Ухвала

іменем україни

02 грудня 2015 рокум. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

КоротунаВ.М., Дем'яносова М.В., Ступак О.В.,

розглянувши в попередньому судовому засіданні справу за позовом релігійної громади парафії Казанської Ікони Божої Матері Рівненської єпархії Української православної Церкви - Київського Патріархату до Рівненської обласної державної адміністрації та релігійної громади парафії Казанської Ікони Божої Матері Рівненської єпархії Української православної Церкви про скасування рішення органу місцевого самоврядування та визнання права власності на нерухоме майно, за касаційною скаргою релігійної громади парафії Казанської Ікони Божої Матері Рівненської єпархії Української православної Церкви - Київського Патріархату на рішення Млинівського районного суду Рівненської області від 02 лютого 2015 року та ухвалу апеляційного суду Рівненської області від 23 вересня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У грудні 2011 року релігійна громада парафії Казанської Ікони Божої Матері Рівненської єпархії Української православної Церкви - Київського Патріархату (далі - Релігійна громада) звернулась до суду з позовом до Рівненської обласної державної адміністрації та релігійної громади парафії Казанської Ікони Божої Матері Рівненської єпархії Української православної Церкви про скасування рішення органу місцевого самоврядування та визнання права власності на нерухоме майно.

Свої вимоги обґрунтовувала тим, що рішенням виконавчого комітету Ровенської обласної ради народних депутатів «Про реєстрацію статутів релігійних громад та передачу культових будівель» від 3 грудня 1991 року №221(п. п. 1.1, 1.2 ) зареєстровано статут релігійної громади Української православної Церкви в с. Заболотинці Млинівського району Рівненської області та повернуто безоплатно культову будівлю і майно у власність цієї громади. Зазначене рішення Релігійна громада вважає незаконним і таким, що підлягає скасуванню, оскільки при його ухваленні органом місцевого самоврядування не були з'ясовані питання щодо походження, джерел формування та правовий статус культової споруди (храму) до його передачі в 1939 року на користь держави - СРСР. Крім того, не було з'ясовано питання про належність храму саме релігійній громаді Української Православної Церкви Московського спрямування.

Посилаючись на те, що культова будівля з церковним майном в

с. Заболотинці не перебувала у власності релігійної громади Української Православної Церкви Московського патріархату на момент їх безкоштовної передачі (а не повернення), а була у власності Української автокефальної православної церкви до передачі її майна на користь держави, а згодом об'єднана в єдину релігійну організацію - Українська Православна Церква Київський патріархат, просила рішення виконавчого комітету Ровенської обласної Ради народних депутатів від 3 грудня 1991 року№221 (п. 1.2) в частині безоплатного повернення культової будівлі і майна (Храму Казанської Ікони Божої Матері) у власність релігійної громади Української Православної Церкви Московського патріархату с. Заболотинці Млинівського району Рівненської області скасувати та визнати право власності на вказану культову будівлю та майно за позивачем.

Рішенням Млинівського районного суду Рівненської області від

02 лютого 2015 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Рівненської області від 23 вересня 2015 року, в задоволенні позову відмовлено.

У касаційній скарзі релігійна громада парафії Казанської Ікони Божої Матері Рівненської єпархії Української православної Церкви - Київського Патріархату просить скасувати судові рішення судів першої й апеляційної інстанцій та передати справу на новий розгляд до суду першої інстанції, обґрунтовуючи свою вимогу порушенням судами норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга підлягає відхиленню з огляду на наступне.

Ухвалюючи рішення та відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції, з висновками якого погодився й апеляційний суд, правильно визначився з характером спірних правовідносин та нормами матеріального права, які підлягають застосуванню, повно та всебічно дослідивши наявні у справі докази і надавши їм належну оцінку в силу вимог ст. ст. 10, 60, 212 ЦПК України, а також, врахувавши обставини справи, обґрунтовано виходив із необґрунтованості позовних вимог.

Наведені в касаційній скарзі доводи висновків судів не спростовують, зводяться до переоцінки доказів, отже, судові рішення ухвалено з додержанням норм процесуального та матеріального права.

Керуючись ч. 3 ст. 332 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну релігійної громади парафії Казанської Ікони Божої Матері Рівненської єпархії Української православної Церкви - Київського Патріархату відхилити.

Рішення Млинівського районного суду Рівненської області від 02 лютого 2015 року та ухвалу апеляційного суду Рівненської області від 23 вересня 2015 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: В.М. Коротун

М.В.Дем'яносов

СтупакО.В.