ДЗЕРЖИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА ОСОБА_1
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 408/6101/12
Провадження № 4-с/210/6/15
У Х В А Л А

іменем України

"27" квітня 2015 р.

Дзержинський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді Чайкіна О.В.,

за участі секретаря судового засідання Севанян М.Б.

розглянувши в порядку ч. 2 ст. 197 ЦПК України цивільну справу за уточненою скаргою ОСОБА_2, субєкт оскарження: заступник начальника Тернівського відділу Державної виконавчої служби Криворізького міського управління юстиції ОСОБА_3, треті особи: Тернівський відділ державної виконавчої служби Криворізького міського управління юстиції, Публічне акціонерне товариство Північний гірничозбагачувальний комбінат про визнання незаконними дій державного виконавця, -

В С Т А Н О В И В:

До суду надійшла скарга ОСОБА_4, який діє від імені та в інтересах ОСОБА_2, про визнання незаконними дій державного виконавця. В подальшому, заявником скарга уточнена, та в останній редакції скарги від 03.02.2015 року, заявник просив суд:

- визнати бездіяльність заступник начальника Тернівського відділу Державної виконавчої служби Криворізького міського управління юстиції ОСОБА_3 щодо виконання рішення суду за виконавчим листом №2/408/2140/12 виданого Дзержинським районним судом м.Кривого Рогу, не правовірною та такою що порушує його права;

- зобовязати заступника начальника Тернівського відділу Державної виконавче служби Криворізького міського управління юстиції ОСОБА_3 усунути порушення законодавства та здійснювати виконання судового рішення за виконавчим листом № 2/408/2140/12 виданого Дзержинським районним судом м. Кривого Рогу у повній відповідності з вимогами Закону України Про виконавче провадження ;

- надати заступнику начальника Тернівського відділу Державної виконавчої служби Криворізького міського управління юстиції ОСОБА_3 місячний термін на виконання рішення суду.

Від представника заявника надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, в якій значиться, що заявник скаргу підтримує в повному обсязі, просить її задовольнити.

Субєкт оскарження до суду не зявився, про дату, час та місце розгляду скарги повідомлявся, заперечень на скаргу не надав. Треті особи до суду не зявились, про час та місце розгляду скарги повідомлялись. Неявка осіб не перешкоджає розгляду скарги по суті, у звязку з чим, суд приходить до висновку про розгляд скарги за наявними матеріалами справи в порядку ч.2 ст. 197 ЦПК України.

Суд, дослідивши матеріали скарги, та додані до неї документи, приходить до наступних висновків.

Так, звертаючись до суду із скаргою в порядку ст. 384 ЦПК України заявник посилається на ті обставини, що рішенням Апеляційного суду Дніпропетровської області від 04 грудня 2012 року змінено рішення Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу від 26 вересня 2012 року, та стягнуто з Публічного акціонерного товариства Північний гірничозбагачувальний комбінат (надалі ПАТ ПівнГЗК на користь ОСОБА_2 в рахунок відшкодування моральної шкоди 22000,00грн. В січні 2013 року заявником подано виконавчий лист за № 2/408/2140/12 до Тернівського ВДВС КМУЮ в Дніпропетровській області про стягнення з ПАТ ПівнГЗК на користь ОСОБА_2 грошових коштів в сумі 22000,00грн. Заявник стверджує, що постанову про відкриття виконавчого провадження не отримував. Під час проведення виконавчих дій, боржник ПАТ ПівнГЗК та орган ДВС, зверталися до Апеляційного суду Дніпропетровської області із заявою про розяснення порядку виконання судового рішення в частині утримання податку з доходів фізичних осіб із розміру присудженої до компенсації моральної шкоди. Однак, апеляційною інстанцією відмовлено у наданні такого розяснення. Також зі змісту скарги, заявник стверджує, що з присуджених 22000,00грн. він отримав лише 18489грн.40коп. Вважає, що такими діями орган ДВС субєкт оскарження, - порушує права позивача.

Судом встановлено, що у серпні 2012 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до ПАТ ПівнГЗК) про стягнення моральної шкоди, посилаючись на те, що він, працюючи тривалий час в шкідливих умовах праці, отримав професійне захворювання, у звязку із чим висновком МСЕК від 22.04.2009 року йому було встановлено стійку втрату професійної працездатності у розмірі 55% та визнано інвалідом третьої групи з 06.04.2009 року безстроково.

Рішенням Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу від 26 вересня 2012 року позов задоволено частково. Стягнуто з ПАТ ПівнГЗК на користь ОСОБА_2 28 000 грн. в рахунок відшкодування моральної шкоди. Стягнуто з ПАТ ПівнГЗК на користь держави судовий збір у розмірі 107 грн. 50 коп.

Рішенням Апеляційного суду Дніпропетровської області від 04 грудня 2012 року Рішення Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу від 26 вересня 2012 року змінено, зменшено розмір моральної шкоди, стягнутої з Публічного акціонерного товариства "Північний гірничо збагачувальний комбінат" на користь ОСОБА_2 з 28 000 грн. до 22 000 грн.

Ухвалою Апеляційного суду Дніпропетровської області від 05 січня 2014 року ПАТ ПівнГЗК відмовлено в розясненні вищевказаного судового рішення щодо порядку його виконання, оскільки заявлені доводи для розяснення судового рішення не передбачені ст. 221 ЦПК України.

Постановою заступника начальника Тернівського відділу Державної виконавчої служби Криворізького міського управління юстиції ОСОБА_3 ВП № 36342077 від 05 лютого 2013 року відкрито виконавче провадження про примусове виконання виконавчого листа № 2/408/2140/12, виданого 26.09.2012 року Дзержинським районним судом міста ОСОБА_1 про стягнення з ПАТ ПівнГЗК на користь ОСОБА_2 моральної шкоди в розмірі 22000,00грн. Боржнику надано строк для добровільного виконання рішення суду у строк до 12 лютого 2013 року.

Як вбачається з скарги, ОСОБА_2 стверджує, що на виконання рішення апеляційної інстанції йому перераховано 18489грн.40коп.

Також заявник скарги стверджує, що звертався у серпні 2014 року до органу ДВС з заявою про видачу постанови про закінчення виконавчого провадження, однак йому видали постанову про відкриття виконавчого провадження.

Відповідно до статті 383 ЦПК України, ч. 1 ст. 12, ч. 4 ст. 82 Закону Про виконавче провадження право на оскарження рішення, дії або бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до ЦПК, мають лише сторони виконавчого провадження, якщо вважають, що порушено їх права чи свободи. На підставі ст. 8 Закону Про виконавче провадження сторонами у виконавчому провадженні є стягувач і боржник.

Так, згідно з ч. 3 ст. 6 Закону України "Про виконавче провадження" рішення, дії або бездіяльність державного виконавця можуть бути оскаржені в порядку, встановленому цим Законом, а відповідно до ч. 1 ст. 12 цього Закону сторони виконавчого провадження мають право оскаржувати рішення, дії або бездіяльність державного виконавця з питань виконавчого провадження у порядку, встановленому цим Законом.

Скарга на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби подається до суду, який видав виконавчий документ (ч. 2 ст. 384 ЦПК України), незалежно від місця виконання судового рішення.

Як вбачається з матеріалів справи, скарга подана з дотримання правил підсудності.

Відповідно до статті 385 ЦПК України скарга на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби може бути подано до суду у десятиденний строк, які обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав чи свобод.

Тобто, право на звернення до суду зі скаргою, є строковим. Пропущений з поважних причин строк для подання скарги може бути поновлено судом (ч. 3 ст. 385 ЦПК України).

Якщо ж обов'язок державного виконавця здійснити певну дію прямо передбачено законом, але строки її вчинення не зазначені, то бездіяльність державного виконавця може бути оскаржена в будь-який час, коли особа прийде до висновку, що ця бездіяльність порушує її права чи свободи, оскільки правопорушення є триваючим.

Враховуючи те, що суду не представлено доказів закінчення виконавчого провадження, та доказів повного виконання судового рішення, суд не момент розгляду скарги не вбачає підстав для залишення скарги без розгляду у звязку з пропуском строків звернення до суду із скаргою (ст. 72 ЦПК України).

Виходячи зі змісту статті 387 ЦПК України, у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов'язує державного виконавця або іншу посадову особу державної виконавчої служби задовольнити вимогу заявника та усунути допущені порушення або іншим шляхом поновлює його порушені права чи свободи. Якщо ж оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність було прийнято або вчинено відповідно до закону, у межах повноважень суб'єкта оскарження і права чи свободи заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.

Суд наголошує, що предметом судового розгляду у справах за скаргами на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи інших посадових осіб державної виконавчої служби, можуть бути лише рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби.

Разом з тим, зі змісту скарги не вбачається, якою ж саме дією, чи бездіяльністю, чи рішенням органу ДВС чи його посадовою особою порушено, не визнано, чи оспоронено права, свободи чи інтереси скаржника ОСОБА_2

У своїй скарзі скаржник посилається на те, що рішення суду виконано частково, однак в підтвердження не надає постанови про закінчення виконавчого провадження з підстав фактичного виконання судового рішення, яка може бути оскаржена до суду у разі не згоди з нею.

Також заявник посилається на те, що йому у видачі такої постанови відмовлено, а видано лише постанову про відкриття виконавчого провадження. Натомість, в обґрунтування таких доводів, скаржник не надає доказів такої відмови, а судове рішення не може ґрунтуватись на припущеннях.

Суд наголошує, що відповідно до статей 15, 16 ЦПК у порядку цивільного судочинства суди розглядають справи про захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин, а також з інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ за Кодексом адміністративного судочинства України, Господарським процесуальним кодексом України, Кримінальним процесуальним кодексом України або Кодексом України про адміністративні правопорушення віднесено до компетенції адміністративних, господарських судів, до кримінального провадження чи до провадження в справах про адміністративні правопорушення.

Відповідно до ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Стаття 16 ЦК України передбачає, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Частиною 2 ст. 16 ЦК України визначено способи захисту цивільних прав та інтересів, а саме :1) визнання права; 2) визнання правочину недійсним; 3) припинення дії, яка порушує право; 4) відновлення становища, яке існувало до порушення; 5) примусове виконання обов'язку в натурі; 6) зміна правовідношення; 7) припинення правовідношення; 8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; 9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди; 10) визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом.

З урахуванням принципів змагальності та диспозитивності виключно особі, яка звертається до суду із скаргою або із позовом, надано право визначати обсяг вимог, та спосіб захисту порушеного, невизнаного, чи оспорюваного права, свободи, законного інтересу.

Суд вважає, що скаржником обрано неналежний спосіб захисту порушеного, на його думку, права, оскільки скаржник не ставить вимог про скасування постанови про закінчення виконавчого провадження, або про зобовязання вчинити певні дії, тощо, а заявляє лише абстрактні та неконкретизовані вимоги про визнання бездіяльності у виконавчому провадженні в цілому.

Однак, за переконанням суду, будь-яке судове рішення не може ґрунтуватись на припущеннях, та має бути конкретним і виконуваним, спрямованим на реальне поновлення порушених прав особи, якщо таке має місце.

В порушення ст. 57-61 ЦПК України скаржником не надано належних та допустимих доказів того, що заступник начальника Тернівського відділу Державної виконавчої служби Криворізького міського управління юстиції ОСОБА_3 (субєкт оскарження) допустив бездіяльність при виконанні судового рішення, закінчив виконавче провадження за відсутності повного відшкодування присудженої суми, відмовив у наданні інформації про стан виконання судового рішення, не надав копій документів виконавчого провадження, тощо.

З урахуванням наведеного, суд не вбачає підстав для задоволення скарги у звязку з її необґрунтованістю та відсутністю доказів порушення прав скаржника.

Разом з тим, суд розяснює скаржнику та його представнику, що вони не позбавлені звернутись до суду із скаргою на рішення державного виконавця, у порядку та у строки, передбачені ст. 384, 385 ЦПК України, з урахуванням визначених законом способів захисту цивільних прав, та положень закону України Про виконавче провадження.

З урахуванням викладеного, керуючись ст. 15, 16 ЦК України, ст. 6, 8, 12, 82 Закону України Про виконавче провадження, на підставі ст. 3, 10, 11, 15, 57-60, 383-387 ЦПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні уточненої скарги ОСОБА_2, субєкт оскарження: заступник начальника Тернівського відділу Державної виконавчої служби Криворізького міського управління юстиції ОСОБА_3, треті особи: Тернівський відділ державної виконавчої служби Криворізького міського управління юстиції, Публічне акціонерне товариство Північний гірничозбагачувальний комбінат про визнання незаконними дій державного виконавця, - відмовити в повному обсязі.

Апеляційна скарга на ухвалу може бути подана до Апеляційного суду Дніпропетровської області через Дзержинський районний суд м. Кривого Рогу протягом п'яти днів з дня її оголошення, а особами, що не були присутні при її оголошенні у той же спосіб та строк з моменту її отримання.

Суддя: О. В. Чайкіна