Апеляційний суд Кіровоградської області
№ провадження 22-ц/781/757/15 Головуючий у суді І-ї інстанції Петрова О. Ф.
Доповідач Дьомич Л. М.
УХВАЛА

25.03.2015 Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Кіровоградської області у складі:

головуючого судді: Дьомич Л.М.

суддів: Дуковського О.Л.; Єгорової С.М.

з участю секретаря: Лазаренко В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кіровограді цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2, яка представляє інтереси ОСОБА_3 на ухвалу Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 20 січня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про відшкодування збитків, завданих внаслідок невиконання зобов'язань згідно попереднього договору,-

В С Т А Н О В И Л А:

У грудні 2014 року ОСОБА_2, яка представляє інтереси ОСОБА_3 звернулася в суд з позовом до ОСОБА_4 про стягнення 2 053 776,00 грн. завданих у результаті невиконання зобов'язань згідно укладення попереднього договору.

З метою забезпечення позову ОСОБА_2, яка представляє інтереси ОСОБА_3 подала до суду письмову заяву про забезпечення позову, шляхом накладення арешту на нежитлове приміщення магазин, який розташований за адресою Кіровоградська область, м. Олександрія, АДРЕСА_1, що належить ОСОБА_4.

Ухвалою Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 20 січня 2015 року відмовлено у задоволені заяви (а.с.29).

Не погоджуючись з ухвалою суду ОСОБА_2, яка представляє інтереси ОСОБА_3 подала апеляційну скаргу в якій ставить питання про скасування ухвали як такої, що постановлена з порушенням норм процесуального права. Зокрема зазначено, що судом не повно з'ясовані всі фактичні обставини справи та не надано належної оцінки наявним в матеріалах справи доказам, а саме нотаріально посвідченому попередньому договору від 08 листопада 2011 року в якому чітко зазначена погоджена сторонами договору вартість приміщення та що спірне приміщення належить відповідачу на підставі договору купівлі-продажу нерухомого майна. Право отримання інформації про реєстрацію належного відповідачу майна згідно закону має власник або відповідний компетентний державний орган, тому позивачем не надано вказаної інформації при зверненні з позовом до суду.

Колегія суддів заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представника позивача та представника відповідача, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених у суді першої інстанції, вважає, що апеляційна скарга підлягає відхиленню, ухвала суду залишенню без зміни за таких підстав.

Відповідно до ч. 3 ст. 151 ЦПК України забезпечення позову за заявою осіб, які беруть участь у справі, допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Статтею 152 ЦПК України передбачено, що позов забезпечується, зокрема: накладенням арешту на майно і грошові кошти, що належать відповідачеві і знаходяться у нього або в інших осіб; забороною вчиняти певні дії.

В пункті 4 постанови № 9 від 22 грудня 2006р Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» зазначено, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитись в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову, з'ясувати відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулась з такою заявою.

Із змісту позовної заяви виходить, що 08 листопада 2011 року між ОСОБА_3 та ОСОБА_4 на підставі ст. 635 ЦК України укладено нотаріально посвідчений попередній договір. Згідно якого покупець за основним договором ОСОБА_3 мав набути право власності на нежитлове приміщення - магазин загальною площею 90 кв.м., яке розташоване за адресою АДРЕСА_1 м. Олександрія, Кіровоградська область, яке у строк до 31 грудня 2011 року ОСОБА_4 повинен ввести в експлуатацію. Нотаріусом при укладенні попереднього договору роз'яснено сторонам про відповідальність щодо відшкодування збитків завданих у результаті не укладення в майбутньому основного договору, а також, що сторона яка необгрунтовано ухилятиметься від укладення основного договору зобов'язана відшкодувати іншій стороні збитки на підставі діючого законодавства.

Згідно інформації внесеної до попереднього договору, об'єкт основного договору належить продавцю на підставі договору купівлі-продажу нерухомого майна, посвідченого приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу, право власності на яке зареєстровано в МБТІ 11 березня 2008 року за № 192/114. Вартість вказаної нежитлової будівлі становила 1 000 000 грн., що на день підписання попереднього договору в еквіваленті до долару США складала 125 000 тис. Факт отримання ОСОБА_4 від позивача зазначеної суми підтверджується його підписом під вказаним договором.

На думку позивача, враховуючи високу вартість спірного приміщення, невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду у разі задоволення позову.

Постановляючи ухвалу про відмову у задоволенні заяви щодо забезпечення позову суд першої інстанції виходив з того, що в заяві не обгрунтовано необхідність вжиття заходів забезпечення позову, не надано доказів чи створене майно (нежитлове приміщення магазину) введено в експлуатацію і кому саме належить, яка його вартість та чи співмірна вона із заявленими вимогами, а також в який спосіб відповідач здійснює свою діяльність. Крім того, судом враховано, що заборона вчиняти будь-які дії може призвести до негативних наслідків.

Законодавством обумовлено, що вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушенні у зв'язку із застосуванням відповідних заходів.

Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд першої інстанції з урахуванням недоведеності необхідності застосування заходів забезпечення позову та враховуючи, що вжиті заходи забезпечення позову можуть перешкоджати господарській діяльності, дійшов правильного висновку щодо відмови у задоволенні заяви про забезпечення позову, накладення арешту на нежитлове приміщення магазину, який знаходиться за адресою Кіровоградська область, АДРЕСА_1

Суд першої інстанції у повній мірі з'ясував обсяг позовних вимог та відповідність виду забезпечення позову позовним вимогам.

Позивач просить забезпечити позов шляхом накладення арешту на все приміщення, розташоване по АДРЕСА_1 в м. Олександрії, але згідно пояснень представника відповідача і умов попереднього договору ОСОБА_4 є власником 90 кв.м., адреса у договорі зазначена про АДРЕСА_1. Як вказано сторонами в судовому засіданні решта приміщення належить іншим суб'єктам господарювання, тому суд і дану обставину врахував при вирішенні заяви. Також правильно визначений висновок, що відсутні докази загрози відчуження майна відповідачем і перешкоди виконанню судового рішення.

У зв'язку з чим накладення арешту на все спірне нежитлове приміщення буде перешкоджати господарській діяльності підприємців, що є власниками іншої його частини та може призвести до незворотних наслідків.

Крім того, попередній договір від 08.11.2011 року, як вказує сторона позивача, не містить необхідний обсяг інформації, зокрема, щодо вартості об'єкта та права власності всього приміщення, в розумінні вимог розгляду заяви про забезпечення позову. Так в пункті 2.2 зазначено, що приміщення магазину 90 кв.м. про АДРЕСА_1 буде належати продавцю на момент укладання основного договору, а остаточна ціна об'єкта визначається після завершення будівництва.

Тому колегія суддів вважає, що відсутні обґрунтовані причин того, що невжиття заходів забезпечення може в майбутньому утруднити чи зробити неможливим виконання судового рішення.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду та не дають підстав вважати, що ухвала суду постановлена з недотриманням норм процесуального права.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.312 ЦПК України розглянувши скаргу на ухвалу суду першої інстанції апеляційний суд відхиляє скаргу і залишає ухвалу без змін, якщо судом першої інстанції постановлено ухвалу з додержанням вимог закону.

Керуючись ст.303, ст. 307, ст. 312, ст.ст. 313-315 ЦПК України, -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2, яка представляє інтереси ОСОБА_3 - відхилити.

Ухвалу Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 20 січня 2015 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і оскарженню не підлягає.

Головуючий:

Судді: