У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

9 грудня 2015 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України

з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Луспеника Д.Д.,

суддів: Гулька Б.І., Журавель В.І.,

Хопти С.Ф., Черненко В.А.,

розглянувши в судовому засіданні справуза позовом ОСОБА_3 до публічного акціонерного товариства «Дельта Банк», треті особи: ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, про захист прав споживачів шляхом зобов'язання здійснити переказ (перерахування) коштів та стягнення коштів з поточного рахунку за касаційною скаргою публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» на рішення апеляційного суду Чернівецької області від 2 вересня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У лютому 2015 року ОСОБА_3 звернулася до суду з вищевказаним позовом, посилаючись на те, що 2 лютого 2015 року між нею та публічним акціонерним товариством «Дельта Банк» (далі - ПАТ «Дельта Банк») укладено договір банківського вкладу (депозиту) у розмірі 30 тис. доларів США на строк до 3 травня 2015 року зі сплатою 5,5 % річних. Однак 18 лютого 2015 року вона звернулась до банку із заявою про дострокове повернення їй вкладу і виплату грошових коштів. 23 лютого 2015 року ПАТ «Дельта Банк» здійснив перерахування коштів з депозитного на поточний рахунок, відкритий в даному банку на її ім'я. Також 23 лютого 2015 року вона подала до банку заяву про видачу з поточного рахунку належних їй грошових коштів у розмірі 30 тис. доларів США, які їй виплачені не були.

Крім того, збільшивши позовні вимоги, ОСОБА_3 зазначала, що 23 лютого 2015 року вона подала до банку заяву, в якій надала розпорядження здійснити частковий переказ належних їй грошових коштів з її поточного рахунку на поточні рахунки певних фізичних осіб, відкритих в тому ж банку, а саме по 5 тис. доларів США на особові рахунки ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 та ОСОБА_7 При цьому, вважала, що розпорядження від 23 лютого 2015 року підлягали негайному виконанню, однак банком виконані не були.

Також ОСОБА_3 вважала, що відповідач ще до введення тимчасової адміністрації грубо порушив її конституційні права, оскільки не виконав зобов'язання, прямо встановлені та гарантовані нормами матеріального права та укладеним між нею та банком договором банківського рахунку, тому на підставі ст. ст. 1066, 1067, 1068, 1074 ЦК України просила суд зобов'язати ПАТ «Дельта Банк» в 10-ти денний строк з моменту набрання судовим рішенням законної сили здійснити переказ з належного їй поточного рахунку на поточні рахунки, відкриті на ім'я ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 та ОСОБА_7 по 5 тис. доларів США, стягнути з ПАТ «Дельта Банк» на її користь грошові кошти в розмірі 10 192 долари 14 центів США, що є еквівалентом 288 348 грн 05 коп.

Рішенням Першотравневого районного суду м. Чернівців від 14 липня 2015 рокув задоволенні позову ОСОБА_3 відмовлено.

Рішенням апеляційного суду Чернівецької області від 2 вересня 2015 року рішення суду першої інстанції скасовано, ухвалено нове рішення, яким позов задоволено частково. Зобов'язано ПАТ «Дельта Банк» виконати розпорядження ОСОБА_3 від 23 лютого 2015 року та здійснити переказ (перерахування) з належного їй поточного рахунку на поточні рахунки ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 по 5 тис. доларів США на кожний.

У касаційній скарзі ПАТ «Дельта Банк» в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації просить оскаржуване рішення апеляційного суду скасувати, посилаючись на порушення судом норм матеріального й процесуального права, та залишити в силі рішення суду першої інстанції.

Касаційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до вимог ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відмовляючи в задоволенні позову ОСОБА_3, суд першої інстанції виходив із того, що віднесення ПАТ «Дельта Банк» до категорії неплатоспроможних фактично унеможливило здійснення операцій по перерахуванню грошових коштів з поточного рахунку, відкритого на ім'я позивача й відповідно після прийняття Національним банком України рішення про запровадження у банку тимчасової адміністрації й призначення уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації, задоволення вимог кредиторів банку здійснюється виключно в порядку, передбаченому Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» та чинним законодавством не передбачено задоволення вимог кредиторів поза межами процедури ліквідації банку.

Такі висновки суду першої інстанції є правильними, відповідають матеріалам справи й вимогам закону.

Апеляційний суд, скасовуючи рішення суду першої інстанції та частково задовольняючи позов, виходив із того, що відмова банку у здійсненні переказу грошових коштів на рахунки третіх осіб суперечать вимогам чинного законодавства, зокрема, ст. 41 Конституції України, ст. 1 Першого Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ст. 1068 ЦК України та умовам укладеного між сторонами договору банківського вкладу.

Проте погодитись із таким висновком апеляційного суду не можна.

Судом першої інстанції установлено, що 2 лютого 2015 року між ПАТ «Дельта Банк» та ОСОБА_3 укладено договір банківського вкладу (депозиту) у доларах США, за умовами якого остання внесла грошові кошти в розмірі30 тис. доларів США на депозитний рахунок в ПАТ «Дельта Банк» на строк до 3 травня 2015 року з процентною ставкою 5,5% річних.

18 лютого 2015 року за заявою ОСОБА_3 договір банківського вкладу (депозиту) від 2 лютого 2015 року був достроково розірваний, а належна позивачу сума банківського вкладу була перерахована з депозитного рахунку на поточний рахунок позивача.

Крім того, у період з 17 до 19 лютого 2015 року ПАТ «Дельта Банк» здійснював на користь ОСОБА_3 видачу готівки, залишок грошових коштів на рахунку позивача становить 30 192 доларів 14 центів США.

23 лютого 2015 року ОСОБА_3 подала до банку заяву про видачу з поточного рахунку належних їй грошових коштів у розмірі 30 тис. доларів США, які їй виплачені не були. Також 23 лютого 2015 року вона подала до банку заяву, в якій надала розпорядження здійснити частковий переказ належних їй грошових коштів з її поточного рахунку на поточні рахунки, відкриті в тому ж банку, а саме по 5 тис. доларів США на особові рахунки ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 та ОСОБА_7, яке теж виконано не було.

Відповідно до ч. 2 ст. 11 ЦК України підставою виникнення цивільних прав та обов'язків серед юридичних фактів є, зокрема, договори та інші правочини.

За положеннями ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 525 ЦК України).

Згідно з ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ч. 1 ст. 598 ЦК України зобов'язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом.

За змістом ч. 1 ст. 1058 ЦК України за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов'язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором.

Вклад (депозит) - це кошти в готівковій або в безготівковій формі, у валюті України або іноземній валюті, які розміщені клієнтами на їх іменних рахунках у банку на договірних засадах на визначений строк зберігання або без зазначення такого строку і підлягають виплаті вкладнику відповідно до законодавства України та умов договору (стаття 2 Закону України «Про банки і банківську діяльність»).

Згідно із ч. 1 ст. 1060 ЦК України договір банківського вкладу укладається на умовах видачі вкладу на першу вимогу (вклад на вимогу) або на умовах повернення вкладу зі спливом встановленого договором строку (строковий вклад).

Судом установлено, що по після дострокового припинення дії договору банківського вкладу грошові кошти були повернуті ОСОБА_3 на поточний рахунок, відкритий на її ім'я, відповідно до пп. 1. 9., 1.10. договору.

Отже, у подальшому між сторонами виникли правовідносини, що випливають з договору банківського рахунка (ст. ст. 1066 - 1076 ЦК України).

Зазначена правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 10 червня 2015 року № 6-36цс15, яка згідно зі ст. 360-7 ЦПК України є обов'язковою для судів.

Крім того, на підставі постанови Правління Національного банку України від 2 березня 2015 року № 150 «Про віднесення ПАТ «Дельта Банк» до категорії неплатоспроможних» виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб 2 березня 2015 року прийнято рішення № 51 «Про запровадження тимчасової адміністрації у ПАТ «Дельта Банк», згідно з яким у період з 3 березня 2015 року до 2 червня 2015 року в банку запроваджено тимчасову адміністрацію та призначено уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на тимчасову адміністрацію в ПАТ «Дельта Банк», а в подальшому продовжено до 2 вересня 2015 року та до 2 жовтня 2015 року.

Отже, починаючи з 3 березня 2015 року банк здійснює свою діяльність на підставі Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб».

Таким чином, у спорах, пов'язаних з виконанням банком, у якому введена тимчасова адміністрація та/або запроваджена процедура ліквідації, своїх зобов'язань перед його кредиторами, норми Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» є спеціальними і цей Закон є пріоритетним відносно інших законодавчих актів України у цих правовідносинах.

Згідно зі ст. 26 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» Фонд гарантує кожному вкладнику банку відшкодування коштів за його вкладом. Фонд відшкодовує кошти в розмірі вкладу, включаючи відсотки, станом на день початку процедури виведення Фондом банку з ринку, але не більше суми граничного розміру відшкодування коштів за вкладами, встановленого на цей день, незалежно від кількості вкладів в одному банку. Сума граничного розміру відшкодування коштів за вкладами не може бути меншою 200 тис грн. Адміністративна рада Фонду не має права приймати рішення про зменшення граничної суми відшкодування коштів за вкладами.

Статтею 36 зазначеного Закону врегульовано наслідки запровадження тимчасової адміністрації, зокрема, під час тимчасової адміністрації не здійснюється: задоволення вимог вкладників та інших кредиторів банку; примусове стягнення майна (у тому числі коштів) банку, накладення арешту та звернення стягнення на майно (у тому числі кошти) банку (виконавче провадження щодо банку зупиняється, у тому числі знімаються арешти, накладені на майно (у тому числі на кошти) банку, а також скасовуються інші вжиті заходи примусового забезпечення виконання рішення щодо банку).

Відповідно до ч. 6 ст. 36 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» обмеження, встановлене п. 1 ч. 5 цієї статті, не поширюється на зобов'язання банку, зокрема, щодо виконання операцій з виплати переказу коштів фізичних та юридичних осіб, що надійшли на їхні рахунки з дня початку процедури виведення Фондом банку з ринку.

З матеріалів справи вбачається, що кошти надійшли на поточний рахунок позивача 23 лютого 2015 року, тобто, до дня введення тимчасової адміністрації, тому на них поширюється обмеження, встановлені п. 1 ч. 5 ст. 36 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб».

Так, введення тимчасової адміністрації стосовно ПАТ «Дельта Банк» це заходи, наслідком яких є спеціальний порядок повернення грошових коштів відповідно до Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб».

Отже, сума коштів, що перебуває на поточному рахунку позивача станом на день введення тимчасової адміністрації розглядається як вклад однієї фізичної особи та підпадає під виплату гарантованої суми в розмірі 200 тис. грн. Будь-яких переказів за минулий період Закон України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» не допускає.

Таким чином, виконання спірної операції банком обмежується положеннями п. 1 ч. 5 ст. 36 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб».

При цьому позивач не позбавлений можливості захистити свої майнові права в порядку, передбаченому Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», чим і скористалась ОСОБА_3, отримавши 19 червня 2015 року 200 тис. грн.

Разом з тим у випадку, якщо вклад перевищує гарантовану суму, у разі ліквідації банку задоволення таких кредиторських вимог здійснюється у черговості, визначеній ст. 52 Закону за рахунок коштів, одержаних у результаті ліквідації та реалізації майна банку.

За таких обставин суд першої інстанції встановив всі обставини справи, надав їм належну правову оцінку та ухвалив законне і обґрунтоване рішення.

Відповідно до ст. 339 ЦПК України, установивши, що апеляційним судом було скасовано судове рішення, ухвалене згідно із законом, суд касаційної інстанції скасовує судове рішення суду апеляційної інстанції і залишає в силі судове рішення суду першої інстанції.

Керуючись ст. ст. 336, 339 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» задовольнити.

Рішення апеляційного суду Чернівецької області від 2 вересня 2015 року скасувати, рішення Першотравневого районного суду м. Чернівців від 14 липня 2015 рокузалишити в силі.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий Д.Д. Луспеник

Судді: Б.І. Гулько

В.І. Журавель

С.Ф. Хопта

В.А.Черненко