Справа № 368/359/15-ц
Провадження № 2/368/154/15
Рішення

іменем України

"12" березня 2015 р. Кагарлицький районний суд Київської області під головуванням судді Закаблука О.В., розглянувши в порядку письмового провадження у м. Кагарлик Київської області справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, суд, -

В С Т А Н О В И В :

18.02.2015 року на адресу Кагарлицького районного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, в якій позивач просить суд винести рішення, яким:

- розірвати шлюб між ним та відповідачкою, - ОСОБА_2, який зареєстрований 15 вересня 1979 року Слобідською сільською радою Кагарлицького району Київської області.

На підставі ч. 3 ст. 11 - 1 ЦПК України автоматизованою системою документообігу суду для слухання даної справи був визначення суддя Закаблук О.В.

19.02.2015 року Кагарлицьким районним судом на підставі ст.ст. 122, 127 ЦПК України було винесено ухвалу про відкриття провадження у справі та призначено справу до слухання.

В судове засідання, яке відбулося 12.-03.2015 року, позивач ОСОБА_1 не з»явився, проте на адресу Кагарлицького районного суду надійшла письмова заява, в якій позивач просить суд слухати справу без його участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, примирення не можливе.

В судове засідання відповідачка ОСОБА_2 не з»явилася, проте на адресу Кагарлицького районного суду надійшла письмова заява, в якій позивачка позов визнає, просить суд слухати справу без її участі, примирення не можливе.

Вивчивши матеріали справи, суд вважає за можливе на підставі ч. 2 ст. 197 ЦПК України розглянути справу за відсутності осіб, які беруть участь у справі без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу ухвалити рішення на підставі наявних у справі доказів та позовні вимоги позивачки задовольнити.

Фактичні обставини справи, встановлені судом в судовому засіданні.

15.09.1979 р. між позивачем ОСОБА_1 та відповідачкою ОСОБА_2 було укладено шлюб.

На даний час від спільного подружнього життя сторони неповнолітніх дітей не мають, мають двох повнолітніх дітей.

Подружнє життя з Відповідачкою у Позивача не склалося, внаслідок чого з травня 2014 року сторони припинили шлюбні відносини.

Сторони не бажають проживати в спільному шлюбі, так як спільних інтересів немає, не ведуть спільного господарства.

Подальше збереження шлюбу суперечить інтересам позивача.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що шлюбні відносини між Позивачем та Відповідачем на даний час припинились, та шлюб носить формальний характер, що є підставою для розірвання шлюбу.

Що ж стосується застосування норм матеріального права, то суд при винесенні рішення керувався наступним.

Відповідно до п. 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» при розгляді справ, які виникають у зв'язку з укладенням, припиненням шлюбу, а також з інших сімейних відносин, необхідно виходити з положень Конституції України, норм Сімейного кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Закону України від 23 червня 2005 р. N 2709-ІУ «Про міжнародне приватне право» та інших нормативно-правових актів, що регулюють сімейні відносини.

Відповідно до ч. 2 ст. 104 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання.

Відповідно до ч. 1 ст. 110 Сімейного кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя.

Відповідно до ч. 1 ст. 112 Сімейного кодексу України суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя.

Відповідно до ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Судові витрати.

Що стосується застосування норм процесуального права, то питання судових витрат врегульовано ст.. 88 ЦПК України, проте, позивач ОСОБА_1 не просив суд судові витрати стягувати з відповідачки ОСОБА_2, тому суд вирішив не стягувати судові витрати з відповідачки ОСОБА_2 на користь позивача ОСОБА_1, так як суд не може вийти за межі позовних вимог.

Враховуючи вищевикладене, керуючись п. 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», ч.І ст. 110, ст. 112 Сімейного кодексу України, ч. 1 ст. 3, ст.. 4, 107, 118, 119, 120, 215, 218 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, - задовольнити.

Шлюб, зареєстрований 15.09.1979 року виконкомом Слобідської сільської ради Кагарлицького району Київської області між громадянином України ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженцем село Ліщинка Кагарлицького району Київської області, паспорт серії НОМЕР_2, виданий 15 березня 2003 року Кагарлицьким РВ ГУ МВС України в Київській області, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, та ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, уродженкою с. Слобода Кагарлицького району Київської області, громадянкою України, свідоцтво про шлюб серії НОМЕР_3, яке видане 15 вересня 1979 року виконкомом Слобідської ради Кагарлицького району Київської області, актовий запис № 21, - розірвати.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Київської області через Кагарлицький районний суд протягом десяти днів з дня проголошення, а особами , які брали участь у справі і не були присутніми в судовому засіданні протягом 10 днів з дня отримання копії рішення.

Рішення набирає чинності відповідно до ч. 1 ст. 223 ЦПК України.

Суддя: О. В. Закаблук