Справа № 523/4876/15-ц
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

"29" квітня 2015 р.

Суворовський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого судді Кисельова В.К.

при секретарі Дзюба Г.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одеса цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про вселення, усунення перешкод у користуванні власністю, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулась з позовом до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про вселення, усунення перешкод у користуванні власністю. Позовні вимоги мотивовані тим, що 1/9 частина квартири № 106, буд. 75, корп. 1 по Дніпропетровській дорозі в м. Одесі належить на праві спільної (часткової) власності позивачці, ОСОБА_1 на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 05 грудня 2013 року, виданого державним нотаріусом Четвертої Одеської державної нотаріальної контори. Співвласниками даної квартирі також є ОСОБА_2 - дід позивачки, та ОСОБА_3 - її рідна тітка. Зазначена квартира складається з двох житлових кімнат 17, 4 кв.м., 12,0 кв.м., кухні 6,8 кв.м., ванної кімнати 2,6 кв.м., туалету 1,0 кв.м., коридорів 5,5 кв.м. та 2,0 кв.м., вбудованої шафи 0,4 кв.м. та балкону 0,9 кв.м. Загальна площа всієї квартири 48,6 кв.м., житлова 29,4 кв.м.

Позивачка разом зі своєю малолітньою дитиною, ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, зареєстрована за даною адресою.

За твердженням позивачки, на протязі всього спільного життя у даній квартирі між позивачкою та відповідачами склалися неприязні відносини. В 2013 році, після того як позивачка оформила право власності на 1/9 частину квартири на своє ім'я, її спільно із сином вигнали із вищезазначеної квартири, забрав у ключі від квартири. В звязку з даними обставинами, позивачка зверталась до правоохоронних органів, а також вимушена тимчасово проживати в іншій квартирі.

На підставі викладеного, позивачка просить:

Вселити її - ОСОБА_1, разом з неповнолітнім сином ОСОБА_4, в квартиру № 106 буд. 72, корп. 1 по Дніпропетровській дорозі в м. Одесі.

зобов'язати ОСОБА_2 та ОСОБА_3 передати ОСОБА_1, разом з моїм неповнолітнім сином ОСОБА_4, ключі від квартири № 106, буд. 72, корп.1 по Дніпропетровській дорозі в м. Одесі, а також зобов'язати ОСОБА_2 та ОСОБА_3 не чинити перешкоди у користуванні квартирою.

В судове засідання представник позивача подала заяву, згідно якої просила задовольнити позовні вимоги, а також розглянути справу у її відсутності.

Відповідачі в судове засідання не зявились, про розгляд справи були повідомлені належним чином, причини неявки не повідомили.

За вищевказаних обставин, суд вважає можливим розглянути справу у порядку заочного провадження, відповідно до вимог ст.ст. 224-226 ЦПК України.

Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню на підставі фактів, встановлених в судовому засіданні.

Так судом встановлено, що 1/9 частина квартири № 106, буд. 75, корп. 1 по Дніпропетровській дорозі в м. Одесі належить на праві спільної (часткової) власності позивачці, ОСОБА_1 на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 05 грудня 2013 року, виданого державним нотаріусом Четвертої Одеської державної нотаріальної контори. Співвласниками даної квартирі також є ОСОБА_2 - дід позивачки, та ОСОБА_3 - її рідна тітка. Зазначена квартира складається з двох житлових кімнат 17, 4 кв.м., 12,0 кв.м., кухні 6,8 кв.м., ванної кімнати 2,6 кв.м., туалету 1,0 кв.м., коридорів 5,5 кв.м. та 2,0 кв.м., вбудованої шафи 0,4 кв.м. та балкону 0,9 кв.м. Загальна площа всієї квартири 48,6 кв.м., житлова 29,4 кв.м.

Позивачка разом зі своєю малолітньою дитиною, ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, зареєстрована за даною адресою.

За твердженням позивачки, на протязі всього спільного життя у даній квартирі між позивачкою та відповідачами склалися неприязні відносини. В 2013 році, після того як позивачка оформила право власності на 1/9 частину квартири на своє ім'я, її спільно із сином вигнали із вищезазначеної квартири, забрав у ключі від квартири. В звязку з даними обставинами, позивачка зверталась до правоохоронних органів, а також вимушена тимчасово проживати в іншій квартирі.

Необхідно зазначити, що зі сторони відповідачів не надали жодних доказів, які спростовують вищевказані факти.

Таким чином, між сторонами існують правовідносини спільної часткової власності, які регулюються наступними нормами.

Так, згідно ч. 1 ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.

У відповідності до ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Частиною 1 ст. 358 ЦК України встановлено, що право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою.

Відповідно до ч. 1 ст. 391 ЦК України встановлено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Статтею 150 ЖК України встановлено, що громадяни, які мають у приватній власності будинок (частинубудинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистогопроживання і проживання членів їх сімей і мають праворозпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати,дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати,укладати інші не заборонені законом угоди.

Відповідно до ст. 47 Конституції України кожен право на житло. Ніхто не може буди примусово позбавлений житла інакше, як на підставі закону за рішенням суду.

Згідно ст. 9 ЖК України ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з

підстав і в порядку, передбачених законом.

На підставі викладеного, суд вважає, що позивачка має право користуватись квартирою як співвласник квартири, а відповідачі повинні не перешкоджати йому користуватись жилою площею.

В звязку з чим, позовні вимоги про вселення, а також про не перешкоджання у користуванні житловою площею підлягають задоволенню. Суд також вважає, що відповідачі повинні передати ключі від квартири позивачки, оскільки вона не можливості користуватись належним їй майном.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 9, 150 ЖК України, ст.ст. 317, 319, 358, 391 ЦК України, ст. 47 Конституції України, ст. ст. 10, 11, 209, 212-215, 224-226 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про вселення, усунення перешкод у користуванні власністю задовольнити.

2. Вселити ОСОБА_1, разом з її неповнолітнім сином ОСОБА_4, в квартиру № 106 буд. 72, корп. 1 по Дніпропетровській дорозі в м. Одесі.

3. Зобов'язати ОСОБА_2 та ОСОБА_3 передати ОСОБА_1 ключі від квартири № 106, буд. 72, корп.1 по Дніпропетровській дорозі в м. Одесі.

4. Зобов'язати ОСОБА_2 та ОСОБА_3 не чинити перешкод ОСОБА_1, разом з її неповнолітнім сином ОСОБА_4 у користуванні квартирою № 106, будинку № 72 по Дніпропетровській дорозі в м. Одесі.

Рішення суду може бути оскаржено позивачем в апеляційному порядку через Суворовський районний суд м. Одеси шляхом подачі апеляційної скарги в 10-ти денний строк з дня отримання рішення.

Рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Суддя