Справа № 417/341/15-ц
Провадження № 22ц/782/778/15
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЛУГАНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

10грудня 2015 року м. Сєвєродонецьк

Суддя судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Луганської області Украінцева Л.Д., вирішуючи питання про відкриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою Виконувача обовязків прокурора Луганської області на ухвалу Марківського районного суду Луганської області від 27 квітня 2015 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розподіл спадкового майна та визнання права власності в порядку спадкування за законом,

в с т а н о в и л а:

Ухвалою суду першої інстанції від 27 квітня 2015 року визнано мирову угоду, укладену між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 та закрито провадження у справі.

В.о. прокурора Луганської області, який не брав участі у розгляді справи, подав апеляційну скаргу.

Ухвалою апеляційного суду від 30 листопада 2015 року апеляційна скарга була залишена без руху, оскільки скарга на відповідала належним вимогам, які встановлені щодо апеляційних скарг.

Так в апеляційній скарзі чітко не зазначено, в чому полягає порушення інтересів держави, не конкретизовано в інтересах якого саме державного органу чи органу місцевого самоврядування він звертається для захисту порушених інтересів держави, не обґрунтовано необхідність такого захисту.

08 грудня 2015 року до Апеляційного суду Луганської області надійшла заява від В.о прокурора Луганської області на виконання ухвали суду разом з додатками.

Однак, вимоги ухвали апеляційного суду від 30 листопада 2015 року апелянтом не виконано в повному обсязі.

Відповідно до ч.1 ст.292 ЦПК України особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їх права та обов'язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

В обґрунтування свого права на апеляційне оскарження апелянт посилається на те, що він звертається до суду в інтересах Просянської сільської ради Марківського району Луганської області, оскільки вважає, що спадщина, яка залишилася після смерті ОСОБА_4 може бути визнана відумерлою.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_4 померла 03 березня 2013 року /а.с. 6/..

У довідці № 24 від 13 лютого 2015 року виданої виконавчим комітетом Просянської сільської ради Марківського району Луганської області вказано, що ОСОБА_4 постійно проживала в ІНФОРМАЦІЯ_1. На день смерті разом з нею проживала її донька ОСОБА_1, онука ОСОБА_5, чоловік онуки ОСОБА_6 і вели сумісне господарство /а.с. 7/.

З ксерокопії паспорту ОСОБА_2 вбачається, що вона зареєстрована за адресою ІНФОРМАЦІЯ_2 з 24.10.2007 року /а.с. 5 на звороті/.

Отже, твердження прокурора про те, що наявні підстави для визнання спадщини відумерлою не обґрунтоване.

З матеріалів цивільної справи не вбачається, що ухвалене судом рішення встановлює, змінює або припиняє права та обовязки Просянської сільської ради Марківського району Луганської області.

Враховуючи вищенаведене, вважаю, що прокурор не має передбаченого ст. 292 ЦПК України права на апеляційне оскарження, оскільки при її постановленні суд першої інстанції не вирішував питання про права і обовязки селищної ради.

Також в обґрунтування права на самостійне оскарження ухвали суду прокурор послався на відсутність органу, уповноваженого державою здійснювати контроль за надходженням судового збору до спеціального фонду Державного бюджету. Але зазначений довод апеляційної скарги не може бути прийнятий до уваги, оскільки не відповідає нормам матеріального права та прямо їм протирічить.

Так, відносини, що виникають у процесі складання, розгляду, затвердження, виконання бюджетів, звітування про їх виконання та контролю за дотриманням бюджетного законодавства, і питання відповідальності за порушення бюджетного законодавства регулюються Бюджетним кодексом України.

Статтею 19 Бюджетного кодексу України визначено, що на всіх стадіях бюджетного процесу здійснюються контроль за дотриманням бюджетного законодавства.

Стаття 22 Бюджетного кодексу України визначає джерела формування спеціального фонду Державного бюджету України, до яких входить також судовий збір, а крім того, визначає головних розпорядників бюджетних коштів, до яких відносяться, зокрема, Конституційний Суд України, Верховний Суд України, вищі спеціалізовані суди та інші органи, безпосередньо визначені Конституцією України, в особі їх керівників.

Частиною 7 статті 45 Бюджетного кодексу України передбачено, що перелік податків і зборів (обов'язкових платежів) та інших доходів бюджету згідно з бюджетною класифікацією в розрізі органів, що контролюють справляння надходжень бюджету, а також загальні вимоги щодо обліку доходів бюджету визначаються Кабінетом Міністрів України.

Постановою Кабінету Міністрів України від 16 лютого 2011 року №106 «Деякі питання ведення обліку податків і зборів (обов'язкових платежів) та інших доходів бюджету» установлений перелік податків і зборів (обов'язкових платежів) відповідно до переліку кодів бюджетної класифікації в розрізі органів, що контролюють справляння надходжень бюджету. До цих органів, зокрема, відносяться Верховний Суд України, Державна судова адміністрація України, Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ, Вищий господарський суд України, Вищий адміністративний суд України.

В зазначеній постанові Кабінету Міністрів України на органи, що контролюють справляння надходжень бюджету, покладено обов'язок забезпечити відповідно до законодавства здійснення постійного контролю за правильністю та своєчасністю надходження до державного та місцевих бюджетів податків і зборів (обов'язкових платежів).

Отже, посилання прокурора на відсутність органів, уповноважених здійснювати контроль за надходженням судового збору до спеціального фонду Державного бюджету, прямо протирічить законодавству України.

В ухвалі Апеляційного суду Луганської області від 30 листопада 2015 року апелянту було розяснено, що в разі не виконанні недоліків апеляційної скарги вона буде вважатися неподаною та повернута апелянту.

Зазначені обставини є підставою для відмови в прийнятті апеляційної скарги прокурора, як це передбачено абз. 1 п.8 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду цивільних справ в апеляційному порядку» від 24.10.2008 року № 12, та повернення її апелянту.

Керуючись вимогами ст.ст. 121, 295, 297 ЦПК України, -

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу Виконувача обовязків прокурора Луганської області на ухвалу Марківського районного суду Луганської області від 27 квітня 2015 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розподіл спадкового майна та визнання права власності в порядку спадкування за законом вважати неподаною та повернути апелянту.

Ухвала апеляційного суду набирає чинності негайно та може бути оскаржена протягом двадцяти днів у касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Суддя