Справа № 458/28/15 Головуючий у 1 інстанції: Федитник І.Д.
Провадження № 22-ц/783/2805/15 Доповідач в 2-й інстанції: Гірник Т. А.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 квітня 2015 року колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Львівської області у складі:

головуючого судді- Гірник Т.А.

суддів - Бакуса В.Я., Левика Я.А.

секретар - Глинський О.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові цивільну справу за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Українська макрофінансова мережа» на заочне рішення Турківського районного суду Львівської області від 4 лютого 2015 року у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Українська макрофінансова мережа» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором про надання фінансового кредиту, -

ВСТАНОВИЛА:

У січні 2015 року ТзОВ «Українська макрофінансова мережа» звернулось в суд з указаним позовом до відповідача та з посиланням на ст.ст. 526, 546, 553, 554, 555, 589, 590, 610, 611, 612, 623, 625, 1046-1048 ЦК України просило стягнути із ОСОБА_2 на користь товариства заборгованість по договору про надання фінансового кредиту №ЛВ01-00164 від 20 червня 2013 року в сумі 44 336 грн. 80 коп., стягнути з відповідача судові витрати.

Оскаржуваним заочним рішенням Турківського районного суду Львівської області від 4 лютого 2015 року позов задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ТзОВ «Українська макрофінансова мережа» заборгованість за кредитним договором в сумі 3 520 грн. У решті позовних вимог відмовлено за їх безпідставністю. Вирішено питання судових витрат.

Рішення суду оскаржив представник позивача. Вважає його незаконним та необґрунтованим, ухваленим з порушенням норм матеріального та процесуального права, при цьому суд неповно з'ясував усі фактичні обставини справи та не дослідив і не надав належної оцінки наявним в матеріалах справи доказам, не сприяв повному, об'єктивному та неупередженому її розгляді.

Просить рішення суду скасувати та ухвалити нове, яким позовні вимоги ТОВ «Українська макрофінансова мережа» задовольнити в повністю. Свої вимоги мотивує тим, що 20.06.2013 року між ТОВ «Українська макрофінансова мережа» та ОСОБА_2 укладено договір про надання фінансового кредиту №ЛВ01-00164, відповідно до якого ОСОБА_2 отримала кредитні кошти в сумі 1500 грн. строком на 14 днів до 4 липня 2013 року. Судом надана правова оцінка договору та вірно враховано, що договір був укладений з моменту передання грошей позичальнику, однак права позивача були порушені внаслідок неповернення відповідачем суми позики за Договором. Вважає, що у позивача виникло право на судовий захист шляхом пред'явлення позову про стягнення суми з врахуванням умов цього договору , які погоджено сторонами .Тому суд безпідставно дійшов висновку про часткове задоволення позову .

Учасники процесу в судове засідання не з»явились, належно повідомлені про розгляд справи за апеляційною скаргою, про що до справи долучено розписки про отримання завчасно судових повісток. Позивачем надіслано клопотання про розгляд справи за його апеляційною скаргою у відсутності рдесника. Колегія суддів вважає можливим розгляд справи за відсутності учасників , що відповідає вимогам ч. 2 ст. 305 ЦПК України.

У відповідності до вимог ч.2 ст. 197 ЦПК України -фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст.ст.11, 59, 60 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданих відповідно до вимог цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. При цьому кожна із сторін зобов»язана довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, а обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

У відповідності до вимог ст.213 ЦПК України, рішення суду повинно бути законним і обгрунтованим. Законим є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обгрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з»ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції таким вимогам відповідає.

Відповідно до ч. 303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Матеріалами справи встановлено, що 20 червня 2013 року між ТОВ «Українська макрофінансова мережа» та ОСОБА_2 укладено договір №ЛВ01-00164 про надання фінансового кредиту, за умовами якого кредитодавець надав, а позичальник отримав 1500 грн. строком на 14 днів, а саме з 20 червня 2013 року по 4 липня 2013 року зі сплатою 2% від суми наданого кредиту за кожен день користування ним. Виходячи зі строку користування кредитними коштами, сукупна процентна ставка складає 28%.

Згідно видаткового касового ордеру від 20 червня 2013 року ОСОБА_2 на підставі заяви на отримання фінансового кредиту отримала 1 500 грн.

Згідно довідки про стан заборгованості за вказаним вище договором заборгованість позичальника за ним станом на 6 січня 2015 року складає 44 336 грн. 80 коп., що складається з 1 500 грн. неповернутого фінансового кредиту; 420 грн. прострочені проценти за користування фінансовим кредитом, нараховані з 20.06.2013 року по 06.01.2015 року; 42 316, 80 грн. - пеня від залишкової суми по фінансовому кредиту; 100 грн. штраф за несвоєчасне повернення фінансового кредиту.

Вирішуючи питання про стягнення з відповідача ОСОБА_2 суми заборгованості за договором фінансового кредиту, суд обґрунтовано застосував ст.ст. 526, 530, 549, 550, 1054 ЦК України, за змістом яких - у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу, проценти, неустойку. Навів у рішенні мотиви, за яких дійшов висновку про стягнення з відповідача суми заборгованості за кредитним договором, оскільки матеріалами справи встановлено факт виконання позивачем умов договору та неналежне виконання його умов відповідачем, як боржником.

Застосовуючи положення ч.3 ст. 551 ЦК України, яка регламентує, що розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значено перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають значення для справи, суд першої інстанції вірно врахував, що обрахована позивачем сума пені значно перевищує розмір завданих позивачу збитків, внаслідок неповернення у строки встановлені договором основної суми за договором фінансового кредиту.

Враховуючи ту обставину, що апелянт не наводить жодних підстав, які б вказували на неправильне застосування судом даної норми, то колегія суддів не вбачає підстав для скасування рішення суду в частині відмови у задоволенні позовних вимог позивача та їх задоволення.

Тому мотиви апеляційної скарги про невідповідність висновків суду обставинам справи є спростованими.

Колегія суддів не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги, тому її відхиляє, а рішення суду першої інстанції залишає без змін.

Керуючись ст.303, 304, п.1ч.1 ст.307, 308, ст.313, п.1 ч. 1 ст. 314, ст.315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу Товариств аз обмеженою відповідальністю «Українська макрофінансова мережа» відхилити

Заочне рішення Турківського районного суду Львівської області від 4 лютого 2015 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий

Судді