Справа № 472/283/15-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"21" квітня 2015 р. смт. Веселинове

Веселинівський районний суд Миколаївської області в складі:

головуючого- судді Кучерявенка С.С.,

при секретарі - Матевосян К.М.,

за участю позивача - ОСОБА_1, представника ОСОБА_2

відповідачів - ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5

за зустрічним позовом позивача - ОСОБА_5., представника ОСОБА_6, відповідача ОСОБА_1, представників ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду смт. Веселинове цивільну справу за позовом ОСОБА_7 до ОСОБА_5, Веселинівської районної державної адміністратції Миколаївської області, Головного управління Держземагенства у Миколаївській області про визнання права на земельні ділянки та за зустрічним позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_7, Веселинівської районної державної адміністратції Миколаївської області , Головного управління Держземагенства у Миколаївській області про визнання права користування на1/2 частину земельної ділянки та включення до членів селянського(фермерського) господарства,

ВСТАНОВИВ:

Позивачка ОСОБА_7, звернулася до суду з позовом про визнання права на земельні ділянки

В позовній заяві зазначила, що її батько ОСОБА_8 був засновником селянського /фермерського/ господарства Козіново Веселинівського району, котре зареєстроване Веселинівською райдержадміністрацією 19.10.1992 року. Для ведення фермерського господарства йому надано у постійне користування земельні ділянки розмірами 15,0 га. та 6,73 га. які розташовані на території Подільської сільської ради Веселинівського району. 10 серпня 2003 року загальними зборами членів господарства її було обрано головою селянського /фермерського/ господарства Козіново. 22 травня 2014 року її батько ОСОБА_8 помер.

Відповідно Наказу Головного управління Держземагенства у Миколаївській області від 27.11.2014 року №2860 було припинено право постійного користування земельними ділянками громадянином ОСОБА_8 на підставі свідоцтва про смерть від 15.07.2014 р. №1- ФП№202751.

Бажаючи оформити своє право на земельні ділянки просить визнати за нею право на земельні ділянки загальною площею в розмірі 15,0 га та 6,73 га, в межах Веселинівського району Миколаївської області, які використовувались ОСОБА_8 на підставі державних актів №119 та №39.

Позивач по зустрічному позову ОСОБА_5 звернувся до суду з позовом про визнання права користування на ? частину земельних ділянок та включення його до членів селянського / фермерського/ господарства Козіново.

В обґрунтування позовних вимог зазначив, що він є спадкоємцем першої черги. До успадкованого майна входить селянське / фермерське/ господарство Козіново та земельні ділянки розмірами 15,0 га та 6,73 га, котрі розташовані на території Подільської сільської ради Веселинівського району, належність яких підтверджується, Державними актами на право постійного користування землею за №39 та №119.

При зверненні до нотаріуса стосовно видачі свідоцтва про право власності на СФГ "Козіново" йому було відмовлено, оскільки в статуті селянського/фермерського/ господарства Козіново не визначено розмір і порядок утворення статутного фондів, що унеможливлює визначення майна, яке належить фермерському господарству на момент його створення та за результатами його діяльності на момент відкриття спадщини. Крім того Закон України Про фермерське господарство від 19 червня 2003 року не містить такої форми володіння землею як довічне успадковуване володіння. Як і чинний Земельний Кодекс України не визначає механізм успадкування.

Бажаючи оформити спадщину просить визнати в порядку спадкування право постійного користування на ? частину земельних ділянок площею 15,0 га та 6,73 га, розташованих на території Подільської сільської ради Веселинівського району Миколаївської області на праві постійного користування на підставі державних актів №39 та №119, виданих відповідно до рішень Веселинівської районної ради від 14.10.1992 р. та 26.05.1995 р. для ведення селянського/ фермерського/ господарства та право членства у селянському/фермерському/ господарстві Козіново Веселинівського району шляхом внесення відповідних змін до статуту.

В судовому засідання по первісному позову позивачка ОСОБА_7 та представник позивачки ОСОБА_2В підтримали позовні вимоги в тому ж обсязі і з тих же підстав і вважають, що вони мають право власності на оспорюванні земельні ділянки. Не заперечують проти визнання ? частини земельних ділянок на праві постійного спадкування за спадкоємцем першої черги ОСОБА_5

В судовому засіданні представники відповідачів - Веселинівської районної державної адміністрації та Головного управління Держземагенства у Миколаївської області по первісному позову, та по зустрічному позову вимоги не визнали.

В судовому засіданні суду показали, що відповідно до Земельного Кодексу України права користування чужою земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб здійснюється на підставі укладених договорів між юридичними чи фізичними особами (землевласниками і землекористувачами), які у даному випадку не укладались.

Суд, заслухавши сторони, дослідивши матеріали справи, в межах заявлених вимог та зазначених і доведених обставин, приходить до переконання, що позов ОСОБА_1 з позовними вимогами та зустрічний позов ОСОБА_5 не підлягає задоволенню з наступних підстав.

В судовому засіданні встановлено, що 19.10. 1992 року відповідно до свідоцтва про державну реєстрацію було зареєстровано фермерське господарство Козіново з організаційно правовою формою селянське / фермерське/ господарство, розташоване в смт Веселинове Миколаївської області. 14.10. 1992 року ОСОБА_8 виданий державний акт на право постійного користування землею площею 15 га для ведення фермерського господарства на підставі рішення Веселинівської ради народних депутатів Веселинівського району Миколаївської області. В подальшому відповідно до рішення №5 Веселинівської районної ради від 26.05. 1995 року ОСОБА_8 надана земельна ділянка для розширення фермерського господарства розміром 6.73 га. на території Подільської сільської ради народних депутатів Веселинівського району. Відповідно до статуту фермерського господарства Козіново зареєстрованого в Веселинівській райдержадміністрації 19.10. 1992 року, його засновником був ОСОБА_8 Згідно державних актів на право постійного користування землею земельні ділянки площею 15 га та 6.73 га були надані ОСОБА_8 для ведення фермерського господарства. Статутом фермерського господарства Козіново передбачено, що фермерське господарство здійснює господарську діяльність на земельних ділянках виділених для постійного користування.

22 травня 2014 року ОСОБА_8 помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії 1-ФП за № 198842, виданий 27 травня 2014 р.

Після смерті ОСОБА_8, до державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини звернувся позивач ОСОБА_5 Постановою про відмову у вчинені нотаріальних дій від 10.04. 2015 року Веселинівською державною нотаріальною конторою було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на фермерське господарство Козіново , оскільки у заявника відсутні правовстановлюючі документи на майно ФГ. Козіново , як цілісного майнового комплексу. Крім того відмовляючи у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, державний нотаріус послався на відсутність права власності на земельні ділянки. Відповідно до ч.1 ст. 125 ЗК у редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин право власності на право постійного користування на земельну ділянку виникає після одержання її власником або користувачем документа, що посвідчує право власності чи право постійного користування земельною ділянкою та його держаної реєстрації.

Згідно з ч. 1 ст. 126 ЗК право власності на земельну ділянку посвідчується державним актом, крім випадків, визначених ч.2. цієї статті. Відповідно до ст. 131 ЗК громадяни та юридичні особи України., а також територіальні громади та держава мають право набувати у власність земельні ділянки на підставі міни, ренти. дарування, успадкування та інших цивільно правових угод. Укладення таких угод здійснюється відповідно до ЦК з урахуванням вимог цього Кодексу. Пленум Верховного суду України у п. 10 постанови від 30 травня 2008 року №7 " Про судову практику у справах про успадкування " розяснив судам, що відповідно до ст. 1225 ЦК право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування/ зі збереженням її цільового призначення/ при підтверджені цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом. У порядку спадкування можуть передаватися також право користування земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб/ емфітевзис/, право користування чужою земельною ділянкою для забудови/суперфіцій/. право користування чужим майном/ сервітут/. Згідно з ч.1 ст. 407 ЦК право користування чужою земельною ділянкою встановлюються договором між власником земельної ділянки і особою, яка виявила бажання користуватися цією земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб. Відповідно до ч. 2 ст. 407 ЦК у редакції, що діяла на час відкриття спадщини та ч.2 ст. 102 -1 ЗК право користування чужою земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб/ емфітевзис/ може відчужуватися і передаватися у порядку спадкування. Відповідно до ст. 1216 ЦК спадкування є перехід прав та обовязків/ спадщини/ від фізичної особи, яка померла/ спадкодавця/до інших осіб / спадкоємців/

Згідно ст. 1218 ЦК до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинились внаслідок його смерті. Посилання позивачів на те, що ст. 1225 ЦК передбачена можливість успадкування право постійного користування земельною ділянкою і таке право було успадковане не узгоджується з наведеними вимогами чинного законодавства, зокрема ч.1 ст. 407 ЦК та ч.5 ст. 1021 ЗК, якими передбачено лише договірний порядок установлення емфітевзису та не передбачено судового порядку його встановлення.

В судовому засіданні встановлено, що такого договору між власником та позивачами які виявила бажання користуватися вказаними земельними ділянками для сільськогосподарських потреб не укладався.

Щодо вимоги позивачки ОСОБА_7 про визнання за нею право власності на земельні ділянки площею 15 га та 6.73 га розташовані на території Подільської сільської ради Веселинівського району і виділені ОСОБА_5М на думку суду необхідно відмовити, оскільки статтею 81 ЗК України передбачено вичерпний перелік підстав набування право власності на земельні ділянки. Крім того відповідно до ст. 1 Закону України "Про фермерське господарство" фермерське господарство є формою підприємницької діяльності громадян із створенням юридичної особи. Згідно зі ст. 3 цього Закону членами фермерського господарства можуть бути подружжя,їх батьки, діти, які досягли 14 річного віку. інші члени сімї.

На думку суду позивачем ОСОБА_5В в судовому засіданні не надано доказів, щодо неправомірного виключення його з членів СФГ Козіново Відповідно до ст. 6 Статуту селянського / фермерського господарства "Козіново" питання про прийняття до членів селянського / фермерського/ господарства вирішується загальними зборами протягом місяця після надходження заяви про вступ до селянського / фермерського/ господарства. ОСОБА_5 не надав суду доказів звернення до загальних зборів з приводу членства в господарстві та його рішення.

На підставі вищезазначеного суд приходить до переконання, що позовні вимоги за первісним позовом ОСОБА_7 та зустрічний позов ОСОБА_5 не підлягають задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ч. 1 ст. 125,ч.1 ст.126, ст. 131 ЗК України. ч.1.ч.2 ст. 407, ст. 126, ст. 1225 ЦК України, Пленумом Верховного суду України "Про судову практику у справах про спадкування" від 30.05.2008 року №7, ст. 10, 11, 57-61,88, 209, 212- 215, 218, 223 ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В :

В задоволенні позову ОСОБА_7 до ОСОБА_5, Веселинівської районної державної адміністрації Миколаївської області, Головного управління Держземагенства у Миколаївській області про визнання права на земельні ділянки за зустрічним позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_7, Веселинівської районної державної адміністратції Миколаївської області, Головного управління Держземагенства у Миколаївській області про визнання права користування на1/2 частину земельної ділянки та включення до членів селянського(фермерського) господарства - відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Миколаївської області через Веселинівський районний суд Миколаївської області шляхом подачі апеляційної скарги в 10-денний строк з дня проголошення рішення.

Суддя Веселинівського районного суду

Миколаївської області ОСОБА_9