Ухвала

іменем україни

18 березня 2015 рокум. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Луспеника Д.Д.,

суддів: Журавель В.І., Хопти С.Ф.,

Лесько А.О., Черненко В.А.,

розглянувши в судовому засіданні справу за скаргою ОСОБА_3, заінтересовані особи: ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, на постанову державного виконавця про закінчення виконавчого провадження, визнання дій неправомірними та повернення майна за касаційною скаргою ОСОБА_3 на ухвалу апеляційного суду Харківської області від 30 жовтня 2014 року,

в с т а н о в и л а:

У червні 2014 року ОСОБА_3 звернулась до суду зі скаргою на неправомірні дії державного виконавця Дзержинського відділу державної виконавчої служби Харківського міського управління юстиції щодо закінчення виконавчого провадження від 03 квітня 2014 року № 38359474 за виконавчим листом, виданим 16 травня 2013 року Дзержинським районним судом м. Харкова на підставі рішення від 26 березня 2013 року у справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3, ОСОБА_6, ОСОБА_5, ОСОБА_7, ОСОБА_8 про усунення перешкод у користуванні власністю та їх виселення з квартири АДРЕСА_1.

На обґрунтування доводів скарги посилалась на те, що державним виконавцем в процесі виконання рішення суду на порушення вимог Закону України «Про виконавче провадження» боржники не повідомлялись про час виконавчих дій, їм не направлялись копії постанов, їх звернення про зупинення провадження у зв'язку з розглядом судом цивільних справ про недійсність договору купівлі-продажу квартири між нею та ОСОБА_4 в матеріалах провадження відсутнє. Державним виконавцем без фактичного виселення було здійснено заміну замків вхідних дверей, позбавивши їх можливості забрати речі, гроші та коштовності, безпідставно передано на відповідальне збереження представнику стягувача та не було повернуто.

З урахуванням наведеного просила скасувати постанову державного виконавця від 03 квітня 2014 року про закінчення виконавчого провадження та зобов'язати Дзержинський ВДВС відновити виконавче провадження, провести виконавчі дії з виселення і повернути майно, що належить особам, які підлягають виселенню.

Ухвалою Дзержинського районного суду м. Харкова від 22 вересня 2014 року скаргу ОСОБА_3 задоволено частково.

Зобов'язано державного виконавця повернути ОСОБА_3 вилучене майно при проведенні виконавчих дій з виселення згідно з актом опису майна від 02 квітня 2014 року. В іншій частині скарги ОСОБА_3 відмовлено.

Ухвалою апеляційного суду Харківської області від 30 жовтня 2014 року ухвалу суду першої інстанції скасовано та постановлено нову, якою скаргу ОСОБА_3 залишено без задоволення.

У касаційній скарзі ОСОБА_3 просить скасувати ухвалу суду апеляційної інстанції, залишити в силі ухвалу місцевого суду, посилаючись на неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

Отже судове рішення оскаржується лише в частині повернення майна.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга підлягає частковому задоволенню з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Згідно зі ст. 383 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

Зазначеним вимогам судове рішення апеляційної інстанції не відповідає.

Частково задовольняючи скаргу, суд першої інстанції дійшов висновку про зобов'язання державного виконавця повернути описане в акті від 02 квітня 2014 року майно ОСОБА_3 з огляду на те, що виконання рішення здійснювалось за відсутності останньої, яка перебувала на той час у лікарні.

Скасовуючи ухвалу суду першої інстанції та постановляючи нову про відмову у задоволенні скарги ОСОБА_3, апеляційний суд виходив з того, що державним виконавцем вірно застосовано норми Закону України «Про виконавче провадження» та правильно закінчено виконавче провадження.

Однак з такими висновками апеляційного суду погодитися не можна.

Згідно з ч. 6 ст. 78 Закону України «Про виконавче провадження», у разі якщо виконання рішення здійснюється за відсутності осіб, які підлягають виселенню, державний виконавець зобов'язаний провести опис майна. Описане майно передається для відповідального зберігання особі, визначеній державним виконавцем.

Передане для зберігання майно боржника видається йому державним виконавцем на підставі акта після відшкодування боржником витрат, пов'язаних із зберіганням такого майна. У разі якщо боржник відмовляється відшкодувати витрати, пов'язані із зберіганням майна, вони компенсуються за рахунок реалізації частини майна боржника.

Зберігання майна здійснюється протягом не більше двох місяців. Після закінчення двомісячного строку невитребуване майно реалізується в порядку, визначеному цим Законом. Отримані від реалізації кошти, за вирахуванням понесених витрат, перераховуються боржнику. У разі якщо майно не було реалізовано, розпорядження ним здійснюється в порядку, встановленому для розпорядження безхазяйним майном.

Судами під час розгляду справи встановлено, що на виконанні державного виконавця, дії якого оскаржуються, знаходився виконавчий лист, що виданий Дзержинським районним судом м. Харкова на підставі рішення від 26 березня 2013 року про виселення ОСОБА_3, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8 із квартири АДРЕСА_1 у справі за позовом ОСОБА_4 про усунення перешкод у користуванні власністю.

Згідно з актами від 26 березня 2014 року, складеними державним виконавцем, встановлено, що ОСОБА_6, ОСОБА_5 та чотири особи перешкоджали проведенню виконавчих дії та доступу до квартири, виконавчі дії за узгодженням сторін виконавчого провадження перенесені на 02 квітня 2014 року на 12:00 год., а боржники зобов'язались протягом цього періоду звільнити квартиру від усього їх майна.

Згідно з актом від 2 квітня 2014 року в призначений час боржниками звільнено квартиру лише від частини майна, що в ній знаходилось, у зв'язку з чим державним виконавцем складено акт опису майна, яке залишилось в квартирі, та передано описане майно на відповідальне збереження представнику ОСОБА_4

Постановою державного виконавця від 3 квітня 2014 року виконавче провадження закінчено у зв'язку з повним виконанням рішення суду, але описане в квартирі майно, що належало боржникам, не було повернуто відповідно до п. 7 ст. 78 Закону України «Про виконавче провадження».

Звертаючись до суду зі скаргою, ОСОБА_3 вказувала, що не отримала жодної відповіді від державного виконавця Євсюкова О.В. чи представника ОСОБА_9 на її звернення щодо вирішення питання про повернення описаного майна у зв'язку із закінченням 2-місячного строку його зберігання.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_10 не заперечував, що не повідомляв ОСОБА_3 про дату та час виселення й не зміг надати жодних пояснень, з яких причин він не повернув описане майно заявнику.

Вирішуючи спір, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про те, що ОСОБА_3 відмовляється від будь-яких компенсаційних витрат за збереження майна, а особа, якій передане її майно на зберігання, відмовляється повернути його.

Водночас у матеріалах справи відсутні будь-які докази з цього приводу.

Так, у матеріалах справи, зокрема на а. с. 119, наявний лише лист Дзержинського відділу державної виконавчої служби Харківського міського управління юстиції на адресу зберігача майна ОСОБА_9 з проханням повідомити про розмір витрат (у разі їх існування), пов'язаних із зберіганням вищевказаного описаного майна.

Дані про те, що державний виконавець вчинив інші дії щодо повернення переданого на зберігання майна, в матеріалах справи відсутні.

Виходячи з викладеного, колегія суддів вважає, що судове рішення апеляційного суду підлягає скасуванню в частині вирішення вимог про повернення майна з направленням справи в цій частині на новий апеляційний розгляд відповідно до ст. 338 ЦПК України.

Керуючись ст. ст. 336, 338, 342, 344, 345 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити частково.

Ухвалу апеляційного суду Харківської області від 30 жовтня 2014 року скасувати, справу направити на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий Д.Д. Луспеник

Судді: В.І. Журавель

А.О. Лесько

С.Ф. Хопта

В.А. Черненко