Апеляційний суд Кіровоградської області
№ провадження 22-ц/781/292/15 Головуючий у суді І-ї інстанції Мохонько К. М.
Доповідач Белінська І. М.
УХВАЛА

Іменем України

19.03.2015 року Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Кіровоградської області у складі:

Белінської І.М. - головуючої,

Франко В.А.,

Чельник О.І.,

при секретареві - Постоєнко А.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м.Кіровограді цивільну справу за позовом фермерського господарства «Володимирівське», ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 до державного нотаріуса Криворізької районної нотаріальної контори ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10 про визнання свідоцтв про право на спадщину за законом недійсним за апеляційною скаргою представника позивачів ОСОБА_11 на рішення Новгородківського районного суду Кіровоградської області від 2 грудня 2014 року,

ВСТАНОВИЛА:

У червні 2014 року представник ФГ «Володимирівське», ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 ОСОБА_12 В.В. звернувся до суду з позовом до державного нотаріуса Криворізької районної нотаріальної контори ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10 про визнання недійсними свідоцтв про право на спадщину за законом.

В обґрунтування позовних вимог позивачі посилались на те, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_13. 23 травня 2014 року державним нотаріусом Криворізської районної державної нотаріальної контори ОСОБА_8 були видані свідоцтва про право на спадщину за законом на 1/3 частку кожному земельної ділянки, площею 1.22 га для ведення фермерського господарства, що розташована на території гурійської сільської ради Долинського району Кіровоградської області, ділянка НОМЕР_1, кадастровий № :02:000:9046, яка належала померлому на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку, спадкоємцям ОСОБА_13: позивачці ОСОБА_5 (дружині) та відповідачам ОСОБА_9 (доньці) і ОСОБА_10 (сину).

Вважали, що зазначені свідоцтва є недійсними, оскільки вони видані з порушенням закону та прав третіх осіб, а саме ФГ «Володимирівське» та членів ФГ «Володимирівське».

Зазначали, що ФГ «Володимирівське» є власником комплексу будівель, розташованих на успадкованій земельній ділянці, а члени фермерського господарства співвласниками цього майна у рівних частках.

Видача свідоцтв суперечить вимогам ст. 377 ЦК України, ст. 120 ЗК України, оскільки переходу права власності на будівлі, розташовані на успадкованій земельній ділянці, не було.

Оскільки фермерське господарство, членами якого до смерті ОСОБА_13 було чотири особи, як підприємство є єдиним майновим комплексом, спадщина після смерті голови ФГ «Володимирівське» ОСОБА_13 відкрилась лише на ? частину усіх видів майна фермерського господарства, у тому числі і на ? частину спірної земельної ділянки. За таких обставин частка кожного із спадкоємців становить лише 1/12, а не 1/3 як зазначено у свідоцтвах.

Крім того, державним нотаріусом не було дотримано вимог ч.2ст.32 Закону України «Про фермерське господарство» щодо заборони поділу земельної ділянки між спадкоємцями, якщо у результаті такого поділу утвориться хоча б одна земельна ділянка менша мінімального розміру, встановленого для даного регіону.

Рішенням Новгородківського районного суду від 2 грудня 2014 року у задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі ставиться питання про скасування рішення через порушення судом першої інстанції норм матеріального права і ухвалення нового рішення про задоволення позову.

Зазначається про те, що судом помилково не було взято до уваги те, що спадщина відкрилась не на спірну земельну ділянку, а на ? частку цілісного майнового комплексу фермерського господарства ( у тому числі з відповідною частиною земельної ділянки, на якій знаходиться комплекс будівель і споруд фермерського господарства), яка належала спадкодавцю як одному з чотирьох членів ФГ «Володимирівське», оскільки належна на праві власності ОСОБА_13 земельна ділянка була передана ним до складеного капіталу фермерського господарства і з цих підстав перейшла у власність фермерського господарства, як юридичної особи - підприємства.

Кожен із спадкоємців має право на спадщину за законом лише на 1/12 частину майна ФГ, як єдиного майнового комплексу, у тому числі на 1/12 частку земельної ділянки, розташованої під комплексом будівель і споруд ФГ «Володимирівське», що передбачено ст.120 ЗК, ст.377 ЦК України. При успадкуванні фермерського господарства ( цілісного майнового комплексу або його частини) двома або більше спадкоємцями його земельна ділянка поділу не підлягає, якщо в результаті її поділу утворюється хоча б одна ділянка, менше мінімального розміру, встановленого для даного регіону. Для Кіровоградської області мінімальний розмір земельної ділянки, що утворюється в результаті поділу земельної ділянки фермерського господарства, що успадковується, встановлено у розмірі 5 га, що є меншим від належної ФГ у цілому. ( ч.2 ст.23 ЗУ «Про фермерське господарство»)

Заслухавши пояснення представника позивачів ОСОБА_11, ОСОБА_10, який визнав апеляційну скаргу, представника ОСОБА_9 ОСОБА_14, який заперечив проти доводів апеляційної скарги, дослідивши докази, колегія суддів дійшла до висновку про відсутність підстав для скасування рішення суду першої інстанції і для ухвалення нового рішення і задоволення позову.

Встановлено, що 23.05.2014 року державним нотаріусом Криворізької державної нотаріальної контори ОСОБА_8 були видані свідоцтва про право на спадщину за законом на 1/3 частку земельної ділянки, площею 1,22 га, для ведення фермерського господарства, яка розташована на території Гурівської сільської ради Долинського району Кіровоградської області, та належала спадкодавцю ОСОБА_13 на підставі державного акта про право власності, кожному - позивачці ОСОБА_5 та відповідачам ОСОБА_10 і ОСОБА_9 ( відповідно дружині, сину та доньці спадкодавця).

Відмовляючи у задоволенні позову про визнанні цих свідоцтв недійсними, суд першої інстанції виходив з того, що спірна земельна ділянка належала ОСОБА_13, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1, на праві приватної власності та не була об»єктом права спільної сумісної власності членів фермерського господарства «Володимирівське», головою якого за життя був ОСОБА_13, а тому відповідно до ст.1225 ЦК України, пунктів 1.11, 3.10 статуту ФГ «Володимирівське» - право власності на цю земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах із збереженням її цільового призначення. При цьому нотаріусом не було порушено вимог ч.2ст.23 Закону України «Про фермерське господарство», оскільки ним були визначені лише ідеальні частки спадкоємців без поділу земельної ділянки в натурі.

Відповідно до ст.1301 ЦК України свідоцтво про право на спадщину визнається недійсним за рішенням суду, якщо буде встановлено, що особа, якій воно видане, не мала права на спадкування, а також в інших випадках, встановлених законом.

Спадкуванням є перехід прав та обов»язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). (ст.1216 ЦК України). До складу спадщини входять усі права та обов»язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті ( ст.1218 ЦК України).

Згідно із статутом фермерського господарства «Володимирівське» ОСОБА_13 був засновником, членом і головою ФГ. Крім нього, членами фермерського господарства є його дружина - ОСОБА_5, сестра дружини - ОСОБА_6 і теща ОСОБА_7

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_13 помер. Спадкоємцями за законом спадщини, що відкрилась після його смерті є: ОСОБА_5 (дружина), ОСОБА_10 (син) та ОСОБА_9 (донька).

Згідно із п.3.10 статуту ФГ успадкування землі і майна фермерського господарства (цілісного майнового комплексу) здійснюється відповідно до земельного і цивільного законодавства, якщо засновник та члени не домовляться про інше.

Статтею 23 Закону України «Про фермерське господарство» передбачено, що успадкування фермерського господарства (цілісного майнового комплексу або його частини) здійснюється відповідно до закону. Якщо фермерське господарство успадковується двома або більше спадкоємцями, то земельна ділянка поділу не підлягає, якщо в результаті її поділу утвориться хоча б одна земельна ділянка менше мінімального розміру, встановленого для даного регіону.

Відповідно до ст.12 ЗУ «Про фермерське господарство» п.5.1 статуту ФГ «Володимирівське» до складу земель фермерського господарства можуть входити: земельні ділянки, що належать на праві власності фермерському господарству як юридичній особі; земельні ділянки, що належать громадянам - членам фермерського господарства на праві приватної власності; земельні ділянки, що використовуються фермерським господарством на умовах оренди. Частиною 2 зазначеної статті та п.5.2 статуту встановлено, що права володіння і користування земельними ділянками, які знаходяться у власності членів фермерського господарства, здійснює фермерське господарство.

Зміст права власності складають права володіння, користування та розпорядження власником своїм майном (ч.1ст.317 ЦК України).

Отже, право розпорядження земельними ділянками, які знаходяться у власності членів фермерського господарства, залишається за власниками цих земельних ділянок, а тому такі земельні ділянки входять до складу підприємства як єдиного майнового комплексу (складеного капіталу фермерського господарства) з обмеженими правами щодо такого виду майна зі сторони підприємства( фермерського господарства).

З цих підстав, доводи позивачів про те, що належна ОСОБА_13 на праві приватної власності земельна ділянка перейшла у власність фермерського господарства та набула статусу об»єкта спільної сумісної власності членів фермерського господарства не відповідає дійсності та ґрунтується, на думку колегії суддів, на неправильному тлумаченні ними норм матеріального права.

За таких обставин, спадкування земельних ділянок, які належать на праві власності членам фермерського господарства, має відбуватися відповідно до закону (ч.1ст.1225 ЦК України), якщо інше не передбачено їх статутом.

Оскільки статутом ФГ «Володимирівське» не передбачено іншого порядку успадкування землі і майна фермерського господарства (цілісного майнового комплексу), ніж такого, як передбачений законом ( п.3.10 статуту), суд першої інстанції дійшов правильного висновку про відсутність підстав для визнання свідоцтв про право на спадщину за законом на земельну ділянку недійсними, оскільки право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення.

Та обставина, що на спірній земельній ділянці знаходиться комплекс будівель, власником яких є ФГ «Володимирівське», не є перешкодою для здійснення спадкоємцями права на спадкування земельної ділянки, оскільки права позивачів у такому випадку не порушуються. Питання щодо користування ФГ «Володимирівське» спірною земельною ділянкою може бути вирішене у порядку, передбаченому главою 33 ЦК України. Позивачі ОСОБА_6 і ОСОБА_7 не відносяться до кола спадкоємців. ОСОБА_5 отримала свідоцтво про право на спадщину за законом на 1/3 частину цієї земельної ділянки.

Дотримання вимог ч.2ст.23 Закону України «Про фермерське господарство» щодо неможливості поділу земельної ділянки для ведення фермерського господарства, якщо у результаті поділу утвориться хоча б одна земельна ділянка менше мінімального розміру, встановленого для даного регіону, у разі успадкування фермерського господарства двома або більше спадкоємцями, має значення при вирішенні питання поділу спадщини між спадкоємцями в натурі.

Отже, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції щодо відсутності передбачених законом підстав для визнання свідоцтв про право на спадщину за законом недійсними та не свідчать про порушення судом першої інстанції норм матеріального права.

Рішення ухвалене з додержанням норм матеріального і процесуального права, що відповідно до ч.1ст.308 ЦПК України, є підставою для відхилення апеляційної скарги і залишення його без змін.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 303. 304. 307, ч.1ст.308, 313-315 ЦПК України, колегія суддів

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу представника фермерського господарства «Володимирівське», ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 ОСОБА_11 відхилити, а рішення Новгородківського районного суду від 2 грудня 2014 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена у касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ на протязі 20 днів з дня набрання нею законної сили.

ГОЛОВУЮЧА:

СУДДІ: