Справа №592/6553/15-ц Головуючий у суді у 1 інстанції - Бичков І. Г.
Номер провадження 22-ц/788/1891/15 Суддя-доповідач - Криворотенко В. І.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 грудня 2015 року м.Суми

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Сумської області в складі:

головуючого-судді - Криворотенка В. І.,

суддів - Дубровної В. В. , Лузан Л. В.

з участю секретаря судового засідання - Чурини В.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Апеляційного суду Сумської області справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_3 - ОСОБА_4

на рішення Ковпаківського районного суду м. Суми від 19 серпня 2015 року

у справі за скаргою ОСОБА_3 до ОСОБА_5, ОСОБА_6, третя особа - Публічного акціонерного товариства «Сумське машинобудівне науково-виробниче об'єднання ім. М.В. Фрунзе», про визнання права власності на частину квартири,

в с т а н о в и л а :

Звертаючись з позовом позивач просив визнати за ним право власності на 1/3 частин квартири, розташовану за адресою: АДРЕСА_1.

Рішенням Ковпаківського районного суду м. Суми від 19 серпня 2015 року у задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_3 - ОСОБА_4 посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить рішення місцевого суду скасувати ухваливши нове про задоволення позову.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення ОСОБА_3, його представника ОСОБА_4, представника ОСОБА_5 ОСОБА_7, дослідивши матеріали справи, перевіривши рішення суду в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню.

Як встановлено судом та вбачається з матеріалів справи ОСОБА_3 ОСОБА_5, ОСОБА_6 є співвласниками квартири за адресою: АДРЕСА_1.

ОСОБА_3 та ОСОБА_5 перебували у шлюбі, від якого мають дочку ОСОБА_6

Зазначену квартиру ОСОБА_3, ОСОБА_5, ОСОБА_6 отримали на підставі свідоцтва про право власності видане 19.01.1998 року АТ «Сумське машинобудівне науково-виробниче об'єднання ім. М.В. Фрунзе». Дане свідоцтво було видане на підставі розпорядження голови приватизаційної комісії АТ «Сумське машинобудівне науково-виробниче об'єднання ім. М.В. Фрунзе» № 2033 від 19.01.1998 року.

Право власності на вказану квартиру було зареєстровано Сумським ООБТІ у реєстрову книгу за № 1168. Зазначене підтверджується копією другого примірника свідоцтва, який знаходиться в Управлінні комунального майна Сумської міської ради, і була отримана в порядку ознайомлення із інвентарною справою.

Приблизно в травні 2003 року між ОСОБА_5 та ОСОБА_3 шлюб був розірвано, останній залишився проживати у спірній квартирі, а відповідачі переїхали жити за іншою адресою.

17.12.2003 року між сторонами була укладена угода про визначення ідеальних часток належних власникам у спільній власності на квартиру, яка була засвідчена приватним нотаріусом Сумського міського нотаріального округу Ануфрієвим О.В. за реєстровим номером 10778. Відповідно до даної угоди сторони домовилися між собою про те, що визначають свої частки у спільній власності у спірній квартирі по 1/3 частки.

Рішенням Ковпаківського районного суду м. Суми від 06.04.2004 року встановлено порядок користування квартирою АДРЕСА_1, відповідно до якого ОСОБА_9 разом з донькою ОСОБА_10 виділено кімнату жилою площею 14,3 кв.м., а ОСОБА_3 кімнату жилою площею 11,3 кв.м. Спільні приміщення залишені в загальному користуванні.

Влітку 2014 року позивач зрозумів, що свідоцтво про право власності на житло і його примірник угоди про визначення часток, втрачені і він не може їх знайти. Позивач звертався до Управління комунального майна Сумської міської ради і до нотаріуса Сумського міського нотаріального округу Ануфрієва О.В. Проте, позитивних наслідків такі звернення не дали, оскільки потрібно звернення всіх співвласників квартири. Позивач звернувся до відповідачів з проханням з'явитися до Управління комунального майна СМР і приватного нотаріуса для отримання дублікатів правовстановлюючих документів, але відповідачі йому відмовили, мотивуючи це тим, що не будуть цим займатися, бо їм це не потрібно.

Вирішуючи даний спір суд першої інстанції прийшов до висновку про необґрунтованість позову ОСОБА_3, оскільки його право власності на частину спірної квартири не оспорюється.

З даним висновком колегія суддів погодитися не може.

Відповідно до правил ст.ст. 15,16, ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Згідно з ч. 1 ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

За вказаною нормою права вимога про визнання права власності може бути пред'явлена лише власником спірного майна, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Відповідно до ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 ЦПК України.

Звертаючись до суду з вказаним позовом, позивач зазначав, що відповідачі ОСОБА_5 та ОСОБА_6, своєю відмовою, сприяти йому у відновленні чи отриманні дублікату втраченого правовстановлюючого документа, перешкоджають в реалізації його права власності на 1/3 частину квартири.

Колегія суддів з даними доводами позивача цілком погоджується.

Доводи позивача про втрату правовстановлюючого документа відповідачі не спростували.

Під час розгляду справи позивач звертався і до реєстраційної служби Сумського міського управління юстиції по питанню реєстрації права власності на нерухоме майно, реєстрація якого проведена до 1 січня 2013 року, з видачою свідоцтва про право власності у зв'язку з втратою останнього. Проте, отримав відмову реєстратора. Оскільки у випадку проведення державної реєстрації права спільної часткової власності з видачою свідоцтва про право власності на нерухоме майно, законодавством у сфері державної реєстрації прав передбачено отримувати заяви від усіх співвласників одночасно (а.с.86).

Відповідачі ОСОБА_5 та ОСОБА_6 всупереч своїм доводам про те, що ними, як співвласниками спірної квартири право власності ОСОБА_3 на 1/3 частину квартири не оспорюється, фактично чинять перешкоди останньому в отримані дублікату правовстановлюючого документу на право власності на квартиру, що і унеможливлює здійснення ним своїх прав, як власника в повному обсязі.

Рішення суду про задоволення позову фактично для нього буде правовстановлюючим документом.

В інший спосіб ОСОБА_3 позбавлений можливості реалізувати своє право власника на частину спірної квартири, яку він хоче подарувати.

За таких обставин апеляційна скарга підлягає задоволенню, рішення суду підлягає скасуванню згідно вимог ст. 309 ЦПК України з ухваленням нового рішення про задоволення позову.

На відшкодуванні витрат по сплаті судового збору в суді першої та апеляційної інстанції позивач не наполягав.

Керуючись ст. ст. 303, 307, 309, 313, 314, 316 ЦПК України, колегія суддів

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_3 - ОСОБА_4 задовольнити.

Рішення Ковпаківського районного суду м. Суми від 19 серпня 2015 року в даній справі скасувати і ухвалити нове рішення.

Позов ОСОБА_3 до ОСОБА_5, ОСОБА_6, третя особа - Публічного акціонерного товариства «Сумське машинобудівне науково-виробниче об'єднання ім. М.В. Фрунзе», про визнання права власності на частину квартири задовольнити.

Визнати за ОСОБА_3 право власності на 1/3 частину квартири АДРЕСА_1, яка складається із двох житлових кімнат, жилою площею 25,6 кв.м., загальною площею 47,6 кв.м., яке зареєстровано за ним в Єдиному державному реєстрі прав на нерухоме майно під № 3270218, 18 березня 2004 року на підставі свідоцтва про права власності на житло від 19 січня 1998 року виданого АТ «Сумське машинобудівне науково-виробниче об'єднання ім. М.В. Фрунзе» та засвідченої 17 грудня 2003 року приватним нотаріусом Сумського міського нотаріального округу Ануфрієвим О.В. угоди про визначення ідеальних часток, належних власникам у спільній власності на квартиру.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення і з цього часу протягом двадцяти днів може бути оскаржене в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий -

Судді -