Справа №487/4219/14-ц 22.04.2015 22.04.2015 22.04.2015
Провадження №22-ц/784/1026/15
Провадження 22-ц/784/1026/15 Головуючий по 1 інстанції Андрощук В.В.
Категорія 41 Доповідач апеляційного суду Колосовський С.Ю.
Р і ш е н н я

І м е н е м У к р а ї н и

22 квітня 2015 року м. Миколаїв

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Миколаївської області в складі:

головуючого: Колосовського С.Ю.,

суддів: Локтіонової О.В., Ямкової О.О.,

за участю: секретаря судового засідання Богуславської О.М., представника позивача Тіщенко Г.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу

за апеляційною скаргою ОСОБА_3

на рішення Заводського районного суду м. Миколаєва від 17 лютого 2015 року

за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про захист честі, гідності та ділової репутації

за зустрічним позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3 про захист честі, гідності та ділової репутації,

встановила:

У квітні 2014 року ОСОБА_3 звернувся з позовом до ОСОБА_4 про захист честі, гідності та ділової репутації.

В обґрунтування своїх вимог зазначав, що 26 березня 2014 року ОСОБА_4 без відповідних дозволів розпочав самовільне будівництво на земельній ділянці по АДРЕСА_1, про що головним спеціалістом відділу благоустрою та контролю за санітарним станом району було складено протокол про адміністративне правопорушення за ст. 152 КУпАП. Під час складання протоколу, у присутності представників місцевого Інтернет - видання «Город -N» та мешканців будинку, ОСОБА_4, шляхом розповсюдження негативної інформації, публічно обмовив позивача, який захищав мешканців будинку, в корупційних діях.

Посилаючись на вказані обставини та те, що розповсюджена інформація відносно нього, як громадського діяча, депутата Миколаївської міської ради не відповідає дійсності, є негативною та такою, що завдає шкоди його честі, гідності та ділової репутації, позивач просив зобов'язати ОСОБА_4 спростувати недостовірну інформацію та вибачитись перед ним в присутності працівників відділу благоустрою та контролю Адміністрації Центрального району Миколаївської міської ради, журналістів Інтернет - видання «Город -N» та мешканців будинку по АДРЕСА_1

В червні 2014 року ОСОБА_4 звернувся з зустрічним позовом до ОСОБА_3 про захист честі, гідності та ділової репутації.

Свої вимоги обґрунтовував тим, що 26 березня 2014 року в результаті конфлікту між ним, мешканцями будинку по АДРЕСА_1 та ОСОБА_3, останній у присутності працівників Адміністрації Центрального району Миколаївської міської ради, журналістів Інтернет - видання «Город -N» публічно обмовив його «проходимец».

Посилаючись на те, що образливе висловлювання тлумачиться як шахрай та не відповідає дійсності, а також завдає шкоди честі, гідності, діловій репутації не тільки як громадянину, а і як директору ПП «Максіко» просив зобов'язати ОСОБА_3 спростувати інформацію та вибачитись перед ним у присутності працівників відділу благоустрою та контролю Адміністрації Центрального району Миколаївської міської ради, журналістів Інтернет - видання «Город -N» та мешканців будинку по АДРЕСА_1.

Рішенням Заводського районного суду м. Миколаєва від 17 лютого 2015 року позов ОСОБА_3 та зустрічний позов ОСОБА_4 задоволено: зобов'язано сторони спростувати недостовірну інформацію, поширену ними 26 березня 2014 року, та вибачитися один перед одним в присутності працівників відділу благоустрою та контролю Адміністрації Центрального району Миколаївської міської ради, журналістів Інтернет - видання «Город -N» та мешканців будинку по АДРЕСА_1.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3, посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи в частині задоволення зустрічного позову, просив рішення суду змінити та відмовити в задоволені зустрічного позову.

Заслухавши доповідь судді, перевіривши наведені в скарзі доводи та дослідивши матеріали справи, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Рішення суду в частині задоволення позову ОСОБА_3, не є предметом перевірки на його законність і обґрунтованість в апеляційному порядку згідно з правилами ч.1 ст.303 ЦПК.

Ухвалюючи рішення про задоволення зустрічного позову, суд виходив з того, що ОСОБА_3 26 березня 2014 року розповсюдив відносно ОСОБА_4 недостовірну інформацію, назвавши його «проходимец».

Проте з таким висновком суду погодитися не можна.

Як вбачається з матеріалів справи, 26 березня 2014 року між депутатом Миколаївської міської ради ОСОБА_3 і директором ПП „Максіко" з приводу будівництва на земельній ділянці біля будинку АДРЕСА_1 виник конфлікт, в ході якого ОСОБА_3 назвав ОСОБА_4 «проходимец». Вказаний конфлікт відбувався в присутності працівників відділу благоустрою та контролю Адміністрації Центрального району Миколаївської міської ради, журналістів Інтернет - видання «Город -N» та мешканців зазначеного будинку.

Відповідно до ч. 1 ст. 277 ЦК спростуванню підлягає недостовірна інформація.

Згідно зі ст.1 Закону "Про інформацію" під інформацією цей Закон розуміє документовані або публічно оголошені відомості про події та явища, що відбуваються у суспільстві, державі та навколишньому природному середовищі.

Пленум Верховного Суду України в п. 15 постанови від 27 лютого 2009 року №1 "Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи" роз'яснив судам, що недостовірною вважається інформація, яка не відповідає дійсності або викладена неправдиво, тобто містить відомості про події та явища, яких не існувало взагалі або які існували, але відомості про них не відповідають дійсності (неповні або перекручені). Негативною слід вважати інформацію, в якій стверджується про порушення цією особою, зокрема, норм чинного законодавства, вчинення будь-яких інших дій (наприклад, порушення принципів моралі, загальновизнаних правил співжиття, неетична поведінка в особистому, суспільному чи політичному житті тощо).

Задовольняючи зустрічний позов, суд не звернув уваги на те, що необхідно розмежовувати поширену інформацію щодо наявності оціночних суджень чи тверджень про факти, хоча це має важливе значення для правильного вирішення справи, оскільки вони є поняттями різного значення.

Так, у ст. 30 Закону "Про інформацію" зазначається, що оціночними судженнями, за винятком образи чи наклепу, є висловлювання, які не містять фактичних даних, зокрема критика, оцінка дій, а також висловлювання, що не можуть бути витлумачені як такі, що містять фактичні дані, з огляду на характер використання мовних засобів, зокрема вживання гіпербол, алегорій, сатири, оціночні судження не підлягають спростуванню та доведенню їх правдивості.

У п. 19 наведеної вище постанови Пленуму Верховного Суду України зазначено, що відповідно до ст.277 ЦК не є предметом судового захисту оціночні судження, думки, переконання, критична оцінка певних фактів і недоліків, які, будучи вираженням суб'єктивної думки і поглядів відповідача, не можна перевірити на предмет їх відповідності дійсності (на відміну від перевірки істинності фактів) і спростувати, що відповідає прецедентній судовій практиці Європейського суду з прав людини при тлумаченні положень ст. 10 Конвенції.

Таким чином, висловлювання ОСОБА_5 відносно ОСОБА_6 є його суб'єктивною оцінкою особи відповідача, тобто оціночним судженням, що не підлягає спростуванню.

Враховуючи наведене, рішення суду в частині задоволення зустрічного позову в силу п.4 ч.1 ст.309 ЦПК підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову в задоволенні позову.

Керуючись ст.ст.303,309,314,316 ЦПК, колегія суддів

вирішила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити.

Рішення Заводського районного суду м. Миколаєва від 17 лютого 2015 року скасувати в частині задоволення зустрічного позову та постановити в цій частині нове рішення про відмову в задоволенні позову.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 365 (триста шістдесят п'ять) грн. 40 коп. судового збору за розгляд справи в судах першої і апеляційної інстанцій.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржене в касаційному порядку на протязі двадцяти днів.

Головуючий: Судді: