Провадження №2/485/266/15
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

30 квітня 2015 року Снігурівський районний суд Миколаївської області в складі:

головуючого - судді Квєтка І.А.,

при секретарі - Бондаренко С.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Снігурівка цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,

ВСТАНОВИВ:

14 квітня 2015 року позивачка звернулася в суд з даним позовом. В заяві зазначила, що з 22 лютого 2013 року перебуває в зареєстрованому шлюбі з відповідачем. Від спільного проживання мають неповнолітнього сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1. В силу різності характерів подружнє життя не склалося, що призводило до частих сварок та суперечок. Вважає, що сім'я розпалася остаточно, збереження сім'ї неможливе, а тому просить шлюб розірвати.

В судове засідання позивачка не з"явилася, суду надала заяву про розгляд справи у її відсутність, позов підтримує, на примирення не згодна.

Відповідач належним чином повідомлявся судом про розгляд справи, однак в судове засідання не з"явився, про причини неявки суд не повідомив.

Суд вважає за можливе на підставі ст.224 ЦПК України ухвалити зочне рішення по справі.

Дослідивши докази, суд встановив наступне.

Між сторонами склалися сімейні правовідносини з приводу припинення шлюбу.

Сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 22 лютого 2013 року, про що відділом ДРАЦС РС Ялтинського МУЮ в автономній Республіці Крим внесено актовий запис про шлюб за №68 та видано відповідне свідоцтво (а.с.2).

Від подружнього життя сторони мають неповнолітнього сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, що вбачається з свідоцтва про його народження (а.с.3).

Син проживає разом з позивачкою (а.с.4).

Спільне життя в сторін не склалося через несумісність характерів та втрату один до одного почуття любові та поваги.

Це призвело до того, що сторони однією сім'єю не проживають, спільне господарство не ведуть.

Між сторонами досягнуто згоди, що дитина проживатиме разом з позивачкою. Спору про поділ спільного майна між сторонами не має.

Обставин, які б свідчили про можливість примирення сторін в ході судового розгляду не встановлено.

Згідно зі ст.24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ст. 112 Сімейного Кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення.

Суд вважає, що сім'я розпалася остаточно, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам однієї із сторін, а отже позов є обґрунтованим і підлягає до задоволення на підставі ст.112 СК України.

Згідно ст.113 СК України до задоволення підлягає також вимога позивачки про залишення їй дівочого прізвища «ОСОБА_1».

Відповідно до заявлених вимог та у відповідності до ст.88 ч.1 ЦПК України суд стягує з відповідача сплачений позивачкою судовий збір на її користь.

Керуючись ст.ст.10,60,88,212-215, 224-233 ЦПК України,

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу - задовільнити.

Шлюб, укладений між ОСОБА_1 та ОСОБА_2, зареєстрований 22 лютого 2013 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Ялтинського міського управління юстиції в Автономній Республіці Крим (актовий запис №68) - розірвати.

Залишити ОСОБА_1 після розірвання шлюбу дошлюбне прізвище - «ОСОБА_1».

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 - 243 (двісті сорок три) грн. 60 коп. судового збору.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана позивачем до апеляційного суду Миколаївської області протягом 10 днів з дня отримання його копії.

Заочне рішення може бути переглянуте судом за письмовою заявою відповідача з поданням такої заяви у десятиденний термін з дня отримання копії рішення.

Суддя