АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХЕРСОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа №22-ц/791/640/2015 Головуючий в І інстанції: Зуб І.Ю.
Категорія:24 Доповідач: Капітан І.А.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

2015 року березня місяця 25 дня колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Херсонської області в складі:

Головуючого:Капітан І.А.
Суддів:Вейтас І.В.
Колісниченка А.Г.
При секретарі: Грицак А.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Херсоні цивільну справу за апеляційною скаргою Херсонського учбово-виробничого підприємства Українського товариства глухих на рішення Суворовського районного суду м. Херсона від 14 січня 2015 року у справі за позовом Херсонського учбово-виробничого підприємства Українського товариства глухих до ОСОБА_5, треті особи: ОСОБА_6, ОСОБА_7, про стягнення заборгованості,

В С Т А Н О В И Л А:

У лютому 2013 року Херсонське учбово-виробниче підприємство Українського товариства глухих (далі - Товариство) звернулось до суду з позовом до ОСОБА_5 про стягнення заборгованості. В обґрунтування своїх вимог позивач посилався на те, що ОСОБА_5 є наймачем жилої площі (ліжко-місць) в гуртожитку Товариства, яке розміщене в АДРЕСА_1. Оскільки відповідач не в повному обсязі здійснює оплату за проживання в гуртожитку Товариство, з урахуванням збільшення позовних вимог, остаточно просив суд стягнути зі ОСОБА_5 на його користь заборгованість за період з липня 2012 року по серпень 2013 року в сумі 11 383,31 грн.

Справа судами розглядалася неодноразово.

Під час нового розгляду справи в суді першої інстанції було залучено до участі у справі в якості третіх осіб ОСОБА_7 та ОСОБА_6

Рішенням Суворовського районного суду м. Херсона від 14 січня 2015 року у задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі Товариство, вважаючи рішення суду першої інстанції незаконним, необґрунтованим та таким, що ухвалено з неповним з'ясуванням обставин, що мають значення для справи, та з порушенням судом норм матеріального і процесуального права, просить рішення суду скасувати і ухвалити нове, яким позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

Письмових заперечень на скаргу до апеляційного суду не надходило.

Заслухавши доповідача, перевіривши законність та обгрунтованість рішення суду в межах, визначених ст. 303 ЦПК України, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з відсутності належних та допустимих доказів на підтвердження обставин, якими Товариство обґрунтовує свої вимоги.

Проте такого висновку суд дійшов з порушенням норм матеріального і процесуального права, що відповідно до п.4 ч.1 ст.309 ЦПК України є підставою для скасування оскарженого рішення суду і ухвалення по справі нового рішення.

Із матеріалів справи вбачається, що відповідно до свідоцтва про право власності від 18 серпня 2000 року гуртожиток по АДРЕСА_1 належить Товариству на праві колективної власності (а.с.4).

Згідно списку на отримання робітниками і службовцями Товариства житла у гуртожитку, затвердженого на спільному засіданні адміністрації, партійної та профсоюзної організації, затвердженого головою Президії МіжОбл УТОГ 10 лютого 1963 року, ОСОБА_8 на сім'ю з 4 осіб виділено 4 кімнати житловою площею 54 кв.м.(а.с.170-172, 173-174). Станом на березень місяць 2003 року ОСОБА_8 з дочкою ОСОБА_5 та двома онуками: ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2, проживав у секторі №1, на першому поверсі гуртожитку займаючи 4 кімнати: одну - він, три кімнати - дочка з онуками (а.с.29-30). Зазначені факти сторонами не заперечуються.

Відповідно до акту державної прийомної комісії будівлі гуртожитку від 18 грудня 1963 року (а.с.66-69), що затверджений рішенням виконкому Херсонської ради депутатів № 1357 від 29 грудня 1963 року (а.с.70), загальна площа гуртожитку - 1827 кв.м., з якої жила площа - 1292,81 кв.м., що становить 95 кімнат (а.с.71).

Згідно плану поверхів гуртожитку, сектор №15, має п'ять жилих кімнат, кухню, туалет, ванну (а.с.72).

Ухвалою Суворовського районного суду м. Херсона від 07 травня 2003 року затверджено мирову угоду у справі за позовом Товариства до ОСОБА_8, ОСОБА_5, ОСОБА_7, ОСОБА_6 про виселення, згідно якої сторони погодили, що відповідачі зобов'язуються звільнити займане приміщення в секторі №1 гуртожитку та переселитися в надане їм приміщення в секторі №15 того ж гуртожитку до 25 травня 2013 року. В свою чергу Товариство та відповідачі зобов'язуються укласти договір найму на надане приміщення (а.с.175,176).

07 травня 2003 року, на виконання умов укладеної мирової угоди, укладено три окремі договори найму жилого приміщення в гуртожитку Товариства: між Товариством та ОСОБА_8 строком до 07 травня 2006 року; між Товариством та ОСОБА_7 строком до 07 травня 2004 року; між Товариством та ОСОБА_5 разом зі своєю дочкою ОСОБА_6 строком до 31 грудня 2003 року (а.с.177,178,179).

ОСОБА_8 зайняв у секторі №15 одну кімнату (2 ліжко-місця), а ОСОБА_5 з дітьми - чотири кімнати, одну з яких без законних на те підстав, тобто в загальній кількості 8 ліжко-місць, що підтверджується випискою з протоколу №4 від 21 березня 2013 року, наказом Товариства №75 від 06 квітня 2009 року, актом Товариства від 09 квітня 2009 року та встановленими судовими рішеннями обставинами від 21 лютого 2013 року та від 25 лютого 2013 року, що в силу ст.61 ЦПК України не підлягає доказуванню (а.с.78-79,81,82,83,165-166). Зазначені факти відповідачем не заперечуються.

Згідно довідок Товариства станом на 2001-2003 роки ОСОБА_8 дійсно проживав за адресою АДРЕСА_1, разом з сім'єю у складі чотирьох осіб (а.с.48,49,80). Вартість ліжко-місця у гуртожитку ОСОБА_8, який був учасником Великої Вітчизняної війни, сплачував за площу 22 кв.м., ОСОБА_5 - за площу 60 кв.м. (а.с.49,108).

25 жовтня 2007 року між Товариством та ОСОБА_5, до складу сім'ї якої входять син ОСОБА_7 та ОСОБА_6, було укладено окремий договір найму жилого приміщення в гуртожитку Товариства (а.с.32), що свідчить про те, що плата за користування кімнатами сім'єю відповідача повинна здійснюватися окремо. Строк дії договору встановлено до 25 жовтня 2008 року

З ОСОБА_8 новий договір найму жилого приміщення в гуртожитку Товариства не укладався. ІНФОРМАЦІЯ_3 року ОСОБА_8 помер (а.с.204).

Відповідно до ст.764 ЦК України якщо наймач продовжує користуватися майном після закінчення строку договору найму, то, за відсутності заперечень наймодавця протягом одного місяця, договір вважається поновленим на строк, який був раніше встановлений договором.

Оскільки в матеріалах справи відсутні відомості стосовно того, що після укладення 25 жовтня 2007 року між Товариством і ОСОБА_5 договору найму жилого приміщення в гуртожитку остання, разом зі своїми дітьми, припинила користування чотирма кімнатами в гуртожитку сектора №15, зазначений договір найму вважається таким, що постійно поновлюється на строк, встановлений договором.

Відповідно до п.12 додатку до постанови Кабінету Міністрів України від 25 грудня 1996 року № 1458 «Про встановлення повноважень органів виконавчої влади та виконавчих органів міських рад щодо регулювання цін (тарифів)» (зі змінами, внесеними постановою КМ від 26.03.2008 року № 276) Раді міністрів Автономної Республіки Крим, обласним, Київській та Севастопольській міським державним адміністраціям надано повноваження встановлювати: граничний розмір плати за проживання в гуртожитках (крім студентських гуртожитків) громадян України, осіб без громадянства та іноземців, які займають приміщення, що знаходяться у спільному користуванні кількох осіб, які не перебувають у сімейних відносинах.

Розпорядженням голови обласної державної адміністрації від 20 липня 2011 року № 462 встановлено граничний розмір плати за проживання у гуртожитках в сумі 160 грн. за 1 ліжко-місце (з урахуванням ПДВ) на місяць (а.с.24).

Згідно витягу з наказу №161 Товариства від 03 серпня 2011 року з 01 серпня 2011 року плата за проживання в гуртожитку нараховується бухгалтерією на рівні фактичних витрат на утримання гуртожитку за звітний місяць на підставі даних про займану площу - кількість ліжко-місць, тарифів на комунальні послуги, встановлених міськвиконкомом по м. Херсону та інших витрат на утримання гуртожитку. Граничний розмір плати за проживання в гуртожитку - 160,00 грн. за встановлене ліжко-місце. При цьому оплата за спожиту електроенергію проводиться диференційно згідно показників лічильників наймачів житла. Розрахунок затверджено в формі калькуляції на 1 ліжко-місце (а.с.26, 27 зв.).

З наданого позивачем розрахунку вбачається, що в період з липня 2012 року по серпень 2013 року оплата за проживання в гуртожитку по особовому рахунку наймача житла ОСОБА_5 за 4 кімнати (8 ліжко-місць) здійснювалася в неповному обсязі, у зв'язку з чим виникла заборгованість в загальному розмірі 11 383,31 грн.(а.с.138-139). Плата за проживання в гуртожитку Товариства нараховується на рівні фактичних витрат утримання гуртожитку за звітний місяць на підставі даних про займану площу та кількість ліжко-місць, тарифів на комунальні послуги, встановлених міськвиконкомом по м. Херсону та інших нормативних документів та накладних витрат на утримання гуртожитку.

Відповідно до п.38 Примірного положення про гуртожитки плата за користування жилою площею в приміщеннях, що знаходяться в спільному користуванні кількох осіб, які не перебувають у сімейних стосунках, провадиться за встановленими

ставками. Витрати на комунальні послуги входять до ставки плати за користування жилою площею і окремо плата за них не стягується. Громадяни, які проживають у приміщеннях, що перебувають у їх відособленому користуванні, вносять плату за користування жилою площею і за комунальні послуги по ставках квартирної плати (тарифах), установлених для будинків державного та громадського житлового фонду (а.с.8-11).

Посилання відповідача на те, що при нарахуванні оплати за житлово-комунальні послуги Товариство повинно застосовувати вимоги зазначеного п.38 Примірного положення, не може заслуговувати на увагу, оскільки з матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_5 проживає разом з дочкою ОСОБА_6 та сином ОСОБА_7 в гуртожитку в секторі №15 та займає чотири кімнати, одну з яких без законних на те підстав, тому відсутні підстави вважати, що вони проживають у приміщеннях, що перебувають у їх відособленому користуванні.

До такого висновку дійшла й колегія суддів апеляційного суду Херсонської області, зазначивши про це в своєму рішенні від 21 лютого 2013, яке набрало законної сили, у справі за позовом ОСОБА_8 до Товариства про захист прав споживачів шляхом визнання незаконними застосування тарифів та нарахованих сум оплати за утримання будинку та прибудинкової території, зміни тарифів та спонукання до перерахунку сплачених коштів (а.с.165-166), а також в рішенні суду від 25 лютого 2013 року в справі за позовом Товариства до ОСОБА_5 про стягнення заборгованості з оплати за проживання в гуртожитку (а.с.78-79).

Вищезазначені обставини на час розгляду даної справи не змінилися, про що сторони не заперечують.

На підставі наведеного, колегія суддів вважає, що позовні вимоги Товариства про стягнення зі ОСОБА_5 заборгованості з оплати за проживання в гуртожитку за період з липня 2012 року по серпень 2013 року за 8 ліжко-місць в сумі 11 383,31 грн. є обґрунтованими та підлягають задоволенню в повному обсязі.

Посилання відповідача на те, що нею у період з липня 2012 року по серпень 2013 року сплачувалися суми за проживання в гуртожитку, що підтверджується відповідними квитанціями (а.с.157-161), колегія суддів до уваги не приймає, оскільки зазначені кошти зараховувалися на рахунок ОСОБА_8, а на неодноразові звернення Товариства до ОСОБА_5 щодо розмежування споживача та сплачених грошових сум остання жодним чином не реагувала (а.с.146-154). З заявою про те, що платежі за житлово-комунальні послуги здійснювалися персонально нею і відносити їх слід на її рахунок за проживання всієї сім'ї в секторі №15 ОСОБА_5 звернулася до Товариства лише в листопаді 2013 року, а після смерті ОСОБА_8 не надала Товариству доказів про прийняття нею спадщини (а.с.164,204).

За таких обставин колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції, як незаконне і необґрунтоване, підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про задоволення позову із наведених вище підстав.

Відповідно до ст.88 ЦПК України у зв'язку із скасуванням рішення суду першої інстанції та задоволенням позову Товариства, якого звільнено від сплати судового збору, судовий збір підлягає стягненню з відповідача в дохід держави у розмірі 243,60 грн.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 309 ЦПК України, колегія суддів, -

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу Херсонського учбово-виробничого підприємства Українського товариства глухих задовольнити.

Рішення Суворовського районного суду м. Херсона від 14 січня 2015 року скасувати, ухвалити нове рішення.

Позов Херсонського учбово-виробничого підприємства Українського товариства глухих задовольнити.

Стягнути зі ОСОБА_5 на користь Херсонського учбово-виробничого підприємства Українського товариства глухих заборгованість з оплати за проживання в гуртожитку за період з липня 2012 року по серпень 2013 року в сумі 11 383,31грн.

Стягнути зі ОСОБА_5 судовий збір в розмірі 243,60 грн. в дохід держави.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення і з цього часу може бути оскаржено шляхом подачі касаційної скарги до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий

Судді