Справа № 126/1813/14-ц Провадження № 22-ц/772/1099/2015Головуючий в суді першої інстанції Гуцол В. І.
Категорія 27 Доповідач Чуприна В. О.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 квітня 2015 року м. Вінниця

Колегія суддів Судової палати у цивільних справах апеляційного суду Вінницької області у складі :

Головуючого : Чуприни В.О.

Суддів : Оніщука В.В., Панасюка О.С.

При секретарі : Кирилюк Л.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань апеляційного суду Вінницької області цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_2 про стягнення боргу за кредитним договором, за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» на рішення Бершадського районного суду Вінницької області від 09 лютого 2015 року, встановила :

У травні 2014 р. ПАТ КБ «Приватбанк» (далі ПАТ КБ «Приватбанк»), яке є правонаступником прав та обов'язків ЗАТ КБ «Приватбанк», звернулося до суду із зазначеною позовною заявою, посилаючись на те, що 13.07.2007 р. між вказаним банком та відповідачем укладено договір про надання банківських послуг (далі кредитний договір), який складався із заяви останнього, Умов і правил надання банківських послуг, «Привалами користування платіжною карткою» та Тарифів банку. За умовами цього договору ЗАТ КБ «Приватбанк» надало ОСОБА_2 на платіжну картку грошові кошти у вигляді кредитного ліміту у розмірі 5600,00 грн., зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 22,80 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. У зв'язку з невиконанням ОСОБА_2 своїх зобов'язань за кредитним договором станом на 30.04.2014 р. виникла заборгованість в сумі - 12063,85 грн., з яких - 3814,09 грн. заборгованість за кредитом; 5000,20 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом; 2437,00 грн. - заборгованість по комісії за користування кредитом; а також штрафи - 250,00 грн. (фіксована частина) та 562,56 грн. штраф (процентна складова).

Рішенням Бершадського районного суду Вінницької області від 09.02.2015 р. у позові відмовлено.

В апеляційній скарзі ПАТ КБ «Приватбанк» посилається на незаконність рішення, ухвалення його з порушенням норм процесуального та матеріального права, в тому числі й стосовно застосування строку позовної давності, недоведеність обставин, що мають значення та невідповідність висновків суду обставинам справи, у зв'язку з чим ставлять питання про скасування рішення і ухвалення нового, яким позов задовольнити в повному обсязі.

Заслухавши суддю-доповідача, зафіксовані на технічному носії пояснення представника ПАТ КБ «Приватбанк» Олішевського Д.А., обговоривши доводи скарги та перевіривши матеріали справи, колегія суддів дійшла висновку про часткове задоволення апеляційної скарги з наступних підстав.

Згідно зі ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Ухвалене у справі рішення зазначеним вимогам не відповідає.

З матеріалів справи убачається, що 13.07.2007 р. між ЗАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_2 укладено кредитний договір, який складався із заяви останнього, Умов і правил надання банківських послуг та Тарифів банку. За умовами цього договору ЗАТ КБ «ПриватБанк» надало ОСОБА_2 на платіжну картку «Універсальна» грошові кошти у вигляді збільшеного кредитного ліміту в сумі 5600,00 грн., зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 22,80 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом із кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки.

Згідно пункту 2 розділу І Умов і правил надання банківських послуг кредитним лімітом (кредитом, кредитною лінією) є розмір грошових коштів, наданих банком клієнту на строк, визначений у договорі, на умовах платності та зворотності (повернення), а зі змісту заяви клієнта від 13.07.2007 р. - базова процентна ставка за кредитом 1,9 % на місяць на залишок заборгованості, щомісячна комісія - 1%. Погашення заборгованості за кредитом може проводитися шляхом внесення коштів на картку клієнтом або шляхом списання коштів з дебетної картки.

Відповідно до пункту 9.12 розділу І Умов і правил надання банківських послуг договір діє перебігом у 12 місяців з моменту підписання та якщо протягом цього строку жодна зі сторін не заявить про припинення його дій, він вважається пролонгованим на той же строк, а п. 3.1.1 передбачає, що строк дії картки вказано з її лицьового боку (місяць і рік). Картка дійсна до останнього календарного дня зазначеного місяця.

За змістом пункту 5.3 розділу ІІ вказаних Умов - строки і порядок погашення кредиту (кредитний ліміт, кредитна лінія) по платіжним картам з встановленим мінімальним обов'язковим платежем наведений в Пам'ятці клієнта, яка є невід'ємною частиною договору. Платіж включає плату за користування кредитом, передбачену Тарифами та частину заборгованості по кредиту.

На а.с.63 міститься заява ОСОБА_2 від 10.09.2014 р. про застосування строку позовної давності, початок перебігу якого ним обраховується з 19.02.2010 р., тобто з кінцевої дати закінчення 120-ти денного строку, передбаченого у Заяві позичальника, для звернення банку до суду у разі порушення позичальником терміну платежу (останній платіж по картковому рахунку зроблений відповідачем - 23.10.2009 р.).

Відмовляючи у позові, суд першої інстанції виходив із того, що позивачем пропущено трьох річний строк позовної давності, перебіг якого почався з червня 2008 р., тобто наступного місяця після першого порушення відповідачем умови договору щодо сплати чергового платежу - у травні 2008 р., а крім того згідно п. 7 ч. 13 ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів» у спорах щодо споживчого кредитування кредитодавцю забороняється вимагати повернення кредиту, строк давності якого минув.

Проте погодитись із таким висновком суду, зробленим у порушення норм матеріального та процесуального права, погодитись не можна.

Як зазначалось вище, сторони встановили строк дії договору із кінцевим терміном повернення грошових коштів, що відповідає строку дії картки.

Графіка платежів не складалося, умовами договору не передбачені окремі самостійні зобов'язання, які деталізують обов'язок боржника повернути весь борг частинами та не встановлюють самостійну відповідальність за невиконання цього обов'язку.

Відповідно до ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Спливом позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови в позові (ч. 4 ст. 267 ЦК України).

За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (ч. 1 ст. 261 ЦК України).

Так, за зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання (ч. 5 ст. 261 ЦК України).

Для обчислення позовної давності застосовуються загальні положення про обчислення строків, що містяться у статтях 252-255 ЦК України.

Як видно з матеріалів справи, ОСОБА_2 перестав виконувати зобов'язання з погашення кредиту та процентів за користування кредитом, у зв'язку з чим з 23.10.2009 р. у нього утворилась заборгованість за кредитним договором. У свою чергу банк звернувся до суду 23.05.2014 р.

У зв'язку з наведеним висновок суду про початок перебігу позовної давності з червня 2008 р., з визначеної дати наступного місяця після першого порушення відповідачем умови договору щодо сплати чергового платежу, ґрунтується помилковою оцінкою доказів та неправильному застосуванні норм матеріального права.

Отже, аналізуючи умови договору сторін і зміст зазначених правових норм, слід дійти висновку про те, що у даному конкретному випадку початок перебігу позовної давності слід обчислювати з дати закінчення дії кредитного договору (31.07.2011 р. - інформація про карту на а.с.119) та відсутності підстав для застосування позовної давності до вимог банку.

Залишилась поза належною увагою й та обставина, що п. 7 ч. 11 ст. 11 Закону України про захист прав споживачів», яким кредитодавцю забороняється вимагати повернення споживчого кредиту, строк давності якого минув, у системному зв'язку з ч. 11 ст. 11 зазначеного Закону стосується позасудового порядку повернення споживчого кредиту і спрямований на те, щоб встановити судовий контроль за вирішенням таких вимог кредитодавця з метою захисту прав споживача як слабшої сторони договору споживчого кредиту.

Саме така правова позиція прийнята Верховним судом України у постанові від 20.11.2013 р., справа 6-126цс13.

Пунктом 31 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30.03.2012 р. №5 (у редакції постанови пленуму ВССУ від 07.02.2014 р. №7) «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» вказується, що при вирішенні таких спорів, суди повинні враховувати положення ЦК про позовну давність.

Згідно з ч.1 ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому.

У відповідності до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобов'язується надати грошові кошти позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно п. 6.5 Умов та правил надання банківських послуг,- позичальник зобов'язується погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його використання, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених цим договором.

За змістом ст. ст. 526, 527, 530 ЦК України зобов'язання має виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону.

Відповідно п. 6.6. Умов та правил надання банківських послуг, - у разі невиконання зобов'язань за договором, на вимогу банку виконати зобов'язання з повернення кредиту (у тому числі простроченого кредиту та овердрафту), оплатити винагороди банку.

Власник карти зобов'язаний слідкувати за витратами коштів в межах платіжного ліміту з метою запобігання виникнення овердрафту, згідно п. 6.7 Умов та правил надання банківських послуг.

Відповідно до п. 8.6 Умов та правил надання банківських послуг. - при порушенні позичальником строків платежів по якому з грошових зобов'язань, передбачених цим договором більш ніж на 120 днів, позичальник зобов'язаний сплатити банку штраф в розмірі 500 грн. + 5% від суми позову.

Оскільки відповідач не надав своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, а також іншими витратами згідно умов договору, що документально стверджується розрахунком заборгованості за договором, порушене право ПАТ КБ «Приватбанк» у договірних правовідносинах підлягає судовому захисту.

Разом з тим, відповідно пунктів 3.1.1, 5.4 Правил користування платіжною карткою строк дії картки вказаний на лицевій стороні карти (місяць і рік), і вона діє до останнього календарного дня зазначеного місяця, строк погашення процентів за кредитом визначено щомісячними платежами, а строк погашення кредиту в повному обсязі - останнім днем місяця, указаного на картці, дія картки відповідача закінчилася 31.07.2011 р.

У зв'язку з цим доводи позивача щодо пролонгації договору, з урахуванням якої станом на 30 квітня 2014 р. ним обрахований розмір заборгованості, не можна вважати прийнятними і обґрунтованими.

Колегія судів звертає увагу, що пролонгація договору передбачає продовження строку його дії після виконання сторонами його умов і переукладення договору на тих самих умовах, на яких він був укладений.

У даному конкретному випадку після закінчення строку дії договору (останній день місяця, указаного на картці) банк не видавав боржнику грошових коштів і нової платіжної картки, а боржник своїх зобов'язань за договором від 13.07.2007 р. не виконав.

Відповідно ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що укладений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони.

Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

З огляду вищенаведеної правової норми, позов та розрахунок заборгованості, в тому числі з посиланням на п. 9.12. Умов та правил надання банківських послуг щодо автоматичної пролонгації дії договору, не можна вважати обґрунтованим з підстав вимоги дострокового виконання зобов'язань, які є фактично закінченими строком дії картки.

Крім того, цілком очевидною є та обставина, що згадані Умови та правила надання банківських послуг відповідачем не підписувались.

З урахуванням вищезазначеного, позов ПАТ КБ «Приватбанк» підлягає задоволенню частково, зокрема з відповідача на користь ПАТ КБ «Приватбанк» слід стягнути заборгованості в сумі 6711,35 грн., що доведена розрахунками банку та не спростованими відповідачем, з яких 3814,09 грн. заборгованість по тілу кредиту, 1896,78 грн. по відсоткам та 1000,48 грн. за комісією, розмір якої та нарахування передбачені в анкеті-заяві від 13.07.2007 р. - 1% на місяць на залишок заборгованості по кредиту.

Допущена судом невідповідність висновків обставинам справи, порушення і неправильне застосування норм матеріального і процесуального права є підставами, передбаченими ст. 309 ЦПК України, для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення апеляційним судом нового.

Відповідно до ч. ч. 1, 5 ст. 88 ЦПК України пропорційно до задоволених вимог - 55,63% підлягає стягненню з відповідача на користь позивача судовий збір, але не менше мінімального розміру, що підлягає сплаті за вимогу майнового характеру - 243,60 грн. за подання позовної заяви та 121,80 грн. з апеляційної скарги, а всього 365,40 грн.

Керуючись ст. ст. 307, 309, 313, 314, 316 ЦПК України, колегія суддів вирішила :

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» задовольнити частково.

Рішення Бершадського районного суду Вінницької області від 09 лютого 2015 року скасувати і ухвалити нове, яким позов Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_2 про стягнення боргу за кредитним договором задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» заборгованість за кредитним договором в сумі 6711,35 грн., з яких 3814,09 грн. по тілу кредиту, 1896,78 грн. по відсоткам, 1000,48 грн. за комісією.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» 243,60 грн. судового збору за подачу позовної заяви та 121,80 грн. з апеляційної скарги, а всього 365,40 грн. судових витрат.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення і може бути оскаржене в касаційному порядку протягом двадцяти днів до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий : /підпис/ В.О.Чуприна

Судді : /підпис/ В.В.Оніщук

/підпис О.С.Панасюк

З оригіналом вірно: