АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Провадження № 22ц/790/3849/15 Головуючий 1 інст.
Справа № 638/2554/15-ц Доповідач - Швецова Л.А.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 липня 2015 року колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Харківської області в складі:

головуючого : Швецової Л.А.,

суддів : Костенко Т.М., Гальянової І.Г.

за участі секретаря Єрьоменко О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Харкові цивільну справу

за апеляційною скаргою Державного підприємства «Завод імені Малишева»

на рішення Московського районного суду м. Харкова від 02 квітня 2015 року

по справі за позовом ОСОБА_2 до Державного підприємства «Завод імені Малишева» про стягнення заборгованості по заробітній платі, -

В С Т А Н О В И Л А :

У січні 2015 року ОСОБА_2 звернувся суду із зазначеним позовом до ДП «Завод імені Малишева» та просив стягнути на його користь суму 1070 доларів 31 цент США, що складає заборгованість за відрядження.

В обґрунтування своїх позовних вимог посилався на те, що він працював у відповідача та на час звільнення, тобто станом на 10.10.2014 року відповідач заборгував йому 1070 доларів 31 цент США, що складає заборгованість за відрядження.

Рішенням Московського районного суду м. Харкова від 02.04.2015 року позовні вимоги ОСОБА_2 задоволено. Стягнуто з ДП «Завод імені Малишева» на користь ОСОБА_2 заборгованість у розмірі 25130,88 грн., а також стягнуто з ДП «Завод імені Малишева» на користь держави суму судового збору в розмірі 251,30 грн.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції представник ДП «Завод імені Малишева» ОСОБА_3 звернувся з апеляційною скаргою, в якій вказав, що рішення постановлено з порушенням норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення та ухвалити нове, яким відмовити в задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 в повному обсязі. В обгрунтування своїх доводів вказав, що суд першої інстанції не правильно стягнув вказану суму, оскільки вона не входить до складу заробітної плати і тому до виплати витрат на відрядження застосовується строк позовної давності, крім цього судом першої інстанції необґрунтовано не було закрито провадження по справі, оскільки ще у 2011 році стосовно ДП « Завод ім. Малишева» було порушено провадження у справі про банкрутство і тому вказаний спір повинен розглядати господарський суд, також не взяв до уваги, що 18.01.2013 року було затверджено реєстр вимог кредиторів ДП « Завод ім. Малишева» і вимоги ОСОБА_2 вважаються погашеними.

Судова колегія, заслухавши суддю-доповідача, пояснення осіб, що зявилися, відповідно до ст. 303 ЦПК України перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, обговоривши доводи апеляційної скарги, вважає, що вона підлягає задоволенню, а рішення суду скасуванню з ухваленням нового про відмову в задоволенні позовних вимог з наступних підстав.

Як передбачено ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_2, районний суд виходив з того, що позивач знаходився у трудових відносинах з відповідачем та в 2006 році ОСОБА_2 не отримав кошти на відрядження, чим порушені його трудові права.

Однак погодитися з таким висновком суду не можна, оскільки висновки суду не відповідають обставинам справи та судом не правильно застосовані норми матеріального права і тому суд апеляційної інстанції вважає за необхідне на підставі п.п. 3 і 4 ст. 309 ЦПК України, рішення суду першої інстанції скасувати й ухвалити нове про відмову в задоволенні позову із наступних підстав.

Частина 2 ст. 59 ЦПК України передбачає, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Ст. 60 ЦПК України передбачає, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу свої вимог і заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ч. 1 ст. 21 КЗпП України трудовий договір є угода між працівником та власником підприємства, установи, організації або уповноваженим органом чи фізичною особою, за якою працівник зобовязується виконувати роботу, визначену цією угодою, з підляганням внутрішньому трудовому розпорядкові, а власник підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган чи фізична особа зобовязується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін.

Згідно ч. 1,2 ст. 121 КЗпП України працівники мають право на відшкодування витрат та одержання інших компенсацій? у звязку з службовим відрядженням.

Працівникам, які направляються у відрядження, виплачуються: добові за час перебування у відрядженні, вартість проїзду до місця призначення і назад та витрати по найму жилого приміщення в порядку і розмірах, встановлених законом.

Інструкція про службові відрядження в межах України і закордон, в редакції 28.01.2005 року визначає поняття службового відрядження, а також встановлює організаційні та фінансові правила направлення працівників у службові відрядження.

Відшкодування витрат на відрядження не включаються до заробітної плати, оскільки регулюються постановою Кабінету Міністрів « Про норми відшкодування витрат на відрядження в межах України та закордон» від 23.04.1999 року з наступними змінами та доповненнями та Інструкцією про службові відрядження в межах України і закордон від 10.06.1999 року є нормативно-правовими актами фінансового права і їх вплив на трудові відносини є проявом податкових відносин.

Відповідно до п. 1.18 розділу 11 Інструкція про службові відрядження в межах України і закордон протягом трьох робочих днів після повернення з відрядження, працівник зобовязаний подати авансовий звіт. Разом із звітом подається посвідчення про відрядження, оформлене у встановленому законом порядку, та документи, які посвідчують понесені вітрити. Для повернення невикористаних сум авансу встановлений строк 3 робочих дні.

З матеріалів справ вбачається, що 01.01.2014 року позивач був звільнений з посади головного конструктора конструкторського бюро по спецтехніці, у звязку з виходом на пенсію.

Відповідно до довідки від 03.11.2014 року, виданої виконуючим обовязки головного бухгалтера, позивачу не виплачено заборгованість за відрядження у розмірі 1070 доларів США 31 цент, що складає 8226,98 грн.

Згідно з актом від 01.01.2012 про виділення до знищення документів по бухгалтерському обліку по упр. 17 ОСОБА_3 розрахунків по відрядженням та касовим операціям встановлено, що були знищені авансові звіти по відрядженням закордон за 2006 рік, приходні та расходні касові ордери по доларам США за 2006 рік.

Відповідно до ухвали господарського суду Харківської області від 27.12.2011 року відкрито провадження по справі за позовом до ДП «Завод ім. Малишева» про банкрутство.

18 січня 2013 року ухвалою господарського суду Харківської області було затверджено реєстр вимог кредиторів ДП « Завод им. Малишева» и визнано вимоги конкурсних кредиторів, що не були заявлені взагалі, погашеними, відповідно до вимог Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» від 14.05.1992 року з наступними змінами та доповненнями.

В судовому засіданні суду апеляційної інстанції ОСОБА_2 не заперечував того факту, що з заявою до боржника ( відповідача по справі) щодо включення його до реєстру кредиторів не звертався, даних про те, що йому дійсно не виплачена сума коштів на відрядження до суду надати не може.

Судова колегія приходить до висновку, що суд першої інстанції, задовольняючи позовні вимоги прийшов до помилкового висновку, щодо наявності належних та допустимих доказів на підтвердження заявлених позивачем позовних вимог.

Що стосується посилання представника відповідача в судовому засіданні суду апеляційної інстанції на той факт, що вказана справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства, судова колегія вважає його безпідставним.

Відповідно до ч. 1 ст. 15 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи щодо: 1) захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин; 2) інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства.

Частинами 2, 3 ст. 15 ЦПК України визначено, що законом може бути передбачено розгляд інших справ за правилами цивільного судочинства. Суди розглядають справи, визначені у частині першій цієї статті, в порядку позовного, наказного та окремого провадження.

Відповідно до ст. 12 ГПК України господарським судам підвідомчі: 1) справи у спорах, що виникають при укладанні, зміні, розірванні і виконанні господарських договорів, у тому числі щодо приватизації майна, та з інших підстав, крім: спорів про приватизацію державного житлового фонду; спорів, що виникають при погодженні стандартів та технічних умов; спорів про встановлення цін на продукцію (товари), а також тарифів на послуги (виконання робіт), якщо ці ціни і тарифи відповідно до законодавства не можуть бути встановлені за угодою сторін; спорів, що виникають із публічно-правових відносин та віднесені до компетенції Конституційного Суду України та адміністративних судів; інших спорів, вирішення яких відповідно до законів України та міжнародних договорів України віднесено до відання інших органів; 2) справи про банкрутство; 3) справи за заявами органів Антимонопольного комітету України, Рахункової палати з питань, віднесених законодавчими актами до їх компетенції; 4) справи, що виникають з корпоративних відносин у спорах між господарським товариством та його учасником (засновником, акціонером), у тому числі учасником, який вибув, а також між учасниками (засновниками, акціонерами) господарських товариств, що пов'язані із створенням, діяльністю, управлінням та припиненням діяльності цього товариства, крім трудових спорів; 5) справи у спорах щодо обліку прав на цінні папери; 6) справи у спорах, що виникають із земельних відносин, в яких беруть участь суб'єкти господарської діяльності, за винятком тих, що віднесено до компетенції адміністративних судів; 7) справи у спорах з майновими вимогами до боржника, стосовно якого порушено справу про банкрутство, у тому числі справи у спорах про визнання недійсними будь-яких правочинів (договорів), укладених боржником; стягнення заробітної плати; поновлення на роботі посадових та службових осіб боржника, за винятком спорів, пов'язаних із визначенням та сплатою (стягненням) грошових зобов'язань (податкового боргу), визначених відповідно до Податкового кодексу України, а також справ у спорах про визнання недійсними правочинів (договорів), якщо з відповідним позовом звертається на виконання своїх повноважень контролюючий орган, визначений Податковим кодексом України; 8) справи за заявами про затвердження планів санації боржника до порушення справи про банкрутство.

У зв'язку з набранням чинності Законом України від 22 грудня 2011 року №4212-VI «Про внесення змін до Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» вказаний Закон викладено в новій редакції. Закон набрав чинності 19 січня 2013 року (за винятком окремих його положень).

Згідно з пунктом 7 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» статтю 12 ГПК України доповнено пунктом 7, відповідно до якого до підвідомчості господарських судів віднесено зокрема справи у спорах з майновими вимогами до боржника, стосовно якого порушено справу про банкрутство.

Відповідно до Закону України від 2 жовтня 2012 року №5405-VI «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо виконання господарських зобов'язань» розділ Х «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» доповнено пунктом 1-1, яким визначено, що положення цього Закону застосовуються господарськими судами під час розгляду справ про банкрутство, провадження в яких порушено після набрання чинності цим Законом.

Таким чином, вирішуючи питання про визначення юрисдикції (предметної підсудності) справи у спорах з майновими вимогами до боржника, стосовно якого порушено справу про банкрутство, необхідно враховувати положення пункту 1-1 розділу Х «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом», вимоги ст. 15 ЦПК України, ст. 12 ГПК України та брати до уваги дату порушення господарським судом провадження у справі про банкрутство боржника, якщо таку ухвалу постановлено після 19 січня 2013 року.

Справи про банкрутство боржника, порушені господарськими судами до 19 січня 2013 року, не впливають на визначення юрисдикції справ у спорах з майновими вимогами до боржника, стосовно якого порушено справу про банкрутство, і їх слід розглядати в порядку цивільного судочинства.

Оскільки справа про банкрутство стосовно відповідача порушена господарським судом Харківської області 27 грудня 2011 року, тому повинна розглядатися в порядку цивільного судочинства.

На підставі вищевикладеного, судова колегія приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_2 до Державного підприємства «Завод імені Малишева» про стягнення заборгованості по заробітній платі задоволенню не підлягають.

Керуючись ст.ст. 303, 304, п. 3 ч. 1 ст. 307, ст.ст. 313, 316, 317, 319, 324 ЦПК України, судова колегія,

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу Державного підприємства «Завод імені Малишева» задовольнити.

Рішення Московського районного суду м. Харкова від 02 квітня 2015 року скасувати.

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 до Державного підприємства «Завод імені Малишева» про стягнення заборгованості по заробітній платі відмовити.

Рішення набуває законної сили з моменту його проголошення, та може бути оскаржено в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Головуючий:

Судді: