"19" березня 2015 р.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 березня 2015 року Ленінський районний суд м. Харкова у складі :

головуючого судді Пашнєва В.Г.,

при секретарі Левченко А.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду м. Харкова цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа Друга Харківська державна нотаріальна контора про визнання недійсним договору,-

в с т а н о в и в:

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить визнати недійсним договір дарування квартири АДРЕСА_1, укладений 03.06.2011 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2, посвідчений приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу ОСОБА_4 та визнати за ним право власності на зазначену квартиру.

В обґрунтування позову вказує, що з 1994 року на підставі свідоцтва про право власності є власником АДРЕСА_1. У 2000 році одружився з ОСОБА_2, проживають вони разом, але стосунки холодні.

У квітні 2011 року у позивача стався закритий перелом обох кісточок та заднього краю гомілкової кістки правої гомілки зі зміщенням, він був у досить безпорадному стані і потребував сторонньої допомоги.

При цьому зазначив, що ОСОБА_2 запропонувала йому свої послуги по забезпеченню доглядом, харчуванням, утриманням його квартири в належному стані.

Він уклав з нею договір, текст якого не читав, вважаючи, що в ньому передбачені всі права і обов'язки, про які йшла мова з відповідачкою, а саме: ОСОБА_2 погодилася фінансувати та утримувати ОСОБА_1, зокрема оплачувати лікування, забезпечувати продуктами харчування. Позивач, довіривши оформлення документів, вважав, що підписує не відчудження майна, а договір довічного утримання.

Даний договір ОСОБА_2 забрала собі. ОСОБА_1 не згоден з даним договором, в зв'язку з чим звернувся до суду.

Позивач та його представник до судового засідання з'явилися, ОСОБА_1 надав пояснення аналогічні викладеному в позові, який підтримав, просив суд його задовольнити.

Відповідачка в суді, проти задоволення позову заперечували, ОСОБА_2 надала пояснення аналогічні викладеному в запереченні на заяву, зазначаючи, що позивач не міг бути неуважним під час укладення договору дарування та ніяким чином не міг помилятися стосовно його умов та наслідків, оскільки аналогічна справа вже розглядалась.

Представник третьої особи Другої Харківської державної нотаріальної контори в судове засідання не з'явився, подав письмові заперечення проти позову, вказує, що не має підстав для визнання правочину недійсним, при його посвідченні були дотримані всі вимоги чинного законодавства, які регулюють посвідчення договору дарування.

У відповідності до ст. ст. 11, 60 ЦПК України суд розглядає справу не інакше, як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін чи інших осіб, які беруть участь у справі. Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і докази подаються сторонами і іншими особами, які беруть участь у справі.

Суд, дослідивши наявні докази у матеріалах справи вважає, що позов не підлягає задоволенню з таких підстав.

За договором дарування від 03.06.2011 року ОСОБА_1 (дарувальник) подарував ОСОБА_2 (обдарована), належну на праві власності квартиру АДРЕСА_1. Даний договір посвідчений нотаріально, зареєстрований в реєстрі за № 4-404.

З даного часу позивач не звертався до будь яких органів з мето встановлення порушення його прав при підписанні вказаного договору.

Статтею 213 ЦПК України передбачено, що рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Згідно зі ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

За ч. 1 ст. 717 ЦК України за договором дарування одна сторона (дарувальник) передає або зобов'язується передати в майбутньому другій стороні (обдаровуваному) безоплатно майно (дарунок) у власність.

За ч. 2 ст. 717 ЦК України договір, що встановлює обов'язок обдаровуваного вчинити на користь дарувальника будь - яку дію майнового або немайнового характеру, не є договором дарування.

За ч. 1 ст. 718 ЦК України дарунком можуть бути рухомі речі, в тому числі гроші та цінні папери, а також нерухомі речі.

За ч. 2 ст. 719 ЦК України договір дарування нерухомої речі укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню.

За ч. 1 ст. 229 ЦК України якщо особа, яка вчинила правочин, помилилася щодо обставин, які мають істотне значення, такий правочин може бути визнаний судом недійсним.

Істотне значення має помилка щодо природи правочину, прав та обов'язків сторін, таких властивостей і якостей речі, які значно знижують її цінність або можливість використання за цільовим призначенням. Помилка щодо мотивів правочину не має істотного значення, крім випадків, встановлених законом.

В п. 19 Постанови Пленуму Верховного суду України від 06.11.2009 р. № 9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» зазначається, що відповідно до статей 229 - 233 ЦК правочин, вчинений під впливом помилки, обману, насильства, зловмисної домовленості представника однієї сторони з другою стороною або внаслідок впливу тяжкої обставини, є оспорюваним.

Обставини, щодо яких помилилася сторона правочину (стаття 229 ЦК), мають існувати саме на момент вчинення правочину. Особа на підтвердження своїх вимог про визнання правочину недійсним повинна довести, що така помилка дійсно мала місце, а також що вона має істотне значення.

Не є помилкою щодо якості речі неможливість її використання або виникнення труднощів у її використанні, що сталося після виконання хоча б однією зі сторін зобов'язань, які виникли з правочину, і не пов'язане з поведінкою іншої сторони правочину. Не має правового значення помилка щодо розрахунку одержання користі від вчиненого правочину.

Помилка внаслідок власного недбальства, незнання закону чи неправильного його тлумачення однією зі сторін не є підставою для визнання правочину недійсним.

Виходячи зі змісту ст. ст. 203, 717 ЦК України договір дарування вважається укладеним, коли сторони мають повну уяву не тільки про предмет договору, а й досягли згоди про всі його істотні умови.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Правовою підставою для визнання договору дарування недійсним позивач вказує на ч. 1 ст. 229 ЦК України.

Під час укладання договору дарування позивачу були роз'яснені правові наслідки цієї правової угоди, він підтвердив дійсність своїх намірів на його укладення, сторони домовились про істотні умови договору, договір укладено з дотриманням вимог діючого законодавства.

Тобто позивач не надав доказів того, що оспорюваний договір укладено під впливом помилки щодо природи правочину, прав та обов'язків сторін (ст. 229 ЦК України), інших підстав для визнання договору дарування недійним позивач не вказує, що є підставою для відмови у задоволенні його позову.

Суд з'ясувавши не лише причини пропуску строку, а й усі обставини справи, перевіривши обґрунтованість доводів позивача та заперечень відповідача, надавши належну правову оцінку зібраним доказам вважає, що відсутні законні підстави для визнання договору дарування недійсним.

Таким чином, в позові слід відмовити по суті спору.

На підставі ст. ст. 203, 229, 717 - 719 ЦК України, керуючись ст. ст. 8, 10, 11, 60, 209, 212 - 215 ЦПК України

в и р і ш и в:

В позові ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа Друга Харківська державна нотаріальна контора про визнання недійсним договору- відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Харківської області через суд першої інстанції шляхом подачі в 10-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя В.Г.Пашнєв