Провадження № 22-ц/783/1663/15 Доповідач в 2-й інстанції: Мікуш Ю. Р.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 березня 2015 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Львівської області в складі :

Головуючого судді: Мікуш Ю.Р.

Суддів: Ніткевича А.В., Павлишина О.Ф.

Секретар: Гацій І.І.

З участю відповідача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "ПЗУ Україна" на рішення Сихівського районного суду м.Львова від 08 грудня 2014 року у справі за позовом Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "ПЗУ Україна" до ОСОБА_2 про відшкодування в порядку регресу шкоди завданої дорожньо-транспортною пригодою,-

ВСТАНОВИЛА:

Оскаржуваним рішенням Залізничного районного суду м. Львова від 08 грудня 2014 року у задоволенні позову відмовлено.

Рішення суду оскаржило ПАТ "СК "ПЗУ Україна" в особі представника Лигіна В.В.

В апеляційній скарзі зазначає, що судом невірно застосовано норми матеріального та процесуального права, неправильно встановлено обставини справи, що призвело до неправильного вирішення спору. Стверджує, що постановою Залізничного районного суду м. Львова від 18 серпня 2011року відповідача ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення та стягнуто штраф, а відтак вказані обставини підтверджують той факт, що саме з вини відповідача відбулось ДТП, а тому саме він має відшкодовувати шкоду, як це передбачено ч.1 ст.1166 ЦК України. Така ж позиція висловлена в узагальненні судової практики по розгляду судами цивільних справ про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки у 2010-2011 роках. Стверджує, що суд не взяв до уваги дані обставини, що свідчить про однобічність розгляду справи, що призвело до ухвалення неправомірного рішення, яке просить скасувати та ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити в повному обсязі.

Заслухавши пояснення відповідача ОСОБА_2 на заперечення доводів апеляційної скарги, вивчивши матеріали цивільної справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення.

Представник позивача в судове засідання не з"явився, однак надіслав суду заяву про слухання справи у його відсутності.

У відповідності до ч.2 ст.305 ЦПК України неявка сторін або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про час і місце розгляду справи, не перешкоджає розглядові справи.

Матеріалами справи та судом встановлено, що 25 липня 2011 року в 11год. 00 хвилин на вулиці Городоцькій 226 у м. Львові, відповідач ОСОБА_2 керуючи автомобілем марки ВАЗ-2108, номерний знак НОМЕР_1 не обрав безпечної дистанції руху в результаті чого зіткнувся із автомобілем марки ЗАЗ 11055, номерний знак НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_4 В результаті зіткнення ОСОБА_2 заподіяв технічні пошкодження зазначеним автомобілям, чим порушив п.п. 12.1, 13.1 Правил дорожнього руху України.

Постановою Залізничного районного суду м.Львова від 18 серпня 2011 року ОСОБА_2 притягнутий до адміністративної відповідальності за правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП та на нього накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 340,0 грн.

Із матеріалів справи встановлено, що зіткненню автомобіля ВАЗ-2108 під керуванням водія ОСОБА_2 із автомобілем ЗАЗ-11055 д.н.з. НОМЕР_2 передувало зіткнення останнього із автомобілем марки "Мазда", винною особою такої ДТП визнано ОСОБА_4

Згідно постанови Турківського районного суду Львівської області від 12 серпня 2011 року ОСОБА_4 визнаний винним у тому, що проявив неуважність до дорожньої обстановки та її змін, не дотримався безпечної швидкості, внаслідок чого здійснив зіткнення з автомобілем марки Мазда д.н.з. НОМЕР_7, той в свою чергу здійснив зіткнення з автомобілем марки Шевролєт Авео д.н.з. НОМЕР_8, який по інерції здійснив зіткнення з автомобілем марки Дачія Логан д.н.з. НОМЕР_9, в результаті чого автомобілі отримали зовнішні технічні пошкодження.

За порушення п.п. 1.5, 12.1 ПДР України ОСОБА_4 притягнуто до адміністративної відповідальності за ст.124 КпАП України та піддано адміністративному стягненню у вигляді штрафу в розмірі 350 грн. ( а.с.36).

25 жовтня 2011 року ПрАТ СК "ПЗУ Україна" звернулася до ПрАТ СК "ВУСО" з претензією про відшкодування шкоди у зв"язку з ДТП, яка є страховим випадком відповідно до умов полісу №АА/5162053.

ПрАТ "СК ПЗУ Україна" на підставі страхового акту та розрахунку суми страхового відшкодування здійснило виплату страхового відшкодування на користь ПрАТ "СК "ВУСО" в розмірі 10 720,10 грн., що підтверджується угодою №15/11/2011-3 від 15 листопада 2011 року про зарахування зустрічних однорідних вимог.

Відповідно до ст.993 ЦК України та ст.27 Закону України "Про страхування" до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки.

Відповідно до ч.1 ст.1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотньої вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений.

Відповідно до правової позиції, викладеної у п.4 постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ "Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки" від 01.03.2013 року № 4, зазначено, що розглядаючи позови про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, суди повинні мати на увазі, що відповідно до ст. ст. 1166,1187 ЦК України шкода, завдана особі чи майну фізичної або юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала. Обов"язок відшкодувати шкоду виникає у особи, яка її завдавала за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними та шкодою є безпосередній причинний зв"язок та є вина зазначеної особи, а коли це не було наслідком дій джерела підвищеної небезпеки, незалежно від наявності вини.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції на підставі представлених доказів прийшов до правильного висновку, що докази, які подані стороною позивача та заперечуються відповідачем не є беззаперечними з точки зору їх доведеності, оскільки вини відповідача у заподіянні матеріальної шкоди автомобілю марки "Мазда- 6" внаслідок ДТП, що сталася за участю останнього автомобіля і автомобіля марки ЗАЗ-11057 водія якого ОСОБА_4 визнано винним у вчиненні такої ДТП: безпосереднього причинного зв"язку між ДТП за участю автомобіля відповідача та автомобіля марки ЗАЗ-11057 та шкодою заподіяною позивачу внаслідок ДТП між автомобілями марки Мазда-6 та ЗАЗ-11057 немає. Відтак, позивачем не доведено право регресної вимоги, через відсутність вини відповідача ОСОБА_2 у спричиненні матеріальної шкоди автомобілю марки "Мазда-6" , відсутністю причинного зв"язку у ДТП між автомобілем ВАЗ-2108 та автомобілем "Мазда-6".

Відповідно до ст.1166 ЦК України шкода, завдана майну фізичної чи юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Статтями 10,60 ЦПК України зазначено, що кожна сторона зобов"язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Згідно ч.4 ст.61 ЦПК України постанови судів про визнання винними у порушенні Правил дорожнього руху ОСОБА_2 та ОСОБА_4 є обов"язковими для суду в частині, що стосуються вчинення винних дій кожного у конкретному випадку.

У відповідності до ст.308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Виходячи із вище зазначеного, керуючись ст.ст. 303, 307 ч.1 п.1, 308, 314 ч.1 п.1, 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів,-

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "ПЗУ Україна" в і д х и л и т и .

Рішення Сихівського районного суду м. Львова від 08 грудня 2014 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, може бути оскаржена до Вищого Спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ на протязі двадцяти днів з дня набрання ухвалою законної сили.

Головуючий Ю.Р.Мікуш

Судді А.В.Ніткевич

О.Ф.Павлишин