АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Справа № 2-3596/11 Головуючий у 1 - й інстанції: Голік Н.О.
№ апеляційного провадження: 22-ц/796/3951/2015 Доповідач - Шиманський В.Й.
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 березня 2015 року колегія суддів Судової палати в цивільних справах апеляційного суду м. Києва в складі:

Головуючого - Шиманського В.Й.

Суддів - Семенюк Т.А., Кравець В.А.

при секретарі - Круглику В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 в інтересах Публічного акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний Банк» на заочне рішення Шевченківського районного суду міста Києва від 11 лютого 2014 року у справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Перший Український МіжнароднийБанк» до ОСОБА_4, ОСОБА_5, третя особа: Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу ОСОБА_6 про звернення стягнення на предмет іпотеки,-

В С Т А Н О В И Л А:

Із вказаним позовом до суду позивач звернувся у липні 2010 року.

Зазначав, що 21.03.2007 року між позивачем та ОСОБА_4 укладено кредитний договір №5298724, відповідно до умов якого позивач надає позичальнику кредит у розмірі 284 800,00 доларів США, а ОСОБА_4 зобов'язується використати його за цільовим призначенням, сплатити позивачу проценти за користування та повернути кредит в повному обсязі не пізніше 21.03.2017.

З метою забезпечення виконання зобов'язання 21.03.2007 між банком, ОСОБА_4 та ОСОБА_5 укладений договір іпотеки №5298833 від 21.03.2007, згідно якого ОСОБА_4 та ОСОБА_5 передали в іпотеку банку в забезпечення зобов'язань за кредитним договором нерухоме майно, а саме: нежитлові приміщення (в літ. А), реєстраційний номер: 2310-П, загальною площею 122,90 кв.м., предмет іпотеки складається з: приміщень №1 по 9 (групи приміщень №73-74), вартістю 2 028 938,00 грн., що складає 76/100 приміщень за адресою: АДРЕСА_1; та нежитлові приміщення (в літ. А), реєстраційний номер: 2310-П, загальною площею 122,90 кв.м., предмет іпотеки складається з: приміщень №1,2,3 (групи приміщень №75-а), вартістю 626 616,00 грн., що складає 24/100 приміщень за адресою: АДРЕСА_1.

У зв'язку з неналежним виконанням позичальником взятих на себе зобов'явань за кредитним договором №5298724 утворилась заборгованість, яка станом на 01.04.2010 становила 283 798,34 доларів США та 451 411,15 грн., з яких: 239 347,41 доларів США - заборгованість за основною сумою кредиту; 44 450,93 доларів США - заборгованість за непогашеними в строк відсотками за користування кредитом станом на 01.04.2010; 159898,75 - сума пені за порушення строків виконання зобов'язань по кредитному договору станом на 01.04.2010.

На підставі викладеного позивач просив звернути стягнення на предмет іпотеки, що належить відповідачам, а саме: нежитлові приміщення (в літ. А), реєстраційний номер: 2310-П, загальною площею 122,90 кв.м., предмет іпотеки складається з: приміщень №1 по 9 (групи приміщень №73-74), вартістю 2 028 938,00 грн., що складає 76/100 приміщень за адресою: АДРЕСА_1; та нежитлові приміщення (в літ. А), реєстраційний номер: 2310-П, загальною площею 122,90 кв.м., предмет іпотеки складається з: приміщень №1,2,3 (групи приміщень №75-а), вартістю 626 616,00 грн., що складає 24/100 приміщень за адресою: АДРЕСА_1; з метою задоволення вимог ПАТ «Перший український міжнародний банк» щодо стягненння коштів в розмірі 283 798,34 доларів США та 451 411,15 грн.

Заочним рішенням Шевченківського районного суду міста Києва від 11 лютого 2014 року позовні вимоги задоволено частково.

Стягнуто солідарно з ОСОБА_4 та ОСОБА_5 на користь ПАТ «Перший Український Міжнародний Банк» 283 798,34 доларів США, що станом на 30.06.2010 року становить 2 243 993,48 грн. та 451 411,15 грн.

В іншій частині позовних вимог відмовлено.

В апеляційній скарзі, з посиланням на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення судом норм процесуального права, ставиться питання про скасування даного рішення та ухваленні нового про задоволення позовних вимог.

Заслухавши доповідь судді, пояснення представника позивача, вивчивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню у зв'язку з наступним.

Судом вірно встановлено, що 21.03.2007 між ЗАТ «Перший український міжнародний банк», правонаступником якого є ПАТ «Перший Український Міжнародний Банк», та ОСОБА_4 укладено кредитний договір №5298724 від 21.03.2007, відповідно до умов якого банк зобов'язався надати позичальнику кредит у розмірі 284 800,00 доларів США, на споживчі потреби, з процентною ставкою 12,90 % річних; строком до 21.03.2017 року, а позичальник зобов'язався сплатити проценти за користування кредитом та повернути кредит банку в порядку та у строки, обумовлені договором.

Згідно п. 3.1.1 за користування кредитом позичальник повинен сплачувати банку проценти за ставкою зазначеною в п. 1.3, а саме 12,90 %.

Відповідно до п. 3.2.1 позичальник повинен здійснювати повернення кредиту частинами в розмірі та в строки передбачені графіком повернення кредиту та сплати процентів за користування кредитом, закріплений в додатку, що є невід'ємною частиною договору.

З метою забезпечення виконання зобов'язання позичальника за кредитним договором 21.03.2007 між ЗАТ «Перший український міжнародний банк», правонаступником якого є ПАТ «Перший Український Міжнародний Банк», ОСОБА_4 та ОСОБА_5 укладено договір іпотеки №5298833, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_6, зареєстровано в реєстрі за №1120, згідно умов якого відповідачі передали в іпотеку банку в забезпечення зобов'язань за кредитним договором нерухоме майно, а саме:

- нежитлові приміщення (в літ. А), реєстраційний номер: 2310-П, загальною площею 122,90 кв.м., предмет іпотеки складається з: приміщень №1 по 9 (групи приміщень №73-74), вартістю 2 028 938,00 грн., що складає 76/100 приміщень за адресою: АДРЕСА_1;

- нежитлові приміщення (в літ. А), реєстраційний номер: 2310-П, загальною площею 122,90 кв.м., предмет іпотеки складається з: приміщень №1,2,3 (групи приміщень №75-а), вартістю 626 616,00 грн., що складає 24/100 приміщень за адресою: АДРЕСА_1.

Згідно п.1.6 іпотечного договору, за рахунок предмету іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням в повному обсязі, а також відшкодувати в повному обсязі всі свої витрати, пов'язані із реалізацією прав іпотекодержателя, що випливають з іпотечного договору.

В той же день, 21.03.2007 року між ЗАТ «СК «Веско», ЗАТ «Перший український міжнародний банк» та ОСОБА_4 укладено договір страхування майна громадян №361-иг/07к, відповідно до умов якого страховик на підставі правил №022 «Добровільного страхування майна громадян», зареєстрованих Міністерством фінансів України від 13.08.2002 року за №1102668, приймає на страхування майнові інтереси страхувальника, які не суперечать закону і пов'язані з володінням, розпорядженням, користуванням майном, а саме: нежилі приміщення за №1 по №9 (групи приміщень №73-74) (літ. А) тільки конструкція без оздоблення, загальною площею 93,90 кв. м., що знаходиться за адресою АДРЕСА_1.

Банк свої зобов'язання за кредитним договором виконав належним чином, що підтверджується меморіальним валютним ордером №291667542 від 21.03.2007, натомість позичальник не належно виконує взяті на себе зобов'язання, у зв'язку з чим утворилась заборгованість.

09.12.2009 позивач направив відповідачам вимогу про усунення порушення основного зобов'язання, вих. №7263, відповідано до якої вимагав повного та належного виконання зобов'язань за кредитним договором №5298724 від 21.03.2007 протягом 30 днів з моменту отримання даного листа.

У зв'язку з невиконанням відповідачами вимог, викладених в листі №7263 від 09.12.2009 року, банк звернувся з позовом про звернення стягнення на предмет іпотеки в рахунок погашення кредитної заборгованості.

Задовольняючи частково позовні вимоги та стягуючи солідарно з відповідачів заборгованість за кредитним договором в розмірі 283 798,34 доларів США, що станом на 30.06.2010 становить 2 243 993,48 грн. та 451 411,15 грн., суд першоїі інстанції прийшов до висновків, що позовні вимоги про звернення стягнення на іпотечне майно є безпідставні, оскільки в матеріалах справи відсутні докази про отримання відповідачами вимог про усунення порушення кредитного зобов'язання, направлених банком 09.12.2009. Крім того, позивачем не надано оцінки майна у відповідності до п. 1.3 договору іпотеки, а тому позовні вимоги в цій частині задоволенню не підлягають.

Проте, колегія суддів не може погодитись з такими висновком суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Право на звернення до суду за захистом передбачено ч.1 ст.3 ЦПК України та встановлюється, що кожна особа має право в порядку, встановленому кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

У відповідності до ч.1 ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до ЦПК, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до роз'яснень, які містяться в Постанові №14 Пленуму Верховного Суду України від 18.12.2009 «Про судове рішення в судовій справі», при ухваленні рішення вийти за межі позовних вимог з власної ініціативи суд має право лише в випадках, прямо передбачених законодавством. Отже, при зверненні до суду з метою захисту права, свобод чи інтересів позивачем самостійно обирається спосіб захисту права, який повинен відповідати положенням чинного законодавства України та умовам договору, з якого виникають спірні правовідносини.

ПАТ «Перший український міжнародний банк», звернувшись до суду, обрав спосіб захисту, а саме звернення стягнення на предмет іпотеки. Питання про стягнення заборгованості за кредитним договором з відповідачів в солідарному порядку позивачем не зазначались.

Із системного аналізу положень параграфу 6 глави 49 ЦК України та положень Закону України «Про іпотеку» вбачається, що суд не наділений правом виходу за межі позовних вимог з власної ініціативи та позбавлений права змінювати позовні вимоги, оскільки таке право закріплено лише за позивачем.

Крім того, суд помилково прийшов до висновків про стягнення кредитної заборгованості в солідарному порядку з ОСОБА_4 як позичальника, та ОСОБА_5 як з іпотекодавця, оскільки відповідно до роз»ясень, що містяться у пункті 23 постанови №5 Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30.03.2012 року «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин», при вирішенні спорів за участю майнових поручителів суди мають виходити з того, що відповідно до статті 11 Закону України "Про заставу", статей 1, 11 Закону України "Про іпотеку", майновий поручитель є заставодавцем або іпотекодавцем. Відповідно до статті 546 ЦК застава (іпотека) та порука є різними видами забезпечення, тому норми, що регулюють поруку (статті 553 - 559 ЦК), не застосовуються до правовідносин кредитора з майновим поручителем, оскільки він відповідає перед заставо/іпотекодержателем за виконання боржником основного зобов'язання винятково в межах вартості предмета застави/іпотеки.

У зв'язку із цим солідарна відповідальність боржника та майнового поручителя нормами ЦК не передбачена.

На підставі викладеного рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з ухваленням у справі нового рішення на підставі наступного.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України.

Згідно ст. 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно умов кредитний договір №5298724 від 21.03.2007 банк зобов'язався надати позичальнику кредит у розмірі 284 800,00 доларів США, а позичальник зобов'язався сплатити проценти за користування кредитом та повернути кредит банку в порядку та у строки, обумовлені договором.

За змістом ст. 629 ЦК України, договір є обов'язковим для виконання сторонами.

У відповідності до ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Як вбачається з матеріалів справи ОСОБА_4 не належно виконував взяті на себе зобов'язання внаслідок чого утоворилась заборгованість, яка станом на 01.04.2010 становила 283 798,34 доларів США з яких: 239 347,41 доларів США - заборгованість за основною сумою кредиту; 44 450,93 доларів США - заборгованість за непогашеними в строк відсотками за користування кредитом станом на 01.04.2010.

Пунктом 5.2 кредитного договору сторонами погоджено, що у разі порушення позичальником строків виконання зобов'язань з повернення кредиту та/або сплати процентів за користування кредитом, позичальник зобов'язаний сплатити на вимогу банку пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла у відповідний період, від суми прострочених виконанням зобов'язань за кожний день прострочення.

Згідно п. 5.3 крім пені позичальник зобов'язаний за весь час прострочення сплатити банку проценти на суму простроченого основного боргу за ставкою, зазначено в п. 1.3 договору.

У відповідності до зазначених пунктів договору та порушенням позичальником порядку погашення кредитної заборгованості за кредитним договором №5298724 від 21.03.2007 утворилась пеня, яка станом на 01.04.2010, за період з 02.04.2009 по 01.04.2010 складала 159 898,75 грн., з яких пеня за непогашення в строк основної суми кредиту - 14 512,66 доларів США, що згідно курсу НБУ станом на час здійснення розрахунків, а саме 01.04.2010 (7,9250 грн.), становить 115 012,85 грн. та пеня за непогашення в строк процентів за користування кредитом 5 663,84 доларів США, що згідно курсу НБУ становить 44 885,90 грн.

Згідно п. 4.3.1. кредитного договору та ст. 2 договору іпотеки, позичальник зобов'язаний протягом строку дії договору щорічно поновлювати дію договорів страхування, укладення яких передбачено цим договором, на умовах попередньо погоджених банком, при цьому страхова сума за договорами страхування, що будуть укладатися на новий строк, має бути не меншою ніж сума поточної заборгованості позичальника за основною сумою кредиту на момент укладення таких договорів страхування. На підтвердження виконання умов цього пункту позичальник зобов'язаний надати банку для ознайомлення оригінальний примірник договору страхування, або інший документ, що підтверджує факт страхування, а також документи, що підтверджують сплату страхових платежів в повному обсязі відповідно до умов договору страхування.

Пунктом 5.4 кредитного договору встановлено, що за кожен випадок порушення позичальником обов'язків щодо поновлення дії договорів страхування, передбачених п. 4.3.1, позичальник зобов'язаний сплатити на вимогу банку на його користь штраф в розмірі 10% від мінімальної страхової суми, на яку згідно з вимогами зазначеного пункту договору має бути укладений договір страхування.

Строк дії договору страхування майна громадян №361-иг/07к від 21.03.2007, укладеного між ЗАТ «СК «Веско», ЗАТ «Перший український міжнародний банк» та ОСОБА_4 у відповідності до першого страхового платежу, встановлений до 20.03.2008, страхова сума дорівнює 2 689 420,00 грн.

Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 ЦПК України.

В матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази на підтвердження поновлення позичальником дії договору страхування та сплати страхових платежів в повному обсязі відповідно до умов договору, а тому позовні вимоги в частині покладення на відповідача ОСОБА_4 обов'язку щодо сплати штрафу, у відповідності до п. 5.4 кредитного договору в розмірі 268 942,00 грн. колегія суддів вважає обґрунтованими.

Пунктом 5.5 кредитного договору сторонами погоджено, що за кожен випадок порушення позичальником обов'язків, передбачених п.п 4.3.2-4.3.6 цього договору, позичальник зобов'язаний на вимогу банку сплатити на його користь штраф у розмірі 1% від суми одержаного кредиту.

Так, у відповідності до п 4.3.3, позичальник зобов'язаний не пізніше ніж у місячний термін після 21-го лютого кожного року протягом строку дії цього договору надавати банку довідку про заробітну плату та інші доходи за період попередніх цієї дати 6 місяців та інформацію необхідну банку для визначення фінансового стану позичальника.

Враховуючи відсутність вказаної довідки в матеріалах справи та недоведеність позичальником її надання банку у відповідності до умов кредитного договору, з останнього на користь банку підлягає стягнення штраф в розмірі 1% від суми одержаного кредиту, а саме 2 848,00 доларів США, що згідно курсу НБУ становить 22 570,40 грн.

Таким чином, загальна заборгованість за кредитним договором №5298724 від 21.03.2007 станом на 01.04.2010 року складає 283 798,34 доларів США, що згідно курсу НБУ станом на день розрахунку становить 2 243 993,47 грн.(а.с. 7) та 451 411,15 грн., з яких: 239 347,41 доларів США, що згідно курсу НБУ становить 1 892 519,97 грн. - заборгованість за основною сумою кредиту; 44 450,93 доларів США, що згідно курсу НБУ становить 351 473,50 грн. - заборгованість за непогашеними в строк відсотками за користування кредитом станом на 01.04.2010 року; 159 898,75 - сума пені за порушення строків виконання зобов'язань по кредитному договору, 291 512,40 грн. - сума штрафів за порушення зобов'язань за кредитним договором, а всього 2 695 404,62 грн.

Згідно зі ст.3 Закону України «Про іпотеку» іпотечний договір є похідною угодою, яка укладається для забезпечення виконання іншої угоди, зокрема кредитного договору, і не може існувати самостійно.

Відповідно до ч.1 ст.7 Закону України «Про іпотеку» за рахунок предмета іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити свою вимогу за основним зобов'язанням у повному обсязі або в частині, встановленій іпотечним договором, що визначена на час виконання цієї вимоги, включаючи сплату процентів, неустойки, основної суми боргу та будь-якого збільшення цієї суми, яке було прямо передбачено умовами договору, що обумовлює основне зобов'язання.

Пунктом 3.3.5 договору іпотеки №5298724 від 21.03.2007 сторонами погоджено, що у разі порушення іпотекодавцем обов'язків встановлених цим договором, або порушення боржником обов'язків кредитного договору, іпотекодержатель має право вимагати дострокового виконання основного зобов'язання, а в разі його невиконання - звернути стягнення на предмет іпотеки.

Укладений між сторонами договір іпотеки відповідає вимогам встановленим ЦК України, у встановленому законом порядку недійсним не визнаний, а тому суд приймає вказаний договір як підставу задоволення позовних вимог.

Відповідно до ч. 1 ст. 12 Закону України «Про іпотеку», у разі порушення іпотекодавцем обов'язків, встановлених іпотечним договором, іпотекодержатель має право вимагати дострокового виконання основного зобов'язання, а в разі його невиконання - звернути стягнення на предмет іпотеки.

Згідно ч. 1,3 ст. 33 Закону України «Про іпотеку», у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання, іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Право іпотекодержателя на звернення стягнення на предмет іпотеки також виникає з підстав, встановлених статтею 12 цього Закону. Звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя.

Частиною 1 ст. 35 Закону України «Про іпотеку» передбачено, що в разі порушення основного зобов'язання та/або умов іпотечного договору іпотекодержатель надсилає іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмову вимогу про усунення порушення. В цьому документі зазначається стислий зміст порушених зобов'язань, вимога про виконання порушеного зобов'язання у не менш ніж тридцятиденний строк та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання цієї вимоги. Якщо протягом встановленого строку вимога іпотекодержателя залишається без задоволення, іпотекодержатель вправі прийняти рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору.

У силу ч. 2 ст.35 Закону України «Про іпотеку» положення частини першої цієї статті не є перешкодою для реалізації права іпотекодержателя звернутись у будь-який час за захистом своїх порушених прав до суду в установленому законом порядку.

У відповідності до п. 37 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30.03.2012 року № 5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішення спорів, що виникають із кредитних правовідносин» невиконання вимог частини першої статті 35 Закону України «Про іпотеку», про надіслання іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмової вимоги про усунення порушення зобов'язання не є перешкодою для реалізації права іпотекодержателя звернутись у будь-який час за захистом своїх порушених прав до суду (на відміну від інших способів звернення стягнення (частина третя статті 33 цього Закону), оскільки іпотекодавець у судовому засіданні має можливість заперечувати проти вимог іпотекодержателя, що відповідає положенням статті 124 Конституції України.

Таким чином неотримання відповідачами вимоги про дострокове повернення кредиту, що було направлене банком 09.12.2009, не є перешкодою для звернення позивача до суду з позовом про звернення стягнення на предмет іпотеки в рахунок погашення кредитної заборгованості.

З аналізу ч. 1 ст. 35 Закону України «Про іпотеку» слідує, що вимога про усунення порушень умов зобов'язання надсилається іпотекодавцю задля позасудового врегулювання спору на підставі умов договору. В свою чергу частина друга зазначеної статті вказує на те, що для звернення до суду за захистом своїх порушених прав від іпотекодержателя, не вимагається попереднє надсилання письмової вимоги іпотекодавцю.

Як вбачається з матеріалів справи позивач звернувся до суду з позовом про звернення стягнення на предмет іпотеки, тобто реалізував право, передбачене ч. 2 ст.35 Закону України «Про іпотеку».

Згідно ст. 38 Закону України «Про іпотеку», ціна продажу предмета іпотеки встановлюється за згодою між іпотекодавцем і іпотекодержателем або на підставі оцінки майна суб'єктом оціночної діяльності, на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна.

Пунктом 6 ч. 1 ст. 39 Закону України «Про іпотеку» передбачено, що у разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет іпотеки у рішенні суду зазначається початкова ціна предмета іпотеки для його подальшої реалізації.

Згідно положення статті 41 Закону України «Про іпотеку», реалізація предмета іпотеки, на який звертається стягнення за рішенням суду або за виконавчим написом нотаріуса, проводиться, якщо інше не передбачено рішенням суду, шляхом продажу на прилюдних торгах у межах процедури виконавчого провадження, передбаченої Законом України «Про виконавче провадження», з дотриманням вимог цього Закону.

Пунктом 42 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 березня 2012 року №5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» передбачено, що резолютивна частини рішення суду в разі задоволення позову про звернення стягнення на предмет іпотеки має відповідати вимогам як статті 39 Закону України «Про іпотеку», так і положенням пункту 4 частини першої статті 215 ЦПК. Зокрема, у ньому в обов'язковому порядку має зазначатись: загальний розмір вимог та всі його складові, що підлягають сплаті іпотекодержателю з вартості предмета іпотеки; спосіб реалізації предмета іпотеки - шляхом проведення прилюдних торгів або застосування процедури продажу шляхом надання права іпотекодержателю на продаж предмета іпотеки; початкова ціна предмета іпотеки для його подальшої реалізації (при цьому суд може зазначити, що початкова ціна встановлюється на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, на підставі оцінки, проведеної суб'єктом оціночної діяльності/незалежним експертом на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій).

На підставі викладеного, в рахунок погашення заборгованості ОСОБА_4 за кредитним договором №5298724 від 21.03.2007 в загальному розмірі 2 695 404,62 грн., підлягає стягненню предмет іпотеки майно що належить ОСОБА_4 та ОСОБА_5, на підставі укладеного договору іпотеки №5298724 від 21.03.2007 шляхом продажу на прилюдних торгах у межах процедури виконавчого провадження, передбаченої Законом України «Про виконавче провадження», за початковою ціною продажу предмета іпотеки для його подальшої реалізації на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, на підставі оцінки, проведеної суб'єктом оціночної діяльності/незалежним експертом на стадії оцінки нерухомого майна під час проведення виконавчих дій.

Стягуючи з відповідачів витрати з інформаційно-технічного розгляду справи, суд першої інстанції не звернув уваги, що у відповідності до ст.88 ЦПК України, вказані витрати не підлягають стягненню в солідарному порядку.

У відповідності з вимогами ст. 309 ЦПК України підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення або зміни рішення є: неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд вважав встановленими, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення або неправильне застосування норм матеріального або процесуального права, тощо.

Враховуючи зазначене, апеляційна скарга ОСОБА_2 в інтересах ПАТ «Перший Український Міжнародний Банк» підлягає задоволенню, рішення суду першої інстанції скасуванню з ухваленням у справі нового рішення про задоволення позовних вимог.

Керуючись ст. ст.303, 307, 309 ЦПК України, колегія суддів, -

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 в інтересах Публічного акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний Банк» - задовольнити.

Заочне рішення Шевченківського районного суду міста Києва від 11 лютого 2014 року - скасувати.

Ухвалити нове рішення наступного змісту.

Позов Публічного акціонерного товариства «Перший Український МіжнароднийБанк» до ОСОБА_4, ОСОБА_5, третя особа: Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу ОСОБА_6 про звернення стягнення на предмет іпотеки - задовольнити.

Звернути стягнення на предмет іпотеки, що належить ОСОБА_4 (ідентифікаційний код НОМЕР_1, паспорт серія НОМЕР_3, виданий Оболонським РУ ГУ МВС України в м. Києві 14.04.2006 року) та ОСОБА_5 (ідентифікаційний код НОМЕР_2, паспорт серія НОМЕР_4, виданий Ватутінським РУ ГУ МВС України в м. Києві 10.02.1998 року) на підставі договору купівлі-продажу нерухомого майна, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_7 28.12.2006 року за реєстром №8485, а саме: нежитлові приміщення (в літ. А), реєстраційний номер 2310-П, загальною площею 122,90 кв. м., предмет іпотеки складається з приміщень №1-9 (групи приміщень №73-74), що складає 76/100 приміщень, адреса місцезнаходження: АДРЕСА_1; нежитлові приміщення (в літ. А), реєстраційний номер 2310-П, загальною площею 122,90 кв. м., предмет іпотеки складається з приміщень №1,2,3 (групи приміщень №75), що складає 24/100 приміщень, адреса місцезнаходження: АДРЕСА_1 в рахунок погашення заборгованості ОСОБА_4 перед Публічним акціонерним товариством «Перший Український Міжнародний Банк» за кредитним договором від 21 березня 2007 року № 5298724, в сумі 283 798,34 доларів США, що згідно курсу НБУ становить 2 243 993,47 грн. та 451 411,15 грн., з яких: 239 347,41 доларів США, що згідно курсу НБУ становить 1 892 519,97 грн. - заборгованість за основною сумою кредиту; 44 450,93 доларів США, що згідно курсу НБУ становить 351 473,50 грн. - заборгованість за непогашеними в строк відсотками за користування кредитом; 159 898,75 - сума пені за порушення строків виконання зобов'язань по кредитному договору, 291 512,40 грн. - сума штрафів за порушення зобов'язань за кредитним договором, а всього 2 695 404,62 грн., шляхом продажу на прилюдних торгах у межах процедури виконавчого провадження, передбаченої Законом України «Про виконавче провадження», за початковою ціною продажу предмета іпотеки для його подальшої реалізації на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, на підставі оцінки, проведеної суб'єктом оціночної діяльності/незалежним експертом на стадії оцінки нерухомого майна під час проведення виконавчих дій.

Стягнути з ОСОБА_4 (ідентифікаційний код НОМЕР_1, паспорт серія НОМЕР_3, виданий Оболонським РУГУ МВС України в м. Києві 14.04.2006 року) та ОСОБА_5 (ідентифікаційний код НОМЕР_2, паспорт серія НОМЕР_4, виданий Ватутінським РУ ГУ МВС України в м. Києві 10.02.1998 року) на користь Публічного акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний Банк» ( місцезнаходження: 83001, м. Донецьк, вул. Університетська, 2А, ) по 850 грн. судового збору та по 60 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи, з кожного.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення та може бути оскаржене в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: