Ухвалаіменем україни
18 березня 2015 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України

з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

Парінової І.К.,Коротун В.М.,Штелик С.П.,
розглянувши у попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, департаменту міського господарства Одеської міської ради, житлово-експлуатаційної контори дочірнє підприємство товариство з обмеженою відповідальністю «Одеський завод керамічних виробів», треті особи: комунальне підприємство «Міське агентство з приватизації житла», ОСОБА_8, Малиновський районний відділ Одеського міського управління Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Одеській області, орган опіки та піклування Малиновської районної адміністрації Одеської міської ради про визнання розпорядження органу приватизації та свідоцтва про право власності на житло недійсним, про вселення та визначення порядку користування жилим приміщенням, зміну умов договору найму жилого приміщення, за касаційною скаргою ОСОБА_4 на рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 30 вересня 2014 року та ухвалу апеляційного суду Одеської області від 02 грудня 2014 року,

в с т а н о в и л а :

У грудні 2013 року ОСОБА_4 звернулася до суду із зазначеним позовом, обґрунтовуючи вимоги тим, що її батьки - ОСОБА_9 та ОСОБА_10 у 1973 році отримали від Одеського заводу керамічних виробів чотирикімнатну квартиру АДРЕСА_1 на сім'ю в складі п'яти чоловік. На підставі ордеру від 15 серпня 1973 року вони вселилися у вказану квартиру, де і проживають з 1973 року, а саме: вона, зареєстрована у зазначеній квартирі з 14 жовтня 1985 року, її донька ОСОБА_8, зареєстрована з 1987 року, її син ОСОБА_11, зареєстрований з 30 липня 1988 року, її брат ОСОБА_12, зареєстрований з 19 серпня 1991 року, її сестра ОСОБА_5, зареєстрована з 05 вересня 1988 року, й діти її сестри ОСОБА_6, зареєстрований з 14 січня 1993 року, та ОСОБА_7, зареєстрована з 31 серпня 1998 року. Відповідальним наймачем була ОСОБА_9 Позивач зазначала, що вона тимчасово мешкала разом зі своєю сім'єю у смт Раухівка Березівського району Одеської області, у зв'язку з переводом її чоловіка на нове місце проходження військової служби. Проте, з 2003 року, після розірвання шлюбу, вона проживає у квартирі АДРЕСА_1. На даний час у вказаній квартирі проживають: вона, її донька ОСОБА_8, її сестра разом з чоловіком та дітьми. На початку грудня 2013 року їй стало відомо, що ОСОБА_5 приватизувала спірну квартиру на себе та своїх дітей. Позивач вважала, що на момент приватизації у відповідачів було відсутнє право на повну безоплатну приватизацію спірної квартири. При цьому вказала, що спірна квартира с чотирикімнатною, жилі кімнати в квартирі є окремими, площа житлових приміщень у спірній квартирі становить 47 кв. м, що із розрахунку 4 осіб, які у ній проживають, на кожного припадає по 11,75 кв. м. Посилаючись на викладене, позивач просила визнати недійсним розпорядження органу приватизації департаменту міського господарства Одеської міської ради від 11 листопада 2013 року № 240281 про передачу в спільну часткову власність в рівних частках ОСОБА_5, ОСОБА_6 та ОСОБА_7 квартири АДРЕСА_1; визнати недійсним свідоцтво про право власності на житло від 11 листопада 2013 року № 3-29750, видане органом приватизації Департаменту міського господарства Одеської міської ради; вселити її в спірну квартиру та визначити порядок користування нею шляхом виділення їй у користування кімнати площею 8,2 кв. м, а ОСОБА_5, ОСОБА_6 та ОСОБА_7 житлових кімнат загальною площею 38,8 кв. м, залишивши у спільному користуванні сторін коридор площею 4,6 кв. м, ванну кімнату площею 2,2 кв. м, вбиральню площею 1,2 кв. м, вбудоване приміщення площею 0,8 кв. м та кухню площею 5,7 кв. м; змінити умови договору найму спірної квартири, зобов'язавши житлово-експлуатаційну контору укласти з нею окремий договір найму квартири АДРЕСА_1

Рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 30 вересня 2014 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Одеської області від 02 грудня 2014 року, в позові відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_4 просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалу апеляційного суду, мотивуючи свої вимоги порушенням судами норм процесуального права і неправильним застосуванням норм матеріального права, та направити справу на новий розгляд до суду першої інстанції.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга підлягає відхиленню з огляду на таке.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Вирішуючи спір, суд першої інстанції, з висновками якого погодився й апеляційний суд, на підставі належним чином оцінених доказів, поданих сторонами (ст. 212 ЦПК України), з урахуванням встановлених обставин і вимог ст. ст. 10, 60 ЦПК України, дійшов обґрунтованого висновку про відмову в позові, оскільки позивач після виїзду на постійне проживання до іншого населеного пункту не поновила своє право користування спірною, згоди всіх членів сім'ї наймача на вселення не отримувала, тому проживала в ній в якості тимчасового мешканця.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Доводи касаційної скарги стосуються переоцінки доказів, викладених в оскаржуваних рішеннях, що не належить до компетенції суду касаційної інстанції, та не дають підстав для висновку, що судами попередніх інстанцій при розгляді справи було допущено порушення норм матеріального чи процесуального права, колегія суддів вважає за необхідне касаційну скаргу відхилити.

Керуючись ст. ст. 332, 337 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилити.

Рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 30 вересня 2014 року та ухвалу апеляційного суду Одеської області від 02 грудня 2014 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Колегія суддів:

І.К. Парінова В.М. КоротунС.П. Штелик