АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
______________________________________
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 березня 2015 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду м. Києва у складі:

головуючого - судді Рейнарт І.М.

суддів Барановської Л.В., Качана В.Я.

при секретарі Мікітчак А.Л.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» на ухвалу судді Солом'янського районного суду м. Києва від 26 січня 2015р. про відкриття провадження по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк», третя особа: Національний банк України про захист прав споживача та зобов'язання вчинити дії,

встановила:

ухвалою судді від 26 січня 2015р. відкрито провадження у даній справі.

У поданій апеляційній скарзі відповідач просить ухвалу судді скасувати, передати справу до суду першої інстанції для вирішення питання про підсудність спору.

Апелянт посилається на порушення суддею норм процесуального права, так як місце розташування відповідача - м. Дніпропетровськ, а правовідносини, що виникли між сторонами не регулюються нормами Закону України «Про захист прав споживачів».

Учасники судового розгляду, будучи належним чином повідомленими про день та час розгляду апеляційної скарги, у судове засідання не з'явилися, клопотання про перенесення судового розгляду не подали, тому відповідно до положень ст. 305 ЦПК України колегія суддів провела судовий розгляд у їх відсутність.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, вивчивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, вважає, що вона задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

Позивач звернувся до суду з позовом про стягнення з відповідача грошових коштів, які перебувають на депозитних та картковому рахунку.

Відкриваючи провадження у справі, суддя виходив з того, що дана справа підсудна Солом'янському районному суду м. Києва.

Колегія суддів погоджується з таким висновком судді, так як він грунтується на нормах процесуального права.

Звертаючись до суду із даним позовом, позивач зазначив зареєстроване своє місце проживання у АДРЕСА_1, що знаходиться у Солом'янському районі м. Києва, а також посилалася на Закон України «Про захист прав споживачів».

Відповідно до ч. 5 ст. 110 ЦПК України позови про захист прав споживачів можуть пред'являтися також за зареєстрованим місцем проживання чи перебування споживача або за

№ апеляційного провадження:№ 22-ц/796/4490/2015
Головуючий у суді першої інстанції: Бобровник О.В.
Доповідач у суді апеляційної інстанції: Рейнарт І.М.
місцем заподіяння шкоди чи виконання договору.

За таких обставин, суддя правомірно відкрив провадження у даній справі за

- 2 -

зареєстрованим місцем проживання позивача.

Доводи апелянта про те, що даний позов необхідно пред'являти за місцезнаходження відповідача відповідно до ч. 2 ст. 109 ЦПК України суперечать положенням п. 5 ст. 110 ЦПК України.

Посилання апелянта на те, що правовідносини сторін не регулюються Законом України «Про захист прав споживачів», колегія суддів вважає безпідставним.

Відповідно до п. 22 ст. 1 Закону України «Про захист прав споживачів» споживачем є фізична особа, яка придбаває, замовляє, використовує або має намір придбати чи замовити продукцію для особистих потреб, безпосередньо не пов'язаних з підприємницькою діяльністю або виконанням обов'язків найманого працівника.

У відповідності до п.п. З, 18 ч. 1 ст. 1 зазначеного закону виконавець - це суб'єкт господарювання, який виконує роботи або надає послуги; продавець - суб'єкт господарювання, який згідно з договором реалізує споживачеві товари, або пропонує їх до реалізації.

Тобто закон регулює відносини споживача з підприємством, установою, організацією чи громадянином-підприємцем, які виготовляють та продають товари, виконують роботи і надають послуги, незалежно від форм власності та організаційних форм підприємництва.

Закон України «Про захист прав споживачів» не визначає певних меж своєї дії, але з урахуванням характеру правовідносин, які ним регулюються, та виходячи з демократичних принципів цивільного судочинства і наявності в цивільних правовідносинах такої «слабкої сторони», як фізична особа - споживач, можна зробити висновок, що указаним Законом регулюються відносини, що виникають із договорів купівлі-продажу, майнового найму (оренди), надання комунальних послуг, прокату, перевезення, зберігання, доручення, комісії, фінансово-кредитних послуг тощо.

Позивачем заявлено позов про виконання договору про банківський вклад, тобто з приводу надання відповідачем фінансових послуг, тому, крім спеціального законодавства, правовідносини сторін регулюються також і Законом України «Про захист прав споживачів».

За таких обставин, колегія суддів вважає, що ухвала судді про відкриття провадження у справі постановлена з дотриманням норм процесуального права і підстав для її скасування не має.

Керуючись ст.ст.303, 307, 312, 313-315, 317 ЦПК України, колегія суддів

ухвалила:

апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» відхилити, ухвалу судді Солом'янського районного суду м. Києва від 26 січня 2015р. залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, оскарженню у касаційному порядку не підлягає.

Головуючий:

Судді: