У х в а л а

іменем україни

18 березня 2015 рокум. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Дем'яносова М.В.,

суддів: Коротуна В.М.,

Штелик С.П.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні справу за позовом Публічного акціонерного товариства «ОТП Банк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором, за касаційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 14 жовтня 2014 року та ухвалу апеляційного суду Волинської області від 05 грудня 2014 року,

в с т а н о в и л а:

Публічне акціонерне товариство «ОТП Банк» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором укладеним між сторонами 15 серпня 2008 року № CrL-SME A00/109/2008.

Рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 14 жовтня 2014 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Волинської області від 05 грудня 2014 року, позовні вимоги задоволено. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ПАТ «ОТП Банк» заборгованість за кредитним договором у розмірі 2 192 025 грн 62 коп.

У касаційній скарзі ОСОБА_2 просить скасувати судові рішення, мотивуючи свою вимогу порушенням судами норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права, та ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог банку.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга підлягає відхиленню з огляду на наступне.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Згідно зі ст. ст. 526, 530 ЦК України зобов'язання повинні виконуватись належним чином і в установлений термін.

Відповідно до ч.1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Ухвалюючи рішення про задоволення позовних вимог банку суд першої інстанції, з висновками якого погодився апеляційний суд, виходив із того, що між сторонами укладено вказаний кредитний договір, банк свої зобов'язання за вказаним договором виконав. У результаті невиконання відповідачем вимог укладеного договору у нього перед банком виникла заборгованість.

Рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 14 жовтня 2014 року та ухвалу апеляційного суду Волинської області від 05 грудня 2014 року ухвалені з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Доводи касаційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судами норм матеріального права і порушення норм процесуального права при його ухваленні, та в основному зводяться до переоцінки доказів і незгоди з висновками судів по їх оцінці.

Керуючись ч. 3 ст. 332 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_2 відхилити, рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 14 жовтня 2014 року та ухвалу апеляційного суду Волинської області від 05 грудня 2014 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий: М.В. Дем'яносов

Судді: В.М. Коротун

С.П. Штелик