Провадження № 2/185/254/15
09 лютого 2015 року Павлоградський міськрайонний суд Дніпропетровської області в складі головуючого судді Болдирєвої У.М.,
при секретарі Клипач А.А.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Павлограді Дніпропетровської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, -
19 листопада 2014 року позивач звернувся до суду з позовною заявою, в якій просив шлюб з відповідачкою, зареєстрований 24 червня 2009 року виконкомом Межиріцької сільської ради Павлоградського району Дніпропетровської області, актовий запис № 3 розірвати.
В обґрунтування позову він зазначив, що від шлюбу у них 31 серпня 2009 року народився син ОСОБА_3, який після розірвання шлюбу буде проживати разом з відповідачкою. Спільне життя з відповідачкою не склалося. Фактичні шлюбні відносини припинені з лютого 2014 року. Причиною розпаду сім'ї є несумісність характерів, різні погляди на життя і побут. Сторони втратили почуття любові та поваги. Позивач вважає, що сім'я розпалася остаточно і відновлена бути не може.
Позивач у судове засідання не зявився, однак надав заяву про слухання справи за його відсутності в якій зазначив, що позов підтримує та просить розірвати шлюб.
Відповідачка у судове засідання не з'явилася, про час і місце розгляду справи була належним чином повідомлена, причин неявки суду не повідомила. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України.
Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню.
Відповідно до ст.112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.
Відповідно до ст.113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у звязку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище.
Матеріалами справи встановлено, що сторони 24 червня 2009 року уклали шлюб (арк.с.4). Від шлюбу у них 31 серпня 2009 року народився син ОСОБА_4, який після розірвання шлюбу буде проживати разом з відповідачкою. Сторони шлюбно-сімейні відносини не підтримують та загальне господарство не ведуть з лютого 2014 року, шлюб носить формальний характер і збереження його суперечило б інтересам сторін.
Судом надавався сторонам строк для примирення два місяці, примирення не відбулося, шлюбні відносини не відновилися.
У своїй заяві позивач наполягає на розірванні шлюбу (арк.с.8).
Відповідно до положень ст.51 Конституції України, ст.24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка, примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.
На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст.212-215, 224-226 ЦПК України, ст.ст. 112, 113 СК України, суд -
Позов ОСОБА_1 задовольнити.
Розірвати шлюб, зареєстрований між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 24 червня 2009 року виконкомом Межиріцької сільської ради Павлоградського району Дніпропетровської області згідно актового запису №3.
Після розірвання шлюбу прізвища ОСОБА_1 та ОСОБА_2 залишити без змін
Судові витрати по справі покласти на позивача.
Апеляційна скарга на рішення суду подається в апеляційний суд Дніпропетровської області через Павлоградський міськрайонний суд протягом десяти днів з дня його проголошення.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.
Суддя: У.М. Болдирєва