Справа № 476/257/15-ц
Провадження № 2/476/58/2015
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25.03.2015 року Єланецький районний суд Миколаївської області в складі: головуючої-судді Раєвич Т.М.

при секретарі Минаєвої Н.П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду с.м.т.Єланець Єланецького району Миколаївської області цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 та ОСОБА_4 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням

В С Т А Н О В И В :

Позивачка звернулася до суду з позовом до ОСОБА_3 та ОСОБА_4 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням.

В судовому засіданні, підтримуючи свої позовні вимоги, суду пояснила, що на підставі договору купівлі-продажу від 26.11.1993 року вона є власником житлового будинку за адресою АДРЕСА_1 де зареєстрована по теперішній час. Разом з нею з 1995 року зареєстровані в даному житловому будинку її сини: ОСОБА_3 та ОСОБА_4 Однак, ОСОБА_3 не проживає в зазначеному будинку з квітня 2012 року, а ОСОБА_4 - з грудня 2013 року, так як вони проживають за кордоном. Вона вирішила змінити місце проживання і їй необхідно продати належний їй житловий будинок, але оформлення договору купівлі-продажу житлового будинку не можливо без зняття з реєстраційного обліку усіх зареєстрованих в ньому осіб. На її неодноразові вимоги - знятися з реєстраційного обліку сини не реагували, а 13.02.2015 року надіслали на ім'я уповноважених органів заяви, завірені нотаріально з проханням про зняття з реєстраційного обліку. Спеціалістами Єланецького РС УДМС їй відмовлено у прийомі заяв, які надійшли поштою від її синів. Факт відсутності синів та те, що вони вже тривалий час не проживають у її будинку підтверджується актом від 03.03.2015 року, складеним комісією у складі депутата селищної ради та двох свідків. Відповідно до ч.2 ст.405 ЦК України, член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Тому, просить суд визнати такими, що втратили право користування житловим будинком за адресою АДРЕСА_1 ОСОБА_3 та ОСОБА_4, на підставі ч. 2 ст. 405 ЦК України.

Відповідачі ОСОБА_3 та ОСОБА_4 в судове засідання не з'явилися, до суду надіслали нотаріально завірені заяви, згідно яких проти задоволення позову не заперечують та просять зняти їх з реєстраційного обліку за адресою АДРЕСА_1

Судом ухвалено про розгляд справи в відсутність відповідачів.

Вислухавши позивачку, вивчивши матеріали цивільної справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають повному задоволенню.

До такого висновку суд приходить виходячи із слідуючого.

Конституцією України (ст. 41) та ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основних свобод, до якої Україна приєдналася 17 липня 1997 року відповідно до Закону України від 17 липня 1997 року № 475/97-ВР "Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції" закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на без- перешкодне користуванням своїм майном за закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб (ст.ст. 316, 317, 319, 321 ЦК України, ст. 48 Закону України "Про власність").

Гарантуючи захист права власності, закон надає власнику право вимагати усунення будь-яких порушень його права, хоч би ці порушення і не були поєднані з позбавленням володіння. Способи захисту права власності передбачені нормами ст.ст. 16, 386, 391 ЦК України.

За змістом ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Житловий кодекс України не містить норм щодо підстав та порядку визнання члена сім'ї власника житла (в тому числі колишнього) таким, що втратив право користування житловим приміщенням.

Проте такі підстави та порядок визначені нормами Цивільного кодексу України.

Відповідно до ч.2 ст.405 ЦК України, член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Враховуючи положення ст.ст. 58-60 ЦПК України при ухваленні рішення, суд оцінює докази, з урахуванням вимог про їх належність та допустимість.

В судовому засіданні встановлено, що на підставі договору купівлі-продажу від 26.11.1993 року позивачка є власником житлового будинку за адресою - АДРЕСА_1. В даному будинку проживали як члени сім'ї - її сини ОСОБА_3 та ОСОБА_4 - відповідачі по даній справі. Із дослідженої в судовому засіданні будинкової книги для реєстрації громадян, що проживають за адресою АДРЕСА_1 вбачається, що за даною адресою ОСОБА_3 зареєстрований з 19.12.1995 року, а ОСОБА_4 - з 09.03.1995 року.

Проте, ОСОБА_3 не проживає в зазначеному будинку з квітня 2012 року, а ОСОБА_4 - з грудня 2013 року.

Із дослідженого в судовому засідання акту від 03.03.2015 року, складеного депутатом Єланецької селищної ради Миколаївської області Юрченко В.А., за участю свідків - сусідів позивачки: ОСОБА_6, ОСОБА_7 вбачається, що ОСОБА_4. понад один рік, а ОСОБА_3 понад два роки за адресою АДРЕСА_1 не проживають.

Таким чином, суд приходить до висновку, що відповідачі втратили право користування житловим будинком за адресою: с.м.т. Єланець вул Молодіжна,10 Єланецького району Миколаївської області, а тому позовні вимоги підлягають задоволенню.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 10, 60, 212 - 215 ЦПК України, ч. 2 ст. 405 ЦК України, суд -

В И Р І Ш И В:

Визнати ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2 такими, що втратили право користування житловим приміщенням - житловим будинком АДРЕСА_1

На рішення може бути подано апеляційну скаргу до апеляційного суду Миколаївської області через Єланецький районний суд Миколаївської області протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя Т.М. Раєвич