У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 квітня 2015 року м. Чернігів

АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРНІГІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ у складі:

головуючого - суддіВІНГАЛЬ В.М.
суддів:ЗІНЧЕНКО С.П., ХАРЕЧКО Л.К.
при секретарі:Шкарупі Ю.В.
за участю:представника позивача Руденко А.М., ОСОБА_5, його представника ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційними скаргами Чернігівського учбово-виробничого підприємства Українського товариства сліпих та ОСОБА_7 на рішення Деснянського районного суду м. Чернігова від 28 січня 2015 року у справі за позовною заявою Публічного акціонерного товариства «Банк «Демарк» до Чернігівського учбово-виробничого підприємства Українського товариства сліпих та ОСОБА_7 про стягнення заборгованості за кредитним договором та договором поруки,

в с т а н о в и в:

Рішенням Деснянського районного суду м. Чернігова від 28 січня 2015 року позов ПАТ «Банк «Демарк» до Чернігівського УВП УТОС, ОСОБА_7 про стягнення заборгованості за кредитним договором задоволено.

Стягнуто солідарно з Чернігівського УВП УТОС, ОСОБА_7 на користь ПАТ «Банк «Демарк» заборгованість за кредитним договором у сумі 327072 грн. 30 коп. та стягнуто з Чернігівського УВП УТОС і ОСОБА_7 на користь держави по 1635 грн. 36 коп. з кожного судового збору.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції Чернігівське УВП УТОС та ОСОБА_7 звернулись з апеляційними скаргами, в якій просили скасувати рішення суду та ухвалити нове рішення по справі, яким позов ПАТ «Банк «Демарк» залишити без задоволення.

Доводи апеляційних скарг зводяться до того, що рішення суду є необґрунтованим та таким, що ухвалено з порушенням норм матеріального та процесуального права.

В апеляційній скарзі УВП УТОС зазначає, що в порушення ст. 213 ЦПК України суд не повно і не всебічно з'ясував обставини, на які посилається позивач як на підставу своїх вимог, так як розрахунок заборгованості, на який посилається суд містить лише дати, періоди часу, назву заборгованості та арифметичні числа, а не містить будь-яких арифметичних формул та вирахувань.

В апеляційній скарзі, яка надійшла від ОСОБА_7, апелянт зазначає, що суд першої інстанції незаконно відмовив у зупиненні провадження у даній справі до вирішення справи № 927/1822/14 Господарським судом Чернігівської області. Апелянт вважає, що одночасний розгляд даних справ призведе до подвійного стягнення за кредитним договором з Чернігівського учбово-виробничого підприємства українського товариства сліпих та ОСОБА_5.

Вислухавши суддю - доповідача, доводи та заперечення сторін, обговоривши доводи апеляційної скарги та перевіривши матеріали справи, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає відхиленню, а рішення суду залишенню без зміни виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 303 ЦПК України, апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду в межах заявлених вимог та доводів апеляційної скарги.

Задовольняючи позовні вимоги ПАТ «Банк «Демарк», суд першої інстанції виходив з того, що відповідач користувався кредитними коштами, але свої зобов'язання в строк належним чином не виконав і це призвело до виникнення заборгованості. ОСОБА_5 є поручителем за кредитним договором, а тому звернення позивача до суду з вимогою про дострокове стягнення заборгованості відповідає вимогам закону та ґрунтується на матеріалах справи.

З таким висновком суду першої інстанції погоджується апеляційний суд, оскільки він відповідає матеріалам справи і вимогам закону.

Судом першої інстанції встановлено, що 16 листопада 2011 року між ПАТ «Банк «Демарк» та Чернігівським учбово-виробничим підприємством Українського товариства сліпих було укладено кредитний договір № 2542, відповідно до якого товариство отримало кредит для забезпечення витрат поточної діяльності в сумі 300 000 грн. зі сплатою відсотків за користування ним з кінцевим строком повернення до 10 листопада 2012 року. Відповідно до укладених договорів № 1 від 01 березня 2012 року та № 2 від 04 жовтня 2012 року про внесення змін до кредитного договору № 2542 від 16 листопада 2011 року, максимальний ліміт заборгованості кредитної лінії становить 400000 грн., строком погашення по 26 вересня 2015 року та графіком зменшення ліміту заборгованості, визначеного додатком.

16 листопада 2011 року між сторонами в забезпечення виконання кредитного договору було укладено договір поруки № 2542/2, з внесеними до нього змінами, за яким ОСОБА_7 взяв на себе зобов'язання нести солідарну відповідальність перед банком нарівні з Чернігівським учбово-виробничим підприємством Українського товариства сліпих за кредитним договором.

Пославшись на положення ст. 526 ЦК України, суд правильно зазначив, що Чернігівське УВП УТОС свої зобов'язання по кредитному договору належним чином не виконувало, у зв'язку з чим станом на 16 листопада 2014 року утворилася заборгованість в сумі 327072 грн. 30 коп., з якої 200000 грн. - заборгованість за строковим кредитом, 83675 грн. - заборгованість за простроченим кредитом, 4293 грн. 68коп.- заборгованість за строковими відсотками, 22775 грн. 22коп.-заборгованість за простроченими відсотками, 15404 грн. 42 коп. - пеня за несвоєчасну сплату кредиту, 923 грн. 98 коп. - пеня за несвоєчасну сплату відсотків, що підтверджується відповідним розрахунком позивача, а тому доводи Чернігівського учбово-виробничого підприємства Українського товариства сліпих не заслуговують на увагу. Крім того, цим апелянтом не надано будь -якого розрахунку в обгрунтування своїх заперечень.

Доводи апелянта ОСОБА_5 про те, що суд першої інстанції незаконно відмовив у зупиненні провадження у даній справі до вирішення справи № 927/1822/14 Господарським судом Чернігівської області, так як на його думку одночасний розгляд даних справ призведе до подвійного стягнення за кредитним договором з Чернігівського учбово-виробничого підприємства українського товариства сліпих та ОСОБА_5 не заслуговують на увагу, оскільки у даному випадку справа стосується стягнення заборгованості, а господарським судом вирішується питання про звернення стягнення на заставне майно Чернігівського учбово-виробничого підприємства українського товариства сліпих, що не є подвійним стягненням.

Дійсно, відповідно до ст. 33 ЗУ «Про іпотеку» у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Проте банк також не позбавлений права достроково стягнути заборгованість за кредитним договором як з боржника так і з поручителя.

За таких підстав, апеляційний суд приходить до висновку, що рішення суду відповідає матеріалам справи і вимогам закону, а доводи апеляційної скарги не містять достатніх підстав для його скасування.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 314, 315, 317, 319 ЦПК України, апеляційний суд,

У Х В А Л И В:

Апеляційні скарги Чернігівського учбово-виробничого підприємства Українського товариства сліпих та ОСОБА_7 - відхилити.

Рішення Деснянського районного суду м. Чернігова від 28 січня 2015 року - залишити без зміни.

Ухвала набирає чинності негайно і може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня проголошення.

Головуючий:Судді: