Дата документу Справа №
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Єдиний унікальний № 328/4103/15-ц Головуючий у 1 інстанції: Курдюков В.М.
Провадження № 22-ц/778/6684/15 Суддя-доповідач: ОСОБА_1
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

«09» грудня 2015 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з цивільних справ апеляційного суду Запорізької області у складі:

головуючого: Пільщик Л.В.

суддів: Сапун О.А.

ОСОБА_2

при секретарі: Евальд Д.Д.

розглянувши у відкритому судовому засіданні

апеляційну скаргу ОСОБА_3

на ухвалу судді Токмацького районного суду Запорізької області від 10 листопада 2015 року про визнання неподаною та повернення позовної заяви

ОСОБА_3 до Публічного акціонерного товариства «Токмацький завод «Прогрес» про визнання наказів про відпустки недійсними, зміну формулювання звільнення, -

ВСТАНОВИЛА:

В жовтні 2015 року ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом до ПАТ «Токмацький завод «Прогрес» про визнання наказів про відпустки недійсними, зміну формулювання звільнення.

Ухвалою судді Токмацького районного суду Запорізької області від 10 листопада 2015 року позовну заяву визнано неподаною та повернуто позивачу.

Апеляційне провадження відкрито за апеляційною скаргою ОСОБА_3

В апеляційній скарзі ОСОБА_3, посилаючись на порушення норм процесуального права, просить скасувати ухвалу судді та повернути справу до суду першої інстанції для розгляду.

Заслухавши у засіданні апеляційного суду суддю-доповідача, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню.

ОСОБА_3 просив розглядати справу у його відсутності.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 312 ЦПК України, розглянувши скаргу на ухвалу суду першої інстанції, апеляційний суд скасовує ухвалу і передає питання на новий розгляд до суду першої інстанції, якщо останній порушив порядок, встановлений для його вирішення.

Визначений ст.ст. 119, 121 ЦПК України порядок здійснення процесуальних дій передбачає можливість їх вчинення з застосуванням відповідних наслідків лише за наявності чітко визначених підстав.

Визнаючи позовну заяву неподаною та повертаючи її позивачеві, суддя виходив з того, що ОСОБА_3 вимоги щодо усунення недоліків позовної заяви, зазначені в ухвалі від 03 листопада 2015 року, не виконав, судовий збір не сплатив, що є перешкодою для відкриття провадження у справі. Заява ОСОБА_3 про звільнення від сплати судового збору є необґрунтованою, додані до заяви копії повідомлення про призначення житлової субсидії та довідки про стаціонарне лікування ОСОБА_4 не підтверджують наявність підстав для звільнення від сплати судового збору.

Однак, погодитися з таким висновком не можна.

Приписами ч. 2 ст. 121 ЦПК України визначено, що якщо позивач відповідно до ухвали суду у встановлений строк виконає вимоги, визначені статтями 119 і 120 цього Кодексу, сплатить суму судового збору, позовна заява вважається поданою в день первісного її подання до суду. Інакше заява вважається неподаною і повертається позивачеві.

Відповідно до правил ч. 1 ст. 82 ЦПК України та ст. 8 Закону України «Про судовий збір», суд, враховуючи майновий стан сторони, може своєю ухвалою відстрочити або розстрочити сплату судового збору на визначений строк, але не більше як до ухвалення судового рішення у справі.

Суд може також зменшити розмір судового збору на підставі, зазначеній у частині першій цієї статті, або звільнити від його сплати.

Як роз'яснено у постанові пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17 жовтня 2014 року № 10 «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» судові витрати - передбачені законом витрати (грошові кошти) сторін, інших осіб, які беруть участь у справі, понесені ними у зв'язку з її розглядом та вирішенням, а у випадках їх звільнення від сплати - це витрати держави, які вона несе у зв'язку з вирішенням конкретної справи.

У п. 3 вищевказаної постанови зазначено, що порядок звернення до суду за судовим захистом урегульовано ЦПК України. Подання заяви до суду має відбуватись із дотриманням певних умов. Зокрема, частиною п'ятою статті 119 ЦПК України передбачено, що до позовної заяви додається документ, що підтверджує сплату судового збору. Отже, якщо сплата судового збору згідно з вимогами закону є обов'язковою, то наслідком недотримання цієї умови є залишення позовної заяви без руху, а у разі, якщо документ, що підтверджує сплату судового збору (частина п'ята статті 119 ЦПК України), не буде поданий у строк, установлений судом, - визнання заяви неподаною та її повернення позивачеві (стаття 121 ЦПК України)

Разом із тим, якщо позивачем (заявником) заявлено клопотання про відстрочення або розстрочення судового збору, зменшення його розміру або звільнення від його оплати відповідно до статті 82 ЦПК України, то наслідки, передбачені статтею 121 ЦПК України, застосовуються лише за умови відмови в задоволенні такого клопотання, про що постановляється відповідна ухвала.

Положення ст. 121 ЦПК України щодо повернення заяви застосовуються в тому випадку, коли особа в установлений строк не виконає вимоги ухвали про усунення недоліків.

За змістом наведених норм закону, повернення заяви з тих підстав, що особа не виконала вимоги ухвали про усунення недоліків, можливо лише в тому випадку, коли особа отримала відповідну ухвалу суду, тобто ознайомилась з її змістом, але ухилилась від виконання вимог, вказаних в ухвалі.

Суд, відповідно до змісту ч. 1 ст. 73 ЦПК України, може продовжити строк, встановлений судом, для вчинення процесуальних дій.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_3 надіслав на адресу суду заяву про звільнення від сплати судового збору на підставі ч. 3 ст. 82 ЦПК України, ст. 8 Закону України «Про судовий збір», посилаючись на призначення його сімї субсидії, перебування ОСОБА_4 на стаціонарному лікуванні, що потребує додаткових значних матеріальних затрат. До заяви позивач додав відповідні письмові докази.

Отже, від виконання вимог ухвали від 03.11.2015 р. ОСОБА_3 не ухилявся.

Вчинені судом процесуальні дії та прийняті рішення за розглядом заяви повинні бути доведені до учасників процесу.

Суд вищевказаного не врахував, не довів до ОСОБА_3 рішення про відмову у задоволенні його клопотання про звільнення від сплати судового збору,строк для усунення недоліків не продовжив та дійшов передчасного висновку про те, що заявник не виконав вимоги ухвали від 03.11. 2015 року.

Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод та практика Європейського суду з прав людини під час застосування цієї Конвенції не визнають необхідність сплати судових витрат обмеженням права доступу до суду. Разом із тим, ураховуючи положення пункту 1 статті 6 Конвенції та прецедентну практику Європейського суду з прав людини (зокрема, рішення від 19 червня 2001 року у справі «Креуз проти Польщі» (Kreuz v. Poland)), сплата судових витрат не повинна перешкоджати доступу до суду, ускладнювати цей доступ таким чином і такою мірою, щоб завдати шкоди самій суті цього права, та має переслідувати законну мету.

У зв'язку із цим при здійсненні правосуддя у цивільних справах суди повинні вирішувати питання, пов'язані з судовими витратами (зокрема, щодо відстрочення та розстрочення судових витрат, зменшення їх розміру або звільнення від їх сплати), у чіткій відповідності до ЦПК України, Закону України «Про судовий збір», а також інших нормативно-правових актів України, забезпечуючи при цьому належний баланс між інтересами держави у стягненні судового збору за розгляд справ, з одного боку, та інтересами позивача (заявника) щодо можливості звернення до суду, з другого боку.

Оскаржувана ухвала відповідно до ст. 312 ч. 1 п. 3 ЦПК України підлягає скасуванню з передачею питання на новий розгляд до суду першої інстанції.

Керуючись ст. ст. 307, 312 ЦПК України, колегія суддів,

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити.

Ухвалу судді Токмацького районного суду Запорізької області від 10 листопада 2015 року скасувати, справу направити на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий:

Судді: