УХВАЛАІМЕНЕМ УКРАЇНИ
18 березня 2015 року м. Київ

Колегія суддів Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

Журавель В.І., Хопти С.Ф., Черненко В.А.,

розглянувши в попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до Приватного підприємства «Автопарк» про звільнення з роботи, видачу належним чином завіреної трудової книжки, стягнення заробітної плати за фактично відпрацьований час, компенсації за невикористану частину щорічної відпустки, за касаційною скаргою ОСОБА_4 на рішення Вінницького районного суду Вінницької області від 21 жовтня 2014 року та рішення апеляційного суду Вінницької області від 12 грудня 2014 року,

в с т а н о в и л а:

У січні 2014 р. ОСОБА_4 звернувся до суду з позовом до Приватного підприємства «Автопарк» (далі - ПП «Автопарк»), мотивуючи свої вимоги тим, що з 01 липня 2007 року він працював у відповідача.

Під час працевлаштування сторони узгодили розмір заробітної плати в сумі 2 000 грн щомісячно без урахування обов'язкових відрахувань.

Проте, оплата праці підприємством не здійснювалася у зв'язку з відсутністю коштів, а прохання надати довідку про заробітну плату було залишено без уваги.

З огляду на порушення трудових прав позивач намагався звільнитися з роботи.

Крім того, перевіркою, проведеною Територіальною інспекцією з питань праці у Вінницькій області, встановлено, що позивач отримував заробітну плату, однак він заперечував дану обставину та справжність підписів у відомостях про отримання грошей.

За ознаками діяння у підробленні документів ОСОБА_4 звернувся до правоохоронних органів.

У ході кримінального провадження висновком експертизи № 1944/1945/13-21 від 13 листопада 2013 року встановлено, що підписи на відомостях виконані не ним, а іншою особою.

Посилаючись на вищенаведені обставини, ОСОБА_4 з урахуванням уточнень просив стягнути з ПП «Автопарк» 146 894,40 грн заробітної плати та суму компенсації за фактично відпрацьований час, середній заробіток за весь час затримки розрахунку, стягнути 14 180,40 грн компенсації за дні невикористаної відпустки, зобов'язати здійснити його звільнення з роботи та видати належним чином оформлену трудову книжку, вважаючи моментом звільнення дату ухвалення рішення судом, допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення заробітної плати за два місяці в сумі 3 817,80 грн за період з 09 жовтня 2006 року по 03 грудня 2006 року.

Рішенням Вінницького районного суду Вінницької області від 21 жовтня 2014 року позов ОСОБА_4 задоволено частково.

Звільнено ОСОБА_4 з посади водія у Вінницькій обласній асоціації автомобільних перевізників ПП «Автопарк».

Моментом звільнення визнано дату ухвалення рішення Вінницьким районним судом в справі за позовом ОСОБА_4 до Вінницької обласної асоціації автомобільних перевізників ПП «Автопарк», а саме: 21 жовтня 2014 року.

Зобов'язано Вінницьку обласну асоціацію автомобільних перевізників ПП «Автопарк» видати ОСОБА_4 належним чином завірену трудову книжку з записом про звільнення з роботи з Вінницької обласної асоціації автомобільних перевізників ПП «Автопарк».

В решті позовних вимог ОСОБА_4 відмовлено.

Рішенням апеляційного суду Вінницької області від 12 грудня 2014 року рішення Вінницького районного суду Вінницької області від 21 жовтня 2014 року скасовано та ухвалено нове рішення про часткове задоволення позову ОСОБА_4

Стягнуто з ПП «Автопарк» на користь позивача 3 396,15 грн невиплаченої заробітної плати.

В решті позовних вимог ОСОБА_4 відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_4 просить скасувати рішення судів попередніх інстанцій та передати справу на новий розгляд до місцевого суду, мотивуючи свою вимогу порушенням норм процесуального права і неправильним застосуванням норм матеріального права.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга підлягає відхиленню з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Скасовуючи рішення місцевого суду та ухвалюючи нове рішення про часткове задоволення позову лише в частині стягнення заборгованості по заробітній платі, суд апеляційної інстанції виходив з недоведеності порушення відповідачем норм трудового законодавства щодо укладення трудового договору з позивачем, оплати праці, звільнення з роботи, а також видачі працівнику трудової книжки.

Колегія суддів погоджується з такими висновками.

Доводи касаційної скарги зводяться до оцінки доказів та не спростовують висновків апеляційного суду і не дають підстав вважати, що судом при розгляді даної справи допущені порушення норм матеріального чи процесуального права, які передбачені ст.ст. 338-341 ЦПК України як підстави для скасування рішення.

Таким чином, оцінивши всі зібрані у справі докази, правильно встановивши характер правовідносин та вірно застосувавши норми матеріального права, суд апеляційної інстанції з урахуванням встановлених обставин справи обґрунтовано дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог.

Згідно із ч. 1 ст. 335 ЦПК України суд касаційної інстанції не вправі встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, а тому доводи касаційної скарги в цій частині також не можуть бути визнані як підстава для призначення справи до судового розгляду.

Рішення апеляційного суду ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права, наведені в касаційній скарзі доводи висновків суду не спростовують.

Враховуючи наведене та керуючись ст. 332 ЦПК України, колегія суддів Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ,

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилити, рішення апеляційного суду Вінницької області від 12 грудня 2014 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий В.І. Журавель
Судді:С.Ф. Хопта
В.А. Черненко