Справа № 165/2205/14-ц Головуючий у 1 інстанції: Галушка О.Г.
Провадження № 22-ц/773/476/15 Категорія: 39 Доповідач: Киця С. І.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 березня 2015 року місто Луцьк

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Волинської області в складі :

головуючого - судді Киці С.І.,

суддів - Подолюка В.А., Шевчук Л.Я.,

при секретарі Вергуну Т.С.,

за участю: позивача ОСОБА_1,

представника позивача ОСОБА_2,

представника відповідача ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Луцьку цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_4, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору держаний нотаріус Нововолинської державної нотаріальної контори Бобак Олена Іванівна про встановлення факту родинних відносин та визнання заповіту недійсним за апеляційною скаргою представника позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_2 на рішення Нововолинського міського суду Волинської області від 06 лютого 2015 року,

В С Т А Н О В И Л А :

Рішенням Нововолинського міського суду Волинської області від 06 лютого 2015 року в даній справі позов ОСОБА_1 частково задоволено, встановлено факт родинних відносин, те що ОСОБА_6, який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 року, є дідусем ОСОБА_1 Відмовлено у задоволенні заявленої вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_4, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог державний нотаріус Нововолинської державної нотаріальної контори Бобак О.І. про визнання заповіту недійсним.

Представником позивача ОСОБА_7 - ОСОБА_2, подана апеляційна скарга на зазначене рішення суду. Вважає, що рішення суду підлягає частковому скасуванню у зв'язку із неповним з'ясуванням судом обставин справи, що мають значення для справи, невідповідністю висновків суду фактичним обставинам справи. Просить рішення суду частково скасувати, визнати недійсним заповіт, посвідчений 19 липня 2013 року державним нотаріусом Нововолинської державної нотаріальної контори Бобак О.І. від імені ОСОБА_6 в користь ОСОБА_4

Апеляційна скарга підлягає відхиленню з наступних підстав.

Судом першої інстанції під час розгляду справи про визнання заповіту недійсним вирішувалось питання щодо встановлення родинних відносин між позивачем ОСОБА_1 та ОСОБА_6 Рішення суду в цій частині не оскаржується і на предмет законності судом апеляційної інстанції не перевіряється.

Судом встановлено, що 19 липня 2013 року спадкодавець ОСОБА_6 склав заповіт, відповідно до якого все своє майно заповів ОСОБА_4. Даний заповіт посвідчено нотаріусом Нововолинської державної нотаріальної контори Бобак О.І. 19 липня 2013р. та зареєстровано в реєстрі №3-737. ОСОБА_8 являвся дідом позивача ОСОБА_1 Батько позивача, син спадкодавця ОСОБА_6 - ОСОБА_9 помер ІНФОРМАЦІЯ_3

Відмовляючи в позові, суд першої інстанції виходив з того, що підстави для визнання заповіту недійсними, визначені у ст.1257 ЦК України відсутні. Такий висновок суду є правильними, відповідає обставинам справи і ґрунтується на вимогах закону.

Статтею 1233 ЦК України визначено, що заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті.

Згідно ч.ч.1,3-4 ст.203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом.

Відповідно до ч.4 ст.207 ЦК України якщо фізична особа у зв'язку з хворобою або фізичною вадою не може підписатися власноручно, за її дорученням текст правочину у її присутності підписує інша особа. Підпис іншої особи на тексті правочину, що посвідчується нотаріально, засвідчується нотаріусом або посадовою особою, яка має право на вчинення такої нотаріальної дії, із зазначенням причин, з яких текст правочину не може бути підписаний особою, яка його вчиняє.

З положень ч.ч.1,2,3 ст.1247 ЦК України встановлено, що заповіт складається у письмовій формі, із зазначенням місця та часу його складення. Заповіт має бути особисто підписаний заповідачем. Якщо особа не може особисто підписати заповіт, він підписується відповідно до частини четвертої статті 207 цього Кодексу. Заповіт має бути посвідчений нотаріусом або іншими посадовими, службовими особами, визначеними у статтях 1251 - 1252 цього Кодексу.

Статтею 1248 ЦК України визначено, що нотаріус посвідчує заповіт, який написаний заповідачем власноручно або за допомогою загальноприйнятих технічних засобів. Нотаріус може на прохання особи записати заповіт з її слів власноручно або за допомогою загальноприйнятих технічних засобів. У цьому разі заповіт має бути вголос прочитаний заповідачем і підписаний ним. Якщо заповідач через фізичні вади не може сам прочитати заповіт, посвідчення заповіту має відбуватися при свідках (стаття 1253 цього Кодексу).

Згідно ч.ч.1,2 ст.1253 ЦК України на бажання заповідача його заповіт може бути посвідчений при свідках. У випадках, встановлених абзацом третім частини другої статті 1248 і статтею 1252 цього Кодексу, присутність не менш як двох свідків при посвідченні заповіту є обов'язковою.

Статтею 1257 ЦК України передбачено, що за позовом заінтересованої особи суд визнає заповіт недійсним, якщо буде встановлено, що волевиявлення заповідача не було вільним і не відповідало його волі. Недійсність окремого розпорядження, що міститься у заповіті, не має наслідком недійсності іншої його частини. У разі недійсності заповіту спадкоємець, який за цим заповітом був позбавлений права на спадкування, одержує право на спадкування за законом на загальних підставах.

Зі змісту оспорюваного заповіту ОСОБА_6 від 19 липня 2014 року вбачається, що у зв'язку з хворобою ОСОБА_6 за його дорученням у його та нотаріуса присутності заповіт був підписаний ОСОБА_10 У зв'язку з тим, що ОСОБА_6 через похилий вік та поганий зір не міг особисто прочитати текст заповіту уголос, за його дорученням, у його та нотаріуса присутності, текст заповіту до його підписання уголос, зачитаний запрошеними ним свідками ОСОБА_11, ОСОБА_12

Підписання заповіту за дорученням заповідача іншою особою передбачено ч.4 ст.207 ЦК України та ч.2 ст.1247 ЦК України. Встановлено, що заповідач 1932 року народження і на час складення заповіту йому було більше 80 років, отже, він був особою похилого віку. Крім того, свідки, які були присутні при посвідченні заповіту - ОСОБА_11, ОСОБА_12 підтвердили неможливість заповідача самому прочитати і підписати заповіт через похилий вік та поганий зір. Заповіт складався та посвідчувався по місцю проживання заповідача в м.Нововолинську, що підтверджується журналом реєстру нотаріальних дій за 2013 рік та книгою обліку викликів нотаріуса Нововолинської державної нотаріальної контори.

Судом встановлено, що форма заповіту відповідає вимогам ст.1247 ЦК України, а його посвідчення Закону України «Про нотаріат», Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України №296/5 від 22.02.2012р., Правилам ведення нотаріального діловодства, затверджених Міністерством юстиції 22.12.2010р., №3253/5. Відсутність у тексті заповіту напису, що він складався і посвідчувався поза приміщенням нотаріальної контори, років народження свідків ОСОБА_11, ОСОБА_12, персональних даних про особу, яка підписала заповіт за дорученням заповідача ОСОБА_10 не є істотними умовами для визнання заповіту недійсним. Особи свідків ОСОБА_11, ОСОБА_12, особу ОСОБА_10, який підписав заповіт, було встановлено нотаріусом та перевірена їх дієздатність. Ці ж особи також були встановлені і судом.

В судовому засіданні були допитані як свідки ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12, які в своїх показаннях підтвердили бажання заповідача скласти заповіт на відповідача ОСОБА_4, який являвся його сином, заповідач усвідомлював значення своїх дій і його розпорядження відповідало його дійсній волі. Аналогічні пояснення щодо волевиявлення заповідача були дані і державним нотаріусом Бобак О.І., яка посвідчувала оспорюваний заповіт. В суді не здобуто доказів відсутності волевиявлення заповідача ОСОБА_6 і позивач не довела даної обставини.

Неприязні стосунки, які на думку позивача, існували між заповідачем ОСОБА_6 та відповідачем ОСОБА_4 на час укладення заповіту, не знайшли підтвердження в судовому засіданні. Знищення нотаріусом іншого бланку нотаріального документу не має значення для даної справи, так як встановлено, що заповіт посвідчено саме на бланку, який є дійсним.

Колегія суддів прийшла до висновку, що волевиявлення заповідача було вільним і відповідало його волі, а форма заповіту відповідає вимогам, встановленим законом.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду. Рішення судом ухвалене з додержанням норм матеріального та процесуального права, підстав для його скасування немає.

Керуючись ст.ст. 307, 308, 313, 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу представника позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Нововолинського міського суду Волинської області від 06 лютого 2015 року в даній справі залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий

Судді