Справа № 136/616/15-ц
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

"30" квітня 2015 р. м. Липовець

Липовецький районний суд Вінницької області

в складі: головуючого - судді Кривенка Д. Т.

за участю секретаря Марчук Н.А., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Липовець цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Староприлуцької сільської ради Липовецького району Вінницької області про визнання права власності на земельні ділянки згідно державних актів на право приватної власності на землю по спадщині за заповітом,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду із вищевказаним позовом до відповідача, підставність якого обґрунтувала наступним чином.

ІНФОРМАЦІЯ_3 померла ОСОБА_2. Після її смерті відкрилась спадщина за заповітом вчиненим за життя спадкодавця 15.06.2010 року, відповідно до якого ОСОБА_2 заповіла усе своє майно позивачеві - ОСОБА_1, яка у свою чергу спадщину прийняла шляхом звернення до нотаріуса у визначений законодавцем строк, проте реалізувати свої спадкові права позбавлена можливості, оскільки при оформленні земельних ділянок згідно державних актів на право приватної власності на землю серії НОМЕР_1 та серії НОМЕР_2, які належали покійній ОСОБА_2- нотаріусом було відмовлено у видачі свідоцтва про право власності на вищевказані акти, так як відсутні оригінали правовстановлюючих документів. Ураховуючи наведене позивач просила суд здійснити захист її порушених прав у спосіб передбачений законом шляхом визнання за нею права власності в порядку спадкування за заповітом на нерухоме майно.

В судове засідання позивач ОСОБА_1 не з'явилася, однак надала суду заяву, в якій позовні вимоги підтримала з підстав, що наведені у позовній заяві, просить суд їх задовольнити, а розгляд справи проводити за її відсутності.

Відповідачі - сільський голова Староприлуцької сільської ради в судове засідання не з'явились, в заяві, яку він адресував суду позовні вимоги визнав за обставин, що наведені у позовній заяві, не заперечував щодо задоволення позову в заявленому обсязі щодо визнання права власності за позивачем на земельну ділянку, яку їй заповіла ОСОБА_2, також просив суд проводити розгляд справи за відсутності представника сільської ради.

Прийнявши до уваги те, що сторони скористались наданими їм ч.2 ст.158 ЦПК України правами, заявляти клопотання про розгляд справи у їх відсутності, суд не вбачає підстав для відкладення розгляду справи, а тому проводить його в даному судовому засіданні на підставі зібраних доказів у відсутності сторін в загальному порядку.

Суд, вивчивши та дослідивши матеріали цивільної справи, повно з'ясувавши обставини справи та перевіривши їх зібраними у справі доказами дійшов висновку про наступне.

ІНФОРМАЦІЯ_3 в селі Стара Прилука Липовецького району Вінницької області померла ОСОБА_2, на що вказує свідоцтво про смерть серія НОМЕР_3. За життя ОСОБА_2 15 червня 2010 року на випадок своєї смерті зробила особисте розпорядження, відповідно до якого заповіла належне їй майно ОСОБА_1. Таке розпорядження спадкодавця було посвідчено секретарем виконкому Староприлуцької сільської ради Липовецького району Вінницької області та внесено до реєстру за №63.

Відповідно до роз'яснень, що містяться у п.24 постанови ПВСУ від 30.05.2008 року за №7 «Про судову практику у справах про спадкування» судом було витребувано матеріали Спадкової справи до майна померлої ОСОБА_2 відповідно до яких встановлено, що своїм правом на спадкування скористались: син спадкодавця ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, будучи спадкоємцем першої черги за законом, подавши нотаріусу за місцем відкриття спадщини заяву у визначений законодавцем строк; ОСОБА_1, будучи спадкоємцем за заповітом.

Матеріали спадкової справи засвідчили, що позивач ОСОБА_1 є єдиним спадкоємцем за заповітом на майно померлої ОСОБА_2, так як заповіт за життя спадкодавця не був змінений чи скасований згідно відмітки вчиненої на ньому секретарем сільської ради, син спадкодавця не був непрацездатним, а відтак не мав права на обов'язкову частку у спадщині, а чоловік спадкодавця ОСОБА_6 помер ІНФОРМАЦІЯ_4, ще до відкриття спадщини після смерті ОСОБА_2

18.09.2012 року нотаріусом Липовецького районного нотаріального округу було винесено постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії та видачі на ім'я позивача ОСОБА_1 свідоцтва про право на спадщину за заповітом, після смерті ОСОБА_2, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3 на земельні ділянки, що розташовані по АДРЕСА_1. Вказана постанова була мотивована тим, що заявником не було пред'явлено нотаріусу правовстановлюючого документа на нерухоме майно.

Судом встановлено, що правовідносини, що виникли між сторонами є спадковими, спадщина відкрилась після 01.01.2004 року, а тому до застосування підлягають норми ЦК України.

Статтею 1220 ЦК України встановлено, що спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи. Місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця (ст.1221 ЦК України).

Відповідно до ст.1222 ЦК України, спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини.

Заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті (ст.1233 ЦК України). Право на заповіт має фізична особа з повною цивільною дієздатністю. Право на заповіт здійснюється особисто (ст.1234 ЦК України).

Зі змісту ст.1235 ЦК України, заповідач може призначити своїми спадкоємцями одну або кілька фізичних осіб, незалежно від наявності у нього з цими особами сімейних, родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин.

За правилами ст.1241 ЦК України, малолітні, неповнолітні, повнолітні непрацездатні діти спадкодавця, непрацездатна вдова (вдівець) та непрацездатні батьки спадкують, незалежно від змісту заповіту, половину частки, яка належала б кожному з них у разі спадкування за законом (обов'язкова частка).

Відповідно до ст.1225 ЦК України, право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення.

Відповідно до ч.5 ст.1268 ЦК України, незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

В постанові №7 від 30.05.2008 року "Про судову практику у справах про спадкування" Пленум Верховного Суду України, висловив наступну правову позицію, що у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Аналізуючи здобуті у справі докази судом з'ясовано, що спадкодавець за життя розпорядився належним йому майном, позивач спадщину прийняла у визначений законодавцем спосіб та порядок, інші спадкоємці, які б мали право на обов'язкову частку у спадщині відсутні, що доведено матеріалами Спадкової справи. Проте успадкувати майно в нотаріальному порядку позивач позбавлений можливості, так як відсутній правовстановлюючий документ, що посвідчує право власності спадкодавця, на таке майно, оскільки ще за його життя був втрачений.

Факт належності майна ОСОБА_2 підтверджується: копіями Державних актів на право приватної власності на землю серія НОМЕР_1, а також НОМЕР_2 Витягом з технічної документації з нормативної грошової оцінки від 19.02.2015 року за №14-28-0.1-713/2-15, №14-28-0.1-714/2-15; листами Відділу Держкомзему у Липовецькому районі від 03.12.2014 року та від 11.02.2015 року, відповідно до яких констатовано про неможливість видачі Державних актів на ім'я ОСОБА_1, у зв'язку із смертю власника.

Зважаючи на викладене та у контексті приведених правових норм регулювання предмета спору, суд вважає, що позивачем доведено обставини викладені нею у позовній заяві належними та допустимими доказами, відтак вимоги обґрунтовані, а тому підлягають до задоволення задля відновлення порушеного та невизнаного права позивача на спадкове майно за заповітом.

Згідно ст. 174 ч. 4 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд, за наявності на те законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову.

Враховуючи, що визнання відповідачами позову не суперечить закону та не порушує права, свободи та інтереси третіх осіб, суд приймає визнання відповідачем позову та виносить рішення про його задоволення.

На підставі ст.ст. 25, 346, 1217, 1218 - 1223, 1233, 1234, 1235, 1268 -1270 ЦК України, постановою Пленуму Верховного Суду України №7 від 30.05.2008 року "Про судову практику у справах про спадкування", керуючись ст. ст. 10, 60, ч.2 158, ч.4 174, 208-209, 212 - 215 ЦПК України суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, право власності в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_2, яка настала ІНФОРМАЦІЯ_3 в с. Стара Прилука Липовецького району Вінницької області, на земельні ділянки:

· площею 0,2500 га у межах згідно з планом (кадастровий НОМЕР_4), що розташована в АДРЕСА_1, цільове призначення - для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, яка належала спадкодавцеві згідно державного акта на право власності на земельну ділянку серії НОМЕР_1 виданого на підставі рішення Староприлуцької сільської ради 12 сесії 6 скликання від 01.11.2011 року;

· площею 0,0723 га у межах згідно з планом (кадастровий НОМЕР_5), що розташована в АДРЕСА_1, цільове призначення - для особистого селянського господарства, яка належала спадкодавцеві згідно державного акта на право власності на земельну ділянку серії НОМЕР_2 виданого на підставі рішення Староприлуцької сільської ради 12 сесії 6 скликання від 01.11.2011 року;

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя: Д. Т. Кривенко