АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 527/466/15-ц Номер провадження 22-ц/786/1607/15Головуючий у 1-й інстанції Прикіпєлова Л.В. Доповідач ап. інст. ОСОБА_1
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 липня 2015 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Полтавської області в складі:

Головуючого -судді : Чумак О.В.

Суддів: Дряниці Ю.В., Карнауха П.М.

при секретарі: Лимар О.М.

за участю

позивача ОСОБА_2

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Полтаві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3

на рішення Глобинського районного суду Полтавської області від 07 квітня 2015 року

по справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення коштів

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача Апеляційного суду Полтавської області ОСОБА_1, -

В С Т А Н О В И Л А:

Рішенням Глобинського районного суду Полтавської області від 07 квітня 2015 року позов ОСОБА_2 про стягнення боргу задоволено повністю.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 борг в розмірі 32000 грн. та у відшкодування витрат понесених по сплаті за правову допомогу в сумі 500 грн. та по сплаті судового збору 320 грн.

Не погодившись з рішенням місцевого суду, ОСОБА_3 подав на нього апеляційну скаргу, в якій просив рішення суду в частині стягнення з нього судових витрат скасувати, посилаючись на те, що він не ухилявся від сплати завдатку в сумі 32000 грн., тому позивач не мав підстав для звернення до суду.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає до задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 303 ЦПК України, під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції.

Відповідно до ч. 1 п. 4 ст. 309 ЦПК України підставою для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення або зміні рішення неправильне застосування норм матеріального або процесуального права.

У відповідності з ч. 3 ст. 10, ч.1ст.11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Згідно ч.1 ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Частиною 4 статті 60 ЦПК України передбачено, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим, ухваленим на основі повно і всебічно з'ясованих обставин. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Судом вірно встановлено, що 25.12.2014 року ОСОБА_3 отримав від ОСОБА_2 грошові кошти в сумі 32 000 грн., як авансовий платіж, за договором купівлі-продажу житлового будинку № 5 по пров. Базарний в м. Глобине Полтавської області, який сторони мали намір укласти (а.с. 8).

Разом з тим договір купівлі-продажу вказаного вище будинку з незалежних від позивача причин укладений не був, проте кошти в розмірі 32000 грн. відповідач ОСОБА_2 не повернув.

Відповідно до ч.1, 2 ст. 570 ЦК України завдатком є грошова сума або рухоме майно, що видається кредиторові боржником у рахунок належних з нього за договором платежів, на підтвердження зобовязання і на забезпечення його виконання.

Якщо не буде встановлено, що сума сплачена в рахунок належних з боржника платежів, є завдатком, вона вважається авансом.

Встановивши, що сума сплачена ОСОБА_2 є авансовим платежем, суд першої інстанції обґрунтовано стягнув її з ОСОБА_3 на користь позивача.

Згідно ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Суд першої інстанції встановивши, що позивачем при подачі позовної заяви сплачено судовий збір в розмірі 320 грн., що підтверджено квитанцією № 123 від 06.02.2015 року, вірно стягнув дану суму на користь позивача. При цьому документів які б підтверджували звільнення відповідача від сплати судових витрат ОСОБА_3 не подав.

Проте вирішуючи питання про стягнення з відповідача витрат на правову допомогу в розмірі 500 грн., місцевий суд не звернув увагу на те, що квитанція про сплату ОСОБА_2 адвокату ОСОБА_4В даної суми датована 12.02.2015 року, тоді як угода між ними укладена лише 18.02.2015 року.

Крім того, суду не було надано розрахунку витрат на правову допомогу проведеного відповідно до Закону України «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах».

За таких обставин колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції в частині стягнення з ОСОБА_3 витрат на правову допомогу в розмірі 500 грн. є невірним та підлягає скасуванню, з постановленням нового рішення про відмову в задоволенні позову в цій частині.

Керуючись ст.ст. 303, п. 2 ч. 1 ст.307, п.4 ч. 1 ст. 309, ст..ст.316, 317 ЦПК України, колегія суддів, -

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити частково.

Рішення Глобинського районного суду Полтавської області від 07 квітня 2015 року в частині стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 витрат на правову допомогу скасувати. Постановити в цій частині нове рішення.

У задоволенні позову ОСОБА_2 до ОСОБА_3 в частині стягнення витрат, повязаних з оплатою правової допомоги, в розмірі 500 грн. відмовити.

В іншій частині рішення суду залишити без змін.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту його проголошення і може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий /підпис/ ОСОБА_1

Судді /підпис/ ОСОБА_5

/підпис/ ОСОБА_6

ЗГІДНО:

Суддя Апеляційного суду

Полтавської області ОСОБА_1