Номер провадження: 22-ц/785/5521/15
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1 Доповідач Бабій А. П.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14.07.2015 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області в складі:

головуючого судді Бабія А. П.

суддів Варикаші О.Д., Ступакова О. А.

при секретарі Стадніченко А. І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Лафорт», треті особи Моторне транспортне страхове бюро України, товариство з обмеженою відповідальністю «АВТОРУХ СЕРВІС», про стягнення у солідарному порядку завданої внаслідок ДТП майнової шкоди, за апеляційною скаргою ОСОБА_4, представника ОСОБА_2, на рішення Приморського районного суду м. Одеси від 30. 04. 2015 р.,

в с т а н о в и л а:

13. 05. 2014 р. ОСОБА_2 звернувся з позовом до ОСОБА_3, Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія Лафорт» (далі ПрАТ «Страхова компанія «Лафорт»), треті особи Моторне транспортне бюро України (далі МТСБУ), товариство з обмеженою відповідальністю «Авторух сервіс», з проханням про стягнення з ОСОБА_3 і ПрАТ «Страхова компанія «Лафорт» у солідарному порядку завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди (далі ДТП) майнової шкоди в повному розмірі в сумі 159476,01 грн. з тих підстав, що 11. 09. 2013 р. о 14 год. 10 хвил. з вини ОСОБА_3, який керував автобусом БАЗ АО79 держномер ВН 3340 АА в м. Одесі по вул. Великій Арнаутській було вчинено виїзд на регульоване перехрестя з вул. Преображенській в м. Одесі на заборонений червоний сигнал світлофору, внаслідок чого автобус під керуванням ОСОБА_3 скоїв зіткнення з автомобілем марки «Mtrsedes-Bens-Vito» держномер 16 ВВ 2105 під керуванням ОСОБА_5, внаслідок чого вказані транспортні засоби отримали механічні пошкодження, а шкода завдана вказаному автомобілю «Mtrsedes-Bens-Vito» 159476,01 грн. Зазначив, що 20. 09. 2013 р. ОСОБА_5 у встановлений законом термін звернувся з заявою про страхове відшкодування до МТСБУ, але відповіді не надійшло. За договором уступки вимоги (цесії) № 12/2-14 від 12. 02. 2014 р. ОСОБА_2 набув право вимагати від винних в ДТП належного виконання зобовязань, а саме вимагати від страхових компаній та МТСБУ відшкодування шкоди завданої вказаним ДТП. З урахуванням наявності страхового полісу цивільно-правової відповідальності № АЕ/0673944, виданого ПрАТ «Страхова компанія «Лафорт», вважає, що шкода завдана ДТП має відшкодовуватися в солідарному порядку ПрАТ «Страхова компанія «Лафорт» і ОСОБА_3

Рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 30. 04. 2015 р. у задоволенні зазначеного позову ОСОБА_2 відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_4, представник ОСОБА_2, вважає рішення суду незаконним та необґрунтованим і просить його скасувати з ухваленням нового рішення з підстав, викладених у позові.

В судовому засіданні ОСОБА_4, представник ОСОБА_2, підтримав доводи апеляційної скарги, а ОСОБА_6, представник ОСОБА_3, вважає рішення суду правильним.

Відповідно до ст. 305 ЦПК України неявка в судове засідання осіб, які беруть участь у справі, не перешкоджає розгляду справи.

Розглянувши доводи скарги і перевіривши матеріали справи, судова колегія приходить до наступного.

Відмовляючи у задоволенні зазначеного позову про стягнення у солідарному порядку завданої внаслідок ДТП майнової шкоди суд першої інстанції виходив з відсутності передбачених законом підстав для його задоволення.

Висновок суду відповідає обставинам справи та грунтується на вимогах закону з наступних підстав.

Судом встановлено, що 11. 09. 2013 р. ОСОБА_3, керуючи автобусом БАЗ-А079 держномер ВН3340АА по вул. Велика Арнаутська, вчинив виїзд на регульоване перехрестя з вул. Преображенській в м. Одесі на заборонений червоний сигнал світлофору, внаслідок чого скоїв зіткнення з автомобілем марки «Mtrsedes-Bens-Vito» держномер 16ВВ2105 під керуванням ОСОБА_5 і вказані транспортні засоби отримали механічні пошкодження.

Постановою Тарутинського районного суду Одеської області від 24. 10. 2013 р. ОСОБА_3 був визнаний винним у скоєнні вказаної дорожньо-транспортної пригоди та притягнутий до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП у вигляді штрафу в розмірі 340 грн. (а.с.7).

ОСОБА_3 в якості водія вказаного автобусу на час ДТП знаходився в трудових правовідносинах з ТОВ «АВТОРУХ СЕРВІС», який орендував цей пасажирський автобус за нотаріально посвідченим договором оренди від 12. 12. 2012 р., укладеним між ТОВ «АВТОРУХ СЕРВІС» і ОСОБА_7 від імені власника автобусу ОСОБА_8, строком до 12. 12. 2015 р.

На час ДТП цивільно-правова відповідальність автобусу БАЗ-А079 держномер ВН 3340 АА була застрахована в ПрАТ «СК «ЛАФОРТ» на підставі полісу АЕ № 0673944, який діяв 11. 09. 2013 р. на момент вказаної дорожньо-транспортної пригоди.

За вказаним полісом страховик взяв на себе обов'язок з відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров'ю та майну третіх осіб в період дії договору з 18. 12. 2012 р. по 18. 12. 2013 р. включно та страхова сума (ліміт відповідальності) на одного потерпілого за шкоду, заподіяну майну складає 50000,00 грн.

Згідно висновку № 500/13 від 10. 12. 2013 р. експертного автотоварознавчого дослідження з визначення вартості матеріальної шкоди, завданої володільцю колісного транспортного засобу, зробленого субєктом підприємницької діяльності-фізичною особою ОСОБА_9, яке виконано по заяві ОСОБА_5, вартість матеріальної шкоди, завданої власнику автомобіля «Mеrsedes-Bens-Vito» держномер 16 ВВ 2105, 2006 р. випуску, спричиненої під час ДТП 11. 09. 2013 р., складає 159476,01 грн. (а. с. 8-33).

За договором уступки вимоги (цесії) №12/2-14 від 12. 02 2014 р., укладеним в простій письмовій формі, ОСОБА_5 (цедент) передає ОСОБА_2 (цесіонарію) право вимоги відшкодування шкоди завданої цементу ДТП, що сталося 11. 09. 2013 р. не перехресті вул. ОСОБА_10 та вул. Преображенська у м. Одеса за участю транспортного засобу марки БАЗ А079, 2006 р. випуску, державний номерний знак НОМЕР_1 та транспортним засобом під керуванням ОСОБА_5 марки «Mеrsedes-Bens-Vito» держномер 16ВВ2105, належним цедентові, в тому числі вимагати від винних в ДТП і страхових компаній та МТСБУ відшкодовування шкоди завданої ДТП, а цедент втрачає право вимагати відшкодовування шкоди, завданої ДТП від винних в ДТП осіб та/або страхових компаній, МТСБУ і в якості компенсації уступленого права вимоги цесіонарій виплачує цеденту 82000 грн. наступними траншами: 41000 грн. в момент підписання цього договору, 41000 грн. на протязі двох місяців після підписання цього договору по 20500 грн. кожний місяць. Цедент зобовязаний повідомити винних в ДТП про уступку вимоги протягом 5 днів з моменту підписання цього договору (а. с.34-35).

Як вбачається з рішення суду першої інстанції та матеріалів справи, позивач не звертався до ПрАТ «СК «ЛАФОРТ» та до ОСОБА_11 та інших осіб з заявою про повідомлення їх про договір цесії та з вимогою про відшкодування шкоди внаслідок зазначеного ДТП, а страхова компанія не повідомляла позивача про визначення розміру завданої шкоди автомобілю «Mеrsedes-Bens-Vito» держномер 16ВВ2105.

04. 12. 2013 р. порушено справу про банкрутство ПрАТ «СК «ЛАФОРТ» на підставі ухвали господарського суду м. Києва від 18. 11. 2013 р. про порушення провадження у справі про банкрутство, якою введено мораторій на задоволення вимог кредиторів, зобовязано розпорядника майна у строк до 17. 01. 2014 р. скласти реєстр вимог кредиторів відповідно до норм ст. ст. 13, 14, 15 Закону України Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом та наказу Міністерства економіки України Про затвердження Методичних рекомендацій щодо заповнення реєстру вимог кредиторів від 02.07.2010 р. № 788 та подати його на затвердження до господарського суду.

10. 09. 2014 р. ПрАТ «СК «ЛАФОРТ» визнана у судовому порядку банкрутом.

Вказані фактичні обставини підтверджені матеріалами справи і не оспорені сторонами.

Щодо суті спору у справі, то апеляційний суд виходить з того, що відповідно до ст. ст. 10, 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень у встановленому законом порядку.

За положеннями ст. 303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Апеляційний суд вважає, що за викладених обставин суд першої інстанції правильно та обґрунтовано з посиланням, зокрема на норми ЦК України, Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" прийшов до висновку про відсутність підстав для задоволення позову ОСОБА_2 до ОСОБА_3 та ПрАТ «Страхова компанія «Лафорт» про стягнення у солідарному порядку з вказаних відповідачів завданої внаслідок ДТП майнової шкоди у повному розмірі в сумі 159476,01 грн. і суд першої інстанції правильно вказав, що діючим законодавством не передбачено солідарну відповідальність боржників в повному розмірі при обставинах, встановлених у даній справі, тобто, коли стоїть питання щодо стягнення з страхової компанії та особи, винної у ДТП, одночасно солідарно повної суми матеріальної шкоди, завданої ДТП.

Це також випливає зі змісту положень ст. 543 ч. ч. 1, 2 ЦК України, за якими у разі солідарного обовязку боржників кредитор має право вимагати виконання обовязку в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-кого з них окремо; кредитор, який одержав виконання обовязку не в повному обсязі від одного із солідарних боржників, має право вимагати недоодержане від решти солідарних боржників і солідарні боржники залишаються зобовязаними доти, доки їхній обовязок не буде виконано в повному обсязі.

Вказане відповідає і вимогам ст. 1194 ЦК України, що особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов'язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням), що виключає солідарну відповідальність боржників (страховика і особи, яка застрахувала свою цивільну відповідальність) в повному розмірі, а також ст. 22 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", що при настанні страхового випадку страховик лише відповідно до лімітів відповідальності страховика (а не у повному обсязі) відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи.

Крім того, суд першої інстанції правильно зазначив, що згідно зі ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого. Під володільцем джерела підвищеної небезпеки розуміється юридична особа або громадянин, що здійснюють експлуатацію джерела підвищеної небезпеки в силу права власності, повного господарського відання, оперативного управління або з інших правових підстав (договору оренди, довіреності тощо).

Обгрунтовано суд першої інстанції при розгляді справи врахував і положення ст. 1172 ЦК України, що юридична особа відшкодовує шкоду, завдану її працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов'язків, а також розяснення п. 6 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 4 від 01. 03. 2013 р. "Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішені спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки", що не вважається особою, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, і не несе відповідальності за шкоду перед потерпілим особа, яка керує транспортним засобом у зв'язку з виконанням своїх трудових (службових) обов'язків на підставі трудового договору (контракту) із особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, якщо з нею укладено цивільно-правовий договір.

Наведені в апеляційній скарзі доводи ОСОБА_4, представника ОСОБА_2, вищевикладене та висновки суду першої інстанції не спростовують.

Таким чином, висновки суду першої інстанції узгоджуються з матеріалами справи та вимогами закону, у звязку з чим апеляційний суд приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції у даній справі є законним та обґрунтованим.

Відповідно ж до вимог ст. ст. 10, 11, 303, 307 ч. 1 п. 1, 308 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі; апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних підстав.

За викладених обставин судова колегія приходить до висновку, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи, порушень норм матеріального та процесуального права не допустив, а наведені в апеляційній скарзі доводи висновки суду не спростовують, в зв'язку з чим рішення суду підлягає залишенню без змін.

Керуючись ст. ст. 304, 307 ч. 1 п. 1, 308, 313, 314, 317, 319, 325, 327 ЦПК України, колегія суддів,

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_4, представника ОСОБА_2,відхилити, а рішення Приморського районного суду м. Одеси від 30. 04. 2015 р.залишити без змін.

Судове рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту його проголошення і може бути оскаржене протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Судді апеляційного суду Одеської області А. П. Бабій

ОСОБА_12

ОСОБА_13