Справа № 2-1336/11
УХВАЛА

«05» січня 2015 року

Амур-Нижньодніпровський районний суд м. Дніпропетровська у складі:

головуючого судді Спаї В.В.,

секретар - Прудченко В.Д.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Дніпропетровську подання начальника Амур Нижньодніпровського відділу державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції про тимчасове обмеження у праві виїзду за кордон,

ВСТАНОВИВ:

На виконанні в Амур-Нижньодніпровському відділі державної виконавчої служби знаходиться виконавче провадження № 41448898 з примусового виконання виконавчого листа № 2/199/106/2013, виданого 08.08.2013 р. Амур-Нижньодніпровським районним судом м. Дніпропетровська про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Всеукраїнський ОСОБА_2» заборгованості в сумі 527 497,44 грн. та судових витрат в сумі 1 820,00 грн.

В обґрунтування подання держаний виконавець посилається на те, що за умови виїзду боржника за межі України виконання рішення суду про стягнення заборгованості може бути значно ускладнено, а на разі виїзду до країн, з якими Україною не укладено договорів про надання правової допомоги, унеможливлено.

Державний виконавець просить розглянути питання щодо тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України громадянки України, ОСОБА_1 (ІНФОРМАЦІЯ_1, який зареєстрований за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2).

Розглянув подання, суд дійшов до наступного висновку.

Згідно ст. 12 Міжнародного пакту про громадянські і політичні права, що ратифікований Указом Президії Верховної Ради Української РСР N 2148-VIII від 19 жовтня 1973 року, кожному, хто законно перебуває на території будь-якої держави, належить, у межах цієї території, право на вільне пересування і свобода вибору місця проживання. Кожна людина має право покидати будь-яку країну, включаючи свою власну. Згадані вище права не можуть бути об'єктом ніяких обмежень, крім тих, які передбачено законом, які є необхідними для охорони державної безпеки, громадського порядку, здоров'я чи моральності населення або прав та свобод інших.

За ст. 33 Конституції України та ст. 12 Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні" кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування і вільний вибір місця проживання, а також право вільно залишити територію України за винятком обмежень встановлених законом.

Ст. 6 Закону України "Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України" від 21 січня 1994 року № 3857-XII, передбачено, що право вільного виїзду за кордон певним чином тимчасово обмежується в разі, якщо громадянин ухиляється від виконання зобов'язань, покладених на нього судовим рішенням, до виконання зобов'язань.

Згідно ч. 2 цієї статті громадянинові України, який має паспорт, може бути тимчасово відмовлено у виїзді за кордон у випадках, передбачених пунктами 1-9 частини першої цієї статті.

Згідно ч. 4 вказаної статті паспорт може бути тимчасово затримано чи вилучено у випадках, передбачених пунктами 1-9 частини першої цієї статті, або в разі використання паспорта для вчинення злочину, або виявлення у ньому підробки, а також у випадках припинення громадянства України; громадянинові України, який має документ, що дає право на виїзд за кордон, може бути тимчасово відмовлено у виїзді за кордон, зокрема, у випадках, коли він ухиляється від зобов'язань, накладених на нього судовим рішенням, - до виконання зобов'язань.

Вирішення судами питання про обмеження у виїзді за межі України можливе тільки у порядку, визначеному ст. 377-1 ЦПК, за поданням державного виконавця на підставі п. 18 ст. 11 «Про виконавче провадження» у зв'язку з ухиленням боржника від виконання судового рішення чи рішення іншого органу, що перебуває на виконанні (п. 5 ч. 1 ст. 6 Закону «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України» ).

Згідно п. 1.5 Наказу Міністерства юстиції України № 74/5 від 15 грудня 1999 року «Про затвердження інструкції про проведення виконавчих дій», та згідно ст.32 Закону України «Про виконавче провадження», заходами примусового виконання рішення є: звернення стягнення на кошти та інше майно (майнові права) боржника; звернення стягнення на заробітну плату (заробіток), доходи, пенсію, стипендію боржника; вилучення у боржника і передача стягувачу певних предметів зазначених у рішенні.

З аналізу зазначених норм матеріального права вбачається, що для тимчасового обмеження у праві виїзду громадянина України за кордон необхідна не тільки наявність невиконаних зобов'язань, але і ухилення від їх виконання, а також наявність паспорту для виїзду за кордон.

Таким чином, право державного виконавця на звернення з поданням до суду про тимчасове обмеження права виїзду за межі України виникає винятково у випадку доведення фактів умисного ухилення боржника від виконання покладених на нього рішенням суду зобов'язань. Але будь-яких доказів на підтвердження здійснення державним виконавцем всіх заходів примусового виконання рішення суду, що передбачені Законом України «Про виконавче провадження», які спрямовані на погашення боргу, державним виконавцем не надано, як і не надано доказів на підтвердження вчинення боржником дій, які унеможливлюють чи ускладнюють виконання рішення суду, перетинання боржником кордону України за час виконання рішення суду, або його безпідставної неявки на виклики державного виконавця.

З подання не вбачається обґрунтованості припущення, що заборона боржникові виїзду за кордон сприятиме виконанню судового рішення.

З огляду на зазначені вище вимоги чинного законодавства України, суд дійшов до висновку про наявність підстав для відмови в задоволенні подання про встановлення тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України боржнику, оскільки відсутні докази щодо обставин які утруднюють виконання рішення суду та дають підстави для обмеження права боржника на виїзд за кордон, так як права передбачені ст. ст. 21, 22, 64 Конституції України гарантуються і не можуть бути скасовані чи обмежені, крім випадків передбачених Конституцією України та законами України.

Керуючись п. 1 ч. 1 ст. 208, ст.ст. 209,210,377-1 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

В задоволенні подання державного виконавця Амур Нижньодніпровського відділу державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції про тимчасового обмеження у праві виїзду за кордон відмовити.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом пяти днів з дня отримання її копії до апеляційного суду Дніпропетровської області через Амур-Нижньодніпровський районний суд міста Дніпропетровська.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. За умови подання апеляційної скарги ухала суду, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя В.В. Спаї

05.01.2015