ФАСТІВСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД
_______________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 листопада 2015 року

Фастівський міськрайонний суд Київської області у складі:

головуючого судді Чернишової Є.Ю.,

за участі секретаря Соловей Ж.В.,

позивача ОСОБА_1;

відповідача ОСОБА_2;

представника відповідача ОСОБА_3,

розглянувши позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та стягнення аліментів, -

ВСТАНОВИВ:

05 листопада 2015 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовною заявою, в якій просить розірвати шлюб між нею та ОСОБА_2, який зареєстровано 29.08.2002 року, після розірвання шлюбу залишити їй прізвище ОСОБА_2 та стягнути аліменти на утримання доньки ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, доньки ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, доньки ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_3 у розмірі 1/3 частини усіх видів його заробітку, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення дітей повноліття.

Свої вимоги позивачка обґрунтовує тим, що подружнє життя з відповідачем виявилось невдалим, через несумісність характерів виникали сварки, що призвело до втрати почуттів. Сторони майже пять років не підтримують сімейних відносин. Позивачка вважає, що примирення не можливе, оскільки це суперечить інтересам її та їхніх дітей. Крім того, відповідач не бере участі у вихованні дітей, матеріальної допомоги на їхнє утримання не надає. Позивачка хоча і працює, але має нестабільний заробіток, коштів на належне утримання дітей не вистачає, їм допомагає її мама.

В судовому засіданні позивачка позовні вимоги підтримала та просила суд їх задовольнити.

Відповідач в судовому засіданні позов визнав, не заперечує щодо розірвання шлюбу та сплати аліментів на утримання його дітей.

Представник відповідача в судовому засіданні підтримав позицію відповідача.

Суд, вивчивши матеріали справи та дослідивши надані докази у межах заявлених позовних вимог ( стаття 11 ЦПК України ) встановив наступне.

29.05.2002 року відділом реєстрації актів цивільного стану Фастівського міського управління юстиції Київській області зареєстрований шлюб між ОСОБА_2 та Івакіною (після реєстрації шлюбу ОСОБА_2) ОСОБА_6, про що зроблений відповідний актовий запис № 155, свідоцтво про одруження серії І-ОК №120813 (а.с.5).

Від спільного подружнього життя сторони мають: доньку ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_4, що підтверджується свідоцтвом про народження серії І-ОК №201396, виданим 30.11.2011 року відділом реєстрації актів цивільного стану Фастівського міського управління юстиції Київській області; доньку ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_5, що підтверджується свідоцтвом про народження серії І-ОК №201395, виданим 30.11.2011 року відділом реєстрації актів цивільного стану Фастівського міського управління юстиції Київській області; доньку ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_6, що підтверджується свідоцтвом про народження, серії І-ОК №201397, виданим 30.11.2011 року відділом реєстрації актів цивільного стану Фастівського міського управління юстиції Київській області (а.с.6, 7, 8).

Згідно довідки, що видана КП Фастівської міської ради «Фастівська житлово-експлуатаційна контора» 14.08.2015 року №2329, за адресою АДРЕСА_1 зареєстровані та проживають ОСОБА_2, ОСОБА_4, ОСОБА_7, ОСОБА_2В, ОСОБА_8, ОСОБА_9 (а.с.9).

Частиною третьою статті 105 Сімейного кодексу України визначено, що шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу.

Відповідно до частини другої статті 112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Частиною третьою статті 105 Сімейного кодексу України визначено, що шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу.

Відповідно до частини другої статті 112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Судом встановлено, що сторони не підтримують шлюбних відносин. Спору про поділ майна подружжя не має.

Суд дійшов висновку, що шлюб між сторонами носить формальний характер, збереження їх сімї є неможливим, подальше спільне життя подружжя буде суперечити їхнім інтересам та інтересам їх спільних дітей, а тому є усі підстави для розірвання шлюбу.

Відповідно до статті 113 Сімейного кодексу України, особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище.

Позивач в заяві просила залишити їй прізвище «Сапронова».

Згідно частиною другою статті 114 Сімейного кодексу України, у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу.

Відповідно до положень Конвенції ООН про права дітей від 20 листопада 1989 року (ратифікована Україною Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 р. № 789-X11) дитина, з огляду на його фізичну й розумову незрілість вимагає спеціального захисту й турботи, включаючи належний правовий захист, як до, так і після народження.

Обов'язок батьків по утримуванню дітей до досягнення ними повноліття закріплена в ч. 2 ст. 51 Конституції України і ст. 180 Сімейного кодексу України. У випадку ухилення батьків від виконання цього обов'язку, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються в частині від доходу його матері, батька й (або) у твердій грошовій сумі ( ст. 181 Сімейного кодексу України).

За правилами статті 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення.

Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу.

Як зазначає позивачка, ОСОБА_2 працездатний, проте не працює, не має постійного заробітку.

Передбачених законом підстав для звільнення ОСОБА_2 від обов'язку утримання неповнолітніх дітей судом не встановлено. Домовленості між батьками щодо способу утримання дітей та порядку сплати аліментів не досягнуто.

Згідно з приписами частини 4 статті 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

З огляду на наведене, суд вважає, що визначений позивачкою розмір аліментів у частковому відношенні не перевищує засад розумності та виваженості, відповідає встановленим судом фактичним обставинам по справі, тому, враховуючи наведені обставини, сімейний та майновий стан відповідача, його згоду з вказаним розміром аліментів, суд встановлює аліменти на утримання неповнолітньої дитини у розмірі однієї третьої частини від заробітку (доходу) їхнього батька ОСОБА_2

Проаналізувавши обставини справи, оцінивши представлені сторонами в порядку ст. 60 ЦПК України докази в їхні сукупності, суд визнає, що ОСОБА_2 не виконує в повному обсязі у відношенні своїх неповнолітніх дітей передбачені сімейним законодавством батьківські обов'язки з її утримання, у зв'язку з чим позовні вимоги про стягнення аліментів є обґрунтованими і підлягають задоволенню.

Відповідно до положень частини 1 статті 79 Сімейного кодексу України аліменти присуджуються за рішенням суду від дня подання позовної заяви.

Рішення суду в частині стягнення аліментів на утримання дітей за один місяць, згідно вимогам статті 367 ЦПК України, підлягає негайному виконанню.

Позивача, на користь якого ухвалене судове рішення, у встановленому законом порядку звільнено від оплати судових витрат при зверненні до суду, тому відповідно до положень частини 3 статті 88 ЦПК України при постановленні рішення вони підлягають стягненню з відповідача в дохід держави.

На підставі вищевикладеного, керуючись, статтями 11, 60, 62, 81, 88, 130, 174, 214, 215, 367 Цивільного процесуального кодексу України, статтями 105, 110, 112, 114, 180-183,191 Сімейного кодексу України, суд,

в и р і ш и в:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та стягнення аліментів - задовольнити.

Шлюб між ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_7, та ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_8, зареєстрований 29 червня 2002 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Фастівського міського управління юстиції Київської області, актовий запис № 155, розірвати.

За вибором позивачки її прізвище «Сапронова» залишити без змін.

Рішення суду після набрання ним законної сили надіслати до органу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем ухвалення рішення для внесення відомостей до Державного реєстру актів цивільного стану громадян та проставлення відмітки в актовому записі про шлюб.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_8, проживаючого ІНФОРМАЦІЯ_9, ІПН НОМЕР_1 на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_7, проживаючої та зареєстрованої ІНФОРМАЦІЯ_9, аліменти на утримання дітей - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_4, ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_5, ОСОБА_10, ІНФОРМАЦІЯ_6 у розмірі 1/3 частини усіх видів його заробітку (доходу) щомісяця, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня звернення до суду (05 листопада 2015 року) і до досягнення дітьми повноліття.

Допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів на утримання дітей у межах суми платежу за один місяць.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 487 грн. 20 коп. сплаченого нею судового збору.

Рішення суду може бути оскаржено до Апеляційного суду Київської області через Фастівський міськрайонний суд Київської області, протягом десяти днів з дня його проголошення, а для осіб, які брали участь у справі, але не були присутні в судовому засіданні під час його проголошення, протягом 10 днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Є.Ю.Чернишова