АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Справа №638/1230/13-ц Головуючий 1 інст. - Штих Т.В.
Провадження № 22ц/790/1898/15 Доповідач - Макаров Г.О.
Категорія: договірні
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 березня 2015 року судова колегія судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Харківської області у складі:

головуючого - Макарова Г.О.,

суддів: Котелевець А.В., Кіпенка І.С.,

за участю секретаря - Рязанової С.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Харкові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 15 січня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції, третя особа: приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу Прокопенко Анна Валентинівна про визнання недійсним договору дарування, -

встановила:

31 січня 2013 року позивач ОСОБА_1 звернувся до Дзержинського районного суду м. Харкова з позовною заявою, в якій просить суд визнати недійсним договір дарування квартири по АДРЕСА_1 від 01.08.2012 р. між ОСОБА_1 та ОСОБА_4, посвідчений приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Прокопенко А. В. Скасувати реєстрацію права власності за ОСОБА_4 на квартиру АДРЕСА_1. Зобов'язати реєстраційну службу Харківського міського управління юстиції внести відомості в Реєстр прав власності на нерухоме майно про скасування права власності за ОСОБА_4 на квартиру АДРЕСА_1.

В обґрунтування заявленого позову ОСОБА_1 зазначає, що 01.08.2012 р. ніж ним та ОСОБА_4 укладений договір дарування однокімнатної квартири за адресою: АДРЕСА_1. Він не збирався укладати зі своєю матір'ю ніякого договору дарування, лише бажав надати їй право на управління цим майном. Даний договір укладений в стані, викликаному соматичними захворюваннями та від дії лікарського засобу «Небілет», який йому призначений лікарем кардіологом, вживання цього препарату і могло стати причиною помилки під час укладання договору. Також помилкою при укладанні договору могли слугувати випромінювання радіохвиль різного спектру та діапазону дій, наявність яких була виявлена в квартирі позивача.

В судовому засіданні позивача ОСОБА_1 підтримав позовні вимоги в повному обсязі, просив задовольнити позов на тих підставах, які в ньому викладені.

В судовому засіданні представник відповідача ОСОБА_4 - ОСОБА_5, яка діє на підставі нотаріальної довіреності від 02.07.2012 р., посвідченою державним нотаріусом Десятої Харківської державної нотаріальної контори Лантіновою В. В., зареєстрованою в реєстрі за № 2 - 334, заперечувала проти задоволення позову, просила суд відмовити в задоволенні позову. Вона пояснила, що у 1998 р. позивач ОСОБА_1 закінчив Національну юридичну академію України ім. Ярослава Мудрого, після закінчення академії працював в органах прокуратури України, а з 2003 р. працює адвокатом. Позивач має понад 15 років юридичної практики, має високий інтелектуальний розвиток, має знання в галузі права та медицини, але не надав суду доказів того, що у разі прийняття ним «Небілету» у кількості та у дозі, призначених лікарем у нього на час укладання договору дарування квартири 01.08.2012 р. фактично виник стан, який унеможливлював прийняття ним усвідомленого рішення. В 2010 р. позивач був примусово госпіталізований до Харківської обласної клінічної психіатричної лікарні № 3, де знаходився два місяці. Відповідач добровільно не бажає передати квартиру позивачу у зв'язку з тим, що в державі діють злочинні угрупування, які спеціалізуються на відібрання нерухомості у громадян, які не можуть ефективно захистити свої конституційні права.

Представник відповідача реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції в судове засідання не з'явився, причину неявки суду не повідомив, про дату та час судового засідання був повідомлений своєчасно та належним чином. Від представника реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції - Часовського Івана Васильовича, який діє на підставі довіреності від 03.06.2013 р. № 1416 надійшли заперечення, в яких він вказує, що позивачем не надано доказів того, що реєстраційною службою Харківського міського управління юстиції порушені права та охоронювані законом інтереси, а тому підстав для задоволення позовних вимог в частині, що стосується реєстраційної служби, немає.

Третя особа приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу Прокопенко Анна Валентинівна в судове засідання не з'явилася, причину неявки суду не повідомила, про дату та час судового засідання була повідомлена своєчасно та належним чином.

Рішенням Дзержинського районного суду м. Харкова від 15 січня 2015 року позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2, реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції про визнання недійсним договору дарування залишені без задоволення.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким його позов задовольнити, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, та вимог, заявлених в суді першої інстанції, судова колегія вважає, що апеляційна скарга ОСОБА_1 задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

Згідно ст. 308 Цивільного процесуального кодексу України, апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Частинами 1, 3 ст. 10, ч. 2 ст. 11, ч. 1 ст. 57, ч. 3, 4 ст. 60 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи (за винятком тих осіб, які не мають цивільної процесуальної дієздатності), в інтересах яких заявлено вимоги.

Доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

За ч. 1 ст. 717 Цивільного кодексу України, за договором дарування одна сторона (дарувальник) передає або зобов'язується передати в майбутньому другій стороні (обдаровуваному) безоплатно майно (дарунок) у власність.

За ч. 2 ст. 717 Цивільного кодексу України, договір, що встановлює обов'язок обдаровуваного вчинити на користь дарувальника будь - яку дію майнового або немайнового характеру, не є договором дарування.

За ч. 1 ст. 718 Цивільного кодексу України, дарунком можуть бути рухомі речі, в тому числі гроші та цінні папери, а також нерухомі речі.

За ч. 2 ст. 719 Цивільного кодексу України, договір дарування нерухомої речі укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню.

За ч. 1 ст. 229 Цивільного кодексу України, якщо особа, яка вчинила правочин, помилилася щодо обставин, які мають істотне значення, такий правочин може бути визнаний судом недійсним.

Істотне значення має помилка щодо природи правочину, прав та обов'язків сторін, таких властивостей і якостей речі, які значно знижують її цінність або можливість використання за цільовим призначенням. Помилка щодо мотивів правочину не має істотного значення, крім випадків, встановлених законом.

В п. 19 Постанови Пленуму Верховного суду України від 06.11.2009 р. № 9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» зазначається, що відповідно до статей 229 - 233 ЦК правочин, вчинений під впливом помилки, обману, насильства, зловмисної домовленості представника однієї сторони з другою стороною або внаслідок впливу тяжкої обставини, є оспорюваним.

Обставини, щодо яких помилилася сторона правочину (стаття 229 ЦК), мають існувати саме на момент вчинення правочину. Особа на підтвердження своїх вимог про визнання правочину недійсним повинна довести, що така помилка дійсно мала місце, а також що вона має істотне значення.

Не є помилкою щодо якості речі неможливість її використання або виникнення труднощів у її використанні, що сталося після виконання хоча б однією зі сторін зобов'язань, які виникли з правочину, і не пов'язане з поведінкою іншої сторони правочину. Не має правового значення помилка щодо розрахунку одержання користі від вчиненого правочину.

Помилка внаслідок власного недбальства, незнання закону чи неправильного його тлумачення однією зі сторін не є підставою для визнання правочину недійсним.

Виходячи зі змісту ст. ст. 203, 717 Цивільного кодексу України, договір дарування вважається укладеним, коли сторони мають повну уяву не тільки про предмет договору, а й досягли згоди про всі його істотні умови.

Таким чином під помилкою слід розуміти таке неправильне сприйняття стороною правочину предмета чи інших умов останнього, що вплинуло на її волевиявлення, за відсутності якого можна вважати, що правочин не було б вчинено. Помилка повинна мати істотне значення, зачіпати природу правочину. При цьому істотною вважається така помилка, наслідки якої неможливо усунути. Обставини з приводу яких помилилась особа, мають бути наявними на час виникнення правочину.

Відповідно до ст. 717 Цивільного кодексу України, за договором дарування одна сторона (дарувальник) передає або зобов'язується передати в майбутньому другій стороні (обдаровуваному) безоплатно майно (дарунок) у власність. Договір, що встановлює обов'язок обдаровуваного вчинити на користь дарувальника будь-яку дію майнового або немайнового характеру, не є договором дарування.

З роз'яснень, які викладені в п.26 Постанови Пленуму Верховного суду України №2 від 12.06.2009 року «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції», - під час судового розгляду предметом доказування є факти, якими обґрунтовують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше юридичне значення для вирішення справи (причини пропуску позовної давності тощо) і підлягають встановленню при ухваленні рішення.

Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Рішення суду першої інстанції обґрунтоване встановленням таких фактів та відповідних їм правовідносин:

За договором дарування квартири від 01.08.2012 р. ОСОБА_1 (дарувальник) та ОСОБА_4 (обдарована) уклали договір такого змісту: дарувальник передав у власність, а обдарована прийняла у власність однокімнатну квартиру АДРЕСА_1, житловою площею 16,0 кв. м., загальною площею 32,4 кв. м. Даний договір посвідчений приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Прокопенко Анною Валентинівно, зареєстрований в реєстрі за № 3490. Даний договір зареєстровано в електронному Реєстрі прав власності на нерухоме майно 28.08.2012 р.

У висновках експерта обласного бюро судово - медичної експертизи департаменту охорони здоров'я Харківської обласної державної адміністрації № 212 - КЕ/20014р/пп зазначається: згідно даних наданої на експертизу медичної документації громадянина ОСОБА_1 за період з 1973 - 2013 р. р. він неодноразово звертався за медичної допомогою у різні медичні заклади (проходив обстеження й лікування) з приводу певних захворювань: гострі респіраторні захворювання, аденотонзіліт, персістирующий гепатит, риніт, аденіт, хронічний кон'юнктивіт; у 2001 р. була проведена гайморотомія; «хронічний інфекційно - алергічний церебральний арахноідіт, лікворно - гіпертензійний, вестибуло - атактичний, астеноневротичний синдроми на тлі шийного остеохондрозу з нестабільністю у сегментах СЗ - С4, С4 - С5, гіпертонічна хвороба 1, нічний гастродуоденіт у стадії ремисії; хронічний риносінусит, стан після гайморотомії, хронічний фарингіт, ето - судинна дистонія з легким лікворно - гіпертензійним синдромом, вегето - судинними пароксизмами, іато - адреналового типу, диссомнія; остеохондроз шийно - грудного відділу хребта; вазомоторно - огічний риніт; сенсибілізація до побутових алергенів; бронхіальна астма 1 ст. інтернітуюче протікання ЛНО алергія на ліки у анамнезі; пролапс морального клапану 1 ст. «НАЖБП: неалкогольний стеатогепатит з мальною активністю, стадія загострення. Ожиріння 1 ст. Дислипидемия II а типа. ГЕРБ: дистальний оагіт ступеню А, аксиальна скользяща грижа стравохідного отвору діафрагми середніх розмірів. Хронічний антеральний поверхневий гастрит, дуодено - гастральний рефлюкс, рефлюкс гастрит 1 ст. активності, дуоденіт середньої тяжкості, період загострення. Хронічний некалькульозний холециститу стадії загострення, середньої тяжкості з гипомоторною дистонією жовчного міхура. Дисбіоз кишечника II ст. компенсований. Нейроциркуляторна дистонія по кардіальному типу. СНо ст. Бронхіальна астма III ст., загострення середньої тяжкості, неконтрольована ЛН II ст. Хронічна герпесвірусна інфекція. Вторинний імунодефіцит по клітинній ланці легкого ступеня. Алергія на ліки. Сенсибілізація до побутових алергенів. Аутоімунний тиреоідіт онічний). Первинний поліостеоартроз з ураженням плечових, колінних, кушльових суглобів, НФС 0-1 ст.».

Встановлені захворювання, у багатьох людей, мають хронічний характер перебігу та анамнез зникнення.

Судово - медичні дані, щодо виникнення цих захворювань у ОСОБА_1 саме під впливом радіоопромінення або електроопромінення, відсутні.

Згідно даних наданих на експертизу інструментальних досліджень громадянина ОСОБА_1 у його організмі (внутрішньо - черепних порожнинах та інших органах) костно - деструктивних, травматичних -пошкоджень, а також наявності будь - яких чужорідних предметів (в тому числі, які могли б давати випромінювання») - не встановлено.

Згідно з інструкцією до медичного застосування лікарського препарату «Небілет» (діюча речовина небіволол, фармакологічна група - Рі - адреноблокатори) до побічної дії препарату відносяться серед інших: - з боку психіки «Кошмарні сновидіння, депресія» (з частотою >. 1/1000 до </100, тобто «Іноді»); - з боку центральної нервової системи «Головний біль, запаморочення, парестезії» (з частотою > 1/100 до </10, тобто Часто»): сінкопе (з частотою > 1/10000, тобто «Дуже рідко». Також в інструкції є наступна інформація ...повідомлялося про побічні реакції, які викликані деякими блокаторами .... - адренорецепторів: галюцинацію, психози, сплутаність свідомості, ціаноз кінцівок, синдром Рейно, сухість слизової оболонки очей "з ін.). В розділі інструкції до медичного застосування «Вплив на здатність управляти транспортними засобами ;5о працювати з іншими механізмами» вказано, що «Результати досліджень з фармакокінетики свідчать, що Небілет не впливає на психомоторну функцію. Однак слід враховувати, що іноді можливі запаморочення і відчуття втоми».

Згідно даних виписки з історії хвороби № 14077 ХМКЛШНМД ОСОБА_1 з 02.05. по 04.05.2010 р. знаходився на лікуванні з приводу: «хронічний інфекційно - алергічний церебральний арахноїдит, лікворно - -пертензійний, вестибуло - атактичний, астеноневротичний синдроми на тлі шийного остеохондрозу з іестабільністю у сегментах СЗ - С4, С4 - С5, гіпертонічна хвороба 1, хронічний гастродуоденіт у стадії ремісії; хронічний риносінусит, стан після гайморотомії, хронічний фарингіт», після обстеження та проведеного лікування (магнію сульфат, пірацетам, рібоксін, анальгін, віт. С, небілет, герпевір) стан хворого покращився, зиписаний в задовільному стані під нагляд лікарів за місцем мешкання, рекомендовано продовжувати приймати ліки: небілет 2,5 мг. вранці під контролем артеріального тиску тривало (з корекцією дози й урахуванням ЧСС), фітосет, герпевір...».

Згідно даних виписки з медичної карти стаціонарного хворого № 2802 ОСОБА_1 у квітні 2012 р. знаходився на лікуванні в ХМКЛ № 13 з приводу: «Бронхіальна астма 2 ст., загострення II, неконтрольоване ЛН 1 ст., гіпертонічна хвороба 1 ст.», після проведеного обстеження та лікування був виписаний з рекомендацією диспансерного нагляду за місцем мешкання; беродуал при нападах, беклазон еко по 1 т. 2 р./т, небілет 1 т. вранці. На а. с. 247 є запис без вказівки дати звертання, з якого відомо, що був встановлений діагноз: «...дистонія... гіпертонічна хвороба 1 ст., СНо, пролапс морального клапану. Рекомендація в консультативну поліклініку НІІ терапії...небилет 2,5 мг...».

Слід зазначити, що у наданій на експертизу медичній документації відсутні об'єктивні судово - медичні дані, що громадянин ОСОБА_1 дійсно приймав препарат «небілет» напередодні та у період укладання договору дарування (01.08.2012).

Також, у медичній документації не зафіксована інформація, про те, що під час можливого прийому препарату «небілет» у ОСОБА_1 виникали будь - які побічні реакції, у тому числі й такі, що могли б впливати на його свідомість.

Правовою підставою для визнання договору дарування недійсним позивач вказує на ч. 1 ст. 229 ЦК України.

Під час укладання договору дарування позивачу були роз'яснені правові наслідки цієї правової угоди, на час укладання договору позивач мав диплом юриста та 14 років юридичної практики, має свідоцтво адвоката № 1089 від 19.05.2003 p., під час укладання договору підтвердив дійсність своїх намірів на його укладення, сторони домовились про істотні умови договору, договір укладено з дотриманням вимог діючого законодавства.

У висновках експерта обласного бюро судово - медичної експертизи департаменту охорони здоров'я Харківської обласної державної адміністрації № 212 - КЕ/20014р/пп зазначається, що у наданій на експертизу медичній документації відсутні об'єктивні судово - медичні дані, що громадянин ОСОБА_1 дійсно приймав препарат «небілет» напередодні та у період укладання договору дарування (01.08.2012).

Також, у медичній документації не зафіксована інформація, про те, що під час можливого прийому препарату «небілет» у ОСОБА_1 виникали будь - які побічні реакції, у тому числі й такі, що могли б впливати на його свідомість.

Тобто позивач не надав доказів того, що оспорюваний договір укладено під впливом помилки щодо природи правочину, прав та обов'язків сторін (ст. 229 ЦК України), інших підстав для визнання договору дарування недійним позивач не вказує, що є підставою для відмови у задоволенні його позову.

Такий висновок є обґрунтованим, оскільки суд дійшов його на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин справи, та наявних в ній доказів, яким дана відповідна оцінка. Правильно встановивши юридичну природу виниклих правовідносин, суд застосував закон, який їх регулює.

Доводи викладені в апеляційній скарзі були предметом судової перевірки та не дістали об'єктивного підтвердження.

Наведені у рішенні мотиви визнання цих доводів безпідставними, судова колегія вважає обґрунтованими, такими що відповідають матеріалам справи.

Оскільки судове рішення ухвалене з додержанням вимог матеріального і процесуального права, а наведені в скарзі доводи не відносяться до тих підстав, з якими процесуальне законодавство пов'язує можливість прийняття рішення відносно скасування чи зміни оскаржуємого судового рішення і висновків суду першої інстанції не спростовують, в її задоволенні належить відмовити на підставі ст.308 Цивільного процесуального кодексу України.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 305, 307, 308, 313-315, 317, 319, 321, 322, 324, 325 Цивільного процесуального кодексу України, судова колегія, -

ухвалила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - відхилити.

Рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 15 січня 2015 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, та може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий -

Судді: -