Дата документу 30.04.2015
Справа № 320/1000/15-ц
Провадження № 2/320/1065/15
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 квітня 2015 року м. Мелітополь

Мелітопольський міськрайонний суд Запорізької області в складі:

головуючого судді: Бахаєва І.М.,

при секретарі: Фурсовій Л.І.,

за участю:

представника позивача: ОСОБА_1,

законного представника відповідачів ОСОБА_2,

представника ОСОБА_2 ОСОБА_3,

представника третьої особи органу опіки та піклування Мелітопольської районної державної адміністрації ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Мелітополі цивільну справу за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_6, ОСОБА_7, третя особа орган опіки та піклування Мелітопольської районної державної адміністрації про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернулась до Мелітопольського міськрайонного суду з позовом до відповідачів, в якому просить про встановлення додаткового строку для прийняття спадщини після смерті ОСОБА_8, яка є рідною сестрою її чоловіка. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що позивачка не має кровного споріднення зі ОСОБА_8 та не є спадкоємицею за законом після її смерті. З позовної заяви, отриманої 26.12.2014 року позивачка дізналася, що ОСОБА_8 за життя склала заповіт на її користь. Так як вона не є спадкоємицею за законом після смерті ОСОБА_8, заяву про прийняття спадщини після її смерті не подавала. Після того, як позивачці стало відомо про заповіт, вона переглянула документи покійної та знайшла оригінал заповіту від 03.12.2009 року, посвідчений секретарем Вознесенівської сільської ради ОСОБА_9. Таким чином, позивачка вважає, що строк для прийняття спадщини пропущений нею з поважної причини, адже вона була необізнана про той факт, що є спадкоємицею за заповітом і не могла подати відповідну заяву нотаріусу у визначений Законом строк. В зв'язку з вищевикладеним, позивачка вимушена звернутися до суду з вказаною позовною заявою і просить визначити для неї додатковий строк тривалістю в один місяць для подання до нотаріальної контори заяви про прийняття спадщини, яка відкрилася після смерті ОСОБА_8, померлої 08.12.2010 року в с. Вознесенка Мелітопольського району Запорізької області.

Представник позивача у судовому засіданні наполягав на задоволені позовних вимог.

Від відповідачів ОСОБА_6, ОСОБА_7 до суду надійшли заяви, в яких вони просять розглядати справу за їх відсутністю, не заперечують проти залучення до участі у справі в якості законного представника їх батька ОСОБА_10, позовні вимоги не визнають.

Законний представник відповідачів ОСОБА_10 та його представник у судовому засіданні позов не визнали. Свої заперечення проти задоволення позову обґрунтовували тим, що після смерті ОСОБА_8 всі документи на спадковий житловий будинок були передані законним представником відповідачів чоловіку позивача за його вимогою. З цього часу всі документи зберігалися в сімї позивача. З приводу незаконного утримання документів на спадковий житловий будинок ОСОБА_10 звертався до Мелітопольської міжрайонної прокуратури і за відомостями, викладеними в його заяві дані про вчинення кримінального правопорушення внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань. Досудове розслідування до теперішнього часу триває. До теперішнього часу документи померлої, в тому числі і на житловий будинок, знаходяться в сімї позивача. Законний представник ОСОБА_10 та його представник наполягали на тому, що у випадку дійсного існування заповіту на час відкриття спадщина, позивач не могла про нього не знати. Крім того, вони вважають, що позивач повинна була звернутися до нотаріуса із заявою про прийняття спадщину і у випадку пропуску строку для прийняття спадщини, отримати від нотаріуса постанову про відмову у вчинені нотаріальних дій.

Представник третьої особи органу опіки та піклування Мелітопольської районної державної адміністрації проти задоволення позову заперечувала і надала наступні пояснення. Вона повідомила суд, про те, що сімя ОСОБА_10 відома їй давно. В звязку із зловживанням спиртними напоями мати відповідачів, померла ОСОБА_8, була позбавлена за рішенням суду батьківських прав відносно своїх дітей. Весь час дітьми опікувався їх батько ОСОБА_10 Про наявність заповіту їй стало відомо в ході розгляду іншої цивільної справи за позовом ОСОБА_10 діючого в інтересах неповнолітніх дітей про визнання права власності на спадкове майно. Про те, що існує заповіт повідомила секретар Вознесенівської сільської ради і надала в матеріали справи копію заповіту. Ті обставини, що заповіт ОСОБА_8 після його посвідчення не було своєчасно внесено до спадкового реєстру заповітів секретар Вознесенівської сільської ради обґрунтувала своєю халатністю. Представник третьої особи вважає, що спадкові права неповнолітніх дітей не повинні порушуватися і просить суд відмовити в позові

Суд, вивчивши матеріали справи та всебічно проаналізувавши обставини в їх сукупності, заслухавши пояснення осіб, дав оцінку зібраним по справі доказам, виходячи зі свого внутрішнього переконання, яке ґрунтується на повному, об'єктивному та всебічному з'ясування обставин справи, прийшов до висновку, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст. 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Стаття 60 ЦПК України передбачає, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 ЦПК України. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до копії свідоцтва про смерть серії І-ЖС № 188516 виданого 10 грудня 2010 року виконавчим комітетом Вознесевніської сільської ради Мелітопольського району Запорізької області ОСОБА_8 померла 08 грудня 2010 року (а.с. 6)

Копією довідкою № 103 від 26.01.2015 року виданою Вознесенівською сільською радою підтверджується, що ОСОБА_8 була зареєстрована і постійно проживала по день смерті 08 грудня 2010 року за адресою с. Вознесенка вулиця Калініна будинок 34. На момент її смерті за даною адресою були зареєстровані її батько ОСОБА_11, дочка ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, син ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с. 9)

Відповідно до копії свідоцтва про смерть серії І-ЖС № 215385 виданого 03.12.2011 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану по Мелітопольському району Мелітопольського міськрайонного управління юстиції ОСОБА_11 помер 01 грудня 2011 року (а.с. 7).

Згідно копії свідоцтва про народження ОСОБА_6 серії І-ЖС № 321217 виданого 24.12.1997 року Вознесенівською сільською радою Мелітопольського району Запорізької області та копії свідоцтва про народження ОСОБА_7 серії І-ЖС № 006017 виданого 12.03.1999 року Вознесенівською сільською радою Мелітопольського району Запорізької області, батьки: батько ОСОБА_10, мати ОСОБА_8.

Згідно копії рішення Мелітопольського міськрайонного суду запорізької області від 01.03.2007 року ОСОБА_8 була позбавлена батьківських прав по відношенню до доньки ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, та сина ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2.

Відповідно до копії заповіту, посвідченого 03 грудня 2009 року секретарем Вознесенівської сільської ради Мелітопольського району Запорізької області, ОСОБА_8 заповідала все своє майно ОСОБА_5 (а.с. 8)

Згідно копії постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії наданої 19.07.2014 року державним нотаріусом Мелітопольської районної державної нотаріальної контори Запорізької області ОСОБА_10 у вчинені нотаріальної дії видачі свідоцтва по право на спадщину за законом на житловий будинок, розташований за адресою с. Вознесенка, вул. Калініна, буд. 34 після померлої ОСОБА_8 на імя неповнолітніх дітей - ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2, відмовлено через ненадання документів, які б підтверджували право власності померлої на нерухомість.

Відповідно відповіді Мелітопольської районної державної нотаріальної контори № 101/01-16 від 17.04.2015 року після померлої ОСОБА_8 померлої 08.12.2010 року спадкова справа не заводилася, що підтверджується інформаційною довідкою зі спадкового реєстру.

Відповідно до ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Згідно ч. 1 ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Статтею 1272 ЦК України, передбачено, що особа, яка з поважних причин пропустила строк для подачі заяви про прийняття спадщини, може подати позов до суду про призначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини.

Відповідно до ст. 1269 ЦПК України, спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Заява про прийняття спадщини подається спадкоємцем особисто.

Вирішуючи питання про надання позивачу додаткового строку для прийняття спадщини суд виходить з вимог Постанови Пленуму Верховного суду України від 30.05.2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», згідно якої вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, для подання заяви про прийняття спадщини, суд вирішує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов'язані з об'єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця для вчинення цих дій.

Згідно п. 2 листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 16.05.2013 № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» за змістом норм статей 1268 - 1269 ЦК порядок прийняття спадщини встановлюється залежно від того чи проживав постійно спадкоємець разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини та від особливостей правового статусу спадкоємця як малолітньої, неповнолітньої, недієздатної особи або ж особи, цивільна дієздатність якої обмежена.

Так, відповідно до частин 3, 4 ст. 1268 ЦК спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст. 1270 ЦК, він не заявив про відмову від неї. Малолітня, неповнолітня, недієздатна особа, а також особа, дієздатність якої обмежена, вважаються такими, що прийняли спадщину, крім випадків відмови від спадщини у встановленому законодавством України порядку.

Зазначені особи вважаються такими, що прийняли спадщину, крім випадків їхньої відмови від спадщини, а щодо малолітніх та недієздатних осіб - відмови, здійсненої від їхнього імені батьками (усиновлювачами), опікуном із дозволу органу опіки та піклування (встановлених частинами 2 - 4 ст. 1273 ЦК).

Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно зі спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини (ч. 1 ст. 1269ЦК). Заява про прийняття спадщини подається до нотаріальної контори за місцем відкриття спадщини особисто. Зі змісту п. 207 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України вбачається, що письмову заяву про прийняття спадщини та відмову від неї може бути надіслано поштою (втратила чинність на підставі наказу Міністерства юстиції України № 296/5 від 22 лютого 2012 року). Надіслання заяви про прийняття спадщини поштою передбачено п. 3.5 гл. 10 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5.

Норми ст. 1272 ЦК щодо права на звернення до суду з позовом про визначення додаткового строку для прийняття спадщини застосовуються до спадкоємців, право на спадкування яких виникло із набранням чинності ЦК.

Відповідно до ст. 1272 ЦК визначено наслідки пропущення строку для прийняття спадщини, зокрема, якщо спадкоємець протягом строку, встановленого ст. 1270 ЦК, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. За письмовою згодою спадкоємців, які прийняли спадщину, спадкоємець, який пропустив строк для прийняття спадщини, може подати заяву про прийняття спадщини нотаріусу за місцем відкриття спадщини. За позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.

Відповідно до змісту ст. 1272 ЦК позов про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини подається:

1) у разі відсутності письмової згоди всіх спадкоємців, які прийняли спадщину, на подання спадкоємцем, який пропустив шестимісячний строк, заяви про прийняття спадщини до нотаріальної контори;

2) у разі пропуску шестимісячного строку подання заяви про прийняття спадщини до нотаріальної контори та відсутності інших спадкоємців, які прийняли спадщину та могли б дати письмову згоду на подання цієї заяви.

Належними відповідачами у спорах про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини є спадкоємці, які прийняли спадщину, або територіальні громади в особі органів місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини.

При розгляді справи про визначення додаткового строку на прийняття спадщини не потрібно залучати нотаріуса, державну нотаріальну контору в якості третіх осіб, адже вони є учасниками правовідносини із спадкування та заінтересованими особами.

При вирішенні справ про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини слід також враховувати, що додатковий строк визначається у разі, якщо суд визнає причини пропуску строку для прийняття спадщини поважними. У зазначеній категорії справ є обов'язковим обґрунтування в мотивувальній частині судового рішення поважності причин пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини.

Суди переважно правильно вирішують питання поважності причин пропуску зазначеного строку та визнають поважними: тривалу хворобу, перебування спадкоємця тривалий час за межами України, відбування покарання в місцях позбавлення волі, перебування на строковій військовій службі в Збройних Силах України тощо.

Проте не завжди суди першої інстанції враховують роз'яснення, які містяться у абз. 6 п. 24 ППВСУ від 30 травня 2008 року № 7, згідно з якими поважними є причини, пов'язані з об'єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.

Судом не можуть бути визнані поважними такі причини пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини як юридична необізнаність позивача щодо строку та порядку прийняття спадщини, необізнаність особи про наявність спадкового майна, похилий вік, непрацездатність, незнання про існування заповіту, встановлення судом факту, що має юридичне значення для прийняття спадщини (наприклад, встановлення факту проживання однією сім'єю), невизначеність між спадкоємцями хто буде приймати спадщину, відсутність коштів для проїзду до місця відкриття спадщини, несприятливі погодні умови.

Таким чином, суд вірно визначив, що належними відповідачами у справі є неповнолітні ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_2, які на час смерті своєї матері ОСОБА_8 мали правовий статус неповнолітніх і не заявили через свого законного представника та з дозволу органу опіки та піклування про відмову від прийняття спадщини.

Батько померлої ОСОБА_8 ОСОБА_11 за життя до нотаріальної контори з відповідною заявою про прийняття спадщини після смерті дочки не звертався, що підтверджено матеріалами справи, а саме, копією відповіді Мелітопольської районної державної нотаріальної контори № 101/01-16 від 17.04.2015 року та інформаційною довідкою зі спадкового реєстру.

Доводи законного представника відповідачів щодо зберігання всіх документів на спадковий будинок з часу смерті спадкодавця в сімї позивача підтверджуються матеріалами справи, зокрема, копією скарги ОСОБА_10 до Мелітопольської міжрайонної прокуратури від 07.04.2014 року, копією відповіді Мелітопольської міжрайонної прокуратури від 28.04.2014 року № 97-134-14, копією відповіді слідчого відділення Мелітопольського міського відділу ГУМВС України в Запорізькій області від 24.07.2015 року № 41/6-2186.

Разом з тим, зазначені позивачем обставини щодо необізнаності про наявність заповіту суд не може розцінити як поважні причини пропуску встановленого законом строку для прийняття спадщини.

Причини, що зазначені позивачкою в позові, не робили їй ані перешкоди, ані неможливості для своєчасного звернення до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини.

Крім того, інших доказів на підтвердження своїх позовних вимог, позивачка не надала в порядку, та строки, що встановлені ЦПК України, зокрема, ст.60, 131, - не повідомила.

На підставі викладеного, аналізуючи зібрані у справі докази, кожний окремо та всі в сукупності, суд вважає позовні вимоги позивача ОСОБА_5 до ОСОБА_6, ОСОБА_7 про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини такими, що не підлягають задоволенню.

Керуючись Постановою Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», ст. 1268, 1269, 1270, 1272 ЦК України, ст. ст. 3, 11, 15, 57, 60, 80, 174, 179, 212-215, 223 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_5 до ОСОБА_6, ОСОБА_7, третя особа орган опіки та піклування Мелітопольської районної державної адміністрації про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини - залишити без задоволення

На рішення може бути подана апеляційна скарга до апеляційного суду Запорізької області через Мелітопольський міськрайонний суд протягом 10 днів з дня проголошення рішення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні в судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом 10 днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

СУДДЯ: І.М. БАХАЄВ