У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

9 грудня 2015 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України

з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Луспеника Д.Д.,

суддів: Гулька Б.І., Журавель В.І.,

Хопти С.Ф., Черненко В.А.,

розглянувши в судовому засіданні справуза позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини за касаційною скаргою ОСОБА_3 на рішення апеляційного суду Житомирської області від 8 вересня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У березні 2015 року ОСОБА_3 звернувся до суду з указаним вище позовом, посилаючись на те, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер його батько - ОСОБА_5, який постійно проживав у с. Волиця Андрушівського району Житомирської області та після смерті якого відкрилась спадщина на належне йому майно, зокрема, на земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 2,8369 га, інше майно за місцем його проживання.

У 1996 році після розлучення батьків він разом із матір'ю виїхав на постійне місце проживання до Чернівецької області, де іпроживає по теперішній час. За життя батько участі у його вихованні не приймав, спілкуватись не бажав та ніяких зв'язків не підтримував. Про смерть батька він дізнався лише у лютому 2015 року, коли приїхав у с. Волиця для зустрічі з ним, тому не міг своєчасно подати заяву до нотаріальної контори про прийняття спадщини.

Ураховуючи викладене, ОСОБА_3 просивсуд визначити йому додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини після смерті батька терміном два місяці.

Рішенням Андрушівського районного суду Житомирської області від 4 червня 2014 року позов задоволено. Визначено ОСОБА_3 додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини після смерті батька - ОСОБА_5, два місяці з дня набрання рішенням суду законної сили.

Рішенням апеляційного суду Житомирської області від 8 вересня 2015 року рішення суду першої інстанції скасовано, ухвалено нове рішення, яким у задоволенні позову ОСОБА_3 відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_3 просить рішення апеляційного суду скасувати, посилаючись на порушення судом норм матеріального й процесуального права, та залишити в силі рішення суду першої інстанції.

Касаційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Відповідно до вимог ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Задовольняючи позов ОСОБА_3, суд першої інстанції виходив із того, що позивач пропустив строк для прийняття спадщини з поважних причин.

Апеляційний суд, скасовуючи рішення районного суду за апеляційною скаргою ОСОБА_4 та відмовляючи в задоволенні позову, виходив із того, що до участі в справі не було залучено в якості співвідповідача ОСОБА_6, який відповідно до положень ст. 1268 ЦК України прийняв спадщину після смерті брата ОСОБА_5

Проте повністю погодитись із таким висновком апеляційного суду не можна.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Згідно зі ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує, зокрема, такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; 5) чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; 6) як розподілити між сторонами судові витрати.

Таким вимогам закону рішення апеляційного суду не відповідає.

Відповідно до ч. 1 ст. 1269, ч. 1 ст. 1270 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Згідно зі ст. 1272 ЦК України, якщо спадкоємець протягом строку, встановленого ст. 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. За письмовою згодою спадкоємців, які прийняли спадщину, спадкоємець, який пропустив строк для прийняття спадщини, може подати заяву про прийняття спадщини до нотаріальної контори за місцем відкриття спадщини. За позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.

З урахуванням наведеного, якщо спадкоємець пропустив шестимісячний строк для подання заяви про прийняття спадщини з поважних причин, закон дає йому право на звернення до суду з позовом про визначення додаткового строку на подання такої заяви.

Судом установлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер батько позивача- ОСОБА_5,який постійно проживав у с. ВолицяАндрушівського району Житомирської області та після смерті якого відкрилась спадщина на належне йому майно, зокрема, на земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 2,8369 га, інше майно за місцем його проживання. ОСОБА_3 є спадкоємцем першої черги.

Згідно з копією спадкової справи із заявою про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_5 звернулась його сестра - ОСОБА_4, яка позов ОСОБА_3 не визнала.

Також судом установлено, що рішенням Андрушівського районного суду Житомирської області від 13 вересня 2013 року за ОСОБА_4 визнано право власності на земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 2,8369 га в порядку спадкування за законом після померлого ОСОБА_5 При цьому в даному судовому рішенні встановлено, що ОСОБА_6, не прийняв та не бажає приймати спадщину, яка відкрилася після смерті їхнього брата - ОСОБА_5

Частиною ч. 3 ст. 61 ЦПК України передбачено, що обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Таким чином, апеляційний суд не визначився і не дослідив належним чином докази, чи виникли спірні відносини у позивача зі ОСОБА_4, яка реалізувала своє право та прийняла спадщину після померлого ОСОБА_5, чи з ОСОБА_6, оскільки від цього залежить визначення того, чи мав він право апеляційного оскарження.

Проте у порушення ст. ст. 212 - 214, 316ЦПК України апеляційний суд на зазначені вище положення закону та обставини справи уваги не звернув, не визначився з характером спірних правовідносин, безпідставно пославшись на формальну підставу, тобто не залучення до участі в справі ОСОБА_6, взагалі не перевірив законність рішення суду першої інстанції.

За таких обставин рішення апеляційного суду не відповідає вимогам ст. 213 ЦПК України щодо законності й обґрунтованості, зазначені вище порушення призвели до неправильного вирішення спору, що в силу ст. 338 ЦПК України є підставою для його скасування з передачею справи на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Керуючись ст. ст. 336, 338 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити частково.

Рішення апеляційного суду Житомирської області від 8 вересня 2015 року скасувати, справу передати на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий Д.Д. Луспеник

Судді: Б.І. Гулько

В.І. Журавель

С.Ф. Хопта

В.А.Черненко