АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХЕРСОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа №22-ц/791/668/2015р. Головуючий в І інстанції Іванищук А.А.
Категорія:5 Доповідач - Радченко С.В.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

2015 року березня місяця 18 дня колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Херсонської області в складі:

Головуючого: Радченка С.В.

Суддів: Капітан І.А., Колісниченка А.Г.

при секретарі: Сікорі О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м.Херсоні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Дніпровського районного суду м.Херсона від 20 січня 2015 року в справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про відшкодування витрат на утримання та збереження рухомого майна, -

ВСТАНОВИЛА:

В травні 2014 року позивачка звернулася до суду з вказаним позовом зазначаючи, що з вона з відповідачами є співвласниками автомобіля марки ВАЗ-21063, 1989 року випуску. Вона за рахунок власних коштів утримує вказане рухоме майно в повному обсязі, а саме здійснює платежі по його утриманню та збереженню в належному стані, до яких відносяться оренда нежитлового приміщення (гаражу), поточний ремонт автомобіля, витрати на пальне для вищевказаного автомобіля. Посилаючись на те, що відповідачі ухиляються від виконання зобов'язань по утриманню та збереженню своїх часток у вказаному автомобілі, просила стягнути солідарно з відповідачів на її користь 5401,05грн. в рахунок відшкодування витрат на утримання та збереження їх часток у спільній частковій власності рухомого майна - автомобілю марки ВАЗ-21063, стягнути з відповідачів понесені судові витрати.

Рішенням Дніпровського районного суду м.Херсона від 20 січня 2015 року в задоволенні позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись із рішенням суду, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове, яким позов задовольнити в повному обсязі.

В письмових запереченнях, які надійшли на адресу суду, ОСОБА_4, який діє в інтересах ОСОБА_2 та ОСОБА_3, просив апеляційну скаргу відхилити, рішення суду залишити без змін.

Заслухавши доповідача, пояснення осіб, що з'явились в судове засідання, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах, визначених ст. 303 ЦПК України, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог суд першої інстанції виходив з того, що наявність у сторін місця для зберігання автомобіля не потребує додаткових витрат для його зберігання в іншому місці, крім того позивачка на власний розсуд, без згоди інших співвласників автомобіля, визначила гаражний спосіб зберігання автомобіля, що призвело до додаткових витрат, а тому у відповідачів не виникає обов'язок брати участь в них.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду з наступних підстав.

З матеріалів справи вбачається, що відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом сторонам належить на праві спільної часткової власності спірний автомобіль ВАЗ-21063, 1989 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1 (а.с.8).

З 01.01.2014 року по 30.04.2014 року включно позивачка утримувала вказаний автомобіль - сплатила за користування (оренду) нежитлового приміщення (гаражу) для зберігання автомобілю 1500 грн, що підтверджується договором оренди нежитлового приміщення (гаражу) для зберігання автотранспорту від 30.12.2013 року, та розпискою від 30.12.2013 року (а.с.5,6). Відповідно рахунку, акту виконаних робіт №220 від 29.11.2013 року та квитанції №13815.968.1 від 29.11.2013 року позивачем сплачено грошові кошти сумі 4160,00грн. за поточний ремонт та технічне обслуговування автомобілю (а.с.11,12).

Рішенням Дніпровського районного суду м.Херсона від 25.04.2012 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Херсонської області від 30.05.2012 року та ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 20.08.2012 року, частково задоволено позов ОСОБА_1 до ОСОБА_3, ОСОБА_2 про відшкодування витрат на утримання майна, вирішено спонукати ОСОБА_3, ОСОБА_2 здійснити перереєстрацію спірного автомобіля у відповідності до часток права власності у спільній частковій власності, відмовлено в стягненні з ОСОБА_3, ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 витрат в сумі 9412,50 грн (а.с.119,120,121). Вказаним рішенням встановлено, що сторонам на праві спільної часткової власності належить садовий будинок з гаражем в с.Садове Білозерського району Херсонської області, садівниче товариство «Здоров'я», ділянка НОМЕР_2.

Відповідно до ч.1 ст.61 ЦПК України, обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлені ці обставини.

Відповідно до ч.3 ст.61 ЦПК України, обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Відповідно до ч.1 ст.358 ЦК України, право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою.

Відповідно до ст. 360 ЦК України, співвласник відповідно до своєї частки у праві спільної часткової власності зобов'язаний брати участь у витратах на управління, утримання та збереження спільного майна, у сплаті податків, зборів (обов'язкових платежів), а також нести відповідальність перед третіми особами за зобов'язаннями, пов'язаними із спільним майном.

Судом встановлено, що укладаючи договір оренди гаражу позивачка не узгодила такі дії з іншими співвласниками, а тому висновок суду щодо того, що такі витрати не підлягають відшкодуванню є обґрунтованими.

Колегія суддів також погоджується з висновком суду першої інстанції, що понесені позивачем витрати на поточний ремонт автомобілю, технічне обслуговування та витрати на паливо пов'язані з експлуатацією автомобілю позивачем, а тому вказані витрати не підлягають відшкодуванню відповідачами, які вказаним автомобілем не користуються.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції оцінюючи встановлені у справі обставини, на які позивач посилався, як на підставу для задоволення своїх вимог, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні дійшов обґрунтованого висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог.

Доводи апеляційної скарги не ґрунтуються на належних доказах, і як такі, що висновки суду не спростовують, підлягають відхиленню.

Оскільки порушень норм матеріального і процесуального права, що можуть слугувати підставою для скасування чи зміни судового рішення, колегією суддів не встановлено, то підстав для задоволення апеляційної скарги не вбачається, рішення законне та обґрунтоване, а тому скасуванню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 303,307,308,315 ЦПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Дніпровського районного суду м.Херсона від 20 січня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає чинності після проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у касаційному порядку.

Головуючий:

Судді: