Справа № 376/598/14-ц Головуючий у І інстанції Клочко В.М.
Провадження № 22-ц/780/864/15 Доповідач у 2 інстанції Волохов
Категорія 16 19.03.2015
УХВАЛА

Іменем України

19 березня 2015 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Київської області у складі:

Головуючого: Волохова Л.А.,

суддів: Матвієнко Ю.О., Сліпченка О.І.,

при секретарі Микитенко Д.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Сквирського районного суду Київської області від 15 вересня 2014 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1, третя особа: відділ реєстрації актів цивільного стану Сквирського районного управління юстиції у Київській області про визнання батьківства,-

встановила:

Позивач звернулася до суду з позовом в якому просить винести рішення, яким встановити, що ОСОБА_3 є батьком її малолітнього сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, посилаючись на те, що з травня 2011 року вона з відповідачем перебувала у фактичних шлюбних відносинах тобто вели спільне господарство і були пов'язані спільним побутом.

В травні 2013 року вона завагітніла і повідомила про це відповідача. За час вагітності відповідач проявляв до неї дбайливе ставлення та не заперечував, щодо народження дитини.

ІНФОРМАЦІЯ_1 в неї народився син ОСОБА_4. Відповідач особисто забирав її та дитину з пологового будинку. Виявляв до дитини батьківську турботу та піклування. Через деякий час поведінка відповідача кардинально змінилася і він почав висловлювати думки, що дитина походить не від нього й у зв'язку з чим відмовився подати до органів РАЦС спільну заяву про походження дитину, через що позивач була змушена зробити запис про батька у Книзі реєстрації народжень відповідно до вимог ст. 135 СК України.

Рішенням Сквирського районного суду Київської області від 15 вересня 2014 року позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1задоволено.

Визнано громадянина України ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, уродженця с. Новоселиця Попільнянського району Житомирської області, українця батьком ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Батьком дитини записати ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, уродженця с. Новоселиця Попільнянського району Житомирської області, українця, громадянина України, жителя АДРЕСА_1.

Зобов'язано відділ державної реєстрації актів цивільного стану Сквирського районного управління юстиції Київської області внести відповідні зміни в актовий запис № 1 від 10 лютого 2014 року про народження ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1., про батька дитини, вказавши батьком ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, уродженця с. Новоселиця Попільнянського району Житомирської області, українця, громадянина України.

Змінити прізвище дитини з ОСОБА_4 на ОСОБА_4, ім'я, по батькові, місце народження дитини залишити без змін.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1, просить рішення суду скасувати та постановити ухвалу, якою позовну заяву залишити без розгляду.

Вважає рішення суду незаконним, а його висновки не ґрунтуються на досліджених в судовому засіданні доказах

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді - доповідача, дослідивши матеріали цивільної справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, дійшла висновку про те, що апеляційна скарга підлягає відхиленню з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст.213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. У пункті 2 постанови №14 Пленуму Верховного Суду України від 18 грудня2009 року „Про судове рішення у цивільній справі" зазначено, що рішення є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства відповідно до статті 2 ЦПК, вирішив справу згідно з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин відповідно до статті 8 ЦПК, а також правильно витлумачив ці норми. Обґрунтованим визнається рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених доказами, які були досліджені в судовому засіданні і які відповідають вимогам закону про їх належність та допустимість, або обставин, що не підлягають доказуванню, а також якщо рішення містить вичерпні висновки суду, що відповідають встановленим на підставі достовірних доказів обставинам, які мають значення для вирішення справи.

Згідно зі ст.214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд, зокрема, вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції відповідає зазначеним вимогам закону.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_2 та ОСОБА_1 з травня 2011 року по березень 2014 року перебували у фактичних шлюбних відносинах.

ОСОБА_2, не перебуваючи у шлюбі, ІНФОРМАЦІЯ_1 народила сина ОСОБА_5, що підтверджується свідоцтвом про народження, яке міститься в матеріалах справи.

Відповідно до висновку судово-медичної молекулярно-генетичної експертизи N 219 від 17.04.2014 року проведеною по крові, було встановлено : вірогідність підтвердження біологічного батьківства ОСОБА_1 відносно ОСОБА_4 складає величину не менше ніж 99,9% . Таким чином, біологічне батьківство ОСОБА_1 відносно ОСОБА_4 практично доведено.

В силу ч. 2 ст. 128 СК України підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до Цивільного процесуального Кодексу України.

Обов'язок батьків утримувати своїх дітей до їх повноліття та захист державою сім'ї, дитинства, материнства і батьківства закріплені у ст. 51 Конституції України.

Вищезазначена конституційна норма про захист материнства та дитинства стала стимулом для пошуку позивачем справедливого рішення.

У ст. 128 СК України йдеться про визнання судом батьківства за відсутності заяв, право на подання яких встановлено ст. ст. 126 і 127 вищезазначеного Кодексу, тому відповідно до цього визнання батьківства судом можливо лише завдяки встановленню кровного споріднення між дитиною і певним чоловіком.

Відповідно до ст. 7 Конвенції "Про права дитини" - дитина, наскільки це можливо, повинна знати своїх батьків. Згідно постанови Пленуму ВСУ від 15.05.2006 року N 3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" роз'яснено, що питання щодо походження дитини суд вирішує на підставі будь-яких доказів про це.

В обґрунтування прийнятого рішення суд зазначив, що батьківство відповідача підтверджується висновком судово-медичної молекулярно-генетичної експертизи N 219 від 17.04.2014 року проведеною по крові, згідно якої: вірогідність підтвердження біологічного батьківства ОСОБА_1 відносно ОСОБА_4 складає величину не менше ніж 99,9% .

Таким чином, суд першої інстанції правильно встановив характер спірних правовідносин між сторонами та ухвалив рішення про задоволення позовних вимог ОСОБА_2 з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Доводи апелянта, що судом не взято до уваги результати дослідження, щодо можливого батьківства ОСОБА_1 по відношенню до ОСОБА_4 проведених компаніями Medical Genomics від 27.03.14 року та DNA Diagnostics Centr та невідповідність поставленим запитанням поставлених судом в ухвалі від 17.04.14 року, висновку експерта № 219 від 21.07.14 року є безпідставними.

Так, судом було зазначено, що при прийнятті рішення він не приймає до уваги дослідження надані відповідачем, у зв'язку з тим, що в даних дослідженнях не зазначено у кого відбирались зразки і які саме, не зазначено чи мають дані установи ліцензію на проведення даного виду дослідження, експерти не попереджувались про кримінальну відповідальність.

Інших доводів, які б спростували законність і обґрунтованість ухваленого судом рішення, апеляційна скарга ОСОБА_1 не містить.

Згідно зі ст.308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи, що судом першої інстанції повно і всебічно з'ясовані всі обставини справи, правильно встановлено правові відносини сторін, дана належна правова оцінка доказам у справі, висновки місцевого суду відповідають фактичним обставинам справи, рішення суду відповідає вимогам матеріального і процесуального права, колегія суддів дійшла висновку про необхідність відхилити апеляційну скаргу ОСОБА_1 а рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Керуючись ст. ст. 209, 218, 308 ЦПК України, колегія суддів,-

ухвалила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Сквирського районного суду Київської області від 15 вересня 2014 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді :