Справа №487/8478/14-ц 30.04.2015 30.04.2015 30.04.2015
Провадження №22-ц/784/1138/15
Категорія 20 Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
Доповідач апеляційного суду - ОСОБА_2
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 квітня 2015 року м. Миколаїв

Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Миколаївської області у складі:

головуючого - Шаманської Н.О.,

суддів - Данилової О.О., Лівінського І.В.,

при секретарі судового засідання Романенко Ю.О.,

за участю: представника заявника ОСОБА_3, представника ПАТ «ОСОБА_4 Аваль» ОСОБА_5,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою

ОСОБА_6

на ухвалу Заводського районного суду м. Миколаєва від 2 вересня 2014 р. у справі за поданням

відділу примусового виконання рішень управління Державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Миколаївській області

(далі ВПВР УДВС ГУЮ у Миколаївській області)

про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі кордону України,

в с т а н о в и л а :

У серпні 2014 р. старший державний виконавець ВПВР УДВС ГУЮ у Миколаївській області звернувся до суду з поданням про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі кордону України ОСОБА_6

Державний виконавець зазначав, що на виконанні у ВПВР УДВС ГУЮ у Миколаївській області знаходиться зведене виконавче провадження № 44071365 по примусовому виконанню виконавчих листів: № 2-1192/11, виданого 29 січня 2014 р. Центральним районним судом м. Миколаєва, про стягнення з ОСОБА_6 на користь ПАТ «ОСОБА_4 Аваль» заборгованості по кредитному договору № 010/01-02/08-082 від 2 вересня 2008 р. у сумі 3 106 903, 57 грн. та 1820 грн. судових витрат, а також № 1423/17634/2012, виданого 28 березня 2014 р. Центральним районним судом м. Миколаєва, про стягнення з ОСОБА_7 та ОСОБА_6 на користь ПАТ «Марфін Банк» заборгованості за кредитним договором № 00209/N від 28 липня 2011 р. у сумі 699 936,44 грн. та 1677,50 грн. судового збору

Посилаючись на те, що у строк наданий державним виконавцем для добровільного виконання судового рішення ОСОБА_6 не виконав рішення суду, на вимоги державного виконавця не реагує, що свідчить про його ухилення від виконання рішення суду, заявник просив тимчасово обмежити боржника у праві виїзду за межі України без вилучення паспорту.

Ухвалою Заводського районного суду м. Миколаєва від 2 вересня 2014 р. подання задоволено. Тимчасово обмежено ОСОБА_6 у праві виїзду за межі України без вилучення закордонного паспорту.

В апеляційній скарзі ОСОБА_6, посилаючись на те, що суд не перевірив наявності факту ухилення його від виконання покладених на нього обовязків, просив ухвалу суду скасувати.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення осіб, які приймали участь у розгляді справи, перевіривши законність та обґрунтованість судового рішення в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Так, положеннями п. 5 ст. 6 Закону України «Про порядок виїзду з України та вїзду в Україну громадян України» від 21 січня 1994 року (з наступними змінами) передбачено, що громадянину України може бути тимчасово відмовлено у видачі паспорта або, який має паспорт, може бути тимчасово відмовлено у виїзді за кордон, у випадку, якщо він ухиляється від виконання зобовязань, покладених на нього судовим рішенням, - до виконання зобовязань.

Отже, право державного виконавця на звернення з поданням до суду про тимчасове обмеження у праві виїзду за кордон виникає лише у разі ухилення боржника від виконання покладених на нього рішенням суду зобовязань.

Ухилення від виконання зобовязань, покладених судовим рішенням, вжите у п. 5 ст. 6 Закону України «Про порядок виїзду з України та вїзду в Україну громадян України» та у п. 18 ч.3 ст. 11 Закону України «Про виконавче провадження» означає з обєктивної сторони такі діяння ( дії чи бездіяльність) особи боржника, які полягають у навмисному чи іншому свідомому невиконанні нею зазначених обовязків.

У звязку з цим про ухилення боржника від виконання покладених на нього рішенням обовязків у виконавчому провадженні, може свідчити невиконання ним своїх обовязків, передбачених частиною 6 ст. 12 Закону України «Про виконавче провадження», зокрема, утримання від вчинення дій, які унеможливлюють чи ускладнюють виконання рішення; надання у строк, встановлений державним виконавцем, достовірних відомостей про свої доходи та майно, у тому числі про майно, яким він володіє спільно з іншими особами, про рахунки у банках чи інших фінансових установах; своєчасна явка за викликом державного виконавця ; письмове повідомлення державному виконавцю про майно, що перебуває в заставі або в інших осіб, а також про кошти та майно, належні боржникові від інших осіб.

З матеріалів справи вбачається, що 14 лютого 2014 р. старшим державним виконавцем ВПВР УДВС ГУЮ у Миколаївській області винесено постанову про відкриття виконавчого провадження з примусового виконання виконавчого листа № 2-1192/11, виданого 29 січня 2014 р. Центральним районним судом м. Миколаєва, про стягнення з ОСОБА_6 на користь ПАТ «ОСОБА_4 Аваль» заборгованості по кредитному договору № 010/01-02/08-082 від 2 вересня 2008 р. у сумі 3 106 903, 57 грн. та 1820 грн. судових витрат, копію якої 14 лютого 2014 р. направлено стягувачеві для відома та боржнику для виконання.

8 травня 2014 р. державним виконавцем Центрального відділу державної виконавчої служби Миколаївського міського управління юстиції винесена постанова про відкриття виконавчого провадження з виконання виконавчого листа № 1423/17634/2012, виданого 28 березня 2014 р. Центральним районним судом м. Миколаєва, про стягнення з ОСОБА_7 та ОСОБА_6 на користь ПАТ «Марфін Банк» заборгованості за кредитним договором № 00209/N від 28 липня 2011 р. у сумі 699 936,44 грн. та 1677,50 грн. судового збору, копія якої супровідним листом від 8 травня 2014 р. направлена боржнику для відома та виконання та стягувачеві до відома.

Відповідно до постанови начальника управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Миколаївській області № 02-70/5-113 від 11 липня 2014 р. матеріали зазначеного виконавчого провадження передано з Центрального відділу державної виконавчої служби Миколаївського міського управління юстиції на подальше виконання до ВПВР УДВС ГУЮ у Миколаївській області.

17 липня 2014 р. державним виконавцем ВПВР УДВС ГУЮ у Миколаївській області винесено постанову про прийняття до виконання виконавчого провадження з примусового виконання виконавчого листа № 1423/17634/2012, виданого 28 березня 2014 р. Центральним районним судом м. Миколаєва, про стягнення з ОСОБА_7 на користь ПАТ «Марфін Банк» заборгованості за кредитним договором № 00209/N від 28 липня 2011 р. у сумі 699 936,44 грн. та 1677,50 грн. судового збору.

Звертаючись до суду з поданням про тимчасове обмеження боржника у праві виїзду за кордон, державний виконавець посилався на те, що боржник не виконує рішення судів та на вимогу державного виконавця не надав інформацію про своє майно, кошти, що свідчить про ухилення його від виконання зобовязання покладеного на нього рішенням суду.

Задовольняючи подання державного виконавця суд першої інстанції виходив з тих же обставин . При цьому суд обмежився лише копіями деяких документів виконавчого провадження.

В той же час, в засіданні судової колегії державний виконавець пояснив, що боржник змінив місце проживання та реєстрації, не повідомивши про це державного виконавця, а представником стягувача були надані документи, які свідчать про наявність у боржника майна, яка перебуває у спільній сумісній власності. Однак, зазначені обставини залишилися поза увагою суду.

Оскільки, відповідно до ч. 2 ст. 377-1 ЦПК України, подання розглядається судом негайно, без виклику чи повідомлення сторін та інших заінтересованих осіб, за участю державного виконавця, то саме на останнього покладається тягар доказування.

Проте, розглядаючи подання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі кордону України без участі державного виконавця, суд першої інстанції обмежився лише копіями деяких документів виконавчого провадження, не витребував матеріали виконавчого провадження та належним чином не перевіривши факту ухилення боржника від виконання покладених на нього рішенням суду зобовязань, дійшов передчасного висновку про задоволення подання.

За такого, колегія суддів вважає, що ухвала суду підлягає скасуванню на підставі п. 3 ч. 1 ст. 312 ЦПК України з передачею питання на новий розгляд до суду першої інстанції.

Керуючись ст. ст. 303, 312, 315 ЦПК України, колегія суддів

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_6 задовольнити частково.

Ухвалу Заводського районного суду м. Миколаєва від 2 вересня 2014 р. скасувати, а матеріали за поданням відділу примусового виконання рішень управління Державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Миколаївській області про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі кордону України направити на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий: Судді: