Справа №461/2153/15-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 липня 2015 року Галицький районний суд м. Львова в складі:

головуючого - судді Волоско І.Р.,

при секретарі - Підлужному Р.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Львові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Інституту народознавства Національної академії наук України про визнання наказів незаконними та стягнення різниці середнього заробітку, -

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом, в якому просить визнати незаконними наказ Інституту народознавства Національної академії наук України №8-К від 02.02.2015 року та прийняти рішення про його скасування.

Надалі позивачем доповнено позовні вимоги, зокрема, ОСОБА_1 просить визнати незаконними накази Інституту народознавства Національної академії наук України №8-К від 02.02.2015 року; №18-к від 02.03.2015 року; №29-к від 01.04.2015 року; №32-к від 15.04.2015 року, та прийняти рішення про їх скасування; стягнути з відповідача на її користь різницю між її середнім заробітком та виплаченою заробітною платою відповідно до ст.113 КЗпП України в сумі 1545,96 грн.

В обґрунтування заявлених позовних вимог покликається на те, що рішенням Галицького районного суду м.Львова від 04 липня 2014 року її поновлено на роботі в Інституті народознавства Національної академії наук України на посаді провідного зберігача фондів МЕХП (Музей Етнографії та художнього промислу) та стягнено на її користь середньомісячний заробіток за один місяць за час вимушеного прогулу. Відповідно до п.2 наказу №33-к від 11.07.2014 року її зобов'язано приступити до виконання обов'язків провідного зберігача фондів МЕХП. Однак, фактично до виконання обов'язків провідного зберігача фондів МЕХП Інституту народознавства роботодавець не допустив, роботу не надає, прихід на роботу не фіксує в табелі робочого часу. Натомість, відповідно до наказу №8-К від 02.02.2015 року їй встановлено простій з 22.01.2015 року по 31.01.2015 року, зобов'язано бухгалтерію здійснити оплату праці за час простою з розрахунку двох третин посадового окладу провідного зберігача фондів МЕХП. Крім того, відповідачем прийнято накази №18-к від 02.03.2015 року; №29-к від 01.04.2015 року; №32-к від 15.04.2015 року про те, що вона перебувала у простої з 02.03.2015 року по 15.03.2015 року, з 14.04.2015 року по 15.04.2015 року, про що вона повідомлена не була. Однак, оплата праці відповідно до ст.113 КЗпП України оплачується з такого розрахунку при простої не з вини працівника, якщо працівник попередив власника про початок простою. Вказує на те, що вона не попереджала відповідача про початок простою. Відповідач свідомо перешкоджає їй виконувати належним чином свої трудові обов'язки, при цьому, не забезпечуючи належні умов праці. З цих підстав вважає оскаржувані незаконними та такими, що підлягають скасуванню.

В судовому засіданні позивач позов підтримала повністю, дала пояснення, аналогічні викладених у фабулі заяви та доповненнях до позову. Просила позов задоволити.

Представник відповідача в судовому засіданні позов заперечив з підстав, викладених у письмових запереченнях на позов (а.с.17-19). Просить суд в задоволенні позову відмовити.

Заслухавши пояснення учасників судового розгляду, дослідивши матеріали справи в їх сукупності, суд приходить до висновку, що в задоволенні позову ОСОБА_1 слід відмовити з наступних підстав.

Відповідно до ст..ст. 10, 60 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підстави своїх вимог або заперечень.

Згідно статті 58 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 працювала в Інституті народознавства Національної академії наук України з 1991 року на посаді провідного зберігача фондів МЕХП (Музей Етнографії та художнього промислу).

Наказом №6-К від 16.01.2014 року ОСОБА_1 звільнено з посади провідного зберігача фондів МЕХП з 16.01.2014 року за ст.36 п.6 КЗпП України.

Даному наказу передував наказ №75-К від 11.11.2013 року про ліквідацію з 16.01.2014 року посади провідного зберігача фондів МЕХП, про що ОСОБА_1 було завчасно попереджено та запропоновано посаду доглядача МЕХП, на переведення якої позивач не давала погодження.

Наказом №5-К від 15.01.2014 року ОСОБА_1 переведено на посаду доглядача МЕХП з 17.01.2014 року з оплатою відповідно до штатного розпису.

Із наказом №5-к ОСОБА_1 ознайомилася, однак не погодилася, оскільки не подавала заяви на переведення на посаду доглядача.

16.01.2014 року ОСОБА_1 було звільнено з посади провідного зберігача фондів МЕХП.

Рішенням Галицького районного суду м.Львова від 04.07.2014 року ОСОБА_1 поновлено на посаді провідного зберігача МЕХП, та вирішено стягнути на користь ОСОБА_1 середньомісячний заробіток за час вимушеного прогулу в сумі 20 435,78 гривень. Рішення суду в частині поновлення ОСОБА_1 на роботі та виплату середнього заробітку в межах одного місяця в сумі 3 969,58 гривень допущеного до негайного виконання.

Рішенням апеляційного суду Львівської області від 21.01.2015 року рішення Галицького районного суду м.Львова від 04.07.2014 року в частині стягнення з Інституту народознавства Національної академії наук України на користь ОСОБА_1 середньомісячного заробітку в сумі 20 435,78 гривень за час вимушеного прогулу змінено та вирішено: «Стягнути з Інституту народознавства Національної академії наук України на користь ОСОБА_1 середньомісячну заробітну плату в сумі 6778,60 гривень за час вимушеного прогулу». В решті рішення суду залишено без змін.

Відповідно до ст..34 КЗпП України. Простiй - це зупинення роботи, викликане вiдсутнiстю органiзацiйних або технiчних умов, необхiдних для виконання роботи, невiдворотною силою або iншими обставинами.

У разi простою працiвники можуть бути переведенi за їх згодою з урахуванням спецiальностi i квалiфiкацiї на iншу роботу на тому ж пiдприємствi, в установi, органiзацiї на весь час простою або на iнше пiдприємство, в установу, органiзацiю, але в тiй самiй мiсцевостi на строк до одного мiсяця.

Оскаржуваними наказами ОСОБА_1, провідному зберігачу фондів МЕХП встановлюється простій з виплатою двох третин посадового окладу провідного зберігача фондів.

Підставою такого наказу є неможливість забезпечення трудовими обов»язками і роботою позивачку на посаді провідного зберігача фондів,оскільки посада зберігача фонду «Верхній одяг та взуття» скорочена з 16.01.2014р., а фондова група передана на матеріальне зберігання провідному зберігачу фондів Петрів Г.Трудове навантаження для додаткової посади провідного зберігача фондів МЕХП в Інституті народознавства на 2015 рік не заплановане.

01.03.2014 року Кабінетом Міністрів України прийнято постанову №65 «Про економію державних коштів та недопущення втрат бюджету», згідно з нормами якої бюджетним установам не допускається прийняття власних рішень щодо збільшення чисельності працівників. З огляду на це Інститут народознавства НАН України не вправі створити додаткову посаду провідного зберігача фондів МЕХП, отримати на неї додаткові обсяги бюджетного фінансування. Це також підтверджується листом №129/6 від 03.02.2015 року Відділення літератури, мови та мистецтвознавства НАН України, та листом №12/1 від 10.02.2015 року Відділу фінансово-економічного забезпечення діяльності НАН України.

Таким чином, за відсутності трудової функції та обсягу трудового навантаження на посаді провідного зберігача фондів МЕХП та неможливості введення додаткової штатної одиниці посади провідного зберігача фондів МЕХП у штат Інституту народознавства НАН України, відповідач підставно кваліфікував перебування ОСОБА_1 на посаді провідного зберігача фондів МЕХП, як простій.

Наказом №5к від 22.01.2015р. позивачці запропоновано на час простою переведення на іншу роботу- посаду доглядача фондів МЕХП, однак, ОСОБА_1 не надала згоди на її переведення. Відповідно до ст..113 КЗпП України, час простою не з вини працівника оплачується з розрахунку не нижче від двох третин тарифної ставки встановленого працівникові розряду (окладу).

Як встановив суд, позивачці виплачується заробітна плата за час простою у встановленому розмірі- дві третини посадового окладу провідного зберігача фондів МЕХП, що підтверджується розрахунковими листами,і не заперечується ОСОБА_1.

З врахуванням наведених судом обставин та проаналізованих доказів, правових підстав для задоволення позову суд не вбачає; в позові ОСОБА_1 відмовляє, оскільки оспорювані накази відповідають вимогам трудового законодавства.

Керуючись ст..ст.10,60,209,212-215 ЦПК України, на підставі ст.ст.34,113 КЗпП України, суд,-

В И Р І Ш И В :

у задоволенні позову ОСОБА_1 до Інституту народознавства Національної академії наук України про визнання наказів незаконними та стягнення різниці середнього заробітку - відмовити .

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга до апеляційного суду Львівської області протягом 10-ти днів з дня його проголошення.

Суддя: І. Р. Волоско