Справа № 755/4504/15-ц
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"02" березня 2015 р. суддя Дніпровського районного суду м. Києва Марфіна Н.В., вивчивши матеріали позовної заяви Публічного акціонерного товариства "Укрсоцбанк" до Відділу державної виконавчої служби Дніпровського районного управління юстиції у м. Києві, треті особи: ОСОБА_1, ОСОБА_2, про зняття арешту із заставленого майна, -

у с т а н о в и л а:

26.02.2015 року до Дніпровського районного суду м. Києва надійшла позовна заява Публічного акціонерного товариства "Укрсоцбанк" до Відділу державної виконавчої служби Дніпровського районного управління юстиції у м. Києві, треті особи: ОСОБА_1, ОСОБА_2, про зняття арешту із заставленого майна.

Ознайомившись зі змістом поданого позову та доданими до нього документами приходжу до висновку про те, що у відкритті провадження за даним позовом в порядку цивільного судочинства слід відмовити.

Позивач звернувся до суду із позовом до ВДВС Дніпровського РУЮ у м. Києві, в якому просить звільнити квартиру АДРЕСА_1, що належить ОСОБА_1, з-під арешту, накладеною постановою про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 07.02.2014 року ВДВС Дніпровського РУЮ у м. Києві в межах виконавчого провадження №41901048 з примусового виконання виконавчого листа №2604/29951/2012 від 29.05.2013 року. Вимоги позову мотивовано тим, що вказана квартира знаходиться в іпотеці банку як забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором, тож накладення на неї арешту в межах виконання рішення суду про стягнення з боржника коштів на користь кредитодавця відмінного від особи позивача порушує права банку.

З матеріалів позову вбачається, що на виконанні в ВДВС Дніпровського РУЮ у м. Києві перебуває виконавчий лист №2604/29951/2012 виданий 29.12.2013 року Дніпровським районним судом м. Києва про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 заборгованості у сумі 812759,82 грн. (ВП №41901048).

Отже, ПАТ "Укрсоцбанк" не є стороною зазначеного виконавчого провадження.

Вважаю, що позивач з вимогами про звільнення зазначеного вище майна з-під арешту має звертатись до суду з відповідним позовом в порядку адміністративного судочинства, а не з позовною заявою в порядку цивільного судочинства виходячи з наступного.

Згідно положень ст. 383 ЦПК України, сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

Відповідно до ч. 1 ст. 181 КАС України, учасники виконавчого провадження (крім державного виконавця) та особи, які залучаються до проведення виконавчих дій, мають право звернутися до адміністративного суду із позовною заявою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби порушено їхні права, свободи чи інтереси, а також якщо законом не встановлено інший порядок судового оскарження рішень, дій чи бездіяльності таких осіб.

Як роз'яснено у п. 4 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07.02.2014 року №6 "Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах", відповідно до статті 383 ЦПК, частини першої статті 12, частини четвертої статті 82 Закону про виконавче провадження право на оскарження рішення, дії або бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до ЦПК, мають лише сторони виконавчого провадження, якщо вважають, що порушено їх права чи свободи. При цьому вони набувають процесуального статусу заявника.

Як роз'яснено у листі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ "Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення у цивільній справі" від 28.01.2013 № 24-152/0/4-13, юрисдикційність розгляду скарг на рішення, дії та бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи ДВС залежить від спеціалізації суду, який ухвалив рішення, що підлягає примусовому виконанню органами ДВС. У порядку цивільного судочинства скарги на рішення, дії та бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи ДВС підлягають розгляду, якщо підлягає виконанню рішення суду загальної юрисдикції, ухвалене відповідно до ЦПК України. Учасники виконавчого провадження (крім державного виконавця) та особи, які залучаються до проведення виконавчих дій, мають право звернутися до адміністративного суду із позовною заявою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи ДВС порушено їхні права, свободи чи інтереси, а також якщо законодавством не встановлено інший порядок судового оскарження рішень, дій чи бездіяльності таких осіб.

Відповідно до положень п. 1 ч. 2 ст. 122 ЦПК України, суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо заява не підлягає розгляду в судах у порядку цивільного судочинства.

Оскільки ПАТ "Укрсоцбанк" не є стороною виконавчого провадження №41901048, чинним законодавством не передбачено можливості оскарження такою особою рішень, дій чи бездіяльності державної виконавчої служби в порядку цивільного судочинства, що з урахуванням положень ст. 181 КАС України вказує на необхідність розгляду спору в порядку адміністративного судочинства, оскільки іншого порядку судового оскарження рішень, дій чи бездіяльності таких осіб не встановлено.

При цьому, згідно ч. 6 ст. 181 КАС України, адміністративні справи з приводу рішень, дій або бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби щодо виконання ними рішень судів у справах, передбачених пунктами 1-4 частини першої статті 18 цього Кодексу, розглядаються місцевим загальним судом як адміністративним судом, який видав виконавчий лист.

Згідно положень п.п. 1-4 ч. 1 ст. 18 КАС України, місцевим загальним судам як адміністративним судам підсудні: 1) адміністративні справи, у яких однією зі сторін є орган чи посадова особа місцевого самоврядування, посадова чи службова особа органу місцевого самоврядування, крім тих, які підсудні окружним адміністративним судам; 2) усі адміністративні справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності; 4) усі адміністративні справи щодо спорів фізичних осіб з суб'єктами владних повноважень з приводу обчислення, призначення, перерахунку, здійснення, надання, одержання пенсійних виплат, соціальних виплат непрацездатним громадянам, виплат за загальнообов'язковим державним соціальним страхуванням, виплат та пільг дітям війни, інших соціальних виплат, доплат, соціальних послуг, допомоги, захисту, пільг.

Дніпровський районний суд м. Києва в межах виниклого спору не видавав виконавчого листа за результатами розгляду справ, передбачених пунктами 1-4 частини першої статті 18 КАС України.

Відповідно до ст. 19 КАС України, адміністративні справи вирішуються адміністративним судом за місцезнаходженням відповідача, крім випадків, передбачених цим Кодексом.

За змістом ч. 3 ст. 18 КАС України, справи щодо оскарження дій або бездіяльності посадових чи службових осіб місцевих органів виконавчої влади розглядаються і вирішуються місцевим загальним судом як адміністративним судом або окружним адміністративним судом за вибором позивача.

За змістом п. 1 ч. 2 ст. 18 КАС України, окружним адміністративним судам підсудні адміністративні справи: 1) однією зі сторін в яких є орган державної влади, інший державний орган, орган влади Автономної Республіки Крим, обласна рада, Київська, Севастопольська міська рада, їх посадова чи службова особа, крім випадків, передбачених цим Кодексом, та крім справ щодо їх рішень, дій чи бездіяльності у справах про адміністративні проступки та справ, які підсудні місцевим загальним судам як адміністративним судам.

При цьому, відповідно до ч. 2 ст. 181 КАС України, відповідачем у справах з приводу рішень, дій або бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби є відповідний орган державної виконавчої служби.

Аналізуючи наведені вище норми, приходжу до висновку, що у відкритті провадження в порядку цивільного судочинства слід відмовити, оскільки спір підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства. Також суду зазначає, що підсудність цього спору з врахуванням викладених положень чинного законодавства України належить до повноважень Окружного адміністративного суду м. Києва.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 122, 293, 294 ЦПК України, -

у х в а л и л а :

У відкритті провадження за позовом Публічного акціонерного товариства "Укрсоцбанк" до Відділу державної виконавчої служби Дніпровського районного управління юстиції у м. Києві, треті особи: ОСОБА_1, ОСОБА_2, про зняття арешту із заставленого майна - відмовити.

Повернути Публічному акціонерному товариству "Укрсоцбанк" судовий збір в сумі 243 (двісті сорок три) грн. 60 коп., що сплачено відповідно платіжного доручення № від 25 лютого 2015 року на р/р 0005, отримувач УДКСУ у Дніпровському районі м. Києва, код банку отримувача 820019, код отримувача 38012871, банк отримувача ГУ ДКСУ у м. Києві.

Копію ухвали невідкладно надіслати позивачу разом з позовною заявою та всіма доданими до неї документами.

Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду м. Києва через Дніпровський районний суд м. Києва протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя -