АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Провадження: 22-ц/790/2116/15 Справа: № 639/6611/14-ц Категорія: "інші справи" Головуючий 1 інстанції: Іванова І.В. Доповідач: Малінська С.М.
УХВАЛА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 березня 2015 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Харківської області у складі:

Головуючого судді - Малінської С.М.,

Суддів - Швецової Л.А.,

Даниленка В.М.,

за участю секретаря - Лотох І.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Харкові справу за апеляційною ОСОБА_2 на рішення Жовтневого районного суду м. Харкова від 19 січня 2015 року по справі за позовом ОСОБА_2 до Державної виконавчої служби Жовтневого районного управління юстиції м. Харкова, ОСОБА_3, П'ятої Харківської державної нотаріальної контори про визнання акту та угоди недійсним,-

в с т а н о в и л а:

У липні 2014 року ОСОБА_2 звернулася до суду з названим позовом, в обгрунтування якого зазначала, що 08 вересня 2011 року ОСОБА_3 зареєстрував в КП "ХМБТІ" свідоцтво про придбання майна , виданого державним нотаріусом Пятої Харківської державної нотаріальної контори від 25 грудня 2006 року. Свідоцтво видане на підставі ст. 61 Закону України "Про виконавче провадження" та Тимчасового положення про порядок проведення прилюдних торгів по реалізації арештованого нерухомого майна. Право на майно, на думку позивача, передано з порушенням законодавства, а тому угода повинна бути визнання недійсною.

Рішенням Жовтневого районного суду м. Харкова від 19 січня 2015 року в задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі позивач, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просила рішення скасувати та ухвалити нове, яким її позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

Заслухавши доповідь судді, пояснення осіб, що з'явилися, перевіривши законність та обґрунтованість рішення в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів дійшла висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги.

Судовим розглядом встановлено , що рішенням Жовтневого районного суду м. Харкова від 3 лютого 2005 року з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_3 в рахунок погашення боргу стягнуто 29840 грн. та витрати по оплаті державного мита у розмірі 364 грн. 90 коп. Рішення набрало законної сили 03 березня 2005 року.

Жовтневим районним судом м. Харкова 28 липня 2005 року було видано виконавчий лист про стягнення боргу за вказаним рішенням суду.

Відділом державної виконавчої служби у Жовтневому районі м. Харкова на виконання рішення суду було арештовано 1/8 частини житлового будинку по АДРЕСА_1, що належить ОСОБА_4

Відповідно до ст. 61 Закону України "Про виконавче провадження", який діяв на 2006 рік, реалізація арештованого майна, за винятком майна, вилученого за законом з обігу та зазначеного в частині восьмій статті 55 цього Закону, здійснюється спеціалізованими організаціями, які залучаються на тендерній (конкурсній) основі, на підставі договорів між Державною виконавчою службою та спеціалізованими організаціями шляхом його продажу на прилюдних торгах, аукціонах. Якщо передане торговельним організаціям майно не буде продано протягом двох місяців, воно підлягає переоцінці. Державний виконавець переоцінює майно в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України. У разі коли в місячний строк після переоцінки майно не буде продано, державний виконавець повідомляє про це стягувача і пропонує йому вирішити питання щодо залишення за собою непроданого майна. Якщо стягувач у 15-денний строк письмово не заявить про своє бажання залишити за собою непродане майно, арешт з майна знімається, воно повертається боржникові, а виконавчий документ у разі відсутності у боржника іншого майна, на яке може бути звернено стягнення, повертається стягувачеві без виконання. Якщо стягувач виявив бажання залишити за собою непродане майно, то він зобов'язаний у 15-денний строк з дня повідомлення державного виконавця про виявлення бажання залишити за собою непродане майно, внести на депозитний рахунок органу державної виконавчої служби різницю між вартістю непроданого майна та сумою коштів, які підлягають стягненню на його користь, якщо вартість непроданого майна перевищує суму боргу, яка підлягає стягненню за виконавчим документом. З перерахованих стягувачем коштів оплачуються витрати, пов'язані з проведенням виконавчих дій, стягується виконавчий збір, а залишок коштів повертається боржнику. Майно передається стягувачу за оцінкою, за якою воно було передано на реалізацію. Про передачу майна стягувачу в рахунок погашення боргу державний виконавець виносить постанову, яка затверджується начальником відповідного органу державної виконавчої служби, якому він безпосередньо підпорядкований. За фактом такої передачі державним виконавцем складається акт. Постанова і акт є підставою для подальшого оформлення стягувачем права власності на це майно. Боржник має право визначити, в якій послідовності необхідно продавати майно. У разі коли від продажу частини майна буде виручено суму, достатню для задоволення вимог стягувача, сплати виконавчого збору, витрат на здійснення виконавчих дій, штрафу, подальший продаж арештованого майна припиняється. Вимоги боржника щодо черговості продажу майна не приймаються державним виконавцем, якщо внаслідок їх задоволення виникнуть перешкоди чи додаткові труднощі для виконання або подовжиться його строк.

За заявкою на реалізацію і Договором №29 від 09 жовтня 2006 року зазначене майно було виставлено на продаж 24 жовтня 2006 року Харківською філією ТОВ "Регіональна корпорація майнових послуг та моніторингу". Проте, реалізація вказаного майна не здійснена у зв'язку з відсутністю купівельного попиту.

Відповідно до вимог ст.61 ЗУ "Про виконавче провадження" начальнику ДВС було запропоновано провести переоцінку майна боржника з надісланням на адресу філії відповідного акта переоцінки (а.с.79).

На повторному аукціоні, який відбувся 08 грудня 2006 року реалізація вказаного арештованого нерухомого майна також не здійснена у зв'язку з відсутністю купівельного попиту. На підставі ст. 61 Закону України "Про виконавче провадження" , матеріали виконавчого провадження були повернуті для подальшого розпорядження майном відповідно до вимог діючого законодавства (а.с.80).

Відповідно до вимог ст. 62 Закону України "Про виконавче провадження", який діяв на 2006 рік, звернення стягнення на будинок, квартиру, інше приміщення, земельну ділянку, що є нерухомим майном, провадиться у разі відсутності у боржника достатніх коштів чи рухомого майна. При цьому в першу чергу провадиться звернення стягнення на окрему від будинку земельну ділянку, інше приміщення, що належать боржникові. В останню чергу звертається стягнення на жилий будинок чи квартиру. Разом з жилим будинком стягнення звертається також на прилеглу земельну ділянку, що належить боржникові. У разі звернення стягнення на будинок, квартиру, приміщення, земельну ділянку державний виконавець запитує відповідні місцеві органи виконавчої влади та органи місцевого самоврядування про належність зазначеного майна боржникові на праві власності та його вартість, а також запитує нотаріальний орган, чи не знаходиться це майно під арештом. Одержавши документальне підтвердження належності боржникові на праві власності будинку чи іншого нерухомого майна, державний виконавець накладає на них арешт шляхом опису і оцінки за їх вартістю на момент арешту та надсилає повідомлення нотаріальному органу за місцем знаходження майна вимогу про реєстрацію даного факту. Про накладення арешту на будинок чи інше нерухоме майно, заставлене третім особам, державний виконавець невідкладно повідомляє цих осіб. У разі відсутності документів, що характеризують об'єкт нерухомості, у зв'язку з чим його неможливо підготувати до реалізації, виготовлення таких документів здійснюється у встановленому порядку за рахунок коштів стягувача. Якщо стягувач у 20-денний строк, з дня одержання відповідного повідомлення державного виконавця, не авансує витрати на виготовлення документів, що характеризують об'єкт нерухомості, арешт з нього знімається. Реалізація належних боржникові будинку, квартири та іншого нерухомого майна провадиться відповідно до закону шляхом продажу з прилюдних торгів.

З матеріалів справи вбачається, що державна виконавча служба у Жовтневому районі м. Харкова повідомила ОСОБА_3 , що торги з реалізації майна боржника по виконавчому листу №2-283 від 28 липня 2005 року виданого Жовтневим районним судом м. Харкова не відбулись в зв'язку з відсутністю бажаючих придбати майно належне боржнику. Останньому також було роз'яснені положення п.5,6 ст. 61 ЗУ "Про виконавче провадження", а саме: якщо стягувач виявив бажання залишити за собою непродане майно , то він зобов'язаний у 15 -денний строк з дня повідомлення державного виконавця про виявлення бажання залишити за собою непродане майно, внести на депозитний рахунок органу державної виконавчої служби різницю між вартістю непроданого майна та сумою коштів , які підлягають стягненню на його користь, якщо вартість непроданого майна перевищує суму боргу , яка підлягає стягненню за виконавчим документом (а.с.58).

ОСОБА_3 виявив бажання залишити за собою непродане майно та вніс 15 грудня 2006 року на депозитний рахунок ДВС у Жовтневому районі 7003 грн. 19 коп.- різницю між вартість непроданого майна , яка підлягає стягненню за виконавчим листом на його користь (а.с.59).

18 грудня 2006 року державним виконавцем було складено акт про передачу ОСОБА_3 1/8 частини житлового будинку з надвірними будівлями, що розташована на земельній ділянці по АДРЕСА_1, вартість якої відповідно до висновку експертизи складає 38208 грн. (а.с.59).

Постановою старшого державного виконавця у Жовтневому районі м. Харкова було передано зазначене майно ОСОБА_3 , в рахунок погашення боргу за виконавчим листом (а.с. 58).

Вказана постанова була надіслана виконавчою службою на адресу боржника та стягувача (а.с.74).

Таким чином, вищевикладене свідчить, що державним виконавцем дотримано вимоги ст. 61, 62 Закону України "Про виконавче провадження" та Тимчасового положення про порядок проведення прилюдних торгів з реалізації арештованого нерухомого майна , затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 27 жовтня 1999 року №68/5 та зареєстрованого 2 листопада 1999 року №745/4038 при проведенні торгів з реалізації майна боржника по виконавчому листу №2-283 від 28 липня 2005 року виданого Жовтневим районним судом м. Харкова про стягнення з ОСОБА_4 суми боргу на користь ОСОБА_3 у розмірі 30204 грн. 90 коп.

25 грудня 2006 року державним нотаріусом Пятої Харківської державної нотаріальної контори, відповідно до ст. 61 Закону України "Про виконавче провадження" та Тимчасового положення про порядок проведення прилюдних торгів з реалізації арештованого майна , затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 27 жовтня 1999 року №68/5, на підставі акту про передачу майна стягувачу в рахунок погашення боргу, затвердженого начальником Державної виконавчої служби у Жовтневому районі м. Харкова А.О. Авдєєвою від 18 грудня 2006 року було посвідчено, що ОСОБА_3 належить право власності на майно , яке складається з 1/8 частини житлового будинку АДРЕСА_1, яке передано ОСОБА_3 у рахунок погашення боргу на суму 30204 грн. 90 коп. ,що раніше належало ОСОБА_4 на підставі рішення народного суду Жовтневого району м. Харкова від 15 березня 1982 року. (а.с.38).

В обґрунтування своїх позовних вимог ОСОБА_2 зазначала, що вона є спадкоємицею боржника у вищевказаному виконавчому проваджені ОСОБА_4, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , та вважає , що її права як спадкоємця були порушені проведенням торгів з порушенням норм чинного законодавства.

Проте, всупереч вимогами ст. 10, ч.1 ст. 60 ЦПК України позивачем не надано суду належних чи допустимих доказів на підтвердження того, що ДВС Жовтневого районного управління юстиції м. Харкова було порушено вимоги глави 3 п.п.3.1- 3.14 Тимчасового положення про порядок проведення прилюдних торгів з реалізації арештованого нерухомого майна, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 27.10.1999 року № 68/5, не уклала договір з організатором аукціону ХФ ТзОВ "РКМПМ" та не було проведено інформаційного повідомлення про проведення аукціону, а також, що в порушення глави 4 вказаного Положення - аукціон не було проведено.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції обґрунтовано виходи з того, що позивачем не доведено суду порушення відповідачами правил проведення публічних торгів.

Рішення судом першої інстанції постановлено з додержанням норм матеріального та процесуального права і підстав для його скасування судова колегія не вбачає.

Доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 303, 304, 307, 308, 313 - 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

ухвалила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Жовтневого районного суду м. Харкова від 19 січня 2015 року залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий

Судді