Справа №443/83/15-ц Провадження №2/443/94/15
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 січня 2015 року Жидачівський районний суд Львівської області в складі: головуючого-судді Сидорака Б.Г.

при секретарі Башта Г.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м.Жидачеві цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,-

встановив:

16.01.2015 року позивач ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до відповідача ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, який мотивує тим, що 12.06.2006 року зареєстрував шлюб із нею у Вербицькій сільській раді Жидачівського району Львівської області за актовим записом №3. Від подружнього життя у них ІНФОРМАЦІЯ_1 року народилась дочка-ОСОБА_3, яка проживає разом із ними та знаходиться на спільному утриманні. Із відповідачем вирішив розірвати шлюб, оскільки вона безпідставно звинувачує його в подружній зраді, внаслідок чого між ними часто виникають суперечки. За таких обставин вважає, що сім"я існує формально, а тому шлюб просить розірвати.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1, після закінчення строку на примирення, позовні вимоги підтримав з підстав, зазначених у позовній заяві.

Відповідач ОСОБА_2 в судовому засіданні позовні вимоги визнала, зазначивши, що після розірвання шлюбу бажає зберегти набуте у шлюбі прізвище "ОСОБА_2".

Заслухавши сторін, дослідивши матеріали справи, з'ясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Із свідоцтва про шлюб серія НОМЕР_1, яке видано Вербицькою сільською радою Жидачівського району Львівській області 12.06.2006 року, вбачається, що 12.06.2006 року зареєстрували шлюб ОСОБА_1 та ОСОБА_2 після реєстрації шлюбу дружині присвоєно прізвище "ОСОБА_2"(а.с.9).

Згідно із копією свідоцтва про народження серія НОМЕР_2, яке видано Вербицькою сільською радою Жидачівського району Львівській області 26 березня 2008 року, ОСОБА_3 народилась ІНФОРМАЦІЯ_1 року та її батьками є сторони у справі(а.с.3).

Відповідно ст.24 СК України шлюб має ґрунтуватись на вільній згоді жінки та чоловіка. При цьому ч.3 та ч.4 ст.56 СК України передбачено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини, примушування подружжя до збереження шлюбних стосунків чи їх припинення є неприпустимим і є порушенням права на свободу та особисту недоторканість.

Судом на підставі матеріалів справи встановлено, що відносини між сторонами не склалися, вони не спілкуються, не підтримують ніяких відносин, із січня 2015 року не проживають спільно, фактично сімейні відносини між сторонами відсутні. Сторони не мають бажання зберегти сім'ю та перебувати у шлюбі надалі через відсутність взаєморозуміння, взаємоповаги та втрату почуттів.

Таким чином, суд приходить до висновку, що з огляду на вказані обставини застосування будь-яких заходів щодо подальшого примирення подружжя, як це передбачає ст.111 СК України, є недоцільним і суперечить інтересам сторін та моральним засадам суспільства.

Відповідно до ч.1 ст.110 СК України суд може розірвати шлюб за позовом одного із подружжя.

Отже, встановивши об'єктивні підстави для розірвання шлюбу, передбачені ст.112 СК України, а саме те, що примирення між подружжям неможливе через втрату почуття взаємної любові, фактичне припинення спільних зобов'язань щодо піклування про побудову сімейних відносин на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги, утвердження в сім'ї взаємоповаги, втрату почуття відповідальності подружжя один перед одним, як того вимагає ст.55 СК України, суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, що має важливе значення, бажання зберегти сім'ю у сторін відсутнє, що є підставою для розірвання шлюбу, оскільки перешкод, передбачених ч.2 ст.110 СК України, для цього не встановлено.

Відповідно до ст.113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Оскільки відповідач при реєстрації шлюбу змінила прізвище та у заяві про визнання позову вказала, що бажає після розірвання шлюбу залишити набуте у шлюбі прізвище, тому вона вправі надалі іменуватись цим прізвищем.

Ст.161 СК України визначено, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом.

Дитина сторін, яка є малолітньою, проживає разом із відповідпчем за адресою: с.Вовчатичі Жидачівського району Львівської області.

Оскільки позивач у судове засідання висловив свою позицію щодо місця проживання дитини після розірвання шлюбу та не заперечував, щоб малолітня дитина проживала після розірвання шлюбу із відповідачем, тому суд приходить до висновку, що місце проживання малолітньої ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 слід визначити разом із матір"ю - відповідачем у справі.

Керуючись ст.ст.5,6,10,82,88,107,208,215 ЦПК України, на підставі ст.ст.110,112, 113,160 Сімейного кодексу України, суд,-

вирішив:

Позов задовольнити.

Розірвати шлюб між ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, який зареєстровано 12 червня 2006 року у Вербицькій сільській раді Жидачівського району Львівської області, актовий запис №3.

Після розірвання шлюбу відповідачу залишити набуте у шлюбі прізвище ОСОБА_2.

Малолітню дочку ОСОБА_3,ІНФОРМАЦІЯ_1 залишити проживати разом із матір"ю ОСОБА_2.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Львівської області через Жидачівський районний суд протягом десяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Головуючий-суддя ______________________________________

23.03.2015