ст. 15 Закону України "Про захист прав споживачів", з відповідними змінами та доповненнями, передбачено, що споживач має право на одержання необхідної, доступної, достовірної та своєчасної інформації про продукцію, що забезпечує можливість її свідомого і компетентного вибору. Інформація повинна бути надана споживачеві до придбання ним товару чи замовлення роботи (послуги).

Відповідно до ст. 22 Закону України "Про питну воду та питне водопостачання", споживачі питної води зобов'язані своєчасно вносити плату за використану питну воду відповідно до встановлених тарифів на послуги централізованого водопостачання і водовідведення. За цією ж статтею споживачі мають право на одержання в установленому порядку повної, достовірної, своєчасної інформації про якість питної води, обсяги її реалізації, режими подачі та порядку розрахунку тарифів на послуги централізованого водопостачання і водовідведення, пред'явлення позовів до суду про відшкодування збитків, завданих внаслідок постачання неякісної питної води, що не відповідає державним стандартам, інших порушень законодавства у сфері питної води та питного водопостачання.

Згідно ст.32 Закону України "Про питну воду та питне водопостачання" за надання послуг з питного водопостачання споживач вносить плату за нормами і тарифами, що регулюються у встановленому законодавством порядку.

Згідно ст.47 Закону України "Про питну воду та питне водопостачання" підприємства питного водопостачання, які порушили законодавство у сфері питної води та питного водопостачання, що призвело до виникнення захворювань, отруєнь, тривалої або тимчасової втрати працездатності, зобов'язані відшкодувати збитки споживачам та компенсувати додаткові витрати органам державної санітарно-епідеміологічної служби на проведення санітарних заходів і витрати закладів охорони здоров'я на надання медичної допомоги потерпілим. Заподіяна споживачеві моральна (немайнова) шкода, якою порушені його законні права, відшкодовується підприємством питного водопостачання у порядку, встановленому законами України.

Відповідно до ст. 13 Закону України "Про питну воду та питне водопостачання" до повноважень органів місцевого самоврядування у сфері питної води та питного водопостачання належить встановлення тарифів на послуги централізованого водопостачання і водовідведення (крім тарифів на ці послуги, які встановлюються національною комісією, що здійснює державне регулювання у сфері комунальних послуг).

Виходячи з викладеного, зважаючи на представлені сторонами докази, місцевий суд дійшов правильного висновку про невстановлення порушень відповідачем прав та законних інтересів позивачки, яка на власні звернення отримувала письмові відповіді відповідача з доступною, достовірною та повною інформацією щодо встановлених тарифів на водопостачання та водовідведення, тому твердження позивачки про утворення заборгованості за спожиті послуги через відсутність інформації про відповідні тарифи є недоведеними та безпідставними.

Крім того, місцевим судом обгрунтовано взято до уваги доводи відповідача щодо щомісячного вручення абонентам квитанцій з водопостачання та водовідведення, які містять розмір суми, що підлягає сплаті.

Отже, наведені позивачкою твердження не є підставою для задоволення її вимог щодо зобовязування відповідача здійснити перерахунок та скасувати заборгованість за особовим рахунком позивачки 11 в сумі 3286,39 грн.

Крім того, позовна вимога про скасування заборгованості, зважаючи на положення ст. 16 ЦК України, не є належним способом захисту цивільних прав.

Приймаючи до уваги невстановлення фактів порушення відповідачем законних інтересів позивачки, місцевий суд дійшов обгрунтованого висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог, стягнення з відповідача на користь позивачки моральної шкоди, а також правильно, відповідно до ст. 88 ЦПК України, вирішив питання щодо розподілу судових витрат.

Наведені в апеляційній скарзі доводи зводяться до переоцінки доказів і незгоди з висновками суду по їх оцінці.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно ст. 212 ЦПК України, виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Таким чином, розглянувши справу у межах доводів апеляційної скарги і заявлених позовних вимог, колегія дійшла висновку, що оскаржуване судове рішення ухвалено у відповідності з вимогами матеріального та процесуального права, тому підлягає залишенню без змін, а апеляційна скарга без задоволення.

Керуючись ст.ст. 209, 218, 303, 307, 308, 313-315 ЦПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_6 відхилити.

Рішення Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 28 вересня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, протягом двадцяти днів може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий

Судді