Справа № 522/5052/15ц
Провадження № 4с/522/94/15
УХВАЛА

29 квітня 2015 року

Приморський районний суд м. Одеси у складі:

Головуючого -судді: Абухіна Р.Д.

За участю секретаря: Гонтар Н.Є.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за скаргою ОСОБА_1 на дії державного виконавця Першого Приморського відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції ОСОБА_2, -

ВСТАНОВИВ:

Заявник звернувся до суду зі скаргою на дії державного виконавця Першого Приморського відділу державної виконавчої служби ОМУЮ ОСОБА_2, по якій просить суд поновити строк на оскарження рішення державного виконавця; визнати постанову старшого державного виконавця Першого Приморського відділу державної виконавчої служби ОМУЮ ОСОБА_2 від 30.12.2014 року про повернення стягувачу виконавчого листа № 2-12441/11, виданого Приморським районним судом м. Одеси 19.01.2012 року неправомірною та скасувати її; зобовязати старшого державного виконавця Першого Приморського відділу державної виконавчої служби ОМУЮ ОСОБА_2 поновити виконавче провадження № 31409818 з примусового виконання виконавчого листа № 2-12441/11, виданого Приморським районним судом м. Одеси від 19.01.2012 року; визнати неправомірною бездіяльність старшого державного виконавця Першого Приморського відділу державної виконавчої служби ОМУЮ ОСОБА_2 щодо неприйняття заходів звернення в установленому порядку стягнення на належне боржнику майно і зобовязати вчинити необхідні дії щодо звернення стягнення на належне боржнику ОСОБА_3 ? частини житлового будинку та належної йому земельної ділянки, що розташовані за адресою: м. Одеса, вул. Посмітного,4а/3.

Заявлені вимоги обґрунтовує тим, що на примусовому виконанні в Першому Приморському відділі державної виконавчої служби ОМУЮ, державного виконавця Бахової В.І. перебуває виконавче провадження по примусовому виконанню виконавчого листа № 2-12441/11, виданого Приморським районним судом м. Одеси 19.01.2012 року. Постановою державного виконавця Бахової В.І. від 30.12.2014 року, яку заявником було отримано 26.02.2015 року, на підставі п.9 ч.1 ст. 47, ст.. 50 Закону України « Про виконавче провадження» повернуто виконавчий лист стягувачу з посиланням на те,що наявна встановлена законом заборона щодо звернення стягнення на майно боржника, інше нерухоме майно у нього відсутнє, не яке може бути звернуто стягнення, що виключає можливість виконання рішення суду. Заявник вважає постанову незаконною, а бездіяльність щодо виконання рішення неправомірною. Наведені вище обставини стали підставою для звернення до суду.

Заявник в судовому засіданні заяву підтримав, просив суд її задовольнити.

Державний виконавець Першого Приморського відділу державної виконавчої служби ОМУЮ до судового засіданні не зявилась, надала до суду заперечення, в яких зазначила, що наявна встановлена законом заборона щодо звернення стягнення на майно боржника позбавила державного виконавця виконати рішення суду, у звязку із чим виконавчий документ був повернутий стягувачу та розяснено, що повернення виконавчого документа не позбавляє стягувача права повторно звернутися до виконавчої служби для примусового його виконання у майбутньому.

Суд, вислухавши пояснення заявника, вивчивши та дослідивши матеріали справи вважає за необхідне в задоволенні скарги відмовити, на підставі встановлених фактичних обставин справи.

Згідно ст. 383 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутись до суду зі скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією чи бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушення їх права чи свободи.

Відповідно до ст. 384 ЦПК України скаргу може бути подано до суду безпосередньо або після оскарження рішення, дії або бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби до начальника відповідного відділу державної виконавчої служби. Скарга подається до суду, який видав виконавчий документ.

Відповідно до вимог ст.. 2 Закону України « Про виконавче провадження», примусове виконання рішень покладається на державну виконавчу службу, яка входить до системи органів Міністерства юстиції України. Примусове виконання рішень здійснюють державні виконавці, визначені Законом України « Про державну виконавчу службу».

Згідно ст. 19 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, щодержавний виконавець відкриває виконавче провадження за заявою стягувача та нормою ст. 25 Закону України «Про виконавче провадження» встановлено, що державний виконавець зобов'язаний прийняти до виконання виконавчий документ і відкрити виконавче провадження, якщо не закінчився строк пред'явлення до виконання, він відповідає вимогам, передбаченим цим Законом, і пред'явлений до виконання до відповідного органу державної виконавчої служби.

Відповідно до ч. 1 ст. 11 Закону України « Про виконавче провадження», державний виконавець зобовязаний вжити передбачені цим законом заходи примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Відповідно до ст.. 1 Закону України « про виконавче провадження», виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Наказом Міністерства юстиції України від 15.12.1999 року № 74/5 затверджена та зареєстрована в Міністерстві юстиції України 15.12.1999 року за № 865/4158 Інструкція про проведення виконавчих дій, якою визначено умови та порядок виконання рішень судів та інших органів ( посадових осіб), що відповідно до Закону України, інших нормативно-правових актів підлягають примусовому виконанню в разі невиконання їх у добровільному порядку.

14.02.2012 року державним виконавцем винесено постанову про відкриття виконавчого провадження ЄДРВП № 31409818 та надано боржнику строк для самостійного виконання зобовязання.

Боржником у встановлений законом строк вимоги виконавчого документа самостійно не виконані.

Відповідно до ст.. 35 Закону України « Про виконавче провадження», за наявності обставин, що перешкоджають провадженню виконавчих дій, або у разі несвоєчасного одержання сторонами документів виконавчого провадження, внаслідок чого вони позбавлені можливості скористатися правами, наданими їм цим Законом, державний виконавець може відкласти виконавчі дії за заявою стягувача або боржника або з власної ініціативи на строк до десяти робочих днів.

Відповідно до вимог ст.. 27 Закону України « Про виконавче провадження», у разі невиконання боржником у строки, встановлені ч.2 ст. 25 цього Закону для самостійного виконання рішення, документального підтвердження повного виконання рішення державний виконавець на наступний день після закінчення відповідних строків розпочинає примусове виконання рішення.

Згідно вимог ст.. 57 Закону України « Про виконавче провадження», арешт майна боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення.

Відповідно до п.5.1 пп.5.1.1 Інструкції звернення стягнення на майно боржника полягає в його виявлені (шляхом надіслання запитів до органів державної податкової інспекції, банків, дорожньої автомобільної інспекції, бюро технічної інвентаризації, нотаріату тощо), описі, арешті, вилученні та примусовій реалізації.

14.05.2012 року в рамках виконавчого провадження державним виконавцем винесено постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони його відчуження, яка була надіслана для виконання до органів ( установ), які посвідчують договори відчуження майна чи проводять його перереєстрацію на іншого власника, а також, до відома сторонам виконавчого провадження.

01.06.2012 року на підставі вимог ст.. 40 Закону України « Про виконавче провадження», державним виконавцем винесено постанову про розшук майна боржника, а саме: транспортні засоби Mazda Millenia та Mazda MS-8, яка була надіслана до відповідних державних органів до виконання та до відома сторонам.

На підставі п.4, ч.1 ст. 38 та ст. 39 Закону України « Про виконавче провадження» державним виконавцем винесено постанову про зупинення виконавчого провадження.

Відповідно до ст. 5 Закону України «Про виконавче провадження», вимоги державного виконавця щодо виконання рішень обовязкові для всіх органів, організацій, посадових осіб, фізичних і юридичних осіб на території України.

Згідно ст. 6 Закону України « Про виконавче провадження», державний виконавець зобовязаний використовувати надані йому права відповідно до закону і не допускати у своїй діяльності порушень прав та законних інтересів фізичних і юридичних осіб.

Відповідно до ст. 11 Закону України « Про виконавче провадження», державний виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Державний виконавець: здійснює заходи, необхідні для своєчасного і в повному обсязі виконання рішення, зазначеного в документі на примусове виконання рішення (далі - виконавчий документ), у спосіб та в порядку, встановленому виконавчим документом і цим Законом; надає сторонам виконавчого провадження та їх представникам можливість ознайомитися з матеріалами виконавчого провадження; розглядає заяви сторін та інших учасників виконавчого провадження і їхні клопотання; заявляє в установленому порядку про самовідвід за наявності обставин, передбачених цим Законом; роз'яснює сторонам їхні права і обов'язки. Державний виконавець у процесі здійснення виконавчого провадження має право: 1) проводити перевірку виконання боржниками рішень, що підлягають виконанню відповідно до цього Закону; 2) здійснювати перевірку виконання юридичними особами всіх форм власності, фізичними особами, фізичними особами - підприємцями рішень стосовно працюючих у них боржників; 3) з метою захисту інтересів стягувача одержувати безоплатно від органів, установ, організацій, посадових осіб, сторін та учасників виконавчого провадження необхідні для проведення виконавчих дій пояснення, довідки та іншу інформацію, у тому числі конфіденційну; 4) безперешкодно входити до приміщень і сховищ, що належать боржникам або зайняті ними, проводити огляд зазначених приміщень і сховищ, у разі необхідності примусово відкривати та опечатувати такі приміщення і сховища; 5) накладати арешт на майно боржника, опечатувати, вилучати, передавати таке майно на зберігання та реалізовувати його в установленому законодавством порядку; 6) накладати арешт на кошти та інші цінності боржника, зокрема на кошти, які перебувають на рахунках і вкладах у банках, інших фінансових установах, на рахунки в цінних паперах, а також опечатувати каси, приміщення і місця зберігання грошей; 7) за згодою власника використовувати приміщення, у тому числі комунальної власності, для тимчасового зберігання вилученого майна, а також транспортні засоби стягувача або боржника для перевезення майна; 8) звертатися до суду, який видав виконавчий документ, із заявою про роз'яснення рішення, про видачу дубліката виконавчого документа, про встановлення чи зміну порядку і способу виконання, про відстрочку та розстрочку виконання рішення; 9) звертатися до органу (посадової особи), який видав виконавчий документ, про роз'яснення змісту документа; 10) звертатися до суду з поданням про розшук боржника - фізичної особи або дитини чи про постановлення вмотивованого рішення про примусове проникнення до житла чи іншого володіння боржника - фізичної або іншої особи, в якої перебуває майно боржника чи майно та кошти, належні боржникові від інших осіб, або дитина, стосовно якої складено виконавчий документ про її відібрання; 11) викликати фізичних осіб, посадових осіб з приводу виконавчих документів, що знаходяться у виконавчому провадженні, а в разі неявки боржника без поважних причин виносити постанову про його привід через органи внутрішніх справ; 12) залучати у встановленому порядку до провадження виконавчих дій понятих, працівників органів внутрішніх справ, інших осіб, а також експертів, спеціалістів, а для оцінки майна - суб'єктів оціночної діяльності - суб'єктів господарювання; 13) накладати стягнення у вигляді штрафу на фізичних, юридичних та посадових осіб у випадках, передбачених законом; 14) застосовувати під час провадження виконавчих дій відеозапис, фото- і кінозйомку; 15) у процесі виконання рішень за наявності вмотивованого рішення суду про примусове проникнення до житла чи іншого володіння фізичної особи безперешкодно входити на земельні ділянки, до житлових та інших приміщень боржника - фізичної особи, особи, у якої знаходиться майно боржника чи майно та кошти, належні боржникові від інших осіб, проводити в них огляд, у разі необхідності примусово відкривати їх в установленому порядку із залученням працівників органів внутрішніх справ, опечатувати такі приміщення, арештовувати, опечатувати та вилучати належне боржникові майно, яке там перебуває та на яке за законом можливо звернути стягнення; 16) вимагати від матеріально відповідальних і посадових осіб боржників - юридичних осіб або від боржників - фізичних осіб надання пояснень за фактами невиконання рішень або законних вимог державного виконавця чи іншого порушення вимог законодавства про виконавче провадження; 17) з метою профілактичного впливу повідомляти органам державної влади, громадським об'єднанням, трудовим колективам і громадськості за місцем проживання або роботи особи про факти порушення нею вимог законодавства про виконавче провадження; 18) у разі ухилення боржника від виконання зобов'язань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи або керівника боржника - юридичної особи за межі України - до виконання зобов'язань за рішенням; 19) у разі необхідності залучати до проведення чи організації виконавчих дій суб'єктів господарювання, у тому числі на платній основі, за рахунок авансового внеску стягувача; 20) здійснювати інші повноваження, передбачені цим Законом та іншими законами.

З матеріалів справи вбачається, що рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 19.08.2011 року по справі № 2/1522/9361/11 за ОСОБА_4 визнано право власності на автомобіль марки Mazda Millenіа, 1999 року випуску, кузов № НОМЕР_1, реєстраційний номер НОМЕР_2.

16.11.2011 року рішенням Приморського районного суду м. Одеси по справі № 2/1522/9339/11 за ОСОБА_5 визнано право власності н автомобіль марки Mazda MS-8, 2000 року випуску, кузов № ТА5Р220089, реєстраційний номер НОМЕР_3.

Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 18.06.2012 року по справі № 2/1522/12441/11 за поданням державного виконавця встановлено тимчасове обмеження у праві виїзду за кордон ОСОБА_3, до виконання зобовязання за рішенням суд.

Відповідно до ст. 63 Закону України « Про виконавче провадження», звернення стягнення на будинок, квартиру, земельну ділянку, інше нерухоме майно фізичної особи проводиться у разі відсутності в боржника достатніх коштів чи рухомого майна. При цьому в першу чергу звертається стягнення на окрему від будинку земельну ділянку, інше приміщення, що належать боржнику. В останню чергу звертається стягнення на житловий будинок чи квартиру, в якому фактично проживає боржник. Разом з житловим будинком стягнення звертається також на прилеглу земельну ділянку, що належить боржнику. У разі звернення стягнення на будинок, квартиру, інше приміщення чи земельну ділянку державний виконавець подає запит до відповідних місцевих органів, що здійснюють реєстрацію та облік майна, про належність такого майна боржнику на праві власності, а також перевіряє, чи не перебуває це майно під арештом.

З матеріалів справи вбачається, що при перевірці державним виконавцем державного реєстру речових прав на нерухоме майно, реєстру прав власності на нерухоме майно, державного реєстру іпотек, єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна встановлено наявну заборону, а саме:

Номер запису обтяження 7011885, підстава ухвала суду по справі №2-5348/08 від 01.04.2008 року, видана Приморським районним судом м. Одеси, обєкт обтяження АДРЕСА_1;

Номер запису обтяження 1893641, підстава ухвала суду по справі № 522/18109/13ц від 19.07.2013 року, видана Приморським районним судом м. Одеси, обєкт обтяження житловий будинок № 4-А, кв. № 3 по вул. Посмітного в м. Одесі.

Відповідно до п. 3.15 Інструкції з організації примусового виконання рішень повернення виконавчого документа стягувачу здійснюється за наявності підстав та в порядку, визначеному ст. 47 Закону. При цьому, повернення виконавчого документа стягувану не позбавляє його права повторного предявлення виконавчого документа до виконання ( крім випадку повернення виконавчого документа на підставі п.1 ч.1 ст. 47 Закону, якщо таке повернення надалі є підставою для відмови у відкритті виконавчого провадження). Також при поверненні виконавчого документа стягувану необхідно врахувати, що підставою для повернення виконавчого документа згідно з пунктом 9 ч.1 ст. 47 Закону є встановлення безпосередньо у Законі заборони звертати стягнення на окреме майно чи кошти боржника.

Відповідно до п.9 ч.1 ст. 47 Закону України, « Про виконавче провадження», виконавчий документ, на підставі якого відкрито виконавче провадження, за яким виконання не здійснювалося або здійснено частково, повертається стягувану у разі, якщо наявна встановлена законом заборона щодо звернення стягнення на майно чи кошти боржника, якщо у нього відсутнє інше майно чи кошти, на які можливо звернути стягнення, а також щодо проведення інших виконавчих дій стосовно боржника, що виключає можливість виконання відповідного рішення. Повернення виконавчого документа стягувану з підстав, передбачених цією статтею, не позбавляє його права повторно предявити виконавчий документ до виконання протягом строків, встановлених ст. 22 цього Закону.

З наведеного вище вбачається, що старший державний виконавець Першого Приморського відділу державної виконавчої служби ОМУЮ ОСОБА_2 діяла на підставі та в межах повноважень, передбачених чинним законодавством України, отже суд вважає за необхідне в задоволенні скарги відмовити.

Відповідно до ст.. 212 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Відповідно до ч.3 ст.213 ЦПК України, обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

У рішенні суду повно відображені обставини, які мають значення для даної справи, висновки суду про встановлені обставини і правові наслідки, які є вичерпними, відповідають дійсності і підтверджуються достовірними доказами, дослідженими в судовому засіданні.

Суд, виконавши всі вимоги цивільно-процесуального законодавства і всебічно перевіривши обставини, вирішив справу у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 7, 8, 10, 15, 209, 212-215, 223, 294 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Поновити строк на оскарження дії державного виконавця Першого Приморського відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції ОСОБА_2.

В задоволенні скарги ОСОБА_1 на дії державного виконавця Першого Приморського відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції ОСОБА_2, - відмовити.

Ухвала суду може бути оскаржена до апеляційного суду Одеської області через Приморський районний суд м. Одеси шляхом подачі апеляційної скарги протягом пяти днів з дня її проголошення.

Суддя: Р.Д. Абухін