Справа № 594/183/15-ц
Провадження №2/594/115/2015
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 березня 2015 року

Борщівський районний суд Тернопільської області

в складі: головуючого судді Денисової Т.С.

з участю секретаря Козар Т.І.

позивача ОСОБА_1

представника позивача - адвоката Когута О.В.

відповідача ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Борщеві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про виселення без надання іншого житлового приміщення,

в с т а н о в и в :

Позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до відповідача ОСОБА_3, в якому просить виселити з належної їй на праві власності квартири АДРЕСА_1 відповідача ОСОБА_3 Вказала, що після розірвання шлюбу із відповідачем рішенням Борщівського районного суду від 10 грудня 2013 року при поділі спільного майна подружжя їй виділено квартиру АДРЕСА_1. Через те, що відповідач створив нестерпні умови проживання, вона вимушено залишила квартиру і на даний час проживає із неповнолітніми дітьми у своїх батьків. Відповідач продовжує користуватися належною їй квартирою, користується всіма комунальними послугами, однак не сплачує за них. Вона з дітьми не раз приходила до своєї квартири, однак відповідач не завжди відчиняє двері, а тому не дає можливості в повній мірі розпоряджатися своїм майном, безперешкодно проживати в квартирі. Окрім цього, відповідач зловживає спиртним, вчиняє скандали, дебоширить. Також відповідач своїми неправомірними діями заподіює збитки як їй, так і всім мешканцям під»їзду будинку. На попередження правоохоронних органів та органу місцевого самоврядування, до яких неодноразово зверталася вона, відповідач не реагує.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 позов підтримала і пояснила, що шлюб із відповідачем був розірваний за її заявою через негативну поведінку останнього. У їх власності, як у подружжя, перебувала, окрім іншого майна, квартира АДРЕСА_1, де проживали вони двоє та їх неповнолітні діти. Ще до розірвання шлюбу вона разом з дітьми через негативну поведінку відповідача змушена була залишити квартиру та перейшла жити до своїх батьків. Після вирішення 10 грудня 2013 року Борщівським районним судом її позову до відповідача про поділ спільного майна подружжя, стала власницею квартири по АДРЕСА_1. До і після поділу майна, вона неодноразово приходила до відповідача з метою вирішити питання щодо повернення до квартири її та дітей, належної поведінки відповідача, однак усі її розмови, доводи закінчувалися сварками, погрозами з боку відповідача. Відповідачем створені такі умови в квартирі, що ні їй, ні дітям немає куди повертатися жити. В квартирі пошкоджено майно, антисанітарія. Відповідач, залишившись проживати у квартирі, до цього часу користується всіма комунальними послугами, однак не сплачує за них, і саме вона повертає усі борги. Відповідач не працює, зловживає спиртними напоями, вчиняє скандали, не допускає її у квартиру. На усі попередження представників органів державної та місцевої влади, відповідач не реагує.

Відповідач ОСОБА_3 в судовому засіданні позов не визнав і пояснив, що є власником спірної квартири, будь-які доводи позивача щодо власності на квартиру вважає не обґрунтованими, а тому переконаний, що має право розпоряджатися таким майном на власний розсуд.

Свідок ОСОБА_4 в судовому засіданні показала, що її дочка ОСОБА_1 вимушено залишила квартиру, де проживали однією сім»єю з відповідачем та дітьми, через негативну поведінку відповідача. Останній дуже ревнував свою дружину, однак з часом така ревність переросла, на її переконання, в хворобу. Безпідставні підозри у подружній зраді, постійне вияснення стосунків, що переходили у сварки, погроми у квартирі з боку відповідача, страх за власне здоров»я та здоров»я дітей, змусили її дочку залишити квартиру і тимчасово оселитися в її будинку. Розірвавши шлюб та залишивши їй дітей, позивач виїхала за кордон в пошуках заробітку. Повернувшись з-за кордону пробувала налагодити відносини із відповідачем, як батьком її дітей, однак той так і не змінився, при кожній розмові ображав бувшу дружину, доводив до істерик. Через таку поведінку відповідача позивач не мала змоги повернутися жити в квартиру. Остання, залишаючи дітей їй, стала виїжджати в пошуках заробітку, оскільки діти перебувають на її повному утриманні. Відповідач, залишаючись проживати у квартирі, створив такі умови, що її дочці та внукам немає куди повертатися жити. Відповідач розбив вікна в дверях квартири, у вікнах на балконі, поробив діри в гіпсокартоні на стінах, пошкодив електролічильник, усю квартиру привів в антисанітарний стан, від чого стоїть нестерпний сморід. Відповідач не працює, весь час проводить в квартирі, часто перебуває у стані сп'яніння. Через байдуже ставлення до майна, кілька раз затоплював свою квартиру та квартиру сусідів. Користуючись комунальними послугами, газом, електрикою, відповідач не оплачує за них. Усі витрати по оплаті квартири несе її дочка. За заявою позивача квартиру було відключено від електропостачання. Натомість відповідач, самовільно підключивши електропостачання, вивів з ладу електромережу не лише в квартирі, а й в усьому під»їзді будинку, на відновлення якої витрати понесли жильці під»їзду та в більшій частці її дочка. В січні цього року до неї зателефонували сусіди і повідомили, що з квартири її дочки йде дим. Зайшовши до квартири, виявила, що відповідач склав на газовій плиті над полум'ям стопку книг та зошитів і ті тліють. Вказала, що відповідач має де жити, оскільки батьки відповідача до смерті розпорядилися своїм житловим будинком, що знаходиться у м.Борщеві, залишили будинок молодшому сину - відповідачу у справі.

Свідок ОСОБА_5 в судовому засіданні показала, що проживає із сторонами по справі в одному будинку, її квартира розміщена під квартирою сторін. Через відсутність порозуміння ОСОБА_1 з дітьми вже значний час проживає у своїх батьків. ОСОБА_3, що залишився проживати в квартирі, своїми діями порушує її спокій. Так, за останній рік, 10 грудня та повторно 29 грудня 2014 року відповідач через свою недбалість затоплював свою та її квартиру. Достукатися в двері до відповідача не можливо. Тому кожного разу викликала родичів ОСОБА_1, а першого разу ще й наряд міліції. За що раз ОСОБА_3 не реагував ні на які зауваження. За другого разу навіть не піднявся з дивану, просив його не чіпати, бо він спить. В січні 2015 року, виявивши в квартирі задимлення, як і інші жильці під»їзду, неабияк налякалася жахливих наслідків. Тоді ж дізналася, що задимлення йшло з квартири, де проживає ОСОБА_3 і де останній на газовій плиті в квартирі розклав багаття. Також зі слів сусідів їй стало відомо, що в період коли її не було по місцю проживання, ОСОБА_3 пошкодив електромережу у під»їзді їх будинку, внаслідок чого у квартирах впродовж двох днів не було електропостачання та усі власники квартир понесли витрати на відновлення електромережі.

Свідок ОСОБА_6 суду дала показання про те, що будучи раніше із сім»єю ОСОБА_1 в дружніх стосунках, знає, що позивач вимушено залишила своє житло та розірвала шлюб із відповідачем. ОСОБА_3 в останній рік їх сімейного життя створив нестерпні умови для дружини та дітей, безпідставно звинувачував дружину у подружній зраді, влаштовував сварки, дебоширив. Відповідач, не дивлячись на те, що їх сім»ї товаришували, безпідставно звинуватив її чоловіка у залицянні до своєї дружини та заподіяв тілесні ушкодження. Неодноразово чула скарги від позивача про те, що ОСОБА_3 не змінює своєї поведінки, часто не допускає її до квартири, і що жити їй немає де, оскільки в квартирі антисанітарні умови.

ОСОБА_7, секретиар Борщівської міської ради, в судовому засіданні показав, що отримавши звернення гр.ОСОБА_1 про обстеження належної їй квартири у АДРЕСА_1, разом із заявницею та депутатом міськради ОСОБА_8 30 жовтня 2014 року прибув до вказаної квартири. ОСОБА_1 попередила, що ОСОБА_3І в більшості випадків не відчиняє двері. На його тривалий стукіт у вхідні двері та пояснення з якого приводу він прибув, ОСОБА_3 відчинив двері квартири і на його доводи про те, що поступають скарги від бувшої дружини стосовно неправомірних дій відповідача, погодився впустити бувшу дружину та депутата для проведення обстеження. Однак, коли він зійшов на перший поверх та позвав заявницю та депутата, повернувшись до квартири, виявив двері зачиненими і на усі його прохання та попередження щодо неправомірної поведінки, відповідач двері квартири не відчинив.

Суд, заслухавши пояснення сторін, показання свідків, дослідивши письмові документи у справі, оцінивши докази, вважає, що позовні вимоги підлягають до задоволення, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що сторони у справі, як подружжя, були співвласниками квартири АДРЕСА_1 і там же проживали.

Згідно доданої до матеріалів справи будинкової книги квартири АДРЕСА_1 у квартирі числяться зареєстрованими відповідач ОСОБА_3, позивач ОСОБА_1, їх син ОСОБА_9 з 15 липня 1998 року та донька ОСОБА_10 з 2 березня 2007 року.

Рішенням Борщівського районного суду від 5 грудня 2011 року шлюб між сторонами у справі розірвано.

В листопаді 2011 року позивач та її неповнолітні діти вимушено, через неправомірну поведінку відповідача, залишили помешкання і на даний час проживають у будинку батьків позивача.

10 грудня 2013 року Борщівським районним судом поділено майно між сторонами, позивачу виділено у власність квартиру АДРЕСА_1.

Відповідно до витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію прав та їх обтяжень серії ЕАР №798687, квартира АДРЕСА_1 на праві приватної власності належить ОСОБА_1.

Відповідач ОСОБА_3 продовжує проживати у квартирі.

За цей час останній перетворив квартиру в місце, в якому неможливо проживати. ОСОБА_3 ніде не працює, часто знаходиться в алкогольному сп'янінні, розбив скло у дверях, на балконі, пошкодив гіпсокартон на стінах, створив в квартирі антисанітарні умови, що є джерелом нестерпного смороду, вивів з ладу електричну систему квартири і під»їзду, затоплює свою квартиру і квартиру сусідів, чим наносить велику шкоду, на газовій плиті спалює книги та зошити, що може привести до жахливих наслідків. Позивача не допускає до квартири, а коли вдається тій зайти, в свою адресу постійно чує погрози фізичною розправою, у звя»зку з чим неодноразово зверталася до Борщівської міської ради та Борщівського РВ УМВС України в Тернопільській області.

Такі факти в судовому засіданні підтверджені свідченнями ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, даними довідок, виданих ДП «Комунальник» м.Борщів від 14 липня 2014 року та 6 лютого 2015 року, ДП «Техніка» м.Борщів від 5 липня 2014 року про наявність заборгованості за комунальні послуги, даними акту обстеження від 30 жовтня 2014 року, проведеного комісією Борщівської міської ради на звернення ОСОБА_1, даними листа Борщівського району електромереж від 3 листопада 2014 року, даними висновків та офіційних застережень Борщівського РВ УМВС України в Тернопільській області за зверненнями ОСОБА_11 від 2 вересня 2014 року та її матері від 16 січня 2015 року.

Відповідно до вимог статті 116 Житлового кодексу УРСР, якщо наймач, члени його сім'ї або інші особи, які проживають разом з ним, систематично руйнують чи псують жиле приміщення, або використовують його не за призначенням, або систематичним порушення правил соціалістичного співжиття роблять неможливим для інших проживання із ними в одній квартирі чи в одному будинку, а заходи запобігання і громадського впливу виявились безрезультатними, виселення винних на вимогу наймодавця або інших заінтересованих провадиться без надання іншого жилого приміщення.

Враховуючи те, що ОСОБА_3 постійно порушує правила користування жилим приміщенням, чим робить неможливим для інших проживання з ним в одній квартирі, то суд приходить до висновку, що необхідно виселити без надання іншого житлового приміщення ОСОБА_3 з квартири АДРЕСА_1

На підставі ст.ст.9,116,156,157 ЖК УРСР, ст.ст.319, ч.ч.1,2 ст.321 ЦК України, керуючись ст.ст.10,11,60,212 ЦПК України, суд

в и р і ш и в :

Позов задовольнити.

Виселити без надання іншого житлового приміщення ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, з квартири АДРЕСА_1, яка належить ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, на праві власності на підставі рішення Борщівського районного суду Тернопільської області від 10 грудня 2013 року.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом десяти днів з дня його проголошення через Борщівський районний суд до апеляційного суду Тернопільської області, а особами, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, протягом того ж строку з дня отримання копії цього рішення.

Головуючий: підпис

З оригіналом згідно

Суддя Борщівського районного суду Денисова Т.С.