АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Справа № 22-ц/796/4403/2015 Головуючий у 1-й інстанції: Вовк С.В.
Доповідач: Кравець В.А.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 березня 2015 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду м. Києва в складі :

Головуючої - Кравець В.А.,

Суддів - Шиманського В.Й., Семенюк Т.А.

при секретарі - Круглику В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Печерського районного суду м. Києва від 16 грудня 2014 року в справі за позовом ОСОБА_2 до Федерації професійних спілок працівників малого та середнього підприємництва України про визнання незаконним та скасування рішення про звільнення,

В С Т А Н О В И Л А :

У листопаді 2014 рокупозивач звернувся в суд із зазначеним позовом, в якому, з урахуванням уточнених вимог, просив визнати незаконним та скасувати рішення Пленуму Ради Федерації професійних спілок працівників малого і середнього підприємництва України від 15 листопада 2011 року, яке оформлено протоколом № 4 від 15.11.2011 p. та рішення VIII позачергового З'їзду Федерації професійних спілок працівників малого та середнього підприємництва України, оформлене протоколом від 24 січня 2012 року.

Свої вимоги обґрунтовував тим, що визнання незаконним рішення Пленуму Ради Федерації від 15.11.2011 p. призведе до наявності підстав визнати недійсним рішення З'їзду від 24.01.2012 p., оскільки в цьому разі буде порушено процедуру скликання та проведення, наявності кворуму та інші порушення норм Статуту Федерації.

Рішенням Печерського районного суду м. Києва від 16 грудня 2014 року позов задоволено.

Визнано незаконним та скасовано рішення Пленуму Ради Федерації професійних спілок працівників малого та середнього підприємництва України від 15 листопада 2011 p., яке оформлено протоколом № 4 від 15 листопада 2011 р. та рішення VIII позачергового З'їзду Федерації професійних спілок працівників малого та середнього підприємництва України, оформлене протоколом від 24 січня 2012 р.

Не погоджуючись з рішенням суду, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення та ухвалити нове про відмову у задоволенні позову, посилаючись на те, що суд ухвалив рішення з порушенням норм матеріального та процесуального права, не з'ясувавши дійсні обставини спору.

Вказує на те, що суд приймаючи позовну заяву до розгляду та відкриваючи провадження порушив вимоги ст. 233 КЗпП України та ст. 72 ЦПК України, оскільки документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду. Трудове законодавство передбачає, що заява про вирішення трудового спору у справах про звільнення може бути подана в місячний строк з дня вручення копії наказу про звільнення або з дня видачі трудової книжки, а позивач просить скасувати рішення виборних органів Федерації (відповідача), з моменту прийняття яких пройшло три роки, документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду.

Крім того, судом порушено норми ст. 221 КЗпП України, оскільки порядок розгляду трудових спорів не поширюється на спори про дострокове звільнення від виборної платної посади членів громадських та інших об'єднань громадян за рішенням органів, що їх обрали, тим самим порушивши вимоги ст.ст. 15, 16 ЦПК України щодо заборони об'єднувати в одне провадження вимог, які підлягають розгляду за правилами різних видів судочинства, якщо інше не встановлено законом.

Зазначила, що позивач та представник відповідача є однією і тією ж особою, оскільки на момент звернення саме ОСОБА_2 значився в ЄДР Головою Федерації. Тобто, фактично ОСОБА_2 подав позов сам до себе, а тому суд безпідставно прийняв заяву до розгляду , оскільки факту порушення прав, свобод чи інтересів ОСОБА_2 не було.

Апелянт також стверджує, що позивач не надав суду інформацію про наявність рішення Господарського суду м. Києва від 11.04.13 р. у справі № 5011-52/11282- 2012, що набрало законної сили, відповідно до якого Всеукраїнська профспілка працівників-мігрантів в Україні була поновлена в правах членської організації Федерації.

Суд порушив її конституційне право на працю та фактично позбавив права на захист від незаконного звільнення, що передбачено ст.ст. 43, 55 Конституції України, оскільки на момент прийняття оскаржуваних рішень вона була Почесним Головою Федерації, а на З'їзді саме її було переобрано Головою Федерації.

В судовому засіданні апелянт та її представник скаргу підтримали та просили її задовольнити з вищевказаних підстав.

Представник ОСОБА_2 проти скарги заперечував, просив рішення суду у справі залишити без зміни.

Заслухавши доповідь судді Кравець В.А., обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість ухваленого рішення, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав:

Задовольняючи позов, суд виходив з його доведеності та обґрунтованості.

Висновок суду відповідає обставинам справи та грунтується на вимогах закону.

Судом встановлено, що рішенням Пленуму Ради Федерації професійних спілок працівників малого та середнього підприємництва України від 15.11.2011 р., оформленим протоколом №4 вирішено:

- змінити керівні органи, а саме: переобрано заступника Голови Федерації ОСОБА_4 на ОСОБА_5, достроково звільнено Голову Федерації ОСОБА_2, обрано Головою Федерації ОСОБА_5;

- провести Позачерговий З'їзд Федерації у закритій формі до січня 2012 року, встановлено квоту на З'їзд, визначено порядок денний;

- вважати дії ОСОБА_6 щодо участі у акціях та мирних зборах такими, що не відповідають спільній концепції Федерації, розробити членським організаціям пропозиції щодо затвердження оновленої концепції Федерації.

На підставі вказаного рішення було проведено VIII позачерговий З'їзд Федерації професійних спілок працівників малого та середнього підприємництва України від 24 січня 2012 року, на якому вирішено, зокрема, затвердити п. 2.2. рішення (постанови) Пленуму Ради Федерації від 15.11.2011 року про дострокове звільнення Голови Федерації ОСОБА_2, достроково звільнити Голову Федерації ОСОБА_2 з 16.11.2011 р., об'єднати тимчасово терміном на один рік посади Голови та Почесного Голови та обрати Головою Федерації ОСОБА_1 Зобов'язати ОСОБА_1 повідомити підприємства, установи, організації про прийняте з»їздом рішення щодо зміни керівника Федерації. Уповноважити ОСОБА_1 з правом підпису провести державну реєстрацію змін в установчих документах згідно вимог законодавства України.

Відповідно до п. 6.1. статуту Федерації в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин, З'їзд є вищим органом Федерації і має виключні повноваження, зокрема, обирає та звільняє Голову Федерації терміном на 5 років. В разі необхідності вибори Голови Федерації, в термін між З'їздами, можуть бути здійснені на Пленумі Ради Федерації з затвердженням на наступному З'їзді.

Пунктом 7.2.1. статуту передбачено, що Рада Федерації формується в чисельності, встановленою З'їздом Федерації, але не менше 2 представників від кожної Всеукраїнської членської організації, від обласних, місцевих, інших галузевих, міжгалузевих, регіональних членських організацій - не менше одного представника. Членами Ради за посадами є Почесний Голова - Голова Ради, Голова, перший заступник Голови та заступники Голови Федерації.

Відповідно до п. 7.2.3. статуту, Пленум Ради Федерації правомочний приймати рішення, якщо в його роботі бере участь не менше половини його членів.

Згідно протоколу від 15 листопада 2011 року № 4 станом на день проведення пленуму налічувалось 22 члени Федерації, при цьому присутніми були 12 членів, з яких 2 представники Всеукраїнської профспілки працівників - мігрантів в Україні та за її межами: ОСОБА_9, ОСОБА_10 та ОСОБА_11 (а. с 4-6).

Всеукраїнська профспілка працівників - мігрантів в Україні та за її межами листом від 12.09.2011 повідомила Голову Федерації, що рішенням від 12.09.2011 р. № 8 вийшла зі складу Федерації (а. с. 27). Відповідно до п. 4.1. статуту членські організації Федерації, зокрема, мають право вільно входити до складу Федерації, а також виходити з неї. Пунктом 3.3. статуту встановлено, що рішення про прийняття та його порядок Всеукраїнських профспілок в членські організації Федерації приймає Рада Федерації.

Згідно п. 3.11. статуту вихід членської організації зі складу Федерації за власною ініціативою вважається таким, що відбувся, з дня отримання Федерацією письмового повідомлення про вихід та оригіналу рішення виборного органу членської організації.

На момент прийняття рішення про звільнення позивача із займаної посади Радою Федерації не було вирішено питання про визнання заяви Всеукраїнської профспілки працівників -мігрантів в Україні та за її межами від 12.09.2011 недійсною в зв'язку з її відкликанням.

Крім того, статутом не передбачено повноважень Ради Федерації визнавати заяви членів Федерації про вихід недійсними.

Отже, колегія суддів погоджується з рішенням суду першої інстанції про те, що рішення про дострокове звільнення Голови Федерації ОСОБА_2 було прийнято із порушенням п. 7.2.3. статуту, оскільки в Пленумі Ради Федерації приймали участь 8 членів із 22, тобто був неповноважний кворум.

Твердження апелянта про те, що рішення Господарського суду м. Києва від 11.04.13 р. у справі № 5011-52/11282-2012, що набрало законної сили, Всеукраїнська профспілка працівників-мігрантів в Україні та за її межами була поновлена в правах членської організації Федерації, є безпідставними, оскільки на суть прийнятого рішення в даній справі не впливають.

Члени Всеукраїнської профспілки працівників-мігрантів в Україні та за її межами не голосували за прийняття рішення Пленуму Ради Федерації професійних спілок працівників малого і середнього підприємництва України від 15 листопада 2011 року, яке оформлено протоколом № 4 від 15.11.2011 p. про дострокове звільнення Голови Федерації ОСОБА_2

Посилання апелянта на те, що позивач та представник відповідача є однією і тією ж особою, так як на момент звернення саме ОСОБА_2 значився в ЄДР Головою Федерації, є необґрунтованими, оскільки не внесення відомостей в Єдиний державний реєстр юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців про зміну Голови Федерації за рішення від 15 листопада 2011 року, яке оформлено протоколом № 4 від 15.11.2011 p. не свідчить про те, що позивач та відповідач одна і та ж особа.

Доводи апелянта про порушення її прав як голови Федерації не заслуговують на увагу, оскільки оскаржуваним судовим рішенням встановлено порушення прав позивача.

В силу ч.1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Відсутні в апеляційній скарзі доводи, які б давали підстави до скасування рішення суду, оскільки при розгляді справи у апеляційному суді скаржник не надав будь - яких переконливих доказів на спростування висновків суду першої інстанції.

Отже, суд першої інстанції всебічно і об'єктивно дослідив всі обставини справи, зібраним доказам дав вірну правову оцінку й постановив рішення, що відповідає вимогам закону.

Рішення суду постановлено з дотриманням норм матеріального та процесуального права, тому підстав для його скасування колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст.ст. 218,303,304,307,308, 313-315,317 ЦПК України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - відхилити.

Рішення Печерського районного суду м. Києва від 16 грудня 2014 року в справі залишити без зміни.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена протягом двадцяти днів до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ шляхом подачі касаційної скарги до цього суду.

Головуючий Судді