Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22.04.2015 року місто Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області в особі:

головуючого-судді Бенца К.К.,

при секретарі Вайда Я.П.

за участі

позивача - ОСОБА_1

відповідача - ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Ужгород цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до Ужгородського міськрайонного суду з позовом до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу. Мотивуючи свої позовні вимоги тим, що 03.06.1995 року між ним та відповідачем по справі зареєстрований шлюб у виконавчому комітеті Баранинської сільської ради Ужгородського району Закарпатської області, за актовим записом - №08. У шлюбі у них народилося двоє дітей - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2 Спільне життя між подружжям не склалося, через втрату поваги один до одного, що негативно впливає на формування свідомості їх спільних дітей. Із початку 2014 року подружжя спільно не проживає. Подальше спільне проживання та збереження сім'ї суперечить інтересам позивача. З посиланням на викладене просить суд шлюб між ним та відповідачкою ОСОБА_2 розірвати, а місцем проживання дітей визначити з матір'ю ОСОБА_2

В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив суд їх задовольнити з підстав та мотивів викладених у позові. Пояснив, що вони з відповідачем не розуміють одне одного. З літа 2014 року вони спільно не проживають, подружні стосунки не підтримують, спільне господарство не ведуть.

Відповідач ОСОБА_2 у судовому засіданні позов визнала, не заперечує проти розірвання шлюбу. З травня 2013 року вони спільно не проживають. Пояснила, що в них з позивачем були побутові непорозуміння, була сварка , після якої ОСОБА_1 покинув сім'ю. Строк на примирення просила не надавати.

Заслухавши пояснення сторін, вивчивши та перевіривши в судовому засіданні матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають справи і вирішення спору по суті суд приходить до наступного.

Згідно ст.ст. 11, 60 ЦПК України суд розглядає справи в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог чи заперечень.

Як встановлено судом, сторони уклали шлюб 03.06.1995 року у виконавчому комітеті Баранинської сільської ради Ужгородського району Закарпатської області, за актовим записом - №08, що стверджується свідоцтвом про шлюб виданим повторно серії НОМЕР_1 від 17.03.2010 приєднаним до матеріалів справи/а.с.4/

У даному шлюбі у сторін народилося двоє дітей - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, яка на час розгляду справи є повнолітньою, що стверджується даними паспорту громадянина України серії НОМЕР_2 виданого 18 листопада 2011 року Ужгородським МУ УМВС України в Закарпатській області, копія якого приєднана до матеріалів справи /а.с. 7-9/ та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2 , що стверджується свідоцтвом про народження дитини серії НОМЕР_3 виданого 05.07.2002 року, копія якого приєднана до матеріалів справи /а.с. 6/

Майновий спір між сторонами відсутній.

Правовідносини між сторонами випливають із норм Сімейного Кодексу України.

Відповідно до ч. 1 ст. 21 СК України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у державному органі реєстрації актів цивільного стану.

Відповідно до ч. 1 ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.

У відповідності зі ст. 110 Сімейного Кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним з подружжя.

Згідно положення ч.2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Основною причиною припинення сімейних відносин є відсутність взаєморозуміння між подружжям та втрата поваги один до одного.

З урахуванням викладеного, оцінивши шлюбні взаємовідносини сторін, суд вважає, що між сторонами склалися відносини, при яких збереження сім`ї неможливо, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б їхнім інтересам, як це передбачено ст.112 Сімейного Кодексу України, шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 носить формальний характер.

Причиною розпаду цієї сім'ї є відсутність взаєморозуміння між подружжям.

При таких обставинах суд приходить до висновку, що дана сім'я розпалася остаточно, примирення між подружжям є неможливим, є всі підстави для задоволення позову про розірвання шлюбу.

Що стосується позовних вимог про визначення місця проживання доньки ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 разом з матір'ю , суд вважає що такі не підлягають до задоволення з огляду на наступне.

Відповідно до ч.2 ст. 29 ЦК України фізична особа, яка досягла чотирнадцяти років, вільно обирає собі місце проживання, за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Відповідно до ч.3 ст. 160 СК України якщо батьки проживають окремо, місце проживання дитини, яка досягла чотирнадцяти років, визначається нею самою.

Як встановлено судом, ОСОБА_3 народилась ІНФОРМАЦІЯ_1 і на час розгляду справи в суді є повнолітньою, а отже має право вільно обирати собі місце проживання .

Відповідно до ч.1 ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 209, 212-215 ЦПК України та ст.ст. 105, 110,112 Сімейного Кодексу України, суд,

В И Р І Ш И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу - задовольнити частково.

Шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2, що зареєстрований 03.06.1995 року у виконавчому комітеті Баранинської сільської ради Ужгородського району Закарпатської області, за актовим записом - №08 - розірвати.

Неповнолітню доньку ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, залишити проживати разом з матір'ю - ОСОБА_2.

В решті позовних вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 сплаченого ним суми судового збору в розмірі 243,60 грн.(двісті сорок три гривні шістдесят копійок).

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня проголошення рішення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення. Апеляційна скарга подається до апеляційного суду Закарпатської області через Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області.

Суддя Ужгородського

міськрайонного суду К.К. Бенца