Номер провадження: 22-ц/785/105/15
Головуючий у першій інстанції Калашнікова О.І.
Доповідач Дрішлюк А. І.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01.12.2015 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області у складі:

головуючого - судді Дрішлюка А.І., суддів Сєвєрова Є.С., Процик М.В.,

при секретарі судового засідання Решетник М.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Київського районного суду м.Одеси від 21 грудня 2012 року по справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4, ОСОБА_2, третя особа - Управління архітектури та містобудування Одеської міської ради про усунення перешкод у користуванні власності, відшкодування шкоди, за зустрічним позовом Київської районної адміністрації Одеської міської ради до ОСОБА_4, ОСОБА_2, треті особи - ОСОБА_3, Одеська міська рада про приведення об`єкту до попереднього стану,-

ВСТАНОВИЛА:

01.07.2005 року до Київського районного суду м.Одеси звернулась ОСОБА_3 з позовом до ОСОБА_4 про усунення перешкод у користуванні та розпорядженні частиною будинку, розташованого по АДРЕСА_1 (т.1, а.с. 3-4). 13.09.2005 року ОСОБА_3 уточнила позовні вимоги та просила також стягнути з відповідачки відшкодування матеріальної шкоди у розмірі 10000 грн., моральну шкоду у розмірі 5000 грн., а також зобов`язати відповідачку поновити ушкоджений дах та двері горища у частині будинку АДРЕСА_1, усунути перешкоди у користуванні власністю, а саме провести перенесення калитки від стіни її частини будинку, надати можливість обслуговувати північну стіну частини старої прибудови будинку АДРЕСА_1 (т.1, а.с. 26-27).

Ухвалою Київського районного суду м. Одеси від 04.10.2005 року по справі було призначено судову будівельно-технічну експертизу (т.1, а.с. 52). за результатами якої до матеріалів справи було приєднано висновок судової будівельно-технічної експертизи № 13449/13500 (т.1, а.с. 68-72).

23.12.2005 року ОСОБА_2, ОСОБА_4 звернулись з зустрічною позовною заявою (т.1, а.с. 111-112). 30.03.2006 року доповнивши свої позовні вимоги ОСОБА_2 та ОСОБА_4 просили зобов`язати ОСОБА_3 не перешкоджати у прийнятті в експлуатацію самовільно збудованих приміщень 1-4 санвузол, 1-5 коридор, 1-6 - прихожа, 1-7-жила, 1-8 жила, 1-9 санвузол житлового будинку АДРЕСА_1, зобов`язати відремонтувати вхідну калитку у двір частини житлового будинку, що належить ОСОБА_2, ОСОБА_4, зобов`язати відповідачку закопати траншею вириту уздовж частини житлового будинку АДРЕСА_1, стягнути відшкодування матеріальної шкоди у розмірі 900 грн., стягнути відшкодування моральної шкоди у розмірі 5000 грн. (т.1, а.с. 116-118).

05.06.2006 року рішенням Київського районного суду м.Одеси позовні вимоги ОСОБА_3 задоволені частково, позовні вимоги за зустрічним позовом задоволені частково. Зобов'язано ОСОБА_4, ОСОБА_2 не чинити перешкод ОСОБА_3 в користуванні належної їй на праві власності 1/2 частиною домоволодіння АДРЕСА_1, зобов'язано відповідачів здійснити ремонт пошкодженого даху, здійснити перенос калитки з наданням самостійної опори кріплення коробки калитки, надати позивачки доступ для обслуговування та проведення ремонту у разі потреби північної стіни її житлового будинку. Стягнено з ОСОБА_4, ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 матеріальну шкоду в розмірі 3179,2 грн., та моральну шкоду в розмірі 500 грн., в іншій частині позові відмовлено. Зобов'язано ОСОБА_3 не чинити перешкод ОСОБА_4, ОСОБА_2 в прийнятті в експлуатацію самовільно побудованої прибудови відповідно проекту реконструкції, в іншій частині позову відмовлено. Стягнуто з ОСОБА_4, ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 половину оплати вартості експертизи у сумі 291, 26 грн. (т.1, а.с. 201-202).

29.06.2006 ОСОБА_3 подала апеляційну скаргу на рішення Київського районного суду м. Одеси від 05.06.2006 року (т.1, а.с. 207-208). 30.06.2006 ОСОБА_4, ОСОБА_2 подали апеляційну скаргу на рішення Київського районного суду м. Одеси від 05.06.2006 року (т.1, а.с. 210-212).

Ухвалою апеляційного суду Одеської області від 05.10.2006 року рішення Київського районного суду м. Одеси від 05.06.2006 року скасовано, справа направлена на новий розгляд (т.1, а.с. 210-212).

Позивач ОСОБА_3 неодноразово уточнювала позовні вимоги (т.2, а.с. 24-26). Відповідно до редакції від 01.07.2011 року, просила зобов'язати відповідачів усунути перешкоди, які вони протиправно чинять ОСОБА_3, шляхом приведення спільного будинку та прибудинкової території по АДРЕСА_1, у первісний стан, який існував до протиправної самовільної добудови, перебудови та реконструкції належної ОСОБА_2 частини даного спільного будинку; стягнути з відповідачів ОСОБА_2 у рівних частках на користь ОСОБА_3 матеріальну шкоду в сумі 40 000 грн.; стягнути з відповідачів ОСОБА_2 у рівних частках на користь ОСОБА_3 моральну шкоду в сумі 20 000 грн.; покласти на ОСОБА_4 та ОСОБА_2. судові витрати позивачки ОСОБА_3, у тому числі, витрати на держмито, ІТЗ судового процесу, на оплату судових експертиз, на правову допомогу (т.4, а.с. 130-131).

20.07.2007 року ОСОБА_2, ОСОБА_4 уточнили позовні вимоги та просили зобов`язати ОСОБА_3 не перешкоджати у визнанні права власності самовільно збудованих приміщень 1-4 санвузол, 1-5 коридор, 1-6 - прихожа, 1-7-жила, 1-8 жила, 1-9 санвузол житлового будинку АДРЕСА_1, визнати право власності на самовільно побудовані приміщення 1-4 санвузол, 1-5 коридор, 1-6 - прихожа, 1-7-жила, 1-8 жила, 1-9 санвузол житлового будинку АДРЕСА_1, зобов`язати відремонтувати вхідну калитку у двір частини житлового будинку, належний ОСОБА_2,ОСОБА_4, зобов`язати відповідачку закопати траншею вириту уздовж частини житлового будинку АДРЕСА_1, відшкодувати моральну шкоду у розмірі 5000 грн., зобов`язати знести самовільні будови під літ. «З», тамбур під літ. «Е1» (т.2, а.с. 93-94).

17.07.2007 року ухвалою Київського районного суду м.Одеси по справі було призначено повторну судову будівельно-технічну експертизу (т.2, а.с. 102-104). 11.09.2007 року на адресу Київського районного суду надійшло повідомлення про неможливість надання висновку у зв'язку з тим, що була отримана відмова ОСОБА_3 здійснити оплату експертизи (т.2, а.с. 109 - 109 об).

08.11.2007 року ухвалою Київського районного суду призначено повторну судову будівельно-технічну експертизу (т. 2, а.с. 115-118). 03.04.2008 року надійшло повідомлення Одеського науково-дослідного інституту судових експертиз про неможливість виконання судової будівельно-технічної експертизи у зв'язку з тим, що не було задоволено клопотання експерта від 17.12.2007 року про надання додаткових матеріалів (т.2, а.с. 120-120). Вказане клопотання експерта в матеріалах справи відсутнє.

19.05.2008 року цивільна справа була повторно направлена до Одеського науково-дослідного інституту судових експертиз для виконання призначеної експертизи (т.2, а.с. 124). 02.07.2008 року надійшло повідомлення Одеського науково-дослідного інституту судових експертиз про неможливість виконання судової будівельно-технічної експертизи у зв'язку з тим, що не було задоволено клопотання експерта від 30.05.2008 року про надання додаткових матеріалів (т.2, а.с. 125-126). Вказане клопотання експерта в матеріалах справи відсутнє.

17.03.2009 року ухвалою Київського районного суду м. Одеси призначено додаткову будівельно-технічну експертизу (т. 2, а.с. 157 - 157 об.).

27.03.2009 року надійшло повідомлення Одеського науково-дослідного інституту судових експертиз про неможливість виконання судової будівельно-технічної експертизи впродовж поточного року у зв'язку з великою навантаженістю (т.2, а.с. 159).

25.05.2009 ухвалою Київського районного суду м. Одеси виконання додаткової судово-технічної експертизи доручено фірмі «ИНЮГ-ЭКСПЕРТИЗА» (т.2, а.с. 173-174).

22.06.2009 року надійшло повідомлення від «ИНЮГ-ЭКСПЕРТИЗА» про неможливість виконання будівельно-технічної експертизи в зв'язку з наявністю значного розриву за часом між проведенням ремонтно-будівельних робіт і появою ушкоджень в частині житлового будинку ОСОБА_3 і датою призначення експертизи та у зв'язку з відсутністю додаткових матеріалів для належного проведення експертизи (т.2, а.с. 175-177).

22.09.2009 року ухвалою Київського районного суду м.Одеси було задоволено клопотання представника ОСОБА_3 та заборонено ОСОБА_2 і ОСОБА_4 виконувати будь-які будівельні роботи по будівництву і реконструкції будівель і споруд у домоволодінні по АДРЕСА_1 до вирішення судом цієї справи (т. 2, а.с. 197 - 197 об.).

22.02.2011 року від Одеського науково-дослідного інституту судових експертиз надійшов висновок судової будівельно-технічної експертизи № 10218/10219 (т. 3, а.с. 1-12).

З матеріалів справи також вбачається, що в провадженні Київського районного суду м.Одеси знаходились цивільні справи: за позовом ОСОБА_2 та ОСОБА_4 до ОСОБА_3 про визначення границь землекористування земельною ділянкою (т.4, а.с. 4-5); за позовом Київської районної адміністрації до ОСОБА_2 та ОСОБА_4, третя особа - ОСОБА_3, Одеська міська рада про приведення у попередній стан (т.4, а.с. 97-99). 23.06.2011 року ухвалою Київського районного суду м.Одеси було об'єднано в одне провадження справи: за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 і ОСОБА_2 про усунення перешкод у користуванні власністю, зобов'язання знести самочинні будівлі, відшкодування моральної і матеріальної шкоди і за зустрічним позовом ОСОБА_4 і ОСОБА_2 до ОСОБА_3, Київської райадміністрації, Одеської міськради про визнання права власності на самочинні будівлі; за позовом ОСОБА_4 і ОСОБА_2 до ОСОБА_3 визначення порядку користування земельною ділянкою; за позовом Київської райадмінстрації до ОСОБА_4, ОСОБА_2, треті особи -ОСОБА_3 і Одеська міська рада про приведення будівлі до попередньо стану шляхом знесення самочинної прибудови (т.4, а.с. 127-128).

22.12.2011 року ухвалою Київського районного суду призначено повторну будівельно-технічну експертизу за результатами якої до матеріалів справи було приєднано

висновок повторної будівельно - технічної експертизи № 17е/Ч/12 (т.4, а.с. 185-188).

11.06.2012 року ухвалою Київського районного суду м.Одеси позовні вимоги ОСОБА_3 в частині визнання частково недійсним договору купівлі-продажу частини будинку було залишено без розгляду, на підставі заяви представника ОСОБА_3 - ОСОБА_6 (т.4, а.с. 215).

10.08.2012 року позивачем ОСОБА_3 було уточнено позовні вимоги, згідно з якими вона просила зобов'язати ОСОБА_4 та ОСОБА_2 власними силами і за рахунок власних коштів привести у попередній стан домоволодіння за адресою АДРЕСА_1, шляхом знесення самочинно зведеної прибудови літ. "а4" та надбудованого другого поверху літ. "А", зазначених у технічному паспорті на домоволодіння по АДРЕСА_1, виданого КП "ОМБТІ та РОН" від 29.09.2005 року, реєстровий номер 248-33-39939. Інші вимоги - залишено без змін (т.4, а.с. 220).

20.08.2012 року ОСОБА_4, не погодившись з висновками експерта ТОВ "ИНТЕР-КОНСАЛТ-ПЛЮС" № 17е/Ч/12подала клопотання про призначення додаткової будівельно-технічної експертизи (т.4, а.с. 228-230).

10.09.2012 року ухвалою Київського районного суду м.Одеси призначено додаткову (до повторної) будівельно-технічну експертизу (т.4, а.с. 241-241 об.).

22.11.2012 року надійшло повідомлення від ТОВ "ИНТЕР-КОНСАЛТ-ПЛЮС" про неможливість проведення будівельно-технічної експертизи. У повідомленні зазначено, що оплата на розрахунковий рахунок ТОВ "ИНТЕР-КОНСАЛТ-ПЛЮС" не надходила, матеріали справи повернуті до Київського районного суду (т.4, а.с. 251-252).

21.11.2012 року ухвалою Київського районного суду м. Одеси позов ОСОБА_2 і ОСОБА_4 до ОСОБА_3 про усунення перешкод у користуванні власністю, встановлення меж земельної ділянки було залишено без розгляду (т. 5, а.с.16).

21.12.2012 року рішенням Київського районного суду м. Одеси позов ОСОБА_3 було задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_4 і ОСОБА_2 у рівних частках на користь ОСОБА_3 24066 грн. 95 коп. Позов Київської районної адміністрації задоволено. Зобов`язано ОСОБА_4 і ОСОБА_2 власними силами і за рахунок власних коштів привести у попередній стан, який існував у грудні 2004 року, ? частину будинку АДРЕСА_1 шляхом знесення прибудови літ. «а3» і надбудованого другого поверху літ. «А» (т.5, а.с. 17-20).

Ухвалою Київського районного суду м. Одеси від 15.03.2013 року було виправлено помилки та роз'яснено судове рішення (т. 5, а.с. 51-52).

22.02.2013 року ОСОБА_2 подала апеляційну скаргу на рішення Київського районного суду м.Одеси від 21 грудня 2012 року, в якій просить скасувати рішення та постановити нове, яким відмовити у задоволенні позову ОСОБА_3 до ОСОБА_4, ОСОБА_2, третя особа - Управління архітектури та містобудування Одеської міської ради про усунення перешкод у користуванні власності, відшкодування шкоди та відмовити у задоволенні зустрічного позову Київської районної адміністрації Одеської міської ради до ОСОБА_4, ОСОБА_2, треті особи - ОСОБА_3, Одеська міська рада про приведення об`єкту до попереднього стану (т 5, а.с. 54-60). В обґрунтування апелянт посилається на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, на неповне з'ясування судом обставин справи, на невідповідність висновків суду обставинам справи. А саме апелянт посилалася на порушення судом ст.6 Конвенції про захист прав і основних свобод людини, ст.ст.5, 6, 10, 215 ЦПК України, п.2,11 постанови Пленуму Верховного Суду України від 18.12.2009 року №14 «Про судове рішення у цивільній справі», п.2 постанови Пленуму Верховного Суду України від 12.06.2009 року №1 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства, що регулює провадження у справі до судового розгляду». Також апелянт посилається на те, що висновок суду про обґрунтованість вимог про приведення будинку до попереднього стану шляхом знесення самочинної прибудови і надбудови (ч.7 ст.376 ЦК) не відповідає обставинам справи, оскільки висновком експертизи №17е/Ч/12 від 06.04.2012 року не встановлено порушень апелянтом будівельних норм при будівництві. Крім того, апелянт посилається на відсутність причинно-наслідкового зв'язку між діями апелянта та матеріальної шкоди. Також апелянт вважає, що позивачка не надала жодного доказу спричинення їй моральної шкоди з вини відповідачів.

Ухвалою апеляційного суду Одеської області від 30.10.2013 року апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилено, рішення Київського районного суду м.Одеси від 21 грудня 2012 року було залишено без змін (т.5, а.с. 105-109).

Не погодившись з ухвалою апеляційного суду Одеської області від 30.10.2013 року, ОСОБА_2 подала касаційну скаргу (т. 5, а.с. 115-122). Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України від 28 травня 2014 року касаційну скаргу ОСОБА_2 було задоволено частково, ухвалу апеляційного суду Одеської області від 30.10.2013 року - скасовано, справу передано на новий розгляд до суду апеляційної інстанції (т.5. а.с. 148-150).

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу від 22.08.2014 року справу відповідно до ст. 11-1 ЦПК України було розподілено судді Дрішлюку А.І. (т.5. а.с. 152).

В процесі розгляду справи за клопотанням позивача на спростування доводів апеляційної скарги витребувались докази, зокрема з Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю в Одеській області інформацію про скасування Декларації про готовність об'єкта до експлуатації від 20.08.2013 року за №ОД62 (т.5, а.с.218-219, т. 5, а.с. 231-232).

17.11.2014 року ухвалою апеляційного суду Одеської області було зупинено апеляційне провадження, у зв'язку із призначенням судової будівельно-технічної експертизи для вирішення питання про можливість приведення у попередній стан, який існував у грудні місяці 2004 року, 1/2 частини будинку АДРЕСА_1 шляхом знесення прибудови літ. «а3» і надбудованого другого поверху літ. «А». Проведення експертизи за клопотанням сторони позивача було доручено судовому експерту ТОВ "ІНТЕР-КОНСАЛТ-ПЛЮС" - Чорній Ю.П. (т. 5, а.с. 235-237).

31.01.2015 року надійшло повідомлення ТОВ "ІНТЕР-КОНСАЛТ-ПЛЮС про неможливість надання висновку (т.6, а.с. 30-31).

10.03.2015 року ухвалою апеляційного суду Одеської області було призначено судову будівельно-технічну експертизу і іншій експертній установі (т.6, а.с. 71-73). 31.09.2015 року від Одеського науково-дослідного інституту судових експертиз надійшло повідомлення про неможливість виконання судової будівельно-технічної експертизи (т. 6, а.с. 86-87).

В зв'язку з неможливістю проведення експертизи через перешкоджання стороною відповідача представником позивача було знято з розгляду суду клопотання про призначення експертиз та представники позивачів наполягали на розгляді справи за наявними в справі доказами з встановленням фактів в порядку ст. 146 ЦПК України. Судом апеляційним судом Одеської області приймались заходи для примирення сторін та вирішення спору позасудовою процедурою, які втім результату не дали.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши суддю-доповідача, доводи скарги, пояснення учасників провадження, судова колегія дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а рішення суду скасуванню з прийняттям нового рішення виходячи з наступного.

Статтею 303 ЦПК України передбачено, що під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції. Апеляційний суд не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення.

Згідно із ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до положень ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує, зокрема, такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Вказаним вимогам закону рішення суду першої інстанції не відповідає. Окремо колегія суддів зауважує, що апеляційний суд при повторному розгляді апеляційної скарги зобов'язаний згідно з ч. 4 ст. 338 ЦПК України врахувати висновки та мотиви, з яких було скасовано рішення в касаційному порядку при новому розгляді справи, тобто ухвалі Вищого спеціалізованого суду України від 28 травня 2014 року (т.5. а.с. 148-150). Остання визначає певні юридичні факти, які на момент прийняття апеляційним судом вже не існують (декларація відповідачів), проте через неврахування останньої було в тому числі скасоване попереднє судове рішення по справі.

Так, предметом позову і розгляду по суті є вимоги ОСОБА_3 про усунення перешкод у користуванні власності, відшкодування шкоди (т.4, а.с. 220) та вимоги Київської районної адміністрації Одеської міської ради про приведення об`єкту до попереднього стану, а саме привести у попередній стан житловий будинок, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 (т. (т.4, а.с. 97-99).

Суд першої інстанції, задовольняючи частково позов ОСОБА_3 та задовольняючи позов Київської районної адміністрації Одеської міської ради, виходив із того, що дії відповідачів щодо будівництва прибудови є неправомірними, оскільки вони побудовані за відсутності згоди співвласника ОСОБА_3

Крім того, зазначена прибудова та надбудова зроблені з порушенням діючих будівельних норм і правил, внаслідок чого частина житлового будинку ОСОБА_3 зазнала пошкоджень (т.5, а.с. 17-20).

Між тим, така оцінка встановлених обставин справи та зібраних по справі доказів не враховує наступне.

Судом першої інстанції було встановлено, що житловий будинок з надвірними спорудами по АДРЕСА_1 належить на праві спільної часткової власності сторонам по справі: ОСОБА_3 - 1/2 частина на підставі договору довічного утримання від 14.08.1998 року (т.1, а.с. 7), ОСОБА_4 і ОСОБА_2 у рівних частках -1/2 частина на підставі договору купівлі-продажу від 23.12.2004 року (т.1, а.с 46) У 2004 році домоволодіння по АДРЕСА_1 складалось з житлового будинку літ. «А», загальною площею 81,9 кв.м., в тому числі - житловою 45,1 кв.м., господарських споруд у вигляді: літньої кухні літ. «Е», сараю літ. «Б», гаражу літ. «Л», вбиральні літ. «В,Ж», душу літ. «К», підвалу літ. «Д», шахти, мостіння, огорож. Будівлі і споруди розташовувались на земельній ділянці площею 516 кв.м., яка у 1954 році була надана первісному забудовнику (на той час забудовнику ОСОБА_9.) у встановленому законом порядку для індивідуального житлового будівництва (т.1, а.с. 49, т. 4, а.с. 46-48).

Станом на 2004 рік у власності ОСОБА_2 в будинку літ. «А» перебували приміщення 1-1,1-2,1-3,1-4, з господарських споруд - сарай літ. «Б», частина мостіння та огорож; у власності ОСОБА_3 у будинку літ. «А» перебували приміщення 2-1,2-2,2-3,2-4,2-5,2-7,2-8,2-9; з господарських споруд - гараж літ. «Л», літня кухня літ. «Е», вбиральні, душ, підвал, шахта, частина мостіння, огорож. У 2005 році відповідачі ОСОБА_2 самочинно зробили прибудову літ. «а3» і над своєю частиною будинку літ. «А» зробили другий поверх. Сарай літ. «Б» відповідачі ОСОБА_2 знесли (т.1, а.с. 54-56).

Оскільки раніше видана відповідачам Декларація про готовність об`єкта до експлуатації від 20.08.2013 року № ОД 62 (т.5, а.с.162-166) на момент повторного розгляду справи в апеляційному суді Одеської області скасована постановою Одеського апеляційного адміністративного суду від 11.06.2014 року (т.5, а.с. 175-176), то здійснена відповідачами реконструкція своєї частина будинку має ознаки самочинного будівництва через відсутність відповідної дозвільної документації, що передбачено ст. 376 ЦК України, Законом України «Про регулювання містобудівної діяльності».

Наслідки здійснення самочинного будівництва встановлені ст. 376 ЦК України, згідно з ч. 7 якої у разі істотного відхилення від проекту, що суперечить суспільним інтересам або порушує права інших осіб, істотного порушення будівельних норм і правил суд за позовом відповідного органу державної влади або органу місцевого самоврядування може постановити рішення, яким зобов'язати особу, яка здійснила (здійснює) будівництво, провести відповідну перебудову. Звертаючись до суду позивач Київська районна адміністрація м. Одеси (правопопередник Київської районної адміністрації Одеської міської ради) посилалась на порушення встановленого порядку здійснення будівництва та порушення прав третіх осіб - співвласника ОСОБА_3 Остання має право на самостійний захист своїх прав, яке було нею реалізовано в межах цього провадження, обґрунтованості вимог якої надає суд. Вирішуючи спір в цій частині суд першої інстанції не врахував, що земельна ділянка, відводилась у встановленому законом порядку правопопереднику сторонам по справі, а істотне порушення будівельних норм і правил матеріалами проведених по справі судових експертиз не встановлено (т. 3, а.с. 3-12). При цьому як вбачається з висновку судової експертизи № 10218/10219 від 09.02.2011 року судовим експертом пропонувались шляхи усунення негативних наслідків проведеної реконструкції не пов'язані зі знесенням проведеної прибудови (т.3, а.с. 7-8, 10), проте позовні умови в зв'язку з цим не уточнювались, а апеляційний суд згідно зі ст. 303 ЦПК України пов'язаний предметом розгляду в суді першої інстанції навіть при ухваленні свого власного рішення. Таким чином, всіх підстав передбачених для застосування крайніх заходів - знесення, передбаченого ст. 376 ЦК України, колегією суддів не встановлено, а тому в позові Київської районної адміністрації Одеської міської ради слід відмовити.

Вирішуючи спір в частин позовних вимог ОСОБА_3 в частині стягнення компенсації завданої матеріальної та моральної шкоди та частково задовольняючи позовні вимоги колегія судів виходить з того, що факт самовільної реконструкції частки, що належить відповідачам по справі сторонами не заперечується, об'єкт реконструкції є частиною нерухомого майна - будинку, який належить сторонам справи - фізичним особам на праві спільної часткової власності (ст.ст. 355, 356 ЦК України)

При цьому згідно з ч. 3,4 ст. 357 ЦК України співвласник має право на відповідне збільшення своєї частки у праві спільної часткової власності, якщо поліпшення спільного майна, які не можна відокремити, зроблені ним своїм коштом за згодою всіх співвласників, з додержанням встановленого порядку використання спільного майна. Співвласник житлового будинку, іншої будівлі, споруди може зробити у встановленому законом порядку за свій рахунок добудову (прибудову) без згоди інших співвласників, якщо це не порушує їхніх прав. Така добудова (прибудова) є власністю співвласника, який її зробив, і не змінює розміру часток співвласників у праві спільної часткової власності. Як вбачається з висновку від 11.04.2012 року повторної будівельно - технічної експертизи № 17е/Ч/12, виконаної ТОВ "ИНТЕР-КОНСАЛТ-ПЛЮС" самовільно зроблена реконструкція 1/2 частини житлового будинку № АДРЕСА_1 співвласниками ОСОБА_2 та ОСОБА_4 мала негативний вплив на технічний стан частини житлового будинку №4 співвласника ОСОБА_3, який проявляється в наявності пошкоджень і дефектів, встановлених в результаті обстеження. Розмір матеріальної шкоди становить 15 961, 40 грн. (т.4, а.с. 185-188). Згідно зі ст.ст. 22, 1166 ЦК України позивачка має право на компенсацію завданої їй матеріальної шкоди, при цьому в зв'язку з пошкодженням її майна на підставі ст.ст. 23, 1167 ЦК України колегія суддів вважає, що мало місце завдання моральної шкоди. компенсація якої визначена колегією суддів в розмірі 5000 грн., що буде відповідати вимогам ст. 3 ЦК України. При цьому посилання ОСОБА_2, що матеріалами справи не доведено причинно-наслідкового зв`язку між діями ОСОБА_2 та матеріальною шкодою, яка була завдана майну позивачки (її частці), не відповідають матеріалам справи, зокрема вищевказаному висновку експерта, який вказував на виникнення пошкоджень, або їх розвиток саме внаслідок дій відповідачів щодо реконструкції будинку (т. 4, а.с. 187-188). Між тим, позовні вимоги про усунення перешкод в користуванні власністю шляхом знесення не можуть бути задоволені, оскільки незважаючи не вищевказані порушення прав співвласника - позивача по справі, який самостійно вибирає спосіб захисту своїх порушених прав, судом вже стягнуто компенсацію завданої шкоди, а знесення самочинно збудованої добудови за позовом співласника буде мати ознаки шикани (ст.ст. 12, 13 ЦК України). Такий висновок суду підтверджується висновками судових експертиз, які хоча і фіксували окремі порушення санітарно-будівельних норм, проте жодна з них не вказала на неможливість їх усунення силами відповідачів, в тому числі шляхом проведення додаткових будівельних робіт спрямованих на усунення негативного впливу (т. 3, а.с. 10). Право на подачу такого позову до відповідачів у позивача залишається і після набрання законної сили рішення по цій справі. Також колегія суддів враховує, що під час розгляду справи судом приймались ефективні заходи по забезпеченню права позивача на виконання судового рішення шляхом введення заборони на виконання будівельних робіт (т. 2, а.с. 197 - 197 об.), які втім не були реалізовані, а на момент розгляду справи в суді апеляційної інстанції, будівельні роботи завершились. Таким чином, допущені судом першої інстанції помилки в оцінці встановлених фактичних обставин справи, зібраних по справі доказів, а також невірне застосування норм матеріального та процесуального права призвело до невірного вирішенню спору, що відповідно до ст. п. 1,3,4 ст. 309 ЦПК України є підставою для скасування судового рішення та прийняття нового рішення про часткове задоволення позовних вимог ОСОБА_3 до ОСОБА_4, ОСОБА_2, третя особа - Управління архітектури та містобудування Одеської міської ради про усунення перешкод у користуванні власності, відшкодування шкоди, та відмови в задоволенні позову Київської районної адміністрації Одеської міської ради до ОСОБА_4, ОСОБА_2, треті особи - ОСОБА_3, Одеська міська рада про приведення об`єкту до попереднього стану.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 303, 304, 307, п.п. 1, 3, 4 ч. 1 ст.ст. 309, 313, 314, 316, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Київського районного суду м.Одеси від 21 грудня 2012 року - задовольнити частково.

Рішення Київського районного суду м.Одеси від 21 грудня 2012 року - скасувати.

Прийняти нове рішення, яким позовні вимоги ОСОБА_3 до ОСОБА_4, ОСОБА_2, третя особа - Управління архітектури та містобудування Одеської міської ради про усунення перешкод у користуванні власності, відшкодування шкоди задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_4, ОСОБА_2 в рівних частках на користь ОСОБА_3 компенсації завданої матеріальної шкоди у розмірі 15 961, 40 грн. та компенсацію завданої моральної шкоди в розмірі 5 000 грн.

В іншій частині заявлених позовних вимог - відмовити.

В задоволенні позову Київської районної адміністрації Одеської міської ради до ОСОБА_4, ОСОБА_2, треті особи - ОСОБА_3, Одеська міська рада про приведення об`єкту до попереднього стану - відмовити.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту його проголошення, однак може бути оскаржено шляхом подачі касаційної скарги протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили до суду касаційної інстанції.

Судді апеляційного суду Одеської області А.І. Дрішлюк

М.В. Процик

Є.С. Сєвєрова