АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/2577/15 Справа № 179/581/14-ц Головуючий у 1 й інстанції - Новік Д. І. Доповідач - Котушенко С.П.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 березня 2015 року колегія суддів судової палати з цивільних справ апеляційного суду Дніпропетровської області в складі:

головуючого Котушенко С.П.

суддів Петренко І.О., Романюк М.М.

при секретарі Шило С.Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Дніпропетровську цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Магдалинівського районного суду Дніпропетровської області від 08 грудня 2014 року за позовом ОСОБА_2 до Дніпропетровського обласного фонду підтримки індивідуального житлового будівництва на селі, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 про визнання договору поруки недійсним,-

ВСТАНОВИЛА:

У березні 2014 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до Дніпропетровського обласного фонду підтримки індивідуального житлового будівництва на селі, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 про визнання договору поруки недійсним. Позивач вказував на те, що 18 грудня 2009 року між Дніпропетровським обласним фондом підтримки індивідуального житлового будівництва на селі та ОСОБА_4 була укладена кредитна угода №102/12/09-п на придбання житла, виконання якої забезпечувалося договорами поруки №7 та №7а від 18 грудня 2009 року, згідно яких поручителями виступали його дружина ОСОБА_3, а також ОСОБА_5, котрі поручалися перед кредитором за виконання ОСОБА_4 обов'язку щодо повернення кредиту.

Посилаючись на відсутність у ОСОБА_3 особистої приватної власності, якою вона могла б поручитись без його згоди, а він згоди на вчинення договору не давав, позивач просив визнати недійсним договір поруки №7 від 18 грудня 2009 року.

Рішенням Магдалинівського районного суду Дніпропетровської області від 08 грудня 2014 року в задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі позивач ставить питання про скасування рішення як постановленого з порушенням норм матеріального права та про ухвалення нового рішення.

Вивчивши доводи скарги, перевіривши їх матеріалами справи, колегія суддів не вбачає передбачених законом підстав для задоволення апеляційної скарги.

Відповідно до вимог ч.1 ст.65 СК України дружина, чоловік розпоряджаються майном, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя за взаємною згодою. Згода одного із подружжя на укладення договору, який потребує нотаріального посвідчення і (або) державної реєстрації, передбачена ч.3 ст.65 СК України.

Зі справи вбачається, що ОСОБА_2 і ОСОБА_3 перебувають у зареєстрованому шлюбі з 1997року (а.с.9).

18 грудня 2009 року між ОСОБА_3 та Дніпропетровським обласним фондом підтримки індивідуального житлового будівництва на селі укладено договір поруки №7, за яким поручитель ОСОБА_3 зобов'язалася відповідати перед кредитором за належне виконання ОСОБА_4 обов'язку щодо повернення кредиту за кредитною угодою №102/12/09-п від 18 грудня 2009 року (а.с.99).

Зі змісту ст.553 ЦК України, яка передбачає укладення договору поруки, випливає, що порука є угодою щодо прийняття особою на себе обов'язку поручитися перед кредитором за виконання боржником свого зобов'язання та нести відповідальність за невиконання або неналежне виконання зобов'язання боржником шляхом відшкодування в грошовій формі того, що не було виконане боржником.

Порука є способом забезпечення виконання зобов'язання, а не угодою щодо розпорядження спільним майном подружжя, яка потребує дотримання вимог ч.3 ч.3 ст.65 СК України, оскільки змістом поруки є не майно, а відповідальність особи (поручителя) за порушення боржником своїх зобов'язань перед іншим суб'єктом, а тому договір поруки не створює обов'язків для будь-яких інших осіб, крім сторін за договором.

Оскільки положення ст.65 СК України регулюють відносини, які стосуються розпорядження майном, що є в спільній сумісній власності подружжя і не поширюються на правовідносини щодо укладення договору поруки, суд дійшов до правильно висновку про відсутність підстав для задоволення позову про визнання оспореного договору недійсним.

Відповідно до положень ст.308 ЦПК України, апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням вимог матеріального і процесуального права.

Доводи апеляційної скарги на правильність висновків суду не впливають і не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи.

Ухвалене судом рішення відповідає матеріалам справи та вимогам закону, що регулює зазначені правовідносини, підстав для його скасування не встановлено.

Керуючись ст.ст.303, 307, 308, 313, 315 ЦПК України, колегія суддів -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Магдалинівського районного суду Дніпропетровської області від 08 грудня 2014 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів.

Головуючий суддя Котушенко С.П.

Судді Петренко І.О.

Романюк М.М.