Справа № 148/534/15-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(ЗАОЧНЕ)

21 квітня 2015 року Тульчинський районний суд

Вінницької області

В складі: головуючого судді Ковганича С.В.

при секретарі Мрочко Т.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Тульчині цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики.

В С Т А Н О В И В:

Позивачка звернулася в суд з позовом до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики, мотивуючи свої вимоги тим, що 21 травня 2014 року між нею та відповідачкою в письмовій формі було укладено договір позики, відповідно до якого ОСОБА_2 позичила у неї гроші в сумі 11545 грн. і які згідно договору зобов'язувалася повернути їй до кінця 2014 року. Після спливу дати повернення боргу відповідачка борг їй не повернула. Вона неодноразово зверталася до відповідачки з вимогами повернути їй гроші, але до цього часу кошти їй так і не повернуті.

Так як відповідачка добровільно не повертає грошові кошти, позивачка звернулася в суд та просить стягнути з відповідачки борг в розмірі 11545 грн.

Позивачка в судове засідання не з'явилася, надавши суду письмову заяву про розгляд справи за її відсутності позов підтримує, на його задоволенні наполягає.

Відповідачка в судове засідання не з'явилася, хоча була своєчасно належним чином повідомлена про дату і час слухання справи згідно наявного повідомлення про вручення поштового відправлення, і відомостей про причину своєї неявки до суду не надала.

За таких обставин, суд ухвалив, розглянути справу заочно за відсутності відповідачки на підставі наявних у справі даних і доказів, відповідно до ст. 169 ч. 4, ст. 224 ЦПК України.

Дослідивши матеріали справи, суд встановив:

21 травня 2014 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 в письмовій формі було укладено договір позики, відповідно до якого ОСОБА_2 позичила у ОСОБА_1 гроші в сумі 11545 грн. і які згідно договору зобов'язувалася повернути позивачці до кінця 2014 року (а.с.5).

ОСОБА_1 неодноразово зверталася до відповідачки з вимогами повернути їй гроші, але до цього часу кошти їй так і не повернуті.

Згідно ч.3 ст.10 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення.

Відповідно до ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, зокрема, відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; відшкодування моральної (немайнової) шкоди.

Відповідно до ст. 205 ЦК України, правочин може вчинятися усно або в письмовій формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.

Відповідно до вимог ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином, відповідно до умов договору. Згідно з вимогами ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання чи виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Відповідно до вимог ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання; на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3 % від простроченої суми.

За правилами статті 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Згідно із частиною другою статті 1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

Отже, письмова форма договору позики внаслідок його реального характеру є доказом не лише факту укладення договору, але й факту передачі грошової суми позичальнику.

Статтею 202 ЦК України визначено, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (договори).

Відповідно до частин першої та другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Договір позики є двостороннім правочином, а також він є одностороннім договором, оскільки після укладення цього договору всі обов'язки за договором позики, у тому числі повернення предмета позики або рівної кількості речей того ж роду та такої ж якості, несе позичальник, а позикодавець набуває за цим договором тільки права.

За своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання боржником від кредитора певної грошової суми або речей.

Отже, боргові розписки чи договори позики, мають справжню правову природу укладеного договору між сторонами, незалежно від найменування документа.

Крім того, частиною першою статті 1049 ЦК України встановлено, що за договором позики на позичальникові лежить зобов'язання повернути суму позики у строк та в порядку, що передбачені договором.

Відповідно до ст. 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Враховуючи факт написання розписки відповідачем, яка в силу ч.2 ст. 1047 ЦК України підтверджує укладення договору позики, а тому вимога про стягнення боргу за договором позики підлягає задоволенню.

Згідно зі статтею 1050 ЦК України позичальник зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу, якщо ним несвоєчасно повернуто суму позики.

Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції зав весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом (частина друга статті 625 ЦК України).

Також, ч.1 статті 1048 ЦК України передбачено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір встановлюється на рівні облікової ставки Національного банку України.

На підставі ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідач в судове засідання не з'явився та не надав суду жодного доказу належного та допустимого у відповідності до ст.ст.57,58 ЦПК України щодо заперечень проти позову.

За таких обставин суд дійшов до висновку, що вимоги позивача обґрунтовані і підлягають до задоволення.

Відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України з відповідачки на користь позивачки слід стягнути понесені нею судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 243,60 грн., витрати в сумі 2000 грн. за надання правової допомоги, що підтверджується розрахунковою квитанцією (а.с. 23), а також витрати за прибуття представників позивача до суду в сумі 161,32 грн.

На підставі викладеного, керуючись ст. 526, 625, 629 ЦК України, ст. ст. 4, 8, 10, 15, 18, 57-60, 64, 88, 209, 213-215, 222-224 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, жительки АДРЕСА_1 на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, жительки АДРЕСА_2, - грошові кошти (борг) в сумі 11545,00 (одинадцять тисяч п'ятсот сорок п'ять гривень) грн.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, жительки АДРЕСА_1 на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, жительки АДРЕСА_2 - витрати з оплати судового збору в розмірі 243,60 грн., 2000 грн. - витрати за надання правової допомоги та 161,32 грн. - витрати представників позивача понесенні на прибуття до суду.

Заяву про перегляд заочного рішення суду може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Суддя