Справа № 369/9874/15-ц Головуючий у І інстанції Медвідь Н. О.
Провадження № 22-ц/780/6708/15 Доповідач у 2 інстанції ОСОБА_1
Категорія 4 07.12.2015
УХВАЛА

Іменем України

07 грудня 2015 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Київської області в складі:

головуючого судді - Верланова С.М.,

суддів - Воробйової Н.С., Березовенко Р.В.,

при секретарі - Бобку О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на ухвалу Києво-Святошинського районного суду Київської області від 06 жовтня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання майна обєктом спільної сумісної власності,

В С Т А Н О В И Л А :

У серпні 2015 року ОСОБА_2 звернувся до суду з указаним позовом, посилаючись на те, що з 13 листопада 2003 року він разом з ОСОБА_3 перебували у зареєстрованому шлюбі, який було розірвано 04 листопада 2014 року. Під час шлюбу вони проживали у ІНФОРМАЦІЯ_1, який належить ОСОБА_3 на підставі договору дарування від 20 квітня 2001 року. Вказував, що за час шлюбу вони за спільні кошти провели реконструкцію будинку та збудували господарські будівлі і споруди. Рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області від 30 вересня 2009 року задоволено позов ОСОБА_4 до Малютянської сільської ради та визнано за нею право власності на самочинно побудований у 2008 році господарський блок площею 41,5 кв.м. та теплицю площею 47,2 кв.м., які розташовані по вул.Ботанічна, 33 у с.Малютянка Києво-Святошинського району.

Посилаючись на те, що право власності на вказані вище господарський блок та теплицю визнано за відповідачем ОСОБА_5 у 2009 році, тобто, у період шлюбу сторін, позивач на підставі ст.ст.60,61, 368 ЦК України просив визнати господарський блок площею 41,5 кв.м. та теплицю площею 47,2 кв.м., які розташовані по вул. Ботанічній, 33 у с.Малютянка Києво-Святошинського району, обєктом спільної сумісної власності сторін.

06 жовтня 2015 року в ході розгляду даної справи представник відповідача адвокат ОСОБА_6 заявив клопотання про закриття провадження у справі, посилаючись на те, що у лютому 2015 року ОСОБА_2 вже звертався до суду з позовом до ОСОБА_3 про визнання домоволодіння по вул.Ботанічна, 33 у с.Малютянка Києво-Святошинського району обєктом спільної сумісною власності подружжя та визнання за ним право власності на 1/2 частину вказаного домоволодіння, в тому числі, на 1/2 частини теплиці та на 1/2 частини господарської будівлі. Рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області від 27 березня 2015 року, залишеного без змін ухвалою апеляційного суду Київської області від 20 травня 2015 року, у задоволені позову ОСОБА_2 відмовлено (а.с.6).

Ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 06 жовтня 2015 року клопотання задоволено та закрито провадження у справі за позовом ОСОБА_2 на підставі п.2 ч.1 ст.205 ЦПК України.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить скасувати ухвалу суду першої інстанції, а справу направити для провадження розгляду до суду першої інстанції, посилаючись на порушення судом норм процесуального права.

Заслухавши доповідь судді - доповідача, пояснення учасників процесу, які з`явилися в судове засідання, вивчивши матеріали справи та перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає відхиленню з таких підстав.

Закриваючи провадження у справі суд першої інстанції виходив із того, що є таке, що набрало законної сили рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 27 березня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2, третя особа: Києво-Святошинський районний відділ Управління Державної міграційної служби України в Київській області про визнання особи такою, що втратила право користування житлом і зняття з реєстрації та за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання права власності на 1/2 частину домоволодіння.

Такі висновки суду є правильними й такими, що ґрунтуються на матеріалах справи та вимогах закону.

Відповідно до п.2 ч.1 ст.205 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо набрали законної сили рішення суду або ухвала суду про закриття провадження у справі у звязку з відмовою позивача від позову або укладання мирової угоди сторін, ухвалені або постановленні з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет із тих самих підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, у грудні 2014 року ОСОБА_3 звернулася до суду з позов до ОСОБА_2, третя особа: Києво-Святошинський районний відділ Управління Державної міграційної служби України в Київській області про визнання особи такою, що втратила право на користування житлом та зняття з реєстрації.

У лютому 2015 року ОСОБА_2 звернувся до суду із зустрічним позовом до ОСОБА_3 про визнання домоволодіння об'єктом права спільної сумісної власності та визнання права власності на 1/2 частину домоволодіння, посилаючись на те, що 13 листопада 2003 року він зареєстрував шлюб з ОСОБА_3 06 листопада 2003 року вони разом переїхали проживати до ІНФОРМАЦІЯ_2, який ОСОБА_3 20 квітня 2001 року отримала в дар. Зазначав, що з 2004 року він разом з ОСОБА_3 почали облаштовувати вказаний будинок, він побудував біля будинку свинарник, курятник, залив фундамент та встановив теплицю, проклав труби, зробив два навіси для паркування автомобілів та змінив конструкцію даху на будинку, після чого було розпочато ремонт у будинку. Кошти на будівництво та ремонт спірного домоволодіння він вкладав особисто, особисті заощадження також вкладалися у будівництво та ремонт домоволодіння.

Посилаючись на те, що вказане майно є спільною сумісною власністю подружжя, ОСОБА_2 просив визнати домоволодіння по вул. Ботанічна,33 у с.Малютянка об'єктом спільної сумісної власності; визнати за ним право власності на 1/2 частину вказаного домоволодіння та визнати за ОСОБА_3 право власності на 1/2 частину цього домоволодіння.

Рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області від 27 березня 2015 року, залишеного без змін ухвалою апеляційного суду Київської області від 20 травня 2015 року, у задоволенні позову ОСОБА_3 та у задоволенні зустрічного позову ОСОБА_2 відмовлено (а.с.20-28).

Відмовляючи у задоволенні зустрічного позову ОСОБА_2, суд першої інстанції виходив із того, що згідно договору дарування від 20 квітня 2001 року ОСОБА_3 на праві власності належить домоволодіння, яке розташоване за адресою: Київська область, Києво-Святошинський район, с. Малютянка, вул. Ботанічна, 33. При цьому, судом було встановлено, що згідно матеріалів інвентаризаційної справи на будинок № 33 по вул. Ботанічна у с. Малютянка Києво-Святошинського району Київської області до складу домоволодіння входять: вбиральня літ «Ш», сарай-прибудова літ.«Г», душ літ. «К», прибудова літ «Д», навіс літ. «Є», сарай літ. «В» раніше прибудова літ. «В»; відповідно до технічного паспорту на будинок № 33 по вул.Ботанічна у с. Малютянка під літ. «М» знаходиться господарський блок (самобудова); згідно з рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області від 30 вересня 2009 року за ОСОБА_4 визнано право власності на самочинно побудований господарський блок загальною площею 41,5 кв.м. та теплицю загальною площею 47,2 кв.м., які розташовані по вул. Ботанічна, 33 у с.Малютянка Києво-Святошинського району Київської області. З урахуванням викладеного суд дійшов висновку, що оскільки ОСОБА_2 не довід у судовому засіданні та не надав суду належних доказів, що він приймав участь у ремонтних роботах, які проводилися у спірному жилому будинку, вкладав власні кошти та особисто здійснював будівництво теплиці, господарського блоку, каналізації, водопроводу з колонкою, паркану, навісу для паркування автомобіля, перекриття даху на будинку, а вказане спірне домоволодіння набуте ОСОБА_3 до шлюбу і є її особистою власністю, тому суд дійшов висновку про відсутність законних підстав для задоволення зустрічних позовних вимог ОСОБА_2 про визнання домоволодіння обєктом права спільної сумісної власності та визнання за ним права власності на 1/2 частину домоволодіння.

За таких обставин, на думку колегії суддів, висновки суду першої інстанції про те, що ОСОБА_2 заявлені позовні вимоги з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав, який вирішений з ухваленням рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 27 березня 2015 року, що набрало законної сили, є правильними.

Таким чином ухвала суду першої інстанції є законною та обґрунтованою, передбачених законом підстав для її скасування при апеляційному розгляді не встановлено.

Посилання в апеляційній скарзі на те, що ОСОБА_2 предявив позов з інших підстав, а саме, з підстав, передбачених ст.ст. 60,61 СК України, ст. 368 ЦК України, не заслуговують на увагу.

Зі змісту позову ОСОБА_2 по даній справі вбачається, що предметом даного позову є саме визнання спірного господарського блоку та теплиці обєктом спільної сумісної власності ОСОБА_2 та ОСОБА_3, що фактично було предметом розгляду Києво-Святошинського районного суду Київської області щодо якого ухвалено рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 27 березня 2015 року, яке набрало законної сили.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.312 ЦПК України апеляційний суд відхиляє скаргу і залишає ухвалу без змін, якщо судом першої інстанції постановлено ухвалу з додержанням вимог закону.

Керуючись ст.ст.303, 307, 312, 314, 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Ухвалу Києво-Святошинського районного суду Київської області від 06 жовтня 2015 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, однак може бути оскаржена у касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий

Судді