АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22-ц/793/689/15Головуючий по 1 інстанції
Категорія : 19, 27 Суходольський О. М.
Доповідач в апеляційній інстанції
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 березня 2015 року Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Черкаської області в складі:

головуючогоМагди Л. Ф.
суддівСіренка Ю. В. , Нерушак Л. В.
при секретаріАнкудіновіО.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Черкаси апеляційну скаргу представника ОСОБА_6, ОСОБА_7 - ОСОБА_8 на рішення Черкаського районного суду Черкаської області від 28 січня 2015 року та додаткове рішення Черкаського районного суду Черкаської області від 31 січня 2015 року у справі за позовом Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» до ОСОБА_6 про стягнення заборгованості за договором кредиту та за зустрічним позовом ОСОБА_6, ОСОБА_7 до Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк», третя особа: приватний нотаріус Черкаського районного нотаріального округу ОСОБА_9, про визнання недійсними кредитного договору, іпотечного договору та зобов'язання вчинити певні дії, вивчивши матеріали справи

в с т а н о в и л а :

Публічне акціонерне товариство «УкрСиббанк» 9 грудня 2014 р. звернулося до суду з позовом до ОСОБА_6 про стягнення заборгованості за договором кредиту.

В позовній заяві зазначалось, що 27 грудня 2007 р. між АКІБ «УкрСиббанк», який на підставі внесення змін до Статуту було перейменовано на ПАТ «УкрСиббанк» та ОСОБА_6 було укладено договір про надання споживчого кредиту № 0, відповідно до умов якого остання отримала кредит в іноземній валюті в сумі 49 700 доларів США зі сплатою відсотків у розмірі 12,5 % на рік за користування кредитом, з кінцевим терміном повернення коштів 26 грудня 2018 р.

30 січня 2009 р. між банком та ОСОБА_6 було укладено додаткову угоду № 1 до кредитного договору № 0 від 27 грудня 2007 р., відповідно до умов якої, змінено схему погашення кредиту та встановлено ануїтетний платіж в розмірі 611 доларів США зі строком сплати до 20 числа кожного календарного місяця строку кредитування.

Відповідач ОСОБА_6 свої зобов'язання по договору належним чином не виконувала.

7 жовтня 2014 р. банком на адресу ОСОБА_6 було надіслано вимогу про сплату боргу за договором кредиту № 0 від 27 грудня 2007 р., однак дана вимога залишена ОСОБА_6 без реагування та виконання.

Станом на 24 листопада 2014 р., внаслідок невиконання нею взятих на себе кредитних зобов'язань сума її заборгованості перед позивачем складає: 40 679,51 доларів США, що за курсом НБУ у гривневому еквіваленті станом на 24.11.2014 р. становить 612 665,72грн., з яких 36 929,59 доларів США що за курсом НБУ станом на 24.11.2014 р. становить 556 188,95грн. - заборгованість за кредитом, 3749,92 доларів США що за курсом НБУ станом на 24.11.2014 р. становить 56476,77грн - заборгованість по процентах.

Сума заборгованості ОСОБА_6 по сплаті пені за порушення термінів повернення тіла кредиту та процентів за користування кредитом станом на 24 листопада 2014 р. становить 5 293,56 грн. яких: 1 796,60грн. - пеня за прострочення сплати кредиту; 3 496,96грн. - пеня за прострочення сплати процентів.

Тому позивач просив суд стягнути з ОСОБА_6 заборгованість за кредитом в сумі 40 679,51 доларів США, що в гривневому еквіваленті, згідно курсу НБУ станом на 24 листопада 2014 р. становить 612 665,72 грн., пеню в розмірі 5 293,56 грн. та стягнути судові витрати.

19 грудня 2014 р. ОСОБА_6 і ОСОБА_7 звернулись до суду із зустрічною позовною заявою до ПАТ «УкрСиббанк», третя особа приватний нотаріус Черкаського районного нотаріального округу ОСОБА_9, про визнання недійсними кредитного договору № 0 від 27 грудня 2007 р. та іпотечного договору № 12947 від 27 грудня 2007 р., укладеного між АКІБ «УкрСиббанк» та ОСОБА_7

Ухвалою Черкаського районного суду Черкаської області від 24 грудня 2014 р. зустрічний позов прийнято до спільного розгляду з первісним позовом ПАТ «УкрСиббанк» до ОСОБА_6

Зустрічні позовні вимоги ОСОБА_6 та ОСОБА_7 обґрунтовували тим, що 27 грудня 2007 р. між АКІБ «УкрСиббанк» та ОСОБА_6 було укладено договір про надання споживчого кредиту в іноземній валюті, а саме доларах США. При укладанні договору позивач ОСОБА_6 надала банку інформацію про своє фінансово-майнове становище та довідку про отримання доходів в національній валюті України.

Відповідно до п. 1.1. договору відповідач зобов'язався надати позивачу ОСОБА_6 кредитні кошти в іноземній валюті у розмірі 49 700 доларів США, що згідно курсу НБУ на день укладання договору становить 250 985 грн., зі сплатою відсотків у розмірі 13,9 % річних та комісії згідно умов кредитного договору зі строком погашення не пізніше 26 грудня 2018 р.

Для забезпечення договору споживчого кредиту № 0 від 27 грудня 2007 р. укладено договір іпотеки № 12947 від 27.12.2007р., згідно умов якого іпотекодавець ОСОБА_7 передала в іпотеку іпотекодержателю АКІБ «УкрСиббанк» магазин загальною площею 191,5 кв.м., що розташований за адресою с. Руська Поляна, Черкаського району, Черкаської області.

Виконання зобов'язання за договором споживчого кредиту було розпочато 21 січня 2008 р. і станом на 24 листопада 2014 р. відповідно до розрахунку банку ОСОБА_6 сплатила 36 056,01 доларів США - проценти за користування кредитом та 12 771,59 доларів США - тіло кредиту.

Позивачі за зустрічним позовом вважають, що ПАТ «УкрСиббанк» порушило вимоги чинного законодавства України надавши споживчий кредит ОСОБА_6, як резиденту України, у іноземній валюті, а саме у доларах США, без індивідуальної ліцензії НБУ.

Тому просили суд визнати договір № 0 від 27 грудня 2007 р. про надання споживчого кредиту у іноземній валюті, укладеного між АКІБ «УкрСиббанк» та ОСОБА_6 та договір іпотеки № 12947 від 27 грудня 2007 р. укладений між АКІБ «УкрСиббанк» та ОСОБА_7 недійсними; зобов'язати банк зупинити нарахування пені, відсотків, штрафних санкцій та повернути все в натурі що було банком отримано для виконання угоди за договором про надання споживчого кредиту № 0 від 27 грудня 2007 р. та договору іпотеки №12947 від 27 грудня 2007 р.; виключити є Реєстру обтяжень та заборон відчуження запис про обтяження нерухомого майна за договором іпотеки № 12947 від 27 грудня 2007 р., а саме: магазин, що розташований за адресою с. Руська Поляна, Черкаського району, Черкаської області, вул. Леніна, 70.

Рішенням Черкаського районного суду Черкаської області від 28 січня 2015 року позов банку задоволено. Стягнуто з ОСОБА_6 на користь ПАТ «УкрСиббанк» заборгованість за договором про надання споживчого кредиту № 0 від 27 грудня 2007 р. в розмірі 40 679,51 доларів США, що за офіційним курсом НБУ станом на 24 листопада 2014 р. у еквіваленті до гривні становить 612 665 грн. 72 коп.

Стягнуто з ОСОБА_6 на користь ПАТ «УкрСиббанк» судові витрати по справі в сумі 3 654 грн.

В задоволенні зустрічного позову ОСОБА_6, ОСОБА_7 до ПАТ «УкрСиббанк», третя особа приватний нотаріус Черкаського районного нотаріального округу ОСОБА_9, про визнання недійсним договору про надання споживчого кредиту № 0 від 27 грудня 2007 р., договору іпотеки №12947 від 27 грудня 2007 р. та зобов'язання вчинити певні дії - відмовити повністю.

Додатковим рішенням Черкаського районного суду Черкаської області від 31 січня 2015 року стягнуто з ОСОБА_6 на користь ПАТ «УкрСиббанк» пеню за несвоєчасне погашення заборгованості у сумі 5 293 грн. 56 коп.

Не погоджуючись з основним рішенням суду та додатковим, представник ОСОБА_6, ОСОБА_7 - ОСОБА_8 подала апеляційну скаргу, в якій просить про скасування рішення та ухвалення нового рішення по суті позовних вимог, посилаючись на те, що рішення суду ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Зокрема зазначає, що банк не мав права на видачу кредиту в іноземній валюті йому як резиденту України без індивідуальної ліцензії НБУ, тому що у відповідності до ст. 192 ЦК України грошовою одиницею України є гривня і єдиним законним способом платежу для проведення розрахунків між резидентами на території України служить - гривня.

Заслухавши суддю-доповідача, апелянта, яка підтримала апеляційну скаргу, заперечення проти доводів апеляційної скарги представника ПАТ «УкрСиббанк», перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів приходить до висновку про те, що апеляційна скарга повинна бути відхилена виходячи з наступного.

Відповідно до статті 6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (стаття 627 ЦК України).

Згідно ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк зобов'язується надати грошові кошти позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит і сплатити відсотки.

Відповідно до вимог ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання.

Ст. 611 ЦК України встановлено, що у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки встановлені договором або законом.

Ч. 2 ст. 1050 ЦК України визначено, що якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

Судом в ході розгляду справи встановлено, що 27 грудня 2007 р. між АКІБ «УкрСиббанк», який на підставі внесення змін до Статуту було перейменовано на ПАТ «УкрСиббанк», та ОСОБА_6 було укладено договір про надання споживчого кредиту, відповідно до умов якого остання отримала кредит в іноземній валюті в сумі 49 700 доларів США зі сплатою відсотків у розмірі 12,5 % на рік за користування кредитом, з кінцевим терміном повернення коштів до 26 грудня 2018 р.

З метою забезпечення виконання договору споживчого кредиту від 27 грудня 2007 р. між банком та ОСОБА_7 в цей же день було укладено договір іпотеки № 12947 за яким іпотекодавець ОСОБА_7 передала в іпотеку іпотекодержателю АКІБ «УкрСиббанк» магазин загальною площею 191,5 кв. м., що розташований за адресою с. Руська Поляна, Черкаського району, Черкаської області.

30 січня 2009 р. між банком та ОСОБА_6 було укладено додаткову угоду № 1 до кредитного договору від 27 грудня 2007 р., відповідно до умов якої, змінено схему погашення кредиту та встановлено ануїтетний платіж в розмірі 611 доларів США зі строком сплати до 20 числа кожного календарного місяця строку кредитування. Також було змінено строк погашення кредиту до 26 грудня 2022 р.

Судом також встановлено, що ОСОБА_6 належним чином не виконувала умови кредитного договору і з квітня 2014 р., як видно із розрахунку суми боргу, наданого банком, зовсім перестала сплачувати кошти на погашення кредиту.

Позов до суду про стягнення з відповідачки на користь банку сум боргу за кредитним договором був поданий 9 грудня 2014 р., тобто в межах строку позовної давності з часу не здійснення боржником погашення чергового платежу за договором.

Тому суд на законних підставах задовольнив позовні вимоги банку та стягнув з відповідачки на користь банку суму боргу, розмір якого апелянтом не оскаржується.

На законних підставах суд відмовив і у задоволенні зустрічного позову ОСОБА_6, ОСОБА_7 до Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк», третя особа: приватний нотаріус Черкаського районного нотаріального округу ОСОБА_9, про визнання недійсними кредитного договору, іпотечного договору та зобов'язання вчинити певні дії.

Доводи апеляційної скарги про незаконність рішення суду з тих підстав, що судом не було враховано ту обставину, що банк на час надання ОСОБА_6 валютного кредиту не мав індивідуальної ліцензії на здійснення такої операції, як надання валютного кредиту фізичній особі, колегія суддів не може прийняти до уваги.

Відповідно до вимог ст. 192 ЦК України законним платіжним засобом, обов'язковим до приймання за номінальною вартістю на всій території України, є грошова одиниця України - гривня.

Іноземна валюта може використовуватися в Україні у випадках і в порядку, встановлених законом.

Ст. 2 Закону України «Про банки і банківську діяльність» визначено, що кошти є грошима в національній або іноземній валюті чи їх еквівалентом.

У статтях 47, 49 цього Закону визначені операції банків із розміщення залучених коштів від свого імені, на власних умовах та на власний ризик як кредитні операції, незалежно від виду валюти, яка використовується.

Згідно із роз'ясненнями, що містяться у п. 11 Постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ № 5 від 30 березня 2012 р. "Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин", у разі виникнення спору щодо отримання сторонами кредитного договору індивідуальної ліцензії на використання іноземної валюти на території України як засобу платежу або як застави (підпункт "г" пункту 4 статті 5 Декрету про валютне регулювання) суд має виходити з того, що Національним банком України на виконання положень статті 11 цього Декрету, статті 44 Закону України "Про Національний банк України" в межах своїх повноважень прийнято Положення про порядок видачі Національним банком України індивідуальних ліцензій на використання іноземної валюти на території України як засобу платежу, затверджене постановою Правління Національного банку України від 14 жовтня 2004 року № 483 (зареєстровано у Міністерстві юстиції України 9 листопада 2004 року № 1429/10028).

Згідно з пунктом 1.5 цього Положення використання іноземної валюти як засобу платежу без ліцензії дозволяється, якщо ініціатором або отримувачем за валютною операцією є уповноважений банк (ця норма стосується лише тих операцій уповноваженого банку, на здійснення яких Національний банк видав йому банківську ліцензію та письмовий дозвіл на здійснення операції з валютними цінностями, який до переоформлення Національним банком України відповідних ліцензій на виконання вимог пункту 1 розділу II Закону України від 15 лютого 2011 року № 3024-VI "Про внесення змін до деяких законів України щодо регулювання діяльності банків" генеральною ліцензією на здійснення валютних операцій, або генеральну ліцензію на здійснення валютних операцій).

У зв'язку з наведеним суди повинні виходити з того, що надання та одержання кредиту в іноземній валюті, сплата процентів за таким кредитом не потребують наявності індивідуальної ліцензії на використання іноземної валюти на території України як засобу платежу у жодної зі сторін кредитного договору.

Отже, суд обґрунтовано відмовив ОСОБА_6 та ОСОБА_7 у задоволенні їх зустрічного позову до банку.

Відповідно до вимог ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

За наведених обставин колегія суддів не знаходить підстав для скасування законного і обґрунтованого рішення суду. Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують.

Керуючись ст. ст. 307, 308, 314, 315 ЦПК України, колегія суддів,

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_6, ОСОБА_7 - ОСОБА_8 відхилити, рішення Черкаського районного суду Черкаської області від 28 січня 2015 року та додаткове рішення Черкаського районного суду Черкаської області від 31 січня 2015 року у справі за позовом Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» до ОСОБА_6 про стягнення заборгованості за договором кредиту та за зустрічним позовом ОСОБА_6, ОСОБА_7 до Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк», третя особа: приватний нотаріус Черкаського районного нотаріального округу ОСОБА_9, про визнання недійсним кредитного договору, іпотечного договору та зобов'язання вчинити певні дії залишити без змін.

Ухвала набирає чинності з моменту проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку до суду касаційної інстанції протягом двадцяти днів.

Головуючий :

Судді :