АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22-ц/793/3005/15Головуючий по 1 інстанції
Категорія : 34 Пироженко (С.А.) С. А.
Доповідач в апеляційній інстанції
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 грудня 2015 року Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Черкаської області в складі:

головуючогоОСОБА_1
суддівОСОБА_2 , ОСОБА_3
при секретаріОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Черкаси апеляційну скаргу представника ОСОБА_5 ОСОБА_6 на рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 09 листопада 2015 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_7 до ОСОБА_5, товариства з додатковою відповідальністю «Страхове товариство з додатковою відповідальністю «Глобус» про відшкодування матеріальної та моральної шкоди в наслідок ДТП, -

в с т а н о в и л а :

У квітні 2015 року позивач звернувся до суду із вказаним позовом.

В обгрунтування своїх позовних вимог вказував, що 16 лютого 2015 року о 18.15 год. ОСОБА_5, керуючи автомобілем ВАЗ 21093, державний номерний знак НОМЕР_1, в м. Черкаси по вул. Смілянській 144, не врахував дорожньої обстановки, не дотримався безпечної дистанції руху, скоїв зіткнення з автомобілем НОМЕР_2, під керуванням позивача, що зупинився попереду, чим порушив вимоги ПДР України та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ст. 124 КпАП України.

Постановою Соснівського районного суду м. Черкаси від 02 березня 2015 року ОСОБА_5 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ст. 124 КпАП України та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 425 грн.

Вартість матеріального збитку, завданого автомобілю позивача складає 27 020 грн. 50 коп.

Цивільно-правова відповідальність відповідача ОСОБА_5 була застрахована згідно полісу у ОСОБА_8 «Глобус» № АІ/3141701 від 14 серпня 2014 року, проте матеріальна шкода не повністю відшкодована страховиком, в звязку з чим ОСОБА_7 звернувся за захистом своїх прав до суду та, після уточнення позовних вимог, просив суд стягнути з страхової компанії на його користь недоплачену вартість відновлювального ремонту в сумі 4 216 грн., 70 коп. Крім того, просив стягнути з відповідача ОСОБА_5 на його користь 510 грн. франшизи, витрати повязані з втратою товарної вартості автомобіля в сумі 13 510 грн., витрати на доставку запчастин в сумі 544 грн., моральну шкоду в сумі 8 700 грн. А також стягнути з відповідачів солідарно витрати на проведення авто товарознавчого дослідження в сумі 580 грн., витрати на розбирання автомобіля в сумі 500 грн. та судові витрати по справі.

Рішенням Соснівського районного суду м. Черкаси від 09 листопада 2015 року позов задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_7 510 грн. франшизи; 13 510 грн. витрат, повязаних з втратою товарної вартості автомобіля; 1000 грн. в рахунок відшкодування моральної шкоди; 580 грн. витрат, повязаних з автотоварознавчим дослідженням; 243 грн. 60 коп. судового збору. Стягнуто з Товариства з додатковою відповідальністю «Страхове Товариство з додатковою відповідальністю «Глобус» на користь ОСОБА_7 недоплачену вартість відновлювального ремонту в сумі 4 216 грн. 70 коп. Рещту позовних вимог залишено без задоволення.

В апеляційній скарзі представник відповідача ОСОБА_6, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить рішення скасувати та ухвалити нове рішення, яким відмовити в задоволенні позовних вимог позивача в частині стягнення з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_7 грошових сум: 13 510 витрат, пов'язаних з втратою товарної вартості автомобіля; 1000 грн. в рахунок відшкодування моральної шкоди; 580 грн. витрат, пов'язаних з автотоварознавчим дослідженням. В решті рішення суду, в зв'язку з визнанням позову в цій частині, залишити без змін.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення, виходячи з наступного.

Згідно з вимогами п. 1 ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з дотриманням норм матеріального і процесуального права.

Оскаржуване рішення суду відповідає даним вимогам закону.

Згідно ч. 1 ст. 303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджено матеріалами справи, 16 лютого 2015 року о 18.15 год. ОСОБА_5, керуючи автомобілем ВАЗ 21093, державний номерний знак НОМЕР_1, в м. Черкаси по вул. Смілянській 144, не врахував дорожньої обстановки, не дотримався безпечної дистанції руху, скоїв зіткнення з автомобілем НОМЕР_2, під керуванням ОСОБА_7, що зупинився попереду, чим порушив вимоги ПДР України.

Постановою Соснівського районного суду м. Черкаси від 02 березня 2015 року ОСОБА_5 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ст. 124 КпАП України та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 425 грн.

Виходячи із змісту норм ст.ст. 61 ЦПК України, 1166, 1187 ЦК України ОСОБА_5 як особа, яка завдала шкоду майну позивача, відшкодовується ним в повному обсязі, а в разі недостатності страхової виплати для повного відшкодування шкоди зобов'язаний сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою. )ст. 1194 ЦК)

Відповідачем ОСОБА_8 «Глобус» на підставі полісу страхування № АІ/3141701 від 13 серпня 2014 року (а.с. 89) розраховано вартість матеріальної шкоди, визначеної в акті розрахунку матеріальної шкоди № 365/15 від 01 квітня 2015 року(а.с. 85) у розмірі 9 803,30 грн. та здійснено виплату страхового відшкодування згідно платіжного доручення від 16 квітня 2015 року № 2346 у розмірі 8 062,41 (а.с. 71) та згідно платіжного доручення № 3451 від 05 червня 2015 року у розмірі 1230, 89 грн. (а.с. 72) на загальну суму 9 293,3 грн. (зменшено на суму франшизи - 510 грн.)

Заперечуючи проти вартості матеріальної шкоди, визначеної спеціалістом ТДВ СТДВ «Глобус», за заявою ОСОБА_7 було проведено автоварознавче дослідження по визначенню вартості відновлювального ремонту та матеріального збитку, заподіяного власнику Subaru Forester, д/н НОМЕР_3 внаслідок пошкодження при ДТП 16 лютого 2015 року.

Згідно висновку № 22 від 25 березня 2015 року, складеного за результатами проведення вищевказаного автоварознавчого дослідження, вартість матеріального збитку складає 27 020, 5 грн., в тому числі 13 510, 25 грн. вартість відновлювального ремонту та 13 510,25 грн. величини втрати товарної вартості. (а.с. 16)

Відповідно до вимог ч. 3 ст. 10, ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ЦПК України, а суд згідно ч. 1 ст. 11 ЦПК України розглядає цивільну справу в межах заявлених вимог і на підставі наданих сторонами доказів.

Статтею 212 ЦПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірності кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Ухвалюючи рішення про часткове задоволення позову, суд першої інстанції виходив з розміру матеріальної шкоди, визначеної у висновку № 22 від 25 березня 2015 року.

В апеляційній скарзі, як і у наданих до районного суду запереченнях проти позову, відповідач ОСОБА_5 заперечував проти результатів проведеного автоварознавчого дослідження та вказував на необхідність проведення судової автоварознавчої експертизи.

Визначення розміру матеріального збитку при настанні страхового випадку повинно бути підтверджено належним засобом доказування, зокрема, звітом (актом) про оцінку майна, який повинен відповідати вимогам Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність» та Методики товарознавчої експертизи та оцінки дорожніх транспортних засобів, затвердженої наказом Міністерства юстиції України, Фонду державного майна України від 24 листопада 2003 року № 142/2092, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 24 листопада 2003 року за № 1074/8395.

Висновок автоварознавчого дослідження від 25 березня 2015 року був складений на основі технічного огляду пошкодженого автомобіля 17 березня 2015 року, за результатами якого був складений протокол огляду (а.с. 17)

Акт № 356/15, складений спеціалістом СК 02 червня 2015 року, складений на підставі акту огляду ТЗ від 18 лютого 2015 року (а.с. 88) та фотографій, зроблених під час огляду ТЗ.

Виклик заінтересованих осіб для технічного огляду пошкодженого ТЗ телеграмою з повідомленням про її вручення адресату передбачений п. 5.2 Методики, а у разі відсутності в установлений час на місці огляду осіб, що викликалися, огляд проводиться без їх участі, про що зазначається у висновку.

Згідно квитанцій із відділення поштового зв'язку «Укрпошта» 04 березня 2015 року ОСОБА_5 та ОСОБА_8 «Глобус» були направлені рекомендовані листи з повідомленням про огляд автомобіля на 17 березня 2015 року.

Колегія суддів враховує, що вищезазначені протокол огляду експерта та акт огляду спеціаліста проведені протягом місяця після ДТП; у вказаних документах зафіксовані однакові пошкодження ТЗ, при цьому, у Акті № 356/15 власником ТЗ були внесені доповнення до пошкоджень, зокрема в частині причинного зв'язку тріщини лобового скла та удару під час ДТП.

Таким чином, посилання апелянта про відсутність заперечень ОСОБА_7 під час складення такого акту огляду не відповідає дійсності.

Висновок автоварознавчого дослідження від 25 березня 2015 року містить чіткі визначення щодо проведення ремонтних робіт, їх вартості (в тому числі із фарбуванням), розрахунок втрати товарної вартості проведений у співвідношенні вартості відновлювального ремонту до ринкової вартості транспортного засобу.

Вказівка експерта у вказаному дослідженні за п. 1.2 на ДТП від 21 лютого 2015 року є технічною опискою експерта та не може бути підставою для висновку про незаконність проведеного експертного дослідження.

З роз'яснень, викладених у п. 4 постанови Пленуму ВССУ № 4 від 01 березня 2013 року «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» вбачається, що з огляду на презумпцію вини завдавача шкоди (частина друга статті 1166 ЦК) відповідач звільняється від обов'язку відшкодувати шкоду (у тому числі і моральну шкоду), якщо доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого (частина п'ята статті 1187 ЦК, пункт 1 частини другої статті 1167 ЦК). Потерпілий подає докази, що підтверджують факт завдання шкоди за участю відповідача, розмір завданої шкоди, а також докази того, що відповідач є завдавачем шкоди або особою, яка відповідно до закону зобов'язана відшкодувати шкоду.

Судом враховано заперечення відповідача та те, що наявні у справі докази матеріальної шкоди, зокрема матеріальної шкоди, розрахованої спеціалістом СК та експертом автоварознавцем є взаємносуперечливими, в зв'язку із чим ухвалою від 16 липня 2015 року судом призначена по справі судова автотоварознавча експертиза, проте експертне дослідження не було проведено у зв'язку із несплатою ОСОБА_5 вартості проведення експертизи.

За таких обставин, відповідачем надане позивачем експертне дослідження не спростовано, як і не надано будь-яких інших належних та допустимих доказів у силу ст. 57 60 для визначення втрати товарної вартості автомобіля, що потребує спеціальних знань, відповідачем не надано, ухвала суду про призначення експертизи не виконана через несплату відповідачем.

Відповідно до ч. 2 ст. 57, ст. 64 ЦПК України висновку № 22 від 25 березня 2015 року про визначення вартості матеріального збитку, завданого власнику транспортного засобу: Subaru Forester, д/н НОМЕР_3 хоч і не є актом судової експертизи, проте є письмовим доказом у справі та відповідно до ст. 212 ЦПК України оцінюються у сукупності з іншими наданими сторонами доказами.

Доводи апелянта щодо безпідставного стягнення з відповідача ОСОБА_5 витрат на проведення експертного автоварознавчого дослідження у розмірі 580 грн. є безпідставними, оскільки автоварознавче дослідження по визначенню вартості відновлювального ремонту та матеріального збитку, заподіяного власнику Subaru Forester, хоч і не є актом судової експертизи, проте відносяться до витрат, пов'язаних із залученням спеціалістів у силу п. 4 ч. 3 ст. 79 ЦПК України та є витратами, пов'язаними із розглядом справи.

Посилання апелянта на безпідставне стягнення судом із відповідача моральної шкоди у розмірі 1000 грн. колегія суддів вважає безпідставними, оскільки, враховуючи вищевстановлені обставини справи, вину ОСОБА_5 у спричиненні ДТП, понесення позивачем у зв'язку із ДТП певних матеріальних затрат, необхідність відновлення пошкодженого автомобіля, пережиті в ході цих подій моральні переживання позивача у зв'язку із такими негативними обставинами, звернення ОСОБА_7 до лікаря у зв'язку із нервовим, стресовим станом, судом вірно оцінено моральну шкоду, що підлягає відшкодуванню із винної особи.

Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують та не впливають на законність ухваленого рішення. Підстав для скасування рішення з мотивів, викладених в апеляційній скарзі, колегія не знаходить.

Керуючись ст.ст. 209, 303, 307, п. 1 ст. 308, ст. ст. 313-315 ЦПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_5 ОСОБА_6 відхилити.

Рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 09 листопада 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили одразу після її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів після її проголошення.

Головуючий :

Судді :