Справа № 359/282/15-ц
Провадження № 2/359/574/2015
РІШЕННЯ

Іменем України

(заочне)

13.03.2015 року Бориспільський міськрайонний суд Київської області в складі

головуючого судді Кабанячого Ю.В.

при секретарі Тоцькій К.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Борисполі цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Кей Колект» до ОСОБА_1, третя особа - відділ державної виконавчої служби Бориспільського міськрайонного управління юстиції про звільнення майна з-під арешту,

встановив:

15.01.2015 року представник позивача Терещенко В.І. звернувся до суду з вказаним позовом, яким просить звільнити майно з-під арешту накладеного державним виконавцем ВДВС Бориспільського МРУЮ, постановою № 24714965 від 02.06.2011 року, що належить ОСОБА_1, а саме: будинок АДРЕСА_1 та земельну ділянку, кадастровий номер - НОМЕР_1, що знаходиться по АДРЕСА_1, крім того заборонити органам Державної виконавчої служби вчиняти будь-які дії, пов'язані з обмеженням ТОВ «Кей Колект» права розпорядження відносно будинку АДРЕСА_1 та земельної ділянки, кадастровий номер - НОМЕР_1, що знаходиться по АДРЕСА_1.

В обґрунтування позову зазначає, що 09.01.2008 року між ПАТ «УкрСиббанк» та ОСОБА_1 (далі Позичальник, Відповідач) був укладений кредитний договір № 0, відповідно до умов якого останній отримав кредит у іноземній валюті на загальну суму 140 000 доларів США. В рахунок забезпечення виконання зобов'язань за даним договором, в той же день між ПАТ «УкрСиббанк» та Відповідачем був укладений договір іпотеки № 74919. Відповідно до умов договору в іпотеку передано нерухоме майно, що належить відповідачу на праві власності, а саме: житловий будинок та земельну ділянку площею 0,25 га кадастровий номер НОМЕР_2, що знаходяться за адресою:АДРЕСА_1. В 2011 року між ПАТ «УкрСиббанк» та ТОВ «Кей-Колект» був укладений договір відступлення права вимоги, відповідно до умов якого право вимоги кредитної заборгованості банку до ОСОБА_1 згідно договору кредиту та за договором іпотеки, були відступлені ТОВ «Кей-Колект». На даний час встановлено, що в Єдиному реєстрі заборон відчуження об'єктів нерухомого майна, крім обтяження накладеного на підставі договору іпотеки, існують інші арешти зазначеного нерухомого майна, що належить Відповідачу, а саме номер обтяження: № 11304266 та № 11305680, що були накладені на підставі постанови державного виконавця ВДВС Бориспільського МРУЮ в Київській області від 02.06.2011 року в рамках виконавчого провадження №24714965. Наявність арешту на вказане майно, що перебуває в іпотеці, порушує права Позивача на першочергове право на задоволення своїх вимог з виконання Відповідачем зобов'язань по кредитному договору, що стало підставою для звернення до суду.

У судове засідання представник позивача Терещенко В.І. не з'явився, проте через канцелярію суду надав заяву в якій позов підтримав, просив його задовольнити та справу слухати у його відсутність, проти заочного розгляду справи не заперечував.

Відповідач в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, шляхом оголошення про виклик в судове засідання в засобах масової інформації, про причини неявки не повідомив, клопотання про перенесення розгляду справи суду не надав, явку свого представника не забезпечив.

Представник третьої особи - відділу державної виконавчої служби Бориспільського міськрайонного управління юстиції в Київській області в судове засідання не з'явився, надав письмову заяву, в якій просив розглянути справу у його відсутність, проти задоволення позову не заперечував.

Відповідно до вимог ст.ст.169, 224 ЦПК України суд постановив ухвалу про заочний розгляд справи, проти такого вирішення справи представник позивача не заперечував.

На підставі ст.197 ЦПК України, в зв'язку з неявкою всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Суд, дослідив, проаналізував та оцінив всі зібрані у справі докази у їх сукупності з обставинами справи, і дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Згідно ст.ст. 11, 60 ЦПК України суд розглядає справи в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог чи заперечень.

Судом встановлено, що 09.01.2008 року між ПАТ «УкрСиббанк» та ОСОБА_1 був укладений кредитний договір № 0, відповідно до умов якого останній отримав кредит у іноземній валюті на загальну суму 140 000 доларів США. В рахунок забезпечення виконання зобов'язань за даним договором 09.01. 2008 року між ПАТ «УкрСиббанк» та Відповідачем був укладений договір іпотеки № 74919 (а.с.5-8). Пунктом 1.1. даного договору визначено, що він забезпечує вимогу Іпотекодержателя, що випливає з кредитного договору № 0, укладеного між ПАТ «УкрСиббанк» та ОСОБА_1

Згідно п.1.2. Договору іпотеки на забезпечення основного зобов'язання іпотекодавець передає у іпотеку нерухоме майно, що належить відповідачу на праві власності, а саме: житловий будинок та земельну ділянку площею 0,25 га кадастровий номер НОМЕР_2, що знаходяться за адресою:АДРЕСА_1. Відомості щодо обтяження даного нерухомого майна, 09.01.2008 року були внесені до єдиного реєстру прав власності на нерухоме майно та його обтяження, реєстраційний номер 6368866.

З даних договору факторингу № 1 від 12 грудня 2011 року (а.с.9-13) та довгору про відступлення права вимоги за договорами іпотеки (а.с.15-17) Публічне акціонерне товариство «УкрСиббанк» відступило Товариству з обмеженою відповідальністю «Кей-Колект» свої права вимоги заборгованості за кредитними договорами, у тому числі за кредитним договором № 0, укладеним між ПАТ «УкрСиббанк» та ОСОБА_1 від 09.01.2008 року, а також за договором іпотеки № 74919 (а.с.14,18).

З даних витягу про реєстрацію іпотеки № 359166447 від 04.05.2012 року слідує, що до реєстраційного запису державного реєстру заборон на відчуження нерухомого майна № 6368594 внесено зміни, а саме замінено іпотекодержателя з АКІБ «Укрсиббанк» на ТОВ «Кей Колект».

Відповідно до вимог ч. 3 ст. 33 Закону України «Про іпотеку» передбачено звернення стягнення на предмет іпотеки на підставі: рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя (тобто шляхом позасудового врегулювання). При цьому правовою підставою для передачі іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов'язання є договір про задоволення вимог іпотекодержателя (або застереження в іпотечному договорі).

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 37 Закону України «Про іпотеку» іпотекодержатель може задовольнити забезпечену іпотекою вимогу шляхом набуття права власності на предмет іпотеки. Правовою підставою для реєстрації права власності іпотекодержателю на нерухоме майно, яке є предметом іпотеки, є договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками та передбачає передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов'язання.

Згідно вимог ч. 3 ст. 37 Закону України «Про іпотеку» Іпотекодержатель набуває предмет іпотеки у власність за вартістю, визначеною на момент такого набуття, на підставі оцінки предмета іпотеки суб'єктом оціночної діяльності.

З даних витягу з реєстру прав власності на нерухоме майно та заборони на його відчуження (а.с.19-20) слідує, що крім обтяження накладеного на підставі договору іпотеки № 74919 від 09.01.2008 року, існують інші заборони, а саме арешти зазначеного нерухомого майна, реєстраційні номери № 11304266 та № 11305680, що були накладені на підставі постанови державного виконавця ВДВС Бориспільського МРУЮ в Київській області від 02.06.2011 року в рамках виконавчого провадження №24714965.

Відповідно до приписів ч. 2 ст. 16 ЦК України способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: визнання права, визнання правочину недійсним, припинення дії, яка порушує право, відновлення становища, яке існувало до порушення, примусове виконання обов'язку в натурі, зміна правовідношення, припинення правовідношення, відшкодування збитків, відшкодування моральної шкоди, визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу місцевого самоврядування. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом.

За змістом даної норми власник порушеного права може скористатися не будь-яким, а цілком конкретним способом захисту свого права, який, як правило, визначається законом, що регламентує конкретні цивільні правовідносини чи договором.

Згідно вимог ст. 60 Закону України «Про виконавче провадження», особа яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права на майно і про зняття з нього арешту.

Відповідно до вимог ст. 54 Закону України «Про виконавче провадження» передбачене право заставодержателя звернутися до суду з позовом про звільнення майна з-під арешту.

Відповідно до ст. 3 Закону України «Про іпотеку» іпотека має похідний характер від основного зобов'язання і є дійсною до припинення основного зобов'язання або до закінчення строку дії іпотечного договору. У разі порушення боржником основного зобов'язання відповідно до іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити забезпечені нею вимоги за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими особами, права чи вимоги яких на передане в іпотеку нерухоме майно не зареєстровані у встановленому законом порядку або зареєстровані після державної реєстрації іпотеки. Якщо пріоритет окремого права чи вимоги на передане в іпотеку нерухоме майно виникає відповідно до закону, таке право чи вимога має пріоритет над вимогою іпотекодержателя лише у разі його/її виникнення та реєстрації до моменту державної реєстрації іпотеки. Пріоритет права іпотекодержателя на задоволення забезпечених іпотекою вимог за рахунок предмета іпотеки відносно зареєстрованих у встановленому законом порядку прав чи вимог інших осіб на передане в іпотеку нерухоме майно виникає з моменту державної реєстрації іпотеки. Зареєстровані права та вимоги на нерухоме майно підлягають задоволенню згідно з їх пріоритетом - у черговості їх державної реєстрації.

Відповідно до ч.1 ст.14 ЗУ «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» пріоритет зареєстрованих обтяжень визначається у черговості їх реєстрації, за винятками, встановленими цим Законом. Обтяжувачі, які зареєстрували обтяження одного і того ж рухомого майна одночасно, мають рівні права на задоволення своїх вимог.

Таким чином, право іпотеки у позивача виникло з моменту укладення договору іпотеки та її державної реєстрації, тобто до вчиненої виконавцем оспорюваної дії. Однак на момент накладення арешту на спірний об'єкт нерухомого майна, державний виконавець не з'ясував, що згадане майно знаходиться в іпотеці згідно договору іпотеки від 09.01.2008 року було передане боржником банку у забезпечення своїх зобов'язань за кредитним договором, чим порушив право позивача на задоволення його вимог як іпотекодержателя. За таких обставин, зважаючи на переважне право іпотекодержателя на задоволення своїх вимог на момент його виникнення суд вважає вимоги заявника в частині накладення арешту обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню.

Що стосується позовної вимоги про заборону органам ДВС вчиняти будь - які дії пов'язані з обмеженням ТОВ «Кей-Колект» права розпорядження даним нерухомим майном суд вважає що така не підлягає до задоволення з огляду на ті обставини, що судовому захисту підлягають лише порушені (оспорювані) права, свободи чи інтереси, а не ті які можливо виникнуть в майбутньому.

На підставі викладеного, керуючись 10, 57-60, 62, 63, 209, 215-218, 224-226 ЦПК України, суд

вирішив:

Позов задовольнити частково.

Звільнити майно з-під арешту накладеного державним виконавцем ВДВС Бориспільського МРУЮ, постановою № 24714965 від 02.06.2011 року, що належить ОСОБА_1, а саме: будинок АДРЕСА_1 та земельну ділянку, кадастровий номер - НОМЕР_1, що знаходиться по АДРЕСА_1.

В решті позову відмовити.

Заочне рішення суду може бути оскаржено позивачем в загальному порядку: до апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом 10 днів з часу оголошення заочного рішення.

Відповідач має право подати лише заяву про перегляд заочного рішення в суд першої інстанції протягом 10 днів з дня отримання копії заочного рішення. У разі відмови у задоволенні цієї заяви відповідач набуває право оскаржити заочне рішення в апеляційний суд у загальному порядку.

Суддя Ю.В. Кабанячий