Провадження № 22-ц/783/2704/15 Доповідач в 2-й інстанції: Цяцяк Р. П.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 квітня 2015 року колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Львівської області в складі:

головуючого - судді Цяцяка Р.П.,

суддів Зверхановської Л.Д. і Шеремети Н.О.,

при секретарі Ясиновській Я.М.,

за участю ОСОБА_3 і її представника ОСОБА_4;

Єндика Я.В. - представника Львівського національного академічного театру опери та балету імені С.Крушельницької,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_4, представника ОСОБА_3, на рішення Галицького районного суду м. Львова від 30 січня 2015 року,

В С Т А Н О В И Л А:

ОСОБА_3 звернулася до суду з позовом до Львівського національного академічного театру опери та балету імені Соломії Крушельницької (в подальшому - „Театр"), третя особа - генеральний директор театру ОСОБА_7, у якому просила суд ухвалити рішення, яким скасувати наказ генерального директора Театру від 24.10.2013 року №144-к про винесення їй догани.

Позовні вимоги позивачкою обгрунтовувалися тим, що в Театрі вона працює з грудня 1977 року, в т.ч. - з 1999 року - на посаді артиста оркестру вищої категорії (концертмейстера) оркестру Театру. Оскаржуваним наказом від 24.10.2013 року № 144-к її було притягнуто до дисциплінарної відповідальності за невиконання вимог посадової інструкції, а саме - за її відмову у проведенні 27.09.2013 року вистави „Створення світу" та невжиття заходів по призначенню для участі у цій виставі іншого артиста оркестру, що створило загрозу зриву проведення цієї вистави.

Вважає, що не вчиняла дисциплінарних проступків та не порушувала трудової дисципліни. Видання генеральним директором Театру наказу про притягнення її до дисциплінарної відповідальності пов'язує з її зверненням до суду з позовом про скасування висновків атестаційної комісії Театру. Звертає увагу на те, що вистава пройшла успішно, а також на те, що вона не була виписана на цю виставу і не повинна була брати участі у ній. Стверджувала, що у Театрі відсутня чітка процедура формування списків артистів на виставу, що свідчить про створення певного підґрунтя для порушення прав та інтересів артистів Театру і дає адміністрації Театру підстави для відповідних маніпуляцій та зловживань (а.с. 2-4).

Оскаржуваним рішенням у задоволенні позову відмовлено за безпідставністю позовних вимог (а.с. 174-177).

Рішення суду оскаржив представник позивачки ОСОБА_4

Апелянт просить рішення суду скасувати і ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги, покликаючись на недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд вважав встановленими; невідповідність висновків суду обставинам справи та на порушення і неправильне застосування норм матеріального і процесуального права.

Вважає, що суд при ухваленні оскаржуваного рішення керувався лише суб'єктивними показами свідків, які тривалий час перебувають з позивачкою у неприязних відносинах.

Висновок суду про те, що позивачці достовірно було відомо про причину неможливості проведення вистави її заступником, вважає таким, що грунтується лише на припущеннях та оціночних судженнях.

Вважає, що суд не дав належної оцінки доводам позивачки про те, що норми правил посадової інструкції „носять максимально узагальнений імперативний характер", що на практиці означає незахищеність артистів театру та надають можливість адміністрації зловживати своїми правами.

Також вважає, що суд при ухваленні оскаржуваного рішення не врахував, що діями (бездіяльністю) позивачки не було спричинено шкідливих наслідків для репутації театру, оскільки вистава пройшла успішно (а.с. 180-184).

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення апелянта і її представника на підтримання доводів апеляційної скарги та заперечення цих доводів зі сторони представника відповідача, перевіривши матеріали справи та законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга до задоволення не підлягає з наступних підстав.

Матеріалами справи стверджується те, що позивачка працювала концертмейстром оркестру Театру та (відповідно) була керівником скрипалів цього оркестру, за що їй і було встановлено доплату до посадового окладу, як за збільшення обсягу роботи, а також за виконання сольних партій у всіх виставах.

Частиною 1 розділу „Посадові обов'язки" Посадової інструкції артиста оркестру встановлено, що артист оркестру „не має права відмовлятися від запропонованої йому роботи за спеціальністю на заміну відсутнього музиканта групи" (а.с. 25).

Дана посадова інструкція погоджена профспілковим комітетом Театру, а відтак доводи апеляційної скарги стосовно того, що норми правил посадової інструкції „носять максимально узагальнений імперативний характер", що на практиці означає незахищеність артистів театру та надають можливість адміністрації зловживати своїми правами, до уваги прийматися не можуть.

Матеріалами справи також стверджується та визнається самою позивачкою те, що артист оркестру (заступник концертмейстра) ОСОБА_8, яка мала 27.09.2013 року проводити виставу „Створення світу", в цей же день захворіла, про що повідомила інспектора оркестру за чотири години до початку вистави.

Знаючи про вище наведену ситуацію, позивачка, як концертмейстр оркестру і керівник скрипалів оркестру, відмовилася від проведення 27.09.2013 року нею особисто вистави „Створення світу", мотивуючи цю відмову тим, що вона „не була виписана на цю виставу" (а.с. 24), а також не вжила жодних заходів для призначення для участі у цій виставі іншого артиста оркестру. Такою бездіяльністю позивачки проведення вистави було поставлено під загрозу і вирішенням ситуації, що склалася (пошуком артиста оркестру, який міг би провести 27.09.2013 року виставу), змушений був займатися інспектор оркестру.

За вище наведених обставин суд першої інстанції прийшов до вірного висновку про те, що позивачкою було порушено трудову дисципліну, що проявилося у невиконанні нею її посадових обов'язків, передбачених посадовою інструкцією артиста оркестру, і доводи апеляційної скарги цього висновку не спростовують.

Згідно зі ст. 147 КЗпП за порушення трудової дисципліни до працівника може бути застосовано тільки один із таких заходів стягнення: 1) догана; 2) звільнення.

Як вбачається з вище наведеної норми права, догана є найлегшим видом стягнення, а відтак до позивачки за порушення нею трудової дисципліни було застосовано найлегший вид стягнення з передбачених чинним трудовим законодавством.

З урахуванням вище наведеного, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дав належну оцінку всім обставинам і доказам по справі в їх сукупності та ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, а тому приходить до висновку, що підстави для його скасування відсутні і апеляційну скаргу на нього, яка не спростовує висновків рішення суду, слід залишити без задоволення.

Керуючись ст.ст. 303, 307 ч.1 п.1, 308, 314 ч.1 п.1, 315, 319 ЦПК України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_4, представника ОСОБА_3, відхилити та залишити рішення Галицького районного суду м. Львова від 30 січня 2015 року без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскарженою у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом двадцяти днів з дня набрання ухвалою законної сили.

Головуючий:

Судді: /