АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/9245/15 Справа № 200/1296/14-ц Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - Рудь В.В.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 листопада 2015 року м. Дніпропетровськ

колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Дніпропетровської області в складі:

Головуючого судді: Рудь В.В.

суддів: Ткаченко І.Ю., Повєткіна В.В.

при секретарі: Добролюбовій І.В.

Розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Дніпропетровську цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська від 01 квітня 2014 року за позовом Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» до ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_2 про стягнення заборгованості, -

В С Т А Н О В И Л А:

У січні 2014 року ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» звернулося з позовом до ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_2 про стягнення заборгованості(а.с.1-3).

Позивач зазначав, що 09.04.2008 року між АТ «Фінанси та Кредит», яке реорганізовано у Публічне акціонерне товариство АТ «Фінанси та Кредит», та ОСОБА_3 був укладений договір про відкриття відновлювальної кредитної лінії №189/08-ФЛ, згідно якого банк надав позичальнику в тимчасове користування на умовах забезпеченості, зворотності, терміновості, платності кредитні ресурси шляхом відкриття відновлюваної кредитної лінії на картковий рахунок, з розміром кредитного ліміту в сумі 25000 грн., зі сплатою процентів у розмірі 21% річних, строком повернення 20.03.2010року.

У зв'язку з тим, що позичальник не мав можливості вчасно погасити заборгованість на його прохання борг був реструкторизовано (пролонговано) шляхом укладання кредитного договору №021/10-ФЛ від 22.04.2010року. Відповідно п.2.1 до умов цього договору ліміт кредитування склав 20000грн., а процентна ставка - 30% річних.

В якості забезпечення виконання зобов'язання по кредитному договору №021/10-ФЛ від 22.04.2010 року з ОСОБА_4 було укладено договір поруки №021/10/01 від 22.04.2010 року.

Також в якості забезпечення виконання зобов'язання по кредитному договору №021/10-ФЛ від 22.04.2010 року з ОСОБА_2 було укладено договір поруки №021/10/02 від 22.04.2010 року.

Поручителі зобов'язалися перед банком відповідати у повному обсязі за своєчасне та повне виконання боржником зобов'язань по кредитному договору №021/10-ФЛ від 22.04.2010 року.

Зобов'язання за кредитним договором боржник не виконує, ухиляється від погашення заборгованості за кредитом, у зв'язку з чим станом на 22.01.2014 року утворилась заборгованість у розмірі 12 130,85грн., з яких: прострочена заборгованість по кредиту 6 613,24грн.; нараховані відсотки по простроченій (несанкціонованій) заборгованості 1 551,29грн.; пеня за несвоєчасне погашення 3 966,32 грн.

Посилаючись на викладені обставини, позивач просив стягнути з відповідачів солідарно зазначені суми та витрати по справі.

Рішенням Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська від 01 квітня 2014 року позов ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» задоволено(а.с.45).

Стягнуто з ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_2 солідарно на користь ПАТ "Банк "Фінанси та Кредит" заборгованість за кредитним договором №021/10-ФЛ від 22.04.2010 року станом на 22.01.2014 року у розмірі 12130,85 грн., з яких: прострочена заборгованість по кредиту 6613,24 грн., нараховані відсотки по простроченій (несанкціонованій) заборгованості 1551,29 грн., пеня за несвоєчасне погашення 3966,32 грн.

Стягнуто з ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_2 на користь ПАТ "Банк "Фінанси та Кредит" на повернення судових витрат 81,20 грн. з кожного.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить рішення суду скасувати, ухвалити нове рішення, яким ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» в задоволенні позову до ОСОБА_2 про стягнення суми боргу відмовити у повному обсязі, посилаючись на припинення строку дії договору поруки №21/10/02 від 22.04.2010 року, укладеного між ним та ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» на виконання зобов'язань ОСОБА_3 за кредитним договором №021/10-ФЛ від 22.04.2010 року та на порушення судом норм матеріального і процесуального права(а.с.77-80).

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції у межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає відхиленню з таких підстав.

Згідно ст.ст.3,4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України.

Відповідно до вимог ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

За положеннями ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Згідно ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до ст.ст.526,527 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. Боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом.

За положеннями ст.ст.610, 611 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання(неналежне виконання). У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Статтею 627 ЦК України визначено, що відповідно до ст.6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору.

Відповідно до ч.1 ст.625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання.

Згідно ч.1 ст.546 ЦК України виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком.

Відповідно до ч.1 ст.553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником.

Правові наслідки порушення зобов'язання, забезпеченого порукою, передбачені ст.554 ЦК України, згідно якої у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну)відповідальність поручителя.

Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки.

По справі встановлено, що 09 квітня 2008 року між АТ «Фінанси та Кредит», назва якого змінена на ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит»(а.с.27-28), та ОСОБА_3 був укладений договір про відкриття відновлювальної кредитної лінії №189/08-ФЛ, згідно п.2.1. якого на умовах забезпеченості, зворотності, терміновості, платності банк відкрив позичальнику відновлювану кредитну лінію з розміром кредитного ліміту в сумі 25000грн. на картковий рахунок, зі сплатою процентів за користування кредитними ресурсами у розмірі 21% річних, строком повернення кредиту 20.03.2010 року(а.с.5-7).

22.04.2010 року на підставі заяви ОСОБА_3 борг за кредитним договором №189/08-ФЛ від 09 квітня 2008 року було реструкторизовано (пролонговано) шляхом укладення кредитного договору №021/10-ФЛ від 22.04.2010 року(а.с.8-9).

Відповідно до п.2.1. кредитного договору №021/10-ФЛ від 22.04.2010 року ліміт кредитування склав 20 000грн., а процентна ставка - 30% річних(а.с.8-9).

За умовами кредитного договору №021/10-ФЛ від 22.04.2010 року банк зобов'язався надати ОСОБА_3 кредит в зазначеній сумі, а останній в свою чергу, зобов'язався повернути кредит, в обумовлений договором строк, а саме в строк до 05 квітня 2012 року(а.с.8-9).

В забезпечення належного виконання кредитних зобов'язань ОСОБА_3 між ПАТ "Банк "Фінанси та Кредит" та ОСОБА_4 укладено договір поруки №021/10/01 від 22.04.2010 року, згідно п.1.1. якого останній зобов'язується перед кредитором відповідати у повному обсязі за своєчасне та повне виконання боржником зобов'язань за кредитним договором(а.с.15-16).

Також в забезпечення належного виконання кредитних зобов'язань ОСОБА_3 між ПАТ "Банк "Фінанси та Кредит" та ОСОБА_2 укладено договір поруки №021/10/02 від 22.04.2010 року, згідно п.1.1. якого останній зобов'язується перед кредитором відповідати у повному обсязі за своєчасне та повне виконання боржником зобов'язань за кредитним договором(а.с.13-14).

Судом встановлено, що позичальник ОСОБА_3 не виконав зобов'язання стосовно своєчасного погашення заборгованості у встановлені строки, у зв'язку з чим станом на 22.01.2014 року склалась заборгованість у розмірі 12 130,85 грн., з яких: прострочена заборгованість по кредиту 6 613,24 грн., нараховані відсотки по простроченій (несанкціонованій) заборгованості 1 551,29 грн., пеня за несвоєчасне погашення 3 966,32 грн., що підтверджується розрахунком ПАТ "Банк "Фінанси та Кредит", складеного станом на 22.01.2014 року(а.с.10-12).

Встановивши факт порушення умов кредитного договору та наявність заборгованості станом на 22.01.2014 року, суд прийшов до висновку про солідарне стягнення з відповідачів визначеної заборгованості за кредитним договором №021/10-ФЛ від 22.04.2010 року на користь ПАТ "Банк "Фінанси та Кредит".

Що стосується висновку суду про солідарне стягнення заборгованості за кредитним договором №021/10-ФЛ від 22.04.2010 року з поручителя ОСОБА_2, то, як видно із справи, суд виходив із умов договору поруки №021/10/02 від 22.04.2010 року та положень ст.ст.553,554 ЦК України.

Твердження ОСОБА_2 в апеляційній скарзі про те, що договором поруки №021/10-ФЛ від 22.04.2010 року не визначено строк, після закінчення якого порука припиняється, оскільки умовами договору(п.6.2) встановлено, що він діє до повного виконання сторонами прийнятих зобов'язань, то відповідно до ч.4 ст.559 ЦК України договір поруки є припиненим з 06 жовтня 2012 року, не можуть бути взяті до уваги з огляду на наступне.

За положеннями ч.4 ст.559 ЦК України порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя. Якщо строк основного зобов'язання не встановлений або встановлений моментом пред'явлення вимоги, порука припиняється, якщо кредитор не пред'явить позову до поручителя протягом одного року від дня укладення договору поруки.

Із справи видно, що строком виконання основного зобов'язання за кредитним договором №021/10-ФЛ від 22.04.2010 року встановлено строк до 05 квітня 2012 року (а.с.8-9).

Пунктом 5 договору поруки №021/10/02 від 22.04.2010 року, укладеного між ПАТ "Банк "Фінанси та Кредит" та ОСОБА_2 на забезпечення виконанння зобов'язань ОСОБА_3 за кредитним договором №021/10-ФЛ від 22.04.2010 року, який передбачає припинення поруки, встановлено, що порука припиняється із припиненням зобов'язання, що забезпечується нею. Порука також припиняється, якщо кредитор протягом трьох років від дня настання строку виконання зобов'язання за кредитним договором не пред'явить вимоги до поручителя(а.с.13-14).

Наведене свідчить, що п.5 договору поруки №021/10/02 від 22.04.2010 року встановлено строк припинення поруки, а саме: якщо кредитор протягом трьох років від дня настання строку виконання зобов'язання за кредитним договором не пред'явить вимоги до поручителя(а.с.13-14).

Як видно із справи, кредитор ПАТ "Банк "Фінанси та Кредит" звернувся з позовом до суду, у тому числі до поручителя ОСОБА_2, 27.01.2014 року(а.с.1-3).

Отже, з урахуванням встановленого строку виконання основного зобов'язання за кредитним договором №021/10-ФЛ від 22.04.2010 року до 05 квітня 2012 року(а.с.8-9), договір поруки №021/10/02 від 22.04.2010 року, яким встановлено припинення поруки у разі, якщо кредитор протягом трьох років від дня настання строку виконання зобов'язання за кредитним договором не пред'явить вимоги до поручителя(а.с.13-14), не є припиненим в розумінні положень ч.4 ст.559 ЦК України.

Посилання в апеляційній скарзі на те, що кредитор своїм правом вимоги до поручителя не скористався, чим сприяв збільшенню розміру збитків, а скористався лише правом звернутись з позовом до суду, не можуть убти взяті до уваги, оскільки за змістом п.24 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30.03.2012 року №5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних відносин» пред'явленням вимоги до поручителя є як направлення/вручення йому вимоги про погашення боргу (залежно від умов договору), так і пред'явлення до нього позову. Тобто, вибір способу захисту порушеного права належить кредитору.

Доводи апеляційної скарги про невідповідність суми боргу дійсності, не можуть бути взяті до уваги, оскільки визначена сума боргу за кредитним договором №021/10-ФЛ від 22.04.2010 року не спростована.

Таким чином, рішення суду першої інстанції відповідає обставинам справи та нормам діючого законодавства, що регулює встановлені правовідносини, доказам у справі суд дав оцінку відповідно до вимог ст.212 ЦПК України, підстав для скасування судового рішення в оскаржуваній частині не встановлено.

Керуючись ст.ст.303,307,308,315 ЦПК України колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська від 01 квітня 2014 року в оскаржуваній частині залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий -

Судді -