1Справа № 335/1253/15-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 квітня 2015 року м. Запоріжжя

Орджонікідзевський районний суд м. Запоріжжя у складі: головуючого судді Рибалко Н.І., при секретарі Косатій М.А., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Запоріжжя цивільну справу за позовом Запорізького комунального підприємства міського електротранспорту „Запоріжелектротранс до ОСОБА_1 про відшкодування матеріальної шкоди, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач, підприємство „Запоріжелектротранс, звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди, завданої злочином, в якому зазначив наступне.

Відповідача, ОСОБА_1, за вироком Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 01.09.2014 року у справі №331/4996/14-к було визнано винною у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, а саме у порушенні правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесне ушкодження. Вчиненням злочину ОСОБА_1 завдала позивачу матеріальну шкоду у розмірі 1300,04 грн. Позивач просить суд стягнути з відповідача на його користь суму шкоди у розмірі 1300 грн. а також витрати по сплаті судового збору.

У судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги у повному обсязі.

Відповідач, ОСОБА_1, позовні вимоги визнала, просила суд зменшити суму шкоди, оскільки перебуває у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею 3-х років, дитина є інвалідом та потребує постійних матеріальних витрат.

Зясувавши обставини справи, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи, надавши їм оцінку, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

У відповідності зі ст. ст. 10, 11 ЦПК України, суд розглядає справи на принципах змагальності і диспозитивності, у межах заявлених позовних вимог на підставі доказів, наданих сторонами.

Судом встановлено наступне. Згідно вироку Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 01.09.2014 року, ОСОБА_1 15.04.2014 року, приблизно о 12-50 год., керуючи автомобілем „ДЕУ Ланос р.н. 624-82НЕ, при виїзді на перехрестя вул. Дзержинського з вул. Лепіка в м. Запоріжжі, діючи в порушення вимог п. 16.11 Правил дорожнього руху України, а також в порушення вимог п. 33 Правил дорожнього руху України, дорожнього знаку 2.1 „Дати дорогу, а також те, що по проїзній частині вул. Лепіка, що є головною, до перехрестя наближається автомобіль НОМЕР_1 під керуванням водія ОСОБА_2, не зупинилась для надання переваги в русі даному транспортному засобу, а продовжила рух, виїхавши на перехрестя. Внаслідок цього сталося зіткнення передньою частиною автомобіля „ДЕУ Ланос, яким керувала водій ОСОБА_1, з лівою боковою частиною автомобіля „КІА, яким керував водій ОСОБА_2 та послідуючим його перекиданням на бокову частину. Внаслідок ДТП водій ОСОБА_2 отримав середньої тяжкості тілесні ушкодження.

Згідно висновку судової автотехнічної експертизи №358/14 від 18.06.2014 року невідповідність дій водія ОСОБА_1 п.п.16.11, 33 Правил дорожнього руху України знаходиться в причинному звязку з подією дорожньо-транспортної пригоди та наслідками, що настали.

Вироком Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 01.09.2014 року, який набрав законної сили 02.10.2014 року, ОСОБА_1 було визнано винною у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України та звільнено від відбування покарання у звязку з амністією.

Згідно ч. 4 ст. 61 ЦПК України вирок у кримінальному провадженні, що набрав законної сили, або постанова у справі про адміністративне правопорушення, обовязкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце дії та чи вчинені вони цією особою.

Внаслідок протиправних дій відповідача було затримано рух трамваїв на маршрутах №10,12,14,15 з 12 год. 53 хв. до 14год. 25 хв., що підтверджується актом від 15.04.2014 року про затримку руху трамваїв.

За час затримки руху трамваїв підприємство „Запоріжелектротранс не перевезло пасажирів та не отримало запланований прибуток. Відповідно до розрахунку збитків підчас затримки руху на маршрутах №10,12,14,15 від 15.042014 року, зробленого згідно „Методичних рекомендацій щодо визначення втрат підприємств міського електричного транспорту у випадках тимчасового закриття або перешкоджання рухові трамваїв чи тролейбусів, затверджених наказом Міністерства з питань житлово-комунального господарства України від 31.12.2010 року №490, розмір шкоди, спричиненої внаслідок затримки в русі транспорту становить 1300,04 грн., з яких 603,51грн. заробітна плата водіям та кондукторам трамваїв, 681,93 - неодержаний прибуток, 14,60 грн. витрати, що повязані з виїздом служби безпеки дорожнього руху на місце дорожньо-транспортної пригоди та оформлення відповідних матеріалів.

29.07.2014 року позивачем було направлено відповідачу претензію, з вимогою сплатити суму шкоди у розмірі 1300,04 грн., однак до теперішнього часу збитки позивачу відшкодовано не було.

У відповідності до вимог ч. 1 ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Відповідно до ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками вважаються зокрема, доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Згідно ч. 2 ст. 13 Закону України „Про міський електричнй транспорт перевізник має право вимагати відшкодування втрат за тимчасове закриття або перешкодження рухові.

Відповідно до ст. 113 КЗпП України, час простою не з вини працівника оплачується з розрахунку не нижче від двох третин тарифної ставки встановленого працівникові розряду (окладу).

При вищевикладених обставинах, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підприємства „Запоріжелектротранс до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди, завданої злочином, підлягають задоволенню.

Стосовно клопотання відповідача про зменшення суми шкоди, суд виходить з вимог ч. 4 ст. 1193 ЦК України. Відповідно до ч. 4 ст. 1193 ЦК України суд може зменшити розмір відшкодування шкоди, завданої фізичною особою, залежно від її матеріального становища, крім випадків, коли шкоди завдано вчиненням злочину. На підставі викладеного суд не має підстав для зменшення розміру відшкодування шкоди, завданої позивачу.

Також, згідно ст. 88 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню понесені та документально підтверджені виитрати по сплаті судового збору у розмірі 243,60 грн.

Керуючись ст.ст.10,11,209,212,214-215 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Позов Запорізького комунального підприємства міського електротранспорту „Запоріжелектротранс до ОСОБА_1 про відшкодування матеріальної шкоди, - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Запорізького комунального підприємства міського електротранспорту „Запоріжелектротранс матеріальну шкоду у розмірі 1300 (одна тисяча триста) гривень 04 коп. та судовий збір у розмірі 243 (двісті сорок три) грн.60 коп.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Запорізької області через суд першої інстанції шляхом подачі в 10-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги.

Суддя Рибалко Н.І.