Справа № 212/391/15-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 березня 2015 року м. Кривий Ріг

Жовтневий районний суд м. Кривого Рогу у складі:

головуючого- судді: Шум Л.І.;

при секретарі: Борух Ю.К.;

за участі представника позивача: ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду, в м. Кривому Розі, цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до Департаменту Державної архітектурно-будівельної інспекції у Дніпропетровській області, Криворізької міської ради та Територіальної громади в особі Виконавчого комітету Жовтневої районної у місті радипро визнання права власності в порядку спадкування, -

В С Т А Н О В И В :

В січні 2015 року позивач звернулася до суду з позовом про визнання права власності в порядку спадкування, посилаючись на наступні обставини, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_3, після її смерті єдиним спадкоємцем є її донька - ОСОБА_2.

За життя померлій належало нерухоме майно за адресою: АДРЕСА_1, а саме: 3/10 частки квартири, на підставі свідоцтва про право власності на житло та одна кімната у квартирі, відповідно до договору купівлі - продажу.

Співвласником вказаної квартири є позивач - ОСОБА_2

Користуючись та володіючи даною квартирою, позивач разом із матір'ю зробили в ній перепланування. В результаті якого загальна площа квартири зменшилась та складає 43.4 кв.м., житлова площа складає 27.1 кв.м.

Але в зв'язку зі смертю одного із співвласників узаконення перепланування стало неможливим.

Для оформлення спадщини після померлої матері, позивач звернулась до Другої криворізької державної нотаріальної контори з відповідною заявою та наявними документами.

Постановою про відмову у вчиненні нотаріальних дій від 01 квітня 2014 року, нотаріусом Другої криворізької державної нотаріальної контори Тімошиною О. В. ОСОБА_2 було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, у зв'язку з відсутністю право установчого документа на одну кімнату та право установчого документа (а саме відсутності узаконення самочинного перепланування) на вищевказану частку квартири.

Для вирішення питання узаконення самочинного перепланування, позивач звернулась до Виконавчого комітету Жовтневої районної у місті Ради, але листом від 07.11.2014 року їй було відмовлено у вирішенні даного питання у зв'язку з тим, що воно не належить до компетенції виконкому райради.

В подальшому, для отримання Акту введення в експлуатацію та оформлення права власності на переплановану квартиру, ОСОБА_2 звернулась до департаменту Державної архітектурно - будівельної інспекції у Дніпропетровській області з відповідною заявою та доданими до неї документами.

Але листом від 19.12.2014 року їй було повідомлено, що у зв'язку зі смертю співвласника квартири узаконення самочинного перепланування відповідно до діючого законодавства не є можливим. І дане питання може бути вирішено лише у судовому порядку.

ОСОБА_2 є єдиним спадкоємцем та законним власником даної квартири. Але на сьогоднішній день, враховуючи зазначені вище обставини, вона не має можливості оформити на своє ім'я право установчі документи, в зв'язку з чим змушена звернутись з даним позовом до суду.

Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримав, просив суд позовні вимоги задовольнити шляхом визнання права власності в порядку спадкування.

Відповідачі у судове засідання не з'явилися, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, завчасно повідомили про можливість розгляду справи у відсутність їх представника.

Допитавши представника позивача, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню за наступними підставами.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_3. Даний факт підтверджується Свідоцтвом про смерть виданим Тернівським відділом реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Криворізького міського управління юстиції у Дніпропетровській області від 26 серпня 2013 року серії І-Ки № 531850 та відповідним актовим записом за № 1098.

За життя померлій належало нерухоме майно за адресою: АДРЕСА_1 яке складалось з: 3/10 частки квартири, на підставі свідоцтва про право власності на житло від 25 травня 1995 року № Ж1139 та одна кімната у квартирі, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, що належала померлій відповідно до договору купівлі - продажу, зареєстрованого на Морській Товарній Біржі (Криворізька філія №1) від 20.10.1997 року, в реєстрі № 1 .

Співвласником вказаної квартири є позивач - ОСОБА_2

Як вбачається з матеріалів справи, користуючись та володіючи даною квартирою, позивач разом із матір'ю зробили в ній перепланування. В результаті якого загальна площа квартири зменшилась та складає 43.4 кв.м., житлова площа складає 27.1 кв.м..

У зв'язку з цим позивач для вирішення питання відповідності даних змін державним будівельним нормам звернулась до товариства з обмеженою відповідальністю «Смартінжінірінг» із замовленням щодо проведення експертної оцінки технічного стану будівельних конструкцій та можливості подальшої експлуатації квартири АДРЕСА_1.

Відповідно до технічного висновку щодо стану будівельних конструкцій після перепланування квартири встановлено, що технічний стан будівельних конструкцій приміщень квартири АДРЕСА_1, дозволяє зробити висновки про можливість подальшої надійної експлуатації будівельних конструкцій. Несуча спроможність будівельних конструкцій забезпечена.

У технічному висновку про можливість експлуатації квартири після її перепланування вказано, що об'ємно - планувальне рішення після перепланування приміщень квартири, дозволяє її експлуатацію згідно цільового призначення.

Дані висновки свідчать про відповідність робіт з перепланування державним будівельним нормам та стандартам.

Згідно ст. 1261 ЦК України, позивач - ОСОБА_2. є єдиним спадкоємцем першої черги після померлої матері - ОСОБА_3

Частиною 3 ст. 1268 ЦК України передбачено, що спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку він не заявив про відмову від неї.

Для оформлення спадщини після померлої матері, позивач звернулась до Другої криворізької державної нотаріальної контори з відповідною заявою та наявними документами.

Постановою про відмову у вчиненні нотаріальних дій від 01 квітня 2014 року, нотаріусом Другої криворізької державної нотаріальної контори Тімошиною О. В. ОСОБА_2 було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на 3/10 частки квартири та одну кімнату у квартирі, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, що належала померлій ІНФОРМАЦІЯ_1 матері - ОСОБА_3, у зв'язку з відсутністю право установчого документа на одну кімнату та право установчого документа (а саме відсутності узаконення самочинного перепланування) на вищевказану частку квартири.

У силу положень ст. ст. 21, 24, 41 Конституції України, ст. ст. 319, 358 ЦК України всі громадяни є рівними у своїх правах, усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення цих прав, в тому числі щодо захисту права спільної часткової власності.

Вирішуючи питання про право власності на спадкове нерухоме майно у випадках, якщо спадщина прийнята, проте спадкоємцем не було одержано свідоцтво про право на спадщину (ст. 1297 ЦК) або не здійснено державну реєстрацію права на спадщину (ст. 1299 ЦК), слід брати до уваги, що законодавець розмежовує поняття «виникнення права на спадщину» та «виникнення права власності на нерухоме майно, що входить до складу спадщини», і пов'язує із виникненням цих майнових прав різні правові наслідки.

Відповідно до норм ч. 5 ст. 1268 ЦК незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини та згідно із ч. 3 ст. 1296 ЦК відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину.

Статтею 1297 ЦК встановлено обов'язок спадкоємця звернутися за свідоцтвом про право на спадщину на нерухоме майно. При цьому, норми цієї статті, так само як й інші норми ЦК, не визначають правових наслідків недотримання такого обов'язку у виді втрати права на спадщину.

Виникнення у спадкоємця права на спадщину, яке пов'язується з її прийняттям, як майнового права зумовлює входження права на неї до складу спадщини після смерті спадкоємця, який не одержав свідоцтва про право на спадщину (статті 1296, 1297 ЦК) та не здійснив його державної реєстрації (ст. 1299 ЦК). При цьому свідоцтво про право на спадщину видається нотаріусом на підставі письмової заяви спадкоємця після закінчення шести місяців з дня відкриття спадщини.

Однак, визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку.

Як вбачається з роз'яснень, викладених в Інформаційному листі ВССУ за № 24-753/0/4-13 від 16.05.2013 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування», у разі відмови нотаріуса видати свідоцтво про право на спадщину спадкоємці учасника спільної сумісної власності мають право звернутися з позовом про визначення частки майна, належної померлому на праві спільної сумісної власності.

Відповідно до п. 7 постанови пленуму ВССУ від 30 березня 2012 року № 6 «Про практику застосування судами статті 376 Цивільного кодексу України (про правовий режим самочинного будівництва)» не може бути застосовано правила ст. 376 ЦК при вирішенні справ за позовами про визнання права власності на самочинно переобладнані квартири в багатоквартирних будинках різних житлових фондів, оскільки такі правовідносини врегульовано іншими нормами законодавства, зокрема ст. 383 ЦК та відповідними нормамиЖитлового кодексу України щодо власників квартир.

Згідно з ч. 2 ст. 383 ЦК України, власник квартири може на свій розсуд здійснювати ремонт і зміни у квартирі, наданій йому для використання як єдиного цілого,- за умови, що ці зміни не призведуть до порушень прав власників інших квартир у багатоквартирному житловому будинку та не порушать санітарно-технічних вимог і правил експлуатації будинку.

Згідно зі ст. 152 ЖК України переобладнання і перепланування жилого будинку (квартири), що належить громадянинові на праві приватної власності, провадяться з дозволу виконавчого комітету місцевої Ради народних депутатів.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач провів ряд переобладнань.

З огляду на дану в ст. ст. 379- 382 ЦК України характеристику житла, з урахуванням висновку, розробленого спеціалізованою організацією, суд вважає, що переобладнання здійснено з додержанням відповідних норм і правил.

Судом також встановлено, що Позивач звернулась до управління благоустрою та житлової політики виконкому міської ради з питань оформлення перепланування і відповідно права власності не переплановану квартиру, однак їй відмовлено у зв'язку зі смертю її матері, яка була співвласником квартири.

З матеріалів справи вбачається, що здійснення перепланування в квартирі АДРЕСА_1 не порушує прав власників інших квартир, не порушують санітарно-технічних вимог і правил експлуатації будинку, про що свідчать надані Позивачем докази.

Згідно зі ст. 392 ЦК, позов про визнання права власності може бути пред'явлений, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати власником документа, який засвідчує його право власності.

Таким чином, суд вважає, що права Позивача на визнання права власності на переобладнану квартиру, що належить їй на праві власності не визнано, та оспорюються, обраний нею спосіб захисту відповідає ст. 16 ЦК України, тому її позов підлягає задоволенню.

На підставі вищенаведеного, керуючись

ст.ст. 10, 11, 57, 58, 59, 60, 209, 57, 58, 59, 60, 209, 12, 213, 214, 215 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_2 до Департаменту Державної архітектурно-будівельної інспекції у Дніпропетровській області, Криворізької міської ради та Територіальної громади в особі Виконавчого комітету Жовтневої районної у місті радипро визнання права власності в порядку спадкування - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_2 право власності на 3/10 частини та одну кімнату перепланованої квартири АДРЕСА_1, загальною площею - 43.4 кв.м., житловою площею - 27.1 кв.м. в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_3, померлої ІНФОРМАЦІЯ_1.

Визнати за ОСОБА_2 право власності на 3/10 частини перепланованої квартири АДРЕСА_1 Дніпропетровської області, загальною площею - 43.4 кв.м., житловою площею - 27.1 кв.м.

Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Дніпропетровської області через Жовтневий районний суд м. Кривого Рогу протягом 10 днів з дня його проголошення шляхом подачі апеляційної скарги, а особами, які брали участь у справі, але не були присутні при проголошенні рішення у цей же строк із дня отримання копії рішення.

Суддя: Л. І. Шум