Дата документу Справа №
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/778/1312/15р. Головуючий у 1-й інстанції Марченко Н.В.
Суддя-доповідач Спас О.В.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 березня 2015 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Запорізької області у складі:

головуючого Спас О.В.,

суддів: Полякова О.З.,

Бабак А.М.,

при секретарі Бабенко Т.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційними скаргами ПУБЛІЧНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА "ФІДОБАНК", ОСОБА_3

на рішення Заводського районного суду м.Запоріжжя від 10 грудня 2014 року

у справі за позовом ПУБЛІЧНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА "ФІДОБАНК" до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про відшкодування матеріальних збитків,-

В С Т А Н О В И Л А:

У вересні 2013 року ПАТ "ФІДОБАНК" звернулося до суду з позовом до ОСОБА_3, ОСОБА_4, про відшкодування матеріальних збитків.

В позові зазначало, що між АБ "Факторіал Банк", правонаступником якого є позивач, та громадянами України 30.11.2006 року було укладено кредитні договори: з ОСОБА_5 на суму 21 614,40 грн., з ОСОБА_6 на суму 32 490 грн. та з ОСОБА_7 на суму 32 193,60 грн. АБ "Факторіал Банк" при перевірці вищевказаних кредитів встановлено, що кредити оформлено в порушення діючих на той час Положень та Регламентів. На підставі цього було прийнято рішення звернутися до правоохоронних органів для перевірки вищевказаних порушень і осіб причасних до видачі цих кредитів. У зв'язку з реорганізацією АБ "Факторіал Банк" правонаступником його став ПУАТ "СЕБ Банк", а після змінив найменування на ПУАТ "ФІДОБАНК". 06.04.2012 року Жовтневий районний суд м. Запоріжжя виніс вирок по кримінальній справі, за якою ОСОБА_3 та ОСОБА_4 було визнано винними у скоєнні злочинів, передбачених ст. ст. 358 ч. 3, 358 ч. 4 КК України( підробка та використання підробленого документу), а ОСОБА_3 - додатково ще і у скоєнні злочину за ст.367 ч.1 КК України(службова недбалість). Цивільний позов ПУАТ "СЕБ Банк" на суму 58 560,25 грн. залишено без розгляду і надано можливість звернутися до суду в порядку цивільного судочинства. В результаті злочинних дій ОСОБА_4 та ОСОБА_3 банку було завдано матеріальну шкоду в сумі 86 298,00 грн. з урахуванням невиконаних зобов'язань зі сплати відсотків, комісій за вказаними договорами. Усього, 01.12.2006 року на поточний рахунок суб'єкта підприємницької діяльності ОСОБА_8 надійшли грошові кошти на суму 75 700 грн. В ході кримінального провадження було встановлено, що ОСОБА_4 постійно погашав вказані кредити, але в повному обсязі обов'язків не виконав і у зв'язку з чим утворилась заборгованість. Всього на момент подання позовної заяви розмір матеріальної шкоди, завданої відповідачами становить - 109 432 грн., а саме: - по кредитному договору з ОСОБА_5 сума заборгованості станом на 15.03.2013 року перед ПУАТ "ФІДОБАНК", куди входить прострочені проценти, пеня, комісія, складає - 33 944,03 грн.; - по кредитному договору з ОСОБА_7 станом на 15.03.2013 року сума заборгованості перед ПУАТ „ ФІДОБАНК ", куди входить прострочена проценти, пеня, комісія, складає - 67 483,66 грн.; - по кредитному договору з ОСОБА_6 станом на 15.03.2013 року сума заборгованості перед ПУАТ „ ФІДОБАНК ", куди входить прострочена комісія, пеня,складає - 8 004,31 грн..

У зв'язку з вищевикладеним просило суд стягнути солідарно з ОСОБА_3, ОСОБА_4 на користь ПУАТ "ФІДОБАНК" суму заборгованості за кредитними договорами в розмірі - 109 432 грн., а також судові витрати у розмірі - 1 094, 32 грн.

Справа судами розглядалася неодноразово.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17 вересня 2014р. скасовано рішення Заводського районного суду м. Запоріжжя від 17 грудня 2013 р., яким у позові відмовлено, та ухвала апеляційного суду Запорізької області від 18 лютого 2014р., яким рішення суду першої інстанції залишене без змін та справу передано на новий розгляд до суду першої інстанції.

Рішенням Заводського районного суду м.Запоріжжя від 10 грудня 2014 року позов задоволено частково.

Стягнуто солідарно з ОСОБА_3 та ОСОБА_4 на користь ПАТ "ФІДОБАНК" суму матеріального збитку в розмірі 15 318,13 грн. Стягнуто з ОСОБА_3 та ОСОБА_4 на користь ПУАТ "ФІДОБАНК" витрати пов'язані зі сплатою судового збору в сумі 243,60 грн. У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду ПУАТ "ФІДОБАНК" подало апеляційну скаргу, в якій посилаючись на незаконність, порушення судом норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справ, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

Не погоджуючись з рішенням суду ОСОБА_3 подала апеляційну скаргу, в якій посилаючись на незаконність, порушення судом норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справ, просить рішення суду скасувати та провадження у справі закрити.

Заслухавши у судовому засіданні суддю-доповідача, пояснення представника ПУАТ "ФІДОБАНК" Тарасової М.В., відповідача ОСОБА_3 та її представника адвоката Федорця В.І., перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги задоволенню не підлягають з наступних підстав.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 307 ЦПК України за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції апеляційний суд має право постановити ухвалу про відхилення апеляційної скарги і залишення рішення без змін.

Відповідно ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Судом першої інстанції встановлені наступні обставини та відповідні правовідносини.

АБ "Факторіал Банк", правонаступником якого є ПУАТ "ФІДОБАНК", та від імені фізичних осіб 30.11.2006 року було укладено кредитні договори: з ОСОБА_5 на суму 21 614,40 грн., з ОСОБА_6 на суму 32 490 грн. та з ОСОБА_7 на суму 32 193,60 грн.

06.04.2012 року Жовтневий районний суд м. Запоріжжя постановив вирок, яким ОСОБА_3 та ОСОБА_4 було визнано винними у скоєнні злочинів, передбачених ст. ст. 358 ч. 3, 358 ч. 4 КК України (підробка та використання підробленого документу), а ОСОБА_3 також у скоєнні злочину за ст.367 ч.1 КК України (службова недбалість). Цивільний позов ПУАТ "СЕБ Банк" на суму 58 560,25 грн. залишено без розгляду і надано можливість банку звернутися до суду в порядку цивільного судочинства.

Цим вироком встановлено, що банку, правонаступником якого є позивач, спричинено матеріальну шкоду в розмірі 3979,71грн. та 11606,42грн.

Під час апеляційного розгляду встановлено, що суд першої інстанції з дотриманням вимог ст. ст. 212 - 215 ЦПК України належно оцінив надані сторонами докази, виконав вимоги цивільного судочинства і вирішив справу згідно з законом, вирішивши питання наявності обставин, якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, суті правовідносин, що випливають із встановлених обставин, правильно застосував правові норми до цих правовідносин і дійшов вірного висновку про часткове задоволення позову.

Суд правильно застосував ст.ст. 1166, 1190 ЦК України, якими встановлена підстави загальної відповідальності за спричинену матеріальну шкоду та встановлено підстави відшкодування шкоди завданої спільно кількома особами.

Суд правильно виходив з правил ч. 4 ст.61 ЦПК України, за якою вирок у кримінальному провадженні, що набрав законної сили, обов'язковий для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою.

Правильним є висновок суду першої інстанції щодо безпідставності позовних вимог в частині стягнення нарахувань за вказаними договорами кредиту (проценти, комісії, неустойка), оскільки між сторонами не виникло договірних правовідносин.

Згідно ст.ст. 526, 543, 625, 629, 1048-1050, 1054, 1055 ЦК України зобов'язання за договором, у тому числі за договором кредиту, за яким кредитодавець надає кошти, а позичальник зобов'язується їх повернути за сплатою процентів, є обов'язковими для виконання сторонами, має виконуватися належним чином, з застосуванням відповідальності за порушення грошового зобов'язання.

Суд першої інстанції зробив правильний висновок, що у даній справі позовні вимоги полягають у відшкодуванні шкоди, спричиненої спільними злочинними діями відповідачів, а розмір шкоди визначений вказаним вироком суду, а тому підставами для стягнення шкоди є ст.ст. 11656, 1190 ЦК України.

Апеляційна скарга ПУАТ "ФІДОБАНК" містить єдиний довід щодо неправильності визначення суми, що підлягає стягненню.

Цей довід ґрунтується тим, що за вказаними договорами кредиту банк не отримав не тільки повністю тіло кредитів, а і проценти, комісію, пеню на загальну суму 109 432грн. Банк вважає доцільним стягнути з відповідачів цю суму.

Такий довід не відповідає наведеним нормам матеріального і процесуального права. Колегія суддів вважає правильним висновок рішення суду першої інстанції про неможливість задоволення позовних вимог у пред'явленому розмірі з підстав, наведених вище у цій ухвалі.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_3, що вона не є стороною за кредитними договорами від 30.11.2006 року з ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, а тому ці докази не стосуються предмету доказування і суд вийшов за межі позовних вимог, не мають свого підтвердження.

Суд першої інстанції в рішенні не вказував, що стороною наведених договорів є ОСОБА_3 і не виходив з такої обставини. З позовної заяви та матеріалів справи видно, що названими договорами позивач ґрунтує позовні вимоги, а тому зазначення їх в рішенні суду не є виходом за межі позовних вимог.

Доводи апеляційної скарги про безпідставне стягнення суми спричиненої шкоди з відповідачів солідарно спростовані під час апеляційного розгляду справи.

Суд першої інстанції обґрунтовано керувався ст.ст. 1166, 1190 ЦК України, які визначають цивільно-правові підстави відшкодування винними особами матеріальної шкоди та встановлюють підстави відшкодування шкоди завданої спільно кількома особами. Спільність дій відповідачі в у спричиненні позивачу матеріальної шкоди підтверджено належним доказом - вироком від 06.04.2012 року Жовтневого районного суду м. Запоріжжя, яким ОСОБА_3 та ОСОБА_4 визнано винними у скоєнні злочинів, передбачених ст. ст. 358 ч. 3, 358 ч. 4 КК України (підробка та використання підробленого документу), а ОСОБА_3 також у скоєнні злочину за ст.367 ч.1 КК України (службова недбалість).

Доводи апеляційної скарги щодо порушення судом першої інстанції ст. 168 ЦПК України, оскільки не задоволене клопотання про виключення ОСОБА_3 з відповідачів, не можуть спростувати висновки суду.

Стаття 168 ЦПК України передбачає порядок вирішення клопотань осіб, які беруть участь у справі. Вказане ОСОБА_3 в якості клопотання про виключення її з відповідачів фактично є запереченням проти позову, які розглядаються при вирішенні справи по суті. ЦПК України не передбачає виключення особи з відповідачів, а у разі встановленні судом, що позов пред'явлений не до тієї особи, яка має відповідати у справі, ухвалюється рішення про відмову у позові з цих підстав.

Доводи апеляційної скарги, що вищевказані кредитні договори є недійсними та стягувати за ними збитки неможливо, не можуть братися до уваги, оскільки предметом розгляду у цій справі є відшкодування шкоди, спричиненої внаслідок скоєння злочину спільними діями засуджених осіб. Суд першої інстанції правильно вказав у рішенні про відсутність підстав для стягнення договірних зобов'язань за вказаними договорами та стягнув грошову суму на відшкодування матеріальної шкоди, завданої злочином.

Доводи апеляційної скарги про закриття провадження у справі безпідставні та не відповідають визначеним ст. 205 ЦПК України підставам, з яких провадження у справі підлягає закриттю.

Інших доводів апеляційна скарга не містить.

Таким чином, при розгляді справи апеляційним судом встановлено, що рішення суду першої інстанції постановлено з додержанням вимог матеріального і процесуального права, а доводи апеляційної скарги не спростовують його висновків.

Немає передбачених законом підстав для скасування рішення суду першої інстанції та для постановляння нового рішення по справі

Керуючись ст. ст. 307, 308, 313 - 315, 317 ЦПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційні скарги ПУБЛІЧНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА "ФІДОБАНК", ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Заводського районного суду м.Запоріжжя від 10 грудня 2014 року у цій справі залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, проте може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня проголошення.

Головуючий:

Судді: