Справа № 606/1017/14-ц р.
У Х В А Л А

16 лютого 2015 року Теребовлянський районний суд

в складі:

головуючого судді Бойка І.І.

при секретарі Кавалко В.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Теребовлі заяву ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення Теребовлянського районного суду від 05.09.2014 року по справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 треті особи приватний нотаріус Теребовлянського районного округу ОСОБА_3, приватний нотаріус Тернопільського міського нотаріального округу ОСОБА_4 про визнання заповіту недійсним,-

ВСТАНОВИВ

Відповідач ОСОБА_1 звернулася до суду про перегляд заочного рішення Теребовлянського районного суду від 05.09.2014 року по справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 треті особи приватний нотаріус Теребовлянського районного округу ОСОБА_3, приватний нотаріус Тернопільського міського нотаріального округу ОСОБА_4 про визнання заповіту недійсним.

Відповідно до ст. 231 ЦПК України заява про перегляд заочного рішення розглядається в судовому засіданні. Неявка осіб, належним чином повідомлених про час і місце засідання, не перешкоджає розгляду заяви.

Відповідно до ст. 232 ЦПК України заочне рішення підлягає скасуванню, якщо судом буде встановлено, що відповідач не з'явився в судове засідання та не повідомив про причини неявки з поважних причин і докази, на які він посилається, мають істотне значення для правильного вирішення справи.

Лише за сукупності цих двох умов можна говорити про наявність підстав для скасування заочного рішення і призначення справи для розгляду в загальному порядку.

Згідно ст. 38 ЦПК України сторона, третя особа, особа, яка відповідно до закону захищає права, свободи чи інтереси інших осіб, а також заявники та інші заінтересовані особи в справах окремого провадження (крім справ про усиновлення) можуть брати участь у цивільній справі особисто або через представника.

Відповідно до ст. 44 ЦПК України представник, який має повноваження на ведення справи в суді, може вчиняти від імені особи, яку він представляє, усі процесуальні дії, що їх має право вчиняти ця особа.

Тобто представник наділений такими повноваженнями як і особа, яку він представляє.

Як вбачається із довіреності, виданої ОСОБА_1, яка на час розгляду справи знаходилася за кордоном («Канада») та посвідчений державним нотаріусом 16 червня 2014 року, що даною довіреністю ОСОБА_1Я уповноважила свого сина ОСОБА_5 бути її представником у справах спадкових прав на майно, що залишилось після смерті ОСОБА_6, який помер 13 січня 2013 року, останнє місце проживання було: Тернопільська область, Теребовлянський район, с. Острівець.(а.с. 33).

По даній довіреності - представник відповідача ОСОБА_5 представляв інтереси відповідачки в судових засіданнях по розгляді даної справи по суті, зокрема приймав участь 26 червня 2014 року в судовому засіданні по призначенні у справі судово-психіатричної (посмертної) експертизи та давав відповідні пояснення, тобто експертиза призначена з врахуванням пояснень та доводів всіх сторін по справі (а.с. 61-64), при винесенні ухвали про відновлення провадження по справі та призначення судового засідання на 26 червня 2014 року (а.с.82-84), згідно поданих ним заяв знайомився з матеріалами справи, та заявляв клопотання про відкладення розгляду справи для ознайомлення з матеріалами справи.

Тобто про вчинення всіх процесуальних дій представник відповідача був належним чином ознайомлений та повідомлений.

Відповідачкою ОСОБА_1 не представлено доказів про відсутність її представника в судовому засіданні під час прийнятті заочного рішення та не наведено жодних доводів.

Відповідно до ст. 131 ЦПК України сторони зобов'язані подати свої докази суду до або під час попереднього судового засідання у справі, а якщо попереднє судове засідання у справі не проводиться, - до початку розгляду справи по суті. Докази, подані з порушенням вимог, встановлених частиною першою цієї статті, не приймаються, якщо сторона не доведе, що докази подано несвоєчасно з поважних причин, тому що це буде порушенням норм процесуального права, яке передбачено ст.59 ЦПК України «суд не бере до уваги докази, які одержані з порушенням порядку, встановленого законом.»

Представник відповідача, який приймав участь у справі до вирішення по суті мав реальну можливість посилатися на докази, що стосувалися вирішення справи по суті, в тому числі як до так під час проведення судово-психіатричної (посмертної) експертизи так і після ознайомлення ним в судовому засіданні 15.08.2014 року з висновком посмертної судово-психіатричної експертизи №321.

Згідно ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи.

Оскільки, представник відповідача двічі в судове засідання після відновлення справи не зявився та не повідомив про причини неявки Теребовлянським районним судом було винесено заочне рішення від 05 вересня 2014 року.

Посилання відповідачки ОСОБА_1Я, що судом розглянуто справу з порушенням ст. 109 ЦПК України, тобто правил підсудності не ґрунтується на вимогах Закону.

Відповідно до постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01.03.2013 року № 3 «Про деякі питання юрисдикції загальних судів та визначення підсудності цивільних справ», п. 42 зазначено: Виключну підсудність встановлено для позовів, що виникають із приводу нерухомого майна (частина перша статті 114 ЦПК). Згідно з положеннями статті 181 ЦК до нерухомого майна належать: земельні ділянки, а також об'єкти, розташовані на них, переміщення яких є неможливим без їх знецінення та зміни їх призначення. Наприклад, це позови про право власності на таке майно; про право володіння і користування ним (стаття 358 ЦК); про поділ нерухомого майна, що є у спільній частковій власності та виділ частки із цього майна (статті 364, 367 ЦК); про поділ нерухомого майна, що є у спільній сумісній власності та виділ частки із цього майна (статті 370, 372 ЦК); про право користування нерухомим майном (визначення порядку користування ним); про право, яке виникло із договору найму жилого приміщення, оренди тощо; про визнання правочину з нерухомістю недійсним; про звернення стягнення на нерухоме майно - предмет іпотеки чи застави; розірвання договору оренди землі; стягнення орендної плати, якщо спір виник з приводу нерухомого майна; про усунення від права на спадкування та визначення додаткового строку для прийняття спадщини.

До визначення правочину (заповіту з нерухомістю) недійсним застосовується ст. 114 ЦПК України.

Посилання заявниці ОСОБА_1Я про те, що заочне рішення ґрунтується лише на висновку експертизи №321 не відповідає дійсності, оскільки в судовому засіданні досліджено індивідуальну картку амбулаторного хворого ОСОБА_6, згідно запису від 22.11.2011 року, вбачається, що останньому встановлено діагноз «розлади особистості та поведінки в наслідок органічного ушкодження головного мозку судинного генезу»; сигнальну картку хворого ОСОБА_6П, що він знаходився на стаціонарному лікуванні в 7 психіатричному відділенні ТОККПНЛ з 5.01.2012 р. по 01.02.2012 р. з діагнозом «розлади особистості та поведінки в наслідок органічного ушкодження головного мозку судинного генезу, виражений психоорганічний синдром, дементний тип» та інші докази.

При дослідженні висновку судово-психіатричної (посмертної) експертизи під час винесення заочного рішення у суду не булро та немає сумнівів у правильності висновку експерта, оскільки даний висновок не суперечить матеріалам справи, які були досліджені в судовому засіданні та не було виявлено та немає на даний час істотного порушення процесуальних норм, які регламентують порядок призначення і проведення експертизи, а тому для застосування норм ст.150 ЦПК України немає підстав.

При винесенні заочного рішення відповідно до ст. 212 ЦПК України, судом було оцінено належність, допустимість, достатність, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів покладених в основу заочного рішення з висновком судово-психіатричної (посмертної) експертизи у їх сукупності.

Крім цього, третя сторона приватний нотаріус Тернопільського міського нотаріального округу ОСОБА_4 залучена до справи в якості третьої сторони, яка не є свідком та від неї в суді надана заява про розгляд справи у її відсутності.(а.с.72).

Аргументи на які посилається в заяві ОСОБА_1Я не мали та не мають істотного значення для правильного вирішення справи.

Зазначені аргументи відповідача щодо обставин справи жодним чином не впливали на вирішення справи.

Таким чином відповідно до ст. 232 ЦПК України, докази на які посилається не мають істотного значення для правильного вирішення справи, а це і друга обовязкова умова для перегляду заочного рішення.

Виходячи з наведеного, підстав для скасування заочного рішення немає.

Керуючись ст.231,232 ЦПК України, суд ,-

УХВАЛИВ

Заяву ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення Теребовлянського районного суду від 05.09.2014 року по справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 треті особи приватний нотаріус Теребовлянського районного округу ОСОБА_3, приватний нотаріус Тернопільського міського нотаріального округу ОСОБА_4 про визнання заповіту недійсним залишити без задоволення.

Заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, передбаченому ЦПК України.

Суддя: