Справа № 486/348/15-ц
Провадження № 2/486/305/2015
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 квітня 2015 року Южноукраїнський міський суд Миколаївської області

у складі: головуючого Франчук О. Д.

при секретарі Філіпповій Ю.І.

за участю: позивачів: ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Южноукраїнську Миколаївської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 в інтересах неповнолітніх: ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_2, ОСОБА_3 до ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8 про визнання дійсним договору купівлі-продажу нерухомого майна та визнання майна померлого за спадкоємцями, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 в інтересах неповнолітніх ОСОБА_4 та ОСОБА_5, ОСОБА_2, ОСОБА_3 звернулися до суду з позовом до ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8. про визнання договору купівлі - продажу дійсним та про визнання майна померлого за спадкоємцями. Свої вимоги позивачі мотивують наступним.

Згідно договору купівлі-продажу нерухомості, який було посвідчено Первомайською філією Південної товарної біржі 27 березня 1998 року за №2603, ОСОБА_9 придбав у відповідачів трикімнатну квартиру АДРЕСА_1. Оскільки договір купівлі-продажу нерухомості було зареєстровано не в нотаріальній конторі, а на біржі, він не являється правовстановлюючим документом, хоча умови договору сторонами належним чином виконані і ніяких претензій не виникало. Дана квартира була зареєстрована у БТІ м. Южноукраїнська. Проте, ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_9 який є чоловіком ОСОБА_1, батьком неповнолітніх ОСОБА_4 та ОСОБА_10. та сином ОСОБА_2 та ОСОБА_3 помер, а після його смерті відкрилась спадщина на належне йому майно, в тому числі й на зазначену вище квартиру. Після звернення до державної нотаріальної контори м. Южноукраїнська із заявами про прийняття спадщини позивачі були повідомлені про неможливість видати їм свідоцтво про право на спадщину за законом, оскільки правовстановлюючі документи на майно померлого нотаріально не посвідчені та в судовому порядку не визнані дійсними, у зв'язку з чим вони і звернулися до суду.

Позивачі у судовому засіданні просили визнати дійсним договір купівлі - продажу квартири АДРЕСА_2 посвідчений Первомайською філією Південної товарної біржі 27 березня 1998 року за №2603.

Відповідачі в судове засідання не з'явилися, причину неявки суду не повідомили.

Свідок ОСОБА_11 суду показала, що є сусідкою позивачів та підтвердила той факт, що останні придбали спірну квартиру та проживають у ній з 1998 року.

Свідок ОСОБА_12 суду показала, що була знайома із попередніми власниками квартири, які її продали позивачам. Жодних претензій з приводу продажу-купівлі квартири на той час у сторін не виникало. Позивачі проживають у ній з 1998 року.

Свідок ОСОБА_13 суду показала, що окрім позивачів також була знайома із попередніми власниками та наскільки їй відомо, останні продавши квартиру виїхали з країни до Москви. Через деякий час продавець квартири ОСОБА_7 приїздив на Україну, проте жодних претензій з приводу продажу квартири з новими власниками у нього не виникало.

Вислухавши позивачів, свідків, дослідивши письмові матеріали справи, оцінивши докази, суд приходить до висновку про те, що позов підлягає частковому задоволенню, оскільки наданими позивачами документами підтверджується факт купівлі-продажу квартири АДРЕСА_3.

Згідно договору купівлі-продажу нерухомості №2603, зареєстрованого Первомайською філією Південної товарної біржі 27 березня 1998 року (а.с.11-13), ОСОБА_9 придбав у відповідачів трикімнатну квартиру АДРЕСА_3.

Відповідно до копії технічного паспорту вищевказана квартира станом на 31.12.2012 року була зареєстрована в Южноукраїнському БТІ, і на даний час належить померлому позивачу на праві приватної власності (а.с.14-16).

Відповідно до довідки Комунального підприємства "Бюро технічної інвентаризації" м. Южноукраїнська №452 від 22.12.2014 року балансова вартість квартири, в якій проживають позивачі станом на 22.12.2014 р. становить 54486,00 грн. (а.с.20).

09 серпня 2012 року шлюб між ОСОБА_9 та ОСОБА_1 було розірвано, що підтверджується копією свідоцтва про розірвання шлюбу зареєстрованого у відділі державної реєстрації актів цивільного стану Южноукраїнського міського управління юстиції Миколаївської області, за актовим записом №41 (а.с.18).

За час шлюбу у ОСОБА_9 та ОСОБА_1 народились діти: неповнолітні ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с.9,17).

Як вбачається із свідоцтва про народження ОСОБА_9, серії НОМЕР_1 виданого Гулянецькою сільською радою Врадіївського району Миколаївської області, за актовим записом №9 від 04.03.1972 року його матір'ю є ОСОБА_3, а батьком ОСОБА_2 (а.с.8).

Судом встановлено, що ОСОБА_9 помер ІНФОРМАЦІЯ_3, що підтверджується свідоцтвом про смерть виданого виконавчим комітетом Гуляницької сільської ради Врадіївського району Миколаївської області, за актовим записом №3 від 11.03.2014 року (а.с.19).

Відповідно до ст.657 ЦК України договір купівлі-продажу земельної ділянки, єдиного майнового комплексу, житлового будинку (квартири) або іншого нерухомого майна укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню та державній реєстрації.

Згідно вимог ч. 2 ст. 220 ЦК України якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним.

У судовому засіданні знайшла своє підтвердження та обставина, що при укладені договору купівлі-продажу ні одна із сторін не порушила умов договору.

Тому позовні вимоги про визнання договору купівлі - продажу нерухомого майна №2603 від 27 березня 1998 року, укладеного між ОСОБА_9 та ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, посвідченого Первомайською філією Південної товарної біржі та зареєстрованого Южноукраїнським бюро технічної інвентаризації, є дійсним.

13 травня 2014 року позивачі звернулись до державної нотаріальної контори м. Южноукраїнська із заявою про прийняття спадщини після ОСОБА_9, померлого ІНФОРМАЦІЯ_3, у результаті чого державним нотаріусом було заведено спадкову справу (а.с.45-49).

Статтею 1216 ЦК України передбачено, що спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Згідно із ст.1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Статтею 1261 ЦК України передбачено, що у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Відповідно до п.п. 4.15, 4.18 Наказу Міністерства юстиції України "Про затвердження порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України" від 22.02.2012 року за № 296/5, видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, проводиться нотаріусом після подання правовстановлюючих документів щодо належності цього майна спадкодавцеві та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна. Якщо до складу спадкового майна входить нерухоме майно, що підлягає реєстрації (за винятком земельної ділянки), нотаріус вимагає, крім правовстановлюючого документа, витяг з Реєстру прав власності. За відсутності у спадкоємця необхідних для видачі свідоцтва про право на спадщину документів нотаріус роз'яснює йому процедуру вирішення зазначеного питання у судовому порядку.

Згідно із ч.1 ст.1267 ЦК України, частки у спадщині кожного із спадкоємців за законом є рівними.

Пунктом 3.29.Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України визначено, у разі заведення спадкової справи та встановлення складу спадкового майна нотаріус надає спадкоємцю письмову довідку щодо переліку документів, необхідних для оформлення спадщини та видачі свідоцтва про право на спадщину, із зазначенням розміру плати за вчинення відповідних нотаріальних дій. Така довідка має бути підписана нотаріусом та скріплена його печаткою.

В судовому засіданні було встановлено, що окрім квартири до складу спадкового майна входить й інше нерухоме майно, тому, на думку суду для вирішення питання щодо встановлення часток спадкового майна позивачам необхідно звернутися до нотаріальної контори.

Враховуючи встановлені судом обставини справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивачів про визнання майна померлого за ними як спадкодавцями не підлягає до задоволення.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 212, 213, 214, 215, 218 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_4, в інтересах неповнолітніх: ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_2, ОСОБА_3 до ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8 про визнання дійсним договору купівлі - продажу нерухомого майна та визнання майна померлого за спадкоємцями - задовольнити частково.

Визнати дійсним договір купівлі-продажу №2603 від 27 березня 1998 року квартири АДРЕСА_4 посвідчений Первомайською філією Південної товарної біржі та укладений між ОСОБА_9 та ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8.

В решті позовних вимог відмовити.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Миколаївської області через Южноукраїнський міський суд Миколаївської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя Южноукраїнського

міського суду О. Д. Франчук