САМАРСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М. ДНІПРОПЕТРОВСЬКА
Справа № 206/1522/15-ц
Провадження № 2/206/565/15
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"21" квітня 2015 р.

Самарський районний суд м. Дніпропетровська в складі: головуючого-судді Зайченко С.В., за участю секретаря Щербини Є.С., представників позивача-відповідача ОСОБА_2, ОСОБА_3, відповідача-позивача ОСОБА_4, представника відповідача-позивача ОСОБА_5 розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Дніпропетровську цивільну справу за позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_4, третя особа Восьма дніпропетровська Державна нотаріальна контора про визнання права власності на частку земельної ділянки в порядку спадкування за законом та за зустрічним позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_6, третя особа Восьма дніпропетровська Державна нотаріальна контора про визнання права власності на ? частку земельної ділянки в порядку спадкування за заповітом

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_6 звернувся до суду з позовом в якому просив, визнати за ним право власності на 1/12 частку земельної ділянки загальною площею 0,1209 га, з яких 0,10 га передана для обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, 0,0209 га - для ведення особистого підсобного господарства, що розташована на території АДРЕСА_1, кадастровий номер НОМЕР_1, в порядку спадкування за законом після смерті матері ОСОБА_7, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2, посилаючись на те,що йому на праві власності належить 5/12 часток домоволодіння АДРЕСА_1: 1/3 частина на підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно, та 1/12 частина на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 17 липня 2013 року.

1/12 частину домоволодіння АДРЕСА_1 (обов'язкову частку у спадщині) він успадкував після смерті матері ОСОБА_7, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2. Мати залишила заповіт, яким все своє майно заповіла відповідачу ОСОБА_4, яка є його сестрою.

Крім 1/3 частки домоволодіння АДРЕСА_1, його матері також належала 1/3 частина земельної ділянки по АДРЕСА_1 на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 01 червня 2000 року, яку вона успадкувала разом з ним та відповідачкою в рівних частка після смерті його з відповідачкою батька ОСОБА_8, який помер ІНФОРМАЦІЯ_3.

Він звернувся до нотаріуса з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом на обов'язкову часnку земельної ділянки, яка залишилась після смерті матері, але постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 06 лютого 2015 року йому було в цьому відмовлено у зв'язку з тим, що його мати ОСОБА_7, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 за життя отримала свідоцтво про право на спадщину за законом на частину земельної ділянки, яка розташована в АДРЕСА_1, але не встигла зареєструвати перехід права власності та отримати Державний акт на цю земельну ділянку, тому він вимушений звернутися з дійсним позовом.

Відповідач ОСОБА_4 по первісному позову звернулася із зустрічною позовною заявою, в якій зазначила, що спадкове майно їх з позивачем матері ОСОБА_7, складалось із 1/3 частки домоволодіння АДРЕСА_1 та 1/3 частки земельної ділянки, на якій розташоване це домоволодіння.

Після смерті їх матері ОСОБА_7, вона за заповітом успадкувала 3/12 (1/4) частки належного їй домоволодіння, а ОСОБА_6 за законом відповідно - 1/12 частку домоволодіння, на яке їм було видано свідоцтво про право на спадщину.

Свідоцтва на успадкування 1/3 частки земельної ділянки по АДРЕСА_1, яка належала їх матері ОСОБА_7, на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 01 червня 2000 року, вона і ОСОБА_6 не отримали, оскільки мати за життя не встигла зареєструвати перехід права власності та отримати Державний акт на цю 1/3 частку земельної ділянки. Просила суд визнати за нею право власності на ? частку земельної ділянки, що розташована на території АДРЕСА_1, яку вона за заповітом успадкувала після смерті матері.

Представник позивача ОСОБА_3 по первісному позову та представник відповідача по зустрічному позову в судовому засіданні наполягав на задоволенні їх позовних вимог і не заперечував проти задоволення вимог за зустрічним позовом.

Представник позивача ОСОБА_2 по первісному позову та представник відповідача по зустрічному позову в судовому засіданні наполягала на задоволенні їх позовних вимог. По суті не заперечувала проти задоволення вимог за зустрічним позовом, однак зазначила, що з формальної точки зору ОСОБА_4 не надала письмову відмову нотаріуса про неможливість оформити спадкове майно у вигляді частки земельної ділянки, яку заповіла їй мати ОСОБА_7

Відповідач по первісному позову та позивач по зустрічному позову ОСОБА_4 та її представник ОСОБА_5 в судовому засіданні позовні вимоги ОСОБА_6 визнали, не заперечували проти їх задоволення. Просили вимоги по зустрічній позовній заяві задовольнити в повному обсязі.

Третя особа Восьма дніпропетровська Державна нотаріальна контора явку свого представника в судове засідання не забезпечила, надала суду заяву про розгляд справи у відсутність їх представника. Не заперечували проти задоволення позовних вимог, як по первісному позову так і по зустрічному позову.

Суд, заслухавши сторони, дослідивши письмові матеріали справи, приходить до висновку, що первісний та зустрічний позови підлягають задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом від 01.06.2000р. спадкоємцями майна ОСОБА_8, померлого ІНФОРМАЦІЯ_3 в рівних частинах є: його дружина - ОСОБА_7, ОСОБА_6, ОСОБА_4

Спадкове майно, на яке видане свідоцтво, складається з: житлового будинку А-1, жилою площею 48,1 кв.м, сарай -Б, убиральня - В, душ - Г, інші споруди - №1-5,1що знаходяться в АДРЕСА_1; земельної ділянки площею 1209 кв.м, що розташована на території АДРЕСА_1, та передана 1000 кв.м. - для обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, 209 кв.м. - для особистого підсобного господарства.

Ця земельна ділянка належала померлому ОСОБА_8 на підставі державного акту на право приватної власності на землю, серія НОМЕР_2 код НОМЕР_3, виданого Дніпропетровською міською Радою народних депутатів м. Дніпропетровська 10.02.1999р. на підставі рішення від 17.12.1998р. №2502, та зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за НОМЕР_4.

Відповідно до заповіту від 7 липня 2004 року, посвідченого державним нотаріусом ОСОБА_9 - ОСОБА_7 заповіла належний їй житловий будинок з надвірними побудовами та земельною ділянкою, що знаходиться в АДРЕСА_1 - ОСОБА_4.

ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_7 - померла.

Після смерті останньої свідоцтво про право спадщини за законом від 17.07.2013 року на 1/12 частину житлового будинку з господарськими-побутовими будівлями, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1, розташованою на земельній ділянці площею 1209 кв.м. отримав її син - ОСОБА_6 та свідоцтво про право на спадщину за заповітом від 17.07.2013р. на 3/12 частини житлового будинку з господарськими-побутовими будівлями, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1, розташований на земельній ділянці площею 1209 кв.м. отримала її донька - ОСОБА_4

Відповідно до постанови про відмову у вчиненні нотаріальних дій від 06.02.2015 року - ОСОБА_6 відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на частину земельної ділянки, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1, після померлої ОСОБА_7, оскільки відсутній оформлений належним чином правовстановлюючий документ на вищевказану земельну ділянку.

Відповідач по первісному позову та позивач по зустрічному позову ОСОБА_4 також не отримала свідоцтво про право на спадщину за заповітом на частину вищевказаної земельної ділянки, за тих же самих підстав.

Відповідно зі ст.1217 ЦК України спадкоємство здійснюється за заповітом або за законом.

Згідно зі ст. 1233 ЦК України заповіт -є особистим розпорядженням фізичної особи.

Відповідно до ч. 1 ст. 1241 ЦК України, малолітні, неповнолітні, повнолітні непрацездатні діти спадкодавця, непрацездатна вдова (вдівець) та непрацездатні батьки спадкують, незалежно від змісту заповіту, половину частки, яка належала б кожному з них у разі спадкування за законом (обов'язкова частка).

Як встановлено в судовому засіданні - ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1 є пенсіонером, тобто являється непрацездатною дитиною спадкодавця - ОСОБА_7 і має право на обов'язкову частку у спадковому майні в розмірі 1/12 частки земельної ділянки, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1.

Права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації, виникають з дня такої реєстрації відповідно до закону (ч. 4 ст. 334 ЦК України).

Відповідно до ч. 1. ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом.

Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Згідно з ч. 1 ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних, підставах, із збереженням її цільового призначення.

Право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав (ст. 125 ЗК України).

Право власності, користування земельною ділянкою оформлюється відповідно до Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" (ст. 126 ЗК України).

Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Відповідно до ч. 1, 2, 3 ст. 325 Цивільного кодексу України, суб'єктами права приватної власності є фізичні особи. Фізичні особи можуть бути власниками будь-якого майна, за винятком окремих видів майна, які відповідно до закону не можуть їм належати. Склад, кількість та вартість майна, яке може бути у власності фізичних та юридичних осіб, не є обмеженими.

Відповідно до вимог ст. ст. 15, 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу у разі його порушення, невизнання або оспорювання. П. 1 ч. 1 ст. 16 ЦК України встановлено спосіб захисту цивільного права шляхом його визнання.

Враховуючи те, що спадкодавець земельної ділянки ОСОБА_7 померла, здійснити державну реєстрацію відповідних речових прав відповідно до вимог чинного законодавства України та отримати відповідні правовстановлюючі документи на вище зазначену земельну ділянку неможливо, суд приходить до висновку, що первісний та зустрічний позови підлягають задоволенню в повному обсязі.

Окрім того, суд не бере до уваги, доводи представника позивача за первісним позовом та відповідача за зустрічним позовом ОСОБА_2. про те, що ОСОБА_4 не отримана письмова відмова нотаріуса в оформленні її спадкових прав на частину земельної ділянки за адресою: АДРЕСА_1, оскільки стосовно цієї ж самої земельної ділянки ОСОБА_6 вже була отримана відмова в її нотаріальному оформленні, у зв'язку з відсутністю правовстановлюючих документів.

Питання судових витрат вирішити відповідно до ст..88 ЦПК України.

Що стосується заяви ОСОБА_4 про звільнення її від сплати судових витрат, з тих підстав, що вона є людиною похилого віку та має дохід лише у вигляді пенсії в розмірі 1200 грн., не підлягає задоволенню, оскільки з цих підстав при зверненні до суду з позовом останній вже був зменшений розмір судових витрат по сплаті судового збору, а ті судові витрати, які підлягають стягненню з неї на користь ОСОБА_6, були сплачені останнім при зверненні до суду з позовом, який також є людиною похилого віку, пенсіонером.

Керуючись ст.ст. 209,212-215 ЦПК України,-

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_6 до ОСОБА_4, третя особа Восьма дніпропетровська Державна нотаріальна контора про визнання права власності на частку земельної ділянки в порядку спадкування за законом - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_6 право власності на 1/12 частку земельної ділянки загальною площею 0,1209 га, з яких 0,10 га передана для обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, 0,0209 га - для ведення особистого підсобного господарства, що розташована на території АДРЕСА_1, кадастровий номер НОМЕР_1, в порядку спадкування за законом після смерті матері ОСОБА_7, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2.

Зустрічний позов ОСОБА_4 до ОСОБА_6, третя особа Восьма дніпропетровська Державна нотаріальна контора про визнання права власності на 1/4 частку земельної ділянки в порядку спадкування за заповітом - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_4 право власності на 1/4 частку земельної ділянки загальною площею 0,1209 га, з яких 0,10 га передана для обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, 0,0209 га - для ведення особистого підсобного господарства, що розташована на території АДРЕСА_1, кадастровий номер НОМЕР_1, в порядку спадкування за законом після смерті матері ОСОБА_7, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2.

Стянути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_6 понесені ним судові витрати в розмірі 273 грн. 52 коп.

Стягнути з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_4 понесені нею судові витрати в розмірі 244 грн.00 коп.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Дніпропетровської області через Самарський районний суд м. Дніпропетровська шляхом подачі апеляційної скарги в 10-денний строк з дня проголошення рішення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.

Рішення суду набирає чинності після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя: С.В. Зайченко