Провадження № 2/752/6441/15
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

07.12.2015 року Голосіївський районний суд міста Києва в складі:

головуючого судді - Колдіної О.О.

з участю секретаря - Овдій А.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на повнолітню дитину на час навчання, додаткових витрат на утримання повнолітньої дитини, аліментів за попередній період,

в с т а н о в и в:

позивач звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, додаткових витрат та аліментів за попередній період.

Відповідно до поданої заяви позивач просить стягувати з відповідача аліменти на її користь на утримання сина - ОСОБА_3, який продовжує навчання, у твердій грошовій сумі у розмірі 1 000 гривень щомісяця до закінчення навчання або до досягнення ним 23 річного віку в залежності від того, яка обставина настане раніше, стягнути додаткові витрати по утриманню повнолітнього ОСОБА_3 в розмірі 1/2 частина, що становить 936 гривень, до закінчення навчання або до досягненню ним 23 річного віку в залежності від того, яка обставина настане раніше, а також просила стягнути аліменти за попередній період в розмірі 13 675,20 гривень.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що сторони у справі з 29.09.1995 р. по 22.01.2002 р. перебували у зареєстрованому шлюбі. У шлюбі народилася дитина - син ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 р народження.

Позивач посилається на те, що між нею та відповідачем не досягнуто згоди щодо утримання сина; відповідач отримує значні доходи, однак належної допомоги на утримання сина не надає.

З 18.08.2014 р. ОСОБА_3 розпочав навчання у Національному медичному університеті ім.О.О.Богомольця, на денній формі навчання, і строк навчання відповідно до Договору визначений з 01.09.2014 р. до ІНФОРМАЦІЯ_3 р.

Згідно з умовами Договору про надання освітніх послуг від 18.08.2014 р., вартість навчання становить 113 320 гривень.

Позивач щороку сплачує за навчання сина 22 464 гривень.

В обгрнутування свого позову ОСОБА_1 зазначає, що її доходів не вистачає для нормального утримання сина та оплати навчання, в зв»язку з чим вона звернулась до суду.

Крім того, на підставі ст..194 СК України позивач просить стягнути з відповідача аліменти за попередній період, а саме за три роки.

В ході судового розгляду представник позивача підтримала позовні вимоги і обґрунтування позову в повному обсязі, та просила суд позов задовольнити, з підстав, зазначених в позовній заяві, посилаючись на те, що закон покладає обов»язок на обох батьків по утриманню дитини на час навчання, однак доходів позивача не вистачає для здійснення належного утримання сина та оплату освітніх послуг.

Представник відповідача заперечував проти задоволення позову, обґрунтовуючи свої заперечення тим, що позивач не надала належних суду доказів, що дитина, яка навчається, потребує матеріальної допомоги, що витрати на оплату навчання несе сама позивач. Також представник відповідача на підставі наданих суду письмових доказів посилався на відсутність можливості у відповідача в зв»язку з незначними доходами, наявністю іншої сім»ї, надавати матеріальну допомогу.

Крім того, представник відповідача просив відмовити позивачу у стягнення додаткових витрат по оплаті навчання, оскільки норми чинного законодавства не передбачають можливості стягнення додаткових витрат на повнолітню дитину. Вимоги щодо стягнення заборгованості по сплаті аліментів за попередній період вважав необґрунтованими, оскільки відповідач сплачував аліменти до 18 років і інших вимог після припинення сплати аліментів позивач не пред»являла.

Вислухавши представників сторін, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 з 29.09.1995 р. по 22.01.2002 р. перебували у зареєстрованому шлюбі.

У даному шлюбі у подружжя народився син - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1.

На час звернення позивача до суду з позовом про стягнення аліментів син є повнолітнім.

Відповідно до ст.199 СК України батьки зобов»язані утримувати дочку, сина, які продовжують навчання і у зв»язку з цим потребують матеріальної допомоги, до досягнення ними двадцяти трьох років, за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу.

Право на утримання припиняється у разі припинення навчання.

Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання.

Тобто, для задоволення позову про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини на час її навчання, повинно існувати чотири умови, а саме: дитина повинна навчатись, потребувати матеріальної допомоги, її вік не повинен перевищувати 23 років, батьки повинні мати можливість надавати матеріальну допомогу.

В силу положень ст.200 Сімейного кодексу України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу.

При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином.

Судом встановлено, що відповідно до довідки форми № 3, виданої Київським будівельно-монтажним управлінням №1, ОСОБА_3 проживає разом зі своєю матір»ю - ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1.

18.08.2014 р. між Національним медичним університетом ім.О.О. Богомольця та ОСОБА_1, як замовником, був укладений Договір № 2014/с-1-2052, відповідно до умов якого Виконавець взяв на себе зобов»язання за рахунок коштів Замовника здійснити навчання ОСОБА_3 на денній формі навчання за освітньо-кваліфікаційним рівнем «бакалавр».

Згідно умов Договору термін навчання становить з 01.09.2014 р по ІНФОРМАЦІЯ_3 р.

Плата за навчання визначена сторонами в розмірі 112 320 гривень щорічно (5 років, 10 учбових семестрів).

Договір був підписаний позивачем у справі.

Згідно з ст.182 Сімейного кодексу України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров»я та матеріальне становище дитини; стан здоров»я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.

Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених ст.184 цього Кодексу.

При вирішенні судом питання щодо наявності підстав для задоволення позову і стягнення з відповідача аліментів на утримання повнолітнього сина на час його навчання суд враховує, що після розірвання шлюбу з позивачем, відповідач вдруге одружився і у даному шлюбі у нього народилась дитина - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, який перебуває на утриманні ОСОБА_2

Крім того, суд враховує, що разом з відповідачем проживає його дружина: ОСОБА_5, яка є пенсіонером, отимує пенсію за віком, розмір якої становить 1 1186 гривень.

Також суд бере до уваги стан здоров»я відповідача та рівень матеріального забезпечення самого відповідача, який згідно з довідкою, наданою з місця роботи - ТОВ «Комфортна вежа» (виробничо-обслуговуючий підрозділ «Сирець») отримує середню щомісячну заробітну плату 1 500 гривень.

Відомостей про наявність у відповідача інших доходів матеріали справи не містять.

Ні позивачем, ні її представником в ході розгляду справи не було надано доказів про рівень доходів позивача, хоча суд наголошував на необхідності надання зазначених доказів, однак, в порушення вимог ст..ст.10, 60 ЦПК України зазначені докази надані не були і представник позивача вважала за можливе розглядати справу за наявними у матеріалах справи доказами.

Крім того, суду не надано доказів про відсутність доходів безпосередньо у ОСОБА_3 - сина сторін, на підтвердження того, що на час навчання він потребує допомоги.

З врахуванням викладених судом обставин, оцінюючи всі досліджені докази суд приходить до висновку про те, що позивач в ході розгляду справи не довела обставини, які мають істотне значення при розгляді даного спору, а саме те, що ОСОБА_3 потребує матеріальної допомоги в зв»язку з навчанням, рівень допомоги, яка надається матір»ю, є недостатнім для забезпечення його життєдіяльності. Також суд вважає, що з врахуванням сімейного стану відповідача, перебуванням на його утриманні інших осіб і рівня його матеріального забезпечення, стану здоров»ю, ОСОБА_2 не може надавати допомогу на утримання дитини.

З урахуванням викладеного суд вважає, що вимоги про стягнення аліментів на утримання повнолітнього сина на час його навчання не підлягають задоволенню.

Також не можуть бути задоволені вимоги позивача про стягнення додаткових витрат по оплаті навчання ОСОБА_3 в розмірі 1/2 частини витрат на навчання згідно договору про надання освітніх послуг до закінчення навчання ОСОБА_3 або до досягненню ним 23 річного віку в залежності від того, яка обставина настане раніше, виходячи з наступного.

Так, відповідно до ч.1 ст.185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов»язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо).

В силу положень глави 15 СК України стягнення додаткових витрат на дитину можливе у разі здійснення таких витрат на неповнолітню дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо).

Положення ст.185 СК України не застосовуються до правовідносин з приводу утримання батьками їх повнолітніх дітей на час навчання, оскільки законом це не передбачено.

З огляду на викладене, позовні вимоги про стягнення з відповідача додаткових витрат по оплаті за навчання як понесених, так і на майбутнє не можуть бути задоволені.

Крім того, не підлягають задоволенню вимоги позивача про стягнення заборгованості по сплаті аліментів за минулий період, виходячи з наступного.

Відповідно до ч.1 ст.194 Сімейного кодексу України, аліменти можуть бути стягнуті за виконавчим листом за минулий час, але не більш як за три роки, що передували пред'явленню виконавчого листа до виконання.

Під час розгляду справи судом встановлено, що згідно рішення Голосіївського районного суду м.Києва відповідач сплачував на користь позивача аліменти на утримання сина в розмірі 1/4 частини від усіх видів заробітку.

Після досягнення сином повноліття позивач з позовом стягнення стягнення аліментів на повнолітню дитину не зверталась.

Рішення суду про стягнення аліментів за виконавчим листом виконано відповідачем в повному обсязі та своєчасно, а тому заборгованість по сплаті аліментів за визначений позивачем період - відсутня.

Враховуючи викладене, оцінюючи всі досліджені судом докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 не підлягають задоволенню в повному обсязі, оскільки вони необґрунтовані і не є доведеними в ході судового розгляду.

Питання щодо стягнення судових витрат суд вирішує на підставі положень ст..88 ЦПК України.

Керуючись ст.ст.3, 10, 60, 88, 209, 213-215 ЦПК України,

в и р і ш и в:

у задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на повнолітню дитину на час навчання, додаткових витрат на утримання повнолітньої дитини, аліментів за попередній період - відмовити.

Рішення може бути оскарженим шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення до Апеляційного суду м.Києва через Голосіївський районний суд м.Києва.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя