у х в а л а

іменем україни

15 квітня 2015 рокум. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Касьяна О. П.,

суддів: Гончара В. П., Карпенко С. О.,

Дербенцевої Т. П., Остапчука Д. О.,

розглянувши в судовому засіданні справу за позовом Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про звернення стягнення на заставлене майно, за касаційними скаргами Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» на рішення апеляційного суду Львівської області від 17 листопада 2014 року та ОСОБА_3 на рішення Червоноградського міського суду Львівської області від 10 лютого 2014 року та рішення апеляційного суду Львівської області від 17 листопада 2014 року,

в с т а н о в и л а:

У березні 2012 року Публічне акціонерне товариство «Укрсоцбанк» (далі - ПАТ «Укрсоцбанк»), посилаючись на неналежне виконання ОСОБА_3 умов кредитного договору від 01 квітня 2008 року № 610/37-14, звернулося до суду з позовом, у якому з урахуванням уточнень просило у рахунок погашення заборгованості за вказаним договором у розмірі 39 971,90 доларів США та 3 445 грн 88 коп. пені звернути стягнення на предмет іпотеки - квартиру АДРЕСА_1, загальною площею 58,8 кв. м, житловою площею 40,8 кв. м, яка на праві власності належить ОСОБА_3, шляхом продажу на прилюдних торгах у межах процедури виконавчого провадження за початковою ціною, встановленою на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, на підставі оцінки, проведеної суб'єктом оціночної діяльності - незалежним експертом на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій; виселити ОСОБА_4 із вказаної квартири.

Рішенням Червоноградського міського суду Львівської області від 10 лютого 2014 року позов задоволено.

У рахунок погашення заборгованості ОСОБА_3 за договором про надання відновлювальної кредитної лінії від 01 квітня 2008 року № 610/37-14 (з додатковими угодами) у розмірі 39 971,90 доларів США, із яких: 29 160,84 доларів США - заборгованість за кредитом, 10 811,06 доларів США - відсотки за користування кредитом, та 3 445 грн 88 коп. - пеня за несвоєчасну сплату кредиту та відсотків, звернуто стягнення на предмет іпотеки - квартиру АДРЕСА_1, загальною площею 58,8 кв. м, житловою площею 40,8 кв. м, яка на праві власності належить ОСОБА_3, шляхом продажу ПАТ «Укрсоцбанк» з укладенням від імені ОСОБА_3 договору купівлі-продажу з іншою особою-покупцем, з отриманням витягу з Державного реєстру прав власності, а також надання ПАТ «Укрсоцбанк» усіх повноважень, необхідних для здійснення продажу, із встановленням початкової ціни предмета іпотеки для його подальшої реалізації на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, на підставі оцінки, проведеної суб'єктом оцінки майна під час проведення виконавчих дій.

ОСОБА_4 виселено із квартири АДРЕСА_1 без надання іншого житлового приміщення.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Рішенням апеляційного суду Львівської області від 17 листопада 2014 року рішення Червоноградського міського суду Львівської області від 10 лютого 2014 року скасовано та ухвалено нове рішення про часткове задоволенні позову.

У рахунок погашення заборгованості ОСОБА_3 перед ПАТ «Укрсоцбанк» за договором про надання відновлювальної кредитної лінії від 01 квітня 2008 року № 610/37-14 (з додатковими угодами) у розмірі 39 971,90 доларів США, із яких: 29 160,84 доларів США - заборгованість за кредитом, 10 811,06 доларів США - відсотки за користування кредитом, та 3 445 грн 88 коп. - пеня за несвоєчасну сплату кредиту та відсотків, звернуто стягнення на предмет іпотеки - квартиру АДРЕСА_1, загальною площею 58,8 кв. м, житловою площею 40,8 кв. м, яка на праві власності належить ОСОБА_3, шляхом продажу на прилюдних торгах у межах процедури виконавчого провадження, з установленням початкової ціни на цей вид майна на підставі оцінки, проведеної суб'єктом оціночної діяльності - незалежним експертом на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій.

У виселенні ОСОБА_4 з квартири АДРЕСА_1 відмовлено.

У частині вирішення питання про стягнення судового збору рішення залишено без змін.

У поданій касаційній скарзі ПАТ «Укрсоцбанк», посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, ухвалене у справі рішення апеляційного суду в частині відмови в задоволенні позову про виселення просить змінити, задовольнивши в цій частині позов у повному обсязі.

У поданій касаційній скарзі ОСОБА_3, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, ухвалені у справі судові рішення в частині визначення суми кредитної заборгованості та способу реалізації предмета іпотеки просить скасувати та ухвалити в цій частині нове рішення про відмову в задоволенні позову або направити справу на новий розгляд до суду першої інстанції.

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, обговоривши доводи касаційної скарги та перевіривши матеріали справи, дійшла висновку, що скарга ПАТ «Укрсоцбанк» підлягає частковому задоволенню, а скарга ОСОБА_3 - відхиленню на таких підставах.

Ухвалюючи рішення про задоволення позову, суд першої інстанції виходив із того, що ОСОБА_3 належним чином не виконує умови кредитного договору, тому відповідно до положень Закону України «Про іпотеку» іпотекодержатель має право задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом продажу предмета іпотеки іпотекодержателем із укладанням від імені відповідачки договору купівлі-продажу будь-яким способом з іншою особою-покупцем. ОСОБА_4, яка зареєстрована та проживає в іпотечній квартирі, відповідно до приписів ст. 40 Закону України «Про іпотеку» та ст. 109 ЖК Української РСР підлягає виселення із вказаної квартири без надання іншого житлового приміщення.

Змінюючи рішення суду першої інстанції в частині способу звернення стягнення на предмет іпотеки, а саме шляхом реалізації з прилюдних торгів у межах процедури виконавчого провадження, апеляційний суд виходив із того, що про такий спосіб звернення просив позивач у позові.

Скасовуючи рішення суду першої інстанції в частині виселення ОСОБА_4 та ухвалюючи в цій частині нове рішення про відмову в задоволенні позову, апеляційний суд виходив із того, що позивачем не дотримано обов'язкової процедури письмового попередження про звільнення житлового приміщення. Відомості про вручення ОСОБА_4 повідомлень про виселення - відсутні.

Проте з такими висновками апеляційного суду повністю погодитись не можна з огляду на наступне.

Судами встановлено, що 01 квітня 2008 року між Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк» (далі - АКБ СР «Укрсоцбанк»), правонаступником якого є ПАТ «Укрсоцбанк», і ОСОБА_3 було укладено кредитний договір № 610/37-74, згідно з умовами якого банк надав відповідачу кредит у розмірі 30 тис. доларів США зі сплатою 13,5 % річних на суму залишку заборгованості за кредитом, зі строком повернення до 01 квітня 2023 року, а ОСОБА_3 зобов'язалася повернути кредит та сплатити відсотки за користування ним.

Цього ж дня із метою забезпечення виконання вказаного договору між АКБ СР «Укрсоцбанк» та ОСОБА_3 було укладено договір іпотеки, відповідно до умов якого відповідачка надала в іпотеку банку належну їй на праві власності квартиру АДРЕСА_1, загальною площею 58,8 кв. м, житловою площею 40,8 кв. м.

19 лютого 2010 року між АКБ СР «Укрсоцбанк» та ОСОБА_3 було укладено додаткову угоду № 3 про внесення змін до вказаного кредитного договору, згідно з п. 3.1 якої сторони встановили проценту ставку за користування кредитом в розмірі 14,85 % річних.

Згідно зі ст. ст. 526, 527, 530 ЦК України зобов'язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону.

Обґрунтовуючи підстави позову, ПАТ «Укрсоцбанк» посилалось на те, що ОСОБА_3 зобов'язання за вказаним кредитним договором належним чином не виконувала, внаслідок чого станом на 13 березня 2012 року виникла загальна заборгованість у сумі 39 971,90 доларів США, яку позивач просив стягнути на свою користь разом із пенею в розмірі 3 445 грн 88 коп., шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки відповідно до Закону України «Про іпотеку» та іпотечного договору.

Частинами 1 та 3 ст. 33 Закону України «Про іпотеку» визначено, що у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Право іпотекодержателя на звернення стягнення на предмет іпотеки також виникає з підстав, встановлених ст. 12 цього Закону. Звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя.

Пунктом 4.5 договору іпотеки визначено, що звернення стягнення на предмет іпотеки за вибором іпотекодержателя може бути здійснено одним із наступних способів, зокрема, поміж іншого, шляхом передачі іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання забезпеченого іпотекою зобов'язання у порядку, встановленому ст. 37 Закону України «Про іпотеку» (п. 4.5.3), шляхом продажу предмета іпотеки іпотекодержателем від свого імені будь-якій особі-покупцеві на підставі договору купівлі-продажу у порядку, встановленому ст. 38 Закону України «Про іпотеку» (п. 4.5.4).

Відповідно до п. 4.6 договору іпотеки у разі звернення стягнення на предмет іпотеки на підставі рішення суду реалізація предмета іпотеки здійснюється у спосіб, зазначений у відповідному рішенні суду, а саме: шляхом продажу предмета іпотеки іпотекодержателем від свого імені будь-якій особі-покупцеві на підставі договору купівлі-продажу у порядку, встановленому ст. 38 Закону України «Про іпотеку» (п. 4.6.1), або шляхом продажу на прилюдних торгах у межах процедури виконавчого провадження (п. 4.6.2).

Звертаючись до суду з позовом, позивач визначив предмет спору -звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом реалізації з прилюдних торгів у межах процедури виконавчого провадження. Такий спосіб звернення стягнення на предмет іпотеки обрано апеляційним судом.

З огляду на таке оскаржуване рішення апеляційного суду в частині зміни способу реалізації предмета іпотеки ухвалено з додержанням норм матеріального права, а доводи скарги ОСОБА_3 про неправильне застосування норм матеріального права і порушення норм процесуального права в цій частині позову безпідставні.

Разом із тим безпідставними є доводи касаційної скарги ОСОБА_3 про збільшення позивачем в односторонньому порядку процентної ставки з 13,5 % до 14,85 % річних з огляду на те, що про такий розмір процентної ставки сторони домовилися, укладаючи 19 лютого 2010 року додаткову угоду № 3 про внесення змін до вказаного кредитного договору.

У той же час не можна погодитись з висновками апеляційного суду в частині вирішення спору про виселення ОСОБА_4 з іпотечної квартири з огляду на наступне.

Згідно зі ст. 39 Закону України «Про іпотеку» одночасно з рішенням про звернення стягнення на предмет іпотеки суд за заявою іпотекодержателя вправі винести рішення про виселення мешканців, якщо предметом іпотеки є житловий будинок або житлове приміщення.

Із аналізу положень ст. 109 ЖК Української РСР та ст. 40 Закону випливає, що всі мешканці зобов'язані на письмову вимогу іпотекодержателя або нового власника добровільно звільнити житловий будинок чи житлове приміщення протягом одного місяця з дня отримання цієї вимоги у тому разі, якщо іпотекодержатель прийняв рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору. За таких обставин, якщо громадяни не звільняють жиле приміщення у встановлений або інший погоджений сторонами строк добровільно, їх примусове виселення здійснюється на підставі рішення суду.

Вимога закону про направлення мешканцям письмової вимоги іпотекодержателя або нового власника добровільно звільнити житловий будинок чи житлове приміщення не стосується виселення мешканців на підставі рішення суду про зверненням стягнення на предмет іпотеки, а стосується позасудового врегулювання звернення стягнення на предмет іпотеки.

У той же час апеляційний суд, погодившись з висновками суду першої інстанції про підставність позову в частині звернення стягнення на предмет іпотеки в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором, зазначених вимог закону не врахував та дійшов передчасного висновку про відмову в позові про виселення ОСОБА_4 у зв'язку з тим, що остання не отримала письмову вимогу іпотекодержателя добровільно звільнити житлове приміщення.

Порушення апеляційним судом при розгляді справи норм процесуального права (ст. ст. 10, 60, 179 ЦПК України) унеможливили встановлення фактичних обставин, що мають значення для її правильного вирішення, тому ухвалене у справі рішення апеляційного суду в частині вирішення спору про виселення не може вважатись законним і обґрунтованим та в силу ст. 338 ЦПК України в цій частині підлягає скасуванню із передачею справи на новий розгляд до апеляційного суду.

Керуючись ст. ст. 336, 337, 338 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» задовольнити частково, а касаційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Рішення апеляційного суду Львівської області від 17 листопада 2014 року в частині вирішення спору про виселення скасувати, справу в цій частині направити на новий розгляд до апеляційного суду.

В іншій частині рішення апеляційного суду Львівської області від 17 листопада 2014 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий О. П. Касьян

Судді: В. П. Гончар

Т. П. Дербенцева

С. О. Карпенко

Д. О. Остапчук