АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Провадження № 22-ц/790/1940/15 Головуючий 1-ої інст.: Бондаренко В.В.
Справа № 642/2181/14ц Доповідач: Крилова Т.Г.
Категорія: договірні
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 березня 2015 року судова колегія судової палати у цивільних справах апеляційного суду Харківської області в складі:

Головуючого - Крилової Т.Г.,

Суддів - Пилипчук Н.П.,

- Трішкової І.Ю.,

при секретарі - Огар І.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Харкові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Ленінського районного суду міста Харкова від 23 січня 2015 року по справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про стягнення боргу,-

В С Т А Н О В И Л А:

В серпні 2011 року ОСОБА_3 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення боргу.

В обґрунтування позовних вимог посилалася на те, що 19.12.2008 року вона позичила ОСОБА_4 грошові кошти у сумі 35 200 грн., що підтверджується розпискою від 19.12.2008 року написаною власноруч позичальником. Позику ОСОБА_4 зобов*язався повернути до 19.12.09 року та 22 % річних, але не повернув та ІНФОРМАЦІЯ_1 він помер. Про смерть ОСОБА_4 вона дізналася від знайомих 23.01.2011 року. В подальшому, їй стало відомо, що ОСОБА_2 є спадкоємицею ОСОБА_4 Тому, ОСОБА_2, як спадкоємець, який прийняв спадщину, зобов'язана повернути грошові кошти, що позичив спадкодавець - ОСОБА_4, оскільки Цивільним кодексом України передбачається, що до спадщини входять не тільки права, а і обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. З метою урегулювання спору вона звернулася до відповідачки з вимогою повернути борг та надіслала претензію кредитора до Другої Харківської державної нотаріальної контори.

Остаточно уточнивши свої позовні вимоги, просила суд стягнути з ОСОБА_2 на її користь грошові кошти у розмірі 75 409 грн., а саме: суму основного боргу у розмірі 35 200 грн.; суму нарахування 22 % річних за користування грошима у розмірі 16 188 грн.; суму нарахування 3 % річних у розмірі 5 951 грн.; суму знецінювання грошей, у зв'язку з інфляцією, у розмірі 12 333 грн.; суму судових витрат по справі у розмірі 5 737 грн.

Рішенням Ленінського районного суду міста Харкова від 23 січня 2015 року позов ОСОБА_3 задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 суму заборгованості у розмірі 63 721 грн., яка складається із суми простроченої заборгованості 35 200 грн., процентів за користування коштами 16 188 грн., інфляційних витрат у розмірі 12 333 грн. та судових витрат у розмірі 3 768,32 грн. В іншій частині позовних вимог ОСОБА_3 відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить рішення суду скасувати і ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову.

Апелянт посилається на те, що рішення суду є незаконним та необґрунтованим, ухваленим з порушенням норм матеріального і процесуального права, оскільки не прийнято до уваги їхні доводи і пояснення по справі. Не враховано, що строк повернення боргу сплинув 19.12.09 року. За життя боржника вимог про сплату процентів не надходило. Доказів їх несплати позивачка не надала. Конкретний порядок сплати процентів теж відсутній. Зобов*язання сплачувати проценти нерозривно пов*язане з особою позичальника і є його особистим зобов*язанням. Судом не застосовано до спірних правовідносин ст. 608 ЦК України. Витрати за проведення судової почеркознавчої експертизи у розмірі 3567 гр. сплачені нею, а суд стягнув ці витрати на користь позивачки. До спірних правовідносин законом встановлена спеціальна позовна давність строком у шість місяців від дня, коли кредитор дізнався або міг дізнатися про відкриття спадщини. В даному випадку строк позовної давності пропущений позивачкою, т.я. з позовом до суду ОСОБА_3 звернулася 03.08.11 року. При вирішенні спору суд припустився помилки і не застосував закон, який підлягає застосуванню - ч.2, 4 ст. 1281 ЦК України.

Вислухавши доповідь судді, пояснення учасників процесу, судова колегія вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково, а рішення суду зміні в частині розміру суми боргу та судового збору, з таких підстав.

Відповідно до вимог ст. 1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов*язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

Відповідно до вимог ч.1 ст. 1047 ЦК України, договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян.

Частина друга вказаної норми закону передбачає, що на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми.

Відповідно до вимог ч.1 ст. 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

З матеріалів справи вбачається, що 19.12.08 року між ОСОБА_4 та ОСОБА_3 укладено договір позики. Відповідно до умов цього договору, ОСОБА_3 передала у власність ОСОБА_4 грошові кошти у розмірі 35 200 гр. на строк до 19.12.09 року з виплатою 22% річних.

Зазначений договір укладено у письмовій формі, передбаченій ст. 1047 ЦК України, на підтвердження чого представлено оригінал розписки позичальника ( т. 1, а.с. 100).

Розмір і порядок одержання процентів встановлено самим договором, тобто, сума позики + 22% річних. Тому, посилання апелянта на те, що відсутній конкретний порядок сплати процентів, спростовується змістом договору.

З висновку судової почеркознавчої експертизи № 3512 від 03.06.14 року, проведеної Харківським НДІСЕ ім. засл. проф. М.С. Бокаріуса, вбачається, що вказана розписка написана ОСОБА_4 (т.1, а.с. 179 - 182).

Вартість експертизи у розмірі 3567 гр. сплатила ОСОБА_2 (т.1, а.с. 178), тому, судом першої інстанції з відповідачки на користь позивачки помилково стягнуто вказану суму коштів за проведення експертизи.

З свідоцтва про смерть (т.1, а.с. 5) вбачається, що ОСОБА_4 помер ІНФОРМАЦІЯ_1. Позика ним не повернута, оскільки оригінал розписки знаходився у позивачки.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 1281 ЦК України, кредиторові спадкодавця належить протягом шести місяців від дня, коли він дізнався або міг дізнатися про відкриття спадщини, пред*явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, незалежно від настання строку вимоги.

В даному випадку, ОСОБА_3 08.07.11 року направила претензію кредитора, яка 11.07.11 року надійшла на адресу Другої Харківської державної нотаріальної контори.

ОСОБА_2 належним чином повідомлена про претензію кредитора Другою Харківською державною нотаріальною конторою, яка направила відповідачці поштою 19.07.11 року відповідну претензію кредитора (т.1, а.с. 13-14).

При таких обставинах, вимоги зазначеного закону виконано, строк пред*явлення вимог кредитора до спадкоємиці, яка прийняла спадщину, не пропущено. Тому, апелянт помилково вважає, що кредитор повинен був в шестимісячний строк звернутися з позовною вимогою до суду.

Відповідно до вимог ч.1 ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов*язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок.

Матеріали справи не містять відомостей про повернення суми позики.

Відповідно до вимог ч.1 ст. 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов*язаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 цього Кодексу.

При таких обставинах, судом першої інстанції правомірно стягнуто з відповідачки на користь позивачки сума боргу, 22% річних, індекс інфляції. Разом з тим, сума, яка підлягає стягненню розрахована не вірно.

Відповідно до вимог ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов*язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. На момент смерті ОСОБА_4, його зобов*язання не припинилося, оскільки є спадщина, вона прийнята відповідачкою, та до складу спадщини перейшли усі права та обов*язки, що належали померлому. Тому, немає підстав для застосування ст. 608 ЦК України, як того просить апелянт.

В даному випадку, з урахуванням вказаної норми закону, за договором позики підлягає стягненню з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 сума боргу, 22% річних, індекс інфляції станом до ІНФОРМАЦІЯ_1, до дня смерті ОСОБА_4

Так, 35200 гр. + 22% річних (7744 гр.) = 42 944 гр. Це борг станом на 19.12.09 року.

З 20.12.09 року до ІНФОРМАЦІЯ_1 = 397 днів. Тому, розрахунок 22% за 397 днів здійснюється за формулою: 42 944 х 22% : 365 х 397 = 10 275 гр. Усього: 42 944 гр. + 10 275 гр. = 53 219 гр. 96 коп.

Індекс інфляції за 2010 рік = 109,1%; 42 944 гр. х 109,1% = 46 851,90 гр. - 42 944 гр. = 3907,90 гр.; індекс інфляції за січень 2011 року = 101%; 42 944 гр. х 101% = 43373,44 гр. - 42 944 гр. = 429,44 гр.; 3907,90 гр. + 429,44 гр. = 4337,34 гр.

Загалом: 53 219 гр. 96 коп. + 4337,34 гр. = 57557,30 гр.

Відповідно до вимог ч.1 ст. 303 ЦПК України, під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обгрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України, стягненню з відповідачки на користь позивачки підлягають судові витрати у розмірі 695 гр. (120 гр. + 575 гр. = 695 гр.).

Враховуючи викладене, і керуючись ст.ст. 303, 304, 307 ч.1 п.3, 309, 313, 314, 316, 317, 319 ЦПК України, судова колегія, -

В И Р І Ш И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - задовольнити частково.

Рішення Ленінського районного суду міста Харкова від 23 січня 2015 року змінити в частині розміру суми боргу та судового збору.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 суму боргу у розмірі 57 557 гр. 30 коп. (п*ятдесят сім тисяч п*ятсот п*ятдесят сім гр. 30 коп.) та судові витрати у розмірі 695 гр.

В іншій частині рішення суду залишити без змін.

Рішення апеляційної інстанції набирає законної сили негайно, але може бути оскаржене в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з моменту його проголошення.

Головуючий -

Судді: