АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Справа № 22-ц/796/ 4089 /2015 Головуючий у 1-ій інстанції - Марцинкевич В.А.
Доповідач - Поливач Л.Д.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 березня 2015 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду міста Києва в складі:

головуючого: Поливач Л.Д.

суддів: Шахової О.В., Головачова Я.В.

при секретарі Бугай О.О.

за участю осіб: представника позивача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПРИВАТБАНК» про захист прав споживачів та повернення банківського вкладу;

за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПРИВАТБАНК», поданою представником Папаіка Ігорем Миколайовичем

на ухвалу Дніпровського районного суду м.Києва від 16 січня 2015 року

в с т а н о в и л а :

Ухвалою Дніпровського районного суду м.Києва від 16.01.2015 року відкрито провадження у справі за позовом ОСОБА_3 до ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» про захист прав споживачів та повернення банківського вкладу.

Не погоджуючись з ухвалою суду, Папаіка І.М., діючи в інтересах ПАТ «ПРИВАТБАНК» подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу суду першої інстанції та передати справу до суду першої інстанції для вирішення питання про підсудність спору. Посилається на порушення судом норм процесуального права, недотримання правил підсудності.

Апелянт зазначає, що юридичною адресою ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» є - 49094, м.Дніпропетровськ, вул. Набережна Перемоги, 50, про що зазначено в п. 1.3 Статуту ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК», затвердженого загальними зборами акціонерів від 26.04.2013р. Правовідносини, що склалися між Позивачем та Відповідачем не підпадають під дію ЗУ «Про захист прав споживачів» та повинні розглядатися судом відповідно до ст. 109 ЦПК України. При вирішенні питання про те, чи підпадає договір банківського вкладу, під дію Закону «Про захист прав споживачів», характер правового регулювання (вид договору), на думку апелянта, значення не має. Визначальним є надання послуг виключно для власних та інших потреб, не пов'язаних з отриманням прибутку. В той же час, така послуга, як банківський вклад, не підпадає під визначення Закону України «Про захист прав споживачів», оскільки обов'язковою умовою банківського вкладу є виплата вкладнику відсотків, тобто отримання прибутку.

Представник позивача ОСОБА_2 заперечував проти задоволення апеляційної скарги, посилаючись на законність та обґрунтованість постановленої судом ухвали. Позивачка ОСОБА_3, представник ПАТ КБ «Приватбанк» в судове засідання не з'явились, про час та місце судового засідання були повідомлені належним чином, про що свідчать їх розписки. Банк не повідомив суду причини неявки свого представника в судове засідання, колегія суддів розцінила ці причини як неповажні та дійшла висновку про можливість розгляду справи за відсутності представника банку у відповідності до вимог ч.2 ст.305 ЦПК України.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість постановленої ухвали в цій частині, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає відхиленню.

Відповідно до ч.1 п.1 ст.312 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає ухвалу без змін, якщо судом першої інстанції постановлено ухвалу з додержанням вимог закону.

Згідно п.5 ст.110 ЦПК України позови про захист прав споживачів можуть пред'являтися також за зареєстрованим місцем проживання чи перебування споживача або за місцем заподіяння шкоди чи виконання договору.

Ухвалою Апеляційного суду м.Києва від 26.12.2014 року, відповідно до вимог ч.1 ст.12 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» N 1207-VII, із змінами і доповненнями, внесеними Законом України від 06 травня 2014 року N 1237-VII, визначено підсудність вказаної справи Дніпровському районному суду м.Києва, оскільки позивачка ОСОБА_3 зареєстрована та проживає за адресою: АДРЕСА_1.

Згідно з п. 22 ст. 1 Закону України «Про захист прав споживачів» споживачем є фізична особа, яка придбаває, замовляє, використовує або має намір придбати чи замовити продукцію для особистих потреб, безпосередньо не пов'язаних із підприємницькою діяльністю або виконанням обов'язків найманого працівника.

Згідно із ч. 1 ст. 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо врегулювання відносин між кредиторами та споживачами фінансових послуг» № 3795-УІ від 22 вересня 2011 р. вищевказана норма доповнена ч. 2, за якою у договорах за участю фізичної особи - споживача враховуються вимоги законодавства про захист прав споживачів.

Відповідно до преамбули Закону України «Про захист прав споживачів» він регулює відносини між споживачами товарів, робіт і послуг та виробниками і продавцями товарів, виконавцями робіт і надавачами послуг різних форм власності, встановлює права споживачів, а також визначає механізм їх захисту та основи реалізації державної політики у сфері захисту прав споживачів.

Таким чином, у Законі України «Про захист прав споживачів» не визначено певних меж його дії, але з урахуванням характеру правовідносин, які ним регулюються, та виходячи з демократичних принципів цивільного судочинства і наявності в цивільних правовідносинах такої «слабкої сторони», як фізична особа - споживач, можна зробити висновок, що цим Законом регулюються відносини, які виникають із договорів купівлі-продажу, майнового найму (оренди), надання комунальних послуг, прокату, перевезення, зберігання, доручення, комісії, фінансово-кредитних послуг тощо (Лист Верховного Суду України від 01.02.2013 р. «Судова практика з розгляду цивільних справ про захист прав споживачів (2009 - 2012 рр.)»).

У Постанові Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду цивільних справ за позовами про захист прав споживачів» № 5 від 12.04.1996 р. зазначено, що сам характер фінансово-кредитних відносин, стороною в якій є фізична особа, а також використані у Законах України «Про захист прав споживачів» та «Про захист прав споживача фінансових послуг» терміни «споживчий кредит», «фінансова установа», «фінансова послуга» дають підстави вважати, що правовідносини, які виникають із кредитних договорів, договорів банківського вкладу, договорів страхування, підпадають під дію Закону «Про захист прав споживачів».

Таким чином, враховуючи вищенаведені положення законодавчих актів, позивач застосовує правила підсудності, передбачені ч. 5 ст. 110 ЦПКУкраїни, оскільки позовні вимоги стосуються саме договору банківського вкладу, а на ці правовідносини поширюється дія Закону України «Про захист прав споживачів».

Таким чином, відкриваючи провадження у вказаній справі, суд першої інстанції діяв згідно норм процесуального закону з дотриманням правил підсудності.

Твердження апелянта про порушення судом норм процесуального права в частині підсудності даної справи, оскільки відповідачем у справі є ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК», місцезнаходження якого є місто Дніпропетровськ, вул. Набережна Перемоги, 50, є безпідставними та такими, що не свідчать про незаконність постановленої судом ухвали, оскільки позов поданий до Дніпровського районного суду м.Києва, у відповідності до вимог ч.5 ст.110 ЦПК України, а не за місцезнаходженням відповідача (філії, представництва), з урахуванням ухвали Апеляційного суду м. Києва від 26.12.2014 року.

Виходячи з вищевикладеного, колегія суддів дійшла висновку про те, що ухвала суду першої інстанції про відкриття провадження у справі постановлена з додержанням вимог закону.

Підстав для її скасування з мотивів, викладених в апеляційній скарзі, колегія не знаходить.

Керуючись ст.ст. 303, п.1 ч.2 ст.307, п.1 ч.1 ст.312, 313, 314, 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПРИВАТБАНК», подану представником Папаіка ІгоремМиколайовичем відхилити.

Ухвалу Дніпровського районного суду м.Києва від 16 січня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий:

Судді: