Справа № 229/1117/15-ц
Провадження №2/229/545/2015
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 грудня 2015 р. Дружківський міський суд Донецької області у складі:

головуючого судді Панової Т.Л.

за участю секретаря Костіної І.В.

представника відповідача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Дружківка цивільну справу за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Лаш Україна» до ОСОБА_2 про відшкодування шкоди, заподіяної працівником,

В С Т А Н О В И В:

позивач звернувся до суду з позовом до відповідача, в якому зазначає, що відповідно до наказу № 15/11-2013 від 15 листопада 2013року спеціально створеною на підприємстві комісією в магазині «Лаш» (м.Донецьк, вул.Артема,130 ТРЦ «Донецьк Сіті») товариства з обмеженою відповідальністю «Лаш Україна» була проведена перевірка дотримання правил торгівлі та надання послуг, правил роботи з реєстратором розрахункових операцій, порядку розрахунків з покупцями, рівня обслуговування покупців, зберігання, розміщення та викладки товарів, ведення облікової та звітної документації та інших питань діяльності магазину.

21 листопада 2013року в магазині «Лаш» робочою інвентаризаційною комісією в присутності керуючого магазином ОСОБА_2 було проведено повну інвентаризацію товарно-матеріальних цінностей та грошових коштів з перевіркою їх фактичної наявності і документального підтвердження. В результаті проведення вказаної інвентаризації було виявлено нестачу товару на суму 13 901грн. Про підтвердження результатів інвентаризації керуюча магазином ОСОБА_2І, поставила свій підпис на відомості від 21.11.2013р.

Крім того, в процесі здійснення вказаної перевірки діяльності магазину, в т.ч. на дотримання працівниками ЗУ «Про захист прав споживачів», Правил роздрібної торгівлі непродовольчими товарами, ЗУ «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг», ведення документації, а також рівня обслуговування покупців та інших вимог, було виявлено ряд суттєвих порушень керуючого магазином, а саме ОСОБА_2 своїх трудових обовязків та законодавства України.

Від письмових пояснень щодо фактів порушення трудових обовязків та виникнення нестачі товарів, ОСОБА_2 відмовилась, про що складено Акт про відмову надання пояснень.

В подальшому ОСОБА_2 перестала зявлятися на своєму робочому місці та не виконувала своїх обовязків згідно трудового договору та посадової інструкції, внаслідок чого були складені Акти про відсутність на робочому місці. З метою отримання пояснень щодо відсутності на робочому місці ОСОБА_2 були надіслані листи від 13 та від 20 грудня 2013року за вих.№ 13/12-2013 та вих. № 20/12/3-2013 відповідно. Однак ні пояснень, ні підтверджуючих документів відповідач до позивача не надала.

20 грудня 2013року згідно з наказом № 159-к, ОСОБА_2 була звільнена з посади керуючого магазином «Лаш» м.Донецьк на підставі п. 2 ст. 41 КЗпП України (у звязку із втратою довіря, підстава звільнення Акт винних дій працівників від 13.12.2013р.

Відповідно до договору про повну індивідуальну матеріальну відповідальність від 01.12.2009року, укладеного між позивачем та відповідачем , остання мала статус працівника , що займає посаду безпосередньо повязану із збереженням матеріальних цінностей. ОСОБА_2 прийняла на себе повну матеріальну відповідальність за збереження довірених їй матеріальних цінностей: основних засобів, малоцінних необоротних активів, МШП та готівкових коштів і у встановленому законом порядку зобовязалась відповідати за їх збереження. Згідно п.п. а-г п.1 вказаного договору про повну матеріальну індивідуальну матеріальну відповідальність відповідач взявши на себе відповідальність за збереження ввірених їй ТОВ «Лаш Україна» матеріальних цінностей зобовязувалась: дбайливо ставитись до переданих їй для зберігання матеріальних цінностей, приймати всілякі заходи для запобігання їх нестачі, розкраданню, знищенню, псуванню, втратам; вчасно повідомляти адміністрацію про будь-які обставини, які загрожують збереженню довірених їй цінностей, проводити приймання і відпускання матеріальних цінностей за документами, підписаними керівником підприємства і її головним бухгалтером; брати участь в інвентаризації основних засобів, малоцінних необоротних активів, малоцінних швидкозношуваних предметів та готівки в касі.

Відповідно до п. 3 зазначеного договору про повну індивідуальну матеріальну відповідальність, у разі незабезпечення з вини працівника збереження довірених йому матеріальних цінностей, визначення розміру шкоди, заподіяної підприємству і її відшкодування проводяться відповідно до чинного в Україні трудового законодавства, але не виключно, згідно із ст. 135? Кодексу законів про працю України.

Посада керуючого магазином входить до Переліку посад та робіт, за якими відповідно до діючого законодавства України можуть укладатись письмові договори про повну матеріальну відповідальність. ОСОБА_2 виконувала роботу, безпосередньо повязану із зберіганням, обробкою, продажом ввірених їй матеріальних цінностей, про що відповідно до ст. 135 ?КЗпП України з нею укладено договір про повну матеріальну відповідальність.

Згідно п.4.7 посадової інструкції керуючого магазином «Лаш», керуючий магазином несе матеріальну відповідальність за порчу і недостачу товарів та інших матеріальних цінностей, а також відповідальність за умисне нанесення матеріального збитку підприємству у відповідності до чинного цивільного законодавства та законодавства про працю.

Крім того, до завдань та обовязків відповідача згідно посадової інструкції керуючого магазином входило також створення умов для забезпечення зберігання товарно-матеріальних цінностей, грошей у касах за проданий товар та інших матеріальних цінностей, торгово-технологічного устаткування та обладнання.

Вважають, що ОСОБА_2 , займаючи посаду керуючого магазином, зловживаючи довірою керівництва та маніпулюючи діями підлеглих їй працівників, завдала матеріальну шкоду ТОВ «Лаш Україна» у розмірі 13901грн.

Просять стягнути з ОСОБА_2 шкоду в сумі 13 901грн, та судові витрати.

В судове засідання представник позивача не зявився. Про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Надав суду заяву про розгляд справи у відсутність представника позивача, на позові наполягають.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не зявилася. Про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином.

Надала суду заперечення в якому зазначає, що з вимогами не згода, відповідно до діючого законодавства для звернення власника або уповноваженого ним органу до суду в питаннях стягнення з працівника матеріальної шкоди, заподіяної підприємству, встановлюється строк в один рік з дня виявлення заподіяної працівником шкоди. Днем виявлення шкоди , встановленої в результаті інвентаризації матеріальних цінностей, при ревізії або перевірці фінансово-господарської діяльності підприємства слід вважати день підписання відповідного акту або висновку.

21 листопада 2013року була проведена інвентаризація, саме в цей день позивач дізнався про начебто існуючу недостачу товарів. Тому позивачем пропущений річний строк звернення до суду.

Вважає, що у позивача відсутні будь-які докази існування збитків підприємства та провини відповідача у нестачі.

Позивач звертався до органів міліції із заявою про недостачу товарів. Було зареєстроване кримінальне провадження №0003761. Але жодного відношення відповідач до даного провадження не має. Вважає, що даний позов має надуманий характер. Позивач має особисту неприязнь до особи відповідача, оскільки вона під час виконання своїх трудових обовязків не бажала виконувати безпідставні доручення та не погодилася добровільно звільнятися для вивільнення місця особистій подружці керівника. Просить в позові відмовити.

Представник відповідача, адвокат ОСОБА_1 , позовні вимоги не визнав. Вважає, що позивачем не доведено, що нестача виникла саме через винні дії відповідача. ОСОБА_2 дійсно працювала керуючою магазином «Лаш Україна» в м. Донецьк. Але в неї був неповний робочий день, продавці залишилися у відділі, які також є матеріально відповідальними особами. Тому відповідальність має бути солідарною. Незрозумілою є позиція позивача, якщо в касі були виявлені лишки, як зазначено у відомості результатів інвентаризації, то чому позивач не зменшив суму нестачі, на суму цих лишків. В січні 2014року ОСОБА_2 зверталася до суду з позовом про визнання недійсним запису до трудової книжки, зобов"язання внести зміни до трудової книжки, і стягнення заборгованості по заробітній платі. Позов був задоволений частково, вимоги в частині визнання недійсним запису в трудовій книжці залишені без задоволення. В запереченнях на позов помилково зазначено, що позов був задоволений. Крім того вважає, що позивачем пропущений строк звернення до суду з даним позовом, передбачений ст. 233 КЗпП України. Просить в позові відмовити.

Суд, дослідивши докази по справі, вважає, що позов задоволенню не підлягає.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 була прийнята на роботу 01 грудня 2009року в ТОВ «Лаш Україна» до структурного підрозділу магазин «Лаш» , м. Донецьк, керуючою магазином, що підтверджується наказом № 137 к від 01грудня 2009року про прийняття на роботу (а.с.7).

Згідно наказу ТОВ «Лаш Україна» № 159-к 20 грудня 2013року ОСОБА_2 звільнена з займаної посади за ст. 41 п.2 КЗпП України. (а.с.8)

Згідно посадової інструкції керуючого магазином (а.с.18-22), з якою відповідач була ознайомлена 01 грудня 2009року, функціональними обовязками керуючого магазином є створення умов для забезпечення зберігання товарно-матеріальних цінностей, грошей у касах за проданий товар та інших матеріальних цінностей, торгово-технологічного устаткування та обладнання; контроль та виконання дотримання всіх правил роботи на РРО, порядок розрахунків з покупцями, видачі чеку покупки (п.2.17); організовує закриття каси в кінці зміни, заповнення книги КУРО, визначає показники продажів товарів за день (п.2.18); відповідає за прийом поставки товарів та правильне оформлення цієї документації (п.2.32). Керуючий магазином несе матеріальну відповідальність за порчу і недостачу товарів та інших матеріальних цінностей, а також відповідальність за умисне нанесення матеріального збитку підприємству у відповідності до чинного цивільного законодавства та законодавства про працю України (п. 4.7).

Згідно Переліку посад і робіт , затверджених постановою Державного комітету ОСОБА_3 Міністрів СРСР по праці і соціальних питаннях, Секретаріату Всесоюзної ОСОБА_3 Професійних Спілок від 28 грудня 1977року № 447/24, займана відповідачем посада керуючого магазином входить до вказаного переліку посад, за якими можуть укладатись письмові договори про повну матеріальну відповідальність.

Судом встановлено, що між позивачем та відповідачем був укладений договір про повну індивідуальну матеріальну відповідальність від 01 грудня 2009року (а.с.5-6), згідно якому ОСОБА_2 взяла на себе повну матеріальну відповідальність за збереження довірених їй адміністрацією матеріальних цінностей: основних засобів, малоцінних необоротних активів, МШП та готівкових коштів і у встановленому законом порядку відповідає за їх збереження і зобовязується:

дбайливо ставитись до переданих їй матеріальних цінностей, приймати всілякі заходи для запобігання їх нестачі, розкраданню, знищенню, псуванню, втратам;

вчасно повідомляти Адміністрацію пор будь-які обставини, що загрожують збереженню довірених їй матеріальних цінностей.

Пунктом 3 договору передбачено, що у разі незабезпечення з вини працівника збереження довірених йому матеріальних цінностей, визначення розміру шкоди, заподіяної адміністрації, і її відшкодування проводяться відповідно до чинного в Україні трудового законодавства, зокрема, але не виключно, згідно із ст. 135? КЗпП.

Згідно ст. 134 КЗпП відповідно до законодавства працівники несуть матеріальну відповідальність у повному розмірі шкоди, заподіяної з їх вини підприємству, установі, організації, у випадках, коли:

1)між працівником і підприємством, установою, організацією відповідно до статті 135-1цього Кодексу укладено письмовий договір про взяття на себе працівником повної матеріальної відповідальності за незабезпечення цілості майна та інших цінностей, переданих йому для зберігання або для інших цілей.

Судом встановлено, що Наказом № 20/11-2013-Інв від 20 листопада 2013року по підприємству ТОВ «Лаш Україна» визначено провести інвентаризацію товарно-матеріальних цінностей та грошових коштів з перевіркою їх фактичної наявності і документального підтвердження станом на 21 листопада 2013року у відокремленому підрозділі магазині «ЛАШ», м.Донецьк, вул. Артема,130 ТРЦ «Донецьк Сіті». З метою організації та проведення інвентаризації створено робочу інвентаризаційну комісію у складі: голова комісії директора ОСОБА_4; члени комісії керівник відділу продажу ОСОБА_5, завідувач складом ОСОБА_6 (а.с.144).

Згідно відомості результатів інвентаризації у магазині «ЛАШ» від 21 листопада 2013року, яка затверджена директором ТОВ «Лаш Україна», підписана головою комісії, членами інвентаризаційної комісії, матеріально-відповідальною особою ОСОБА_2 (а.с.16-17) виявлено нестачу на суму 13901грн, лишки на суму 3457грн.

Суд приходить до висновку, що саме неналежне виконання відповідачем своїх посадових обов'язків стало причиною незабезпечення збереження матеріальних та грошових цінностей, тому вимоги позивача є обгрунтованими, однак суд вважає, що вони не підлягають задоволенню.

Відповідно до ст. 233 КЗпП України для звернення власника або уповноваженого ним органу до суду в питаннях стягнення з працівника матеріальної шкоди, заподіяної підприємству, установі, організації, встановлюється строк в один рік з дня виявлення заподіяної працівником шкоди.

В судовому засіданні встановлено, що нестача була виявлена 21 листопада 2013року, що підтверджується відомістю результатів інвентаризації, а також поясненнями свідка ОСОБА_5, яка була допитана за судовим дорученням, і підтвердила, що в листопаді 2013року було виявлено нестачу на суму 13901грн.

До суду з позовом позивач звертається 21.03.2015року , згідно поштового штампу на конверті (а.с.81), тобто з пропуском строку. Причини пропуску строку позивачем не зазначені, клопотання про його поновлення до суду не надходило. Таким чином суд вважаэ, що строк позивачем пропущено без поважних причин, а тому в задоволенні позову необхідно відмовити з підстав пропуску строку.

Оскільки суд прийшов до висновку про відмову в задоволенні позову, то відповідно вимоги позивача про стягнення з відповідача судового збору також не підлягають зхадоволенню.

Керуючись ст.ст. 10,11,60,61,88,209,212-215,223 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

в задоволенні позову товариства з обмеженою відповідальністю "Лаш Україна" до ОСОБА_2 про відшкодування шкоди, заподіяної працівником, відмовити в повному обсязі.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Апеляційного суду Донецької області через Дружківський міський суд шляхом подання в 10денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги.

Суддя: Т.Л.Панова