АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 416/2696/12 Головуючий в 1-й інстанції
Провадження № 22-ц/774/6/К/15 суддя Соловйова Л.Я.
Категорія - 27 ( І ) Суддя-доповідач - Зубакова В.П.
УХВАЛА

Іменем України

24 березня 2015 року колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді: Зубакової В.П.

суддів: Бондар Я.М., Соколан Н.О.

при секретарі: Трофименко О.О.

розглянула у відкритому судовому засіданні у м. Кривому Розі цивільну справу за апеляційною скаргою представника позивача Публічного акціонерного товариства "УкрСиббанк" на рішення Інгулецького районного суду м.Кривого Рогу від 31 січня 2014 року по цивільній справі за позовом Публічного акціонерного товариства "УкрСиббанк" до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Особи, які беруть участь у розгляді справи:

відповідач ОСОБА_3 та її представник ОСОБА_5,

експерт Дніпропетровського науково-дослідного інституту судових експертиз Ніколайчук Тетяна Василівна, -

В С Т А Н О В И Л А:

У травні 2012 року позивач Публічне акціонерне товариство "УкрСиббанк" (надалі - ПАТ "УкрСиббанк") звернувся до суду з позовом до відповідачів ОСОБА_3 та ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за кредитним договором та судових витрат, посилаючись на те, що відповідач ОСОБА_3 належним чином не виконує зобов'язання за кредитним договором № 0 від 16.02.2007 року, поручителем по якому виступає відповідач ОСОБА_4, в результаті чого утворилася заборгованість станом на 10.01.2012 року в розмірі 31 683,66 грн., яку позивач просив стягнути з відповідачів солідарно.

Рішенням Інгулецького районного суду м.Кривого Рогу від 31 січня 2014 року в задоволенні позову ПАТ "УкрСиббанк" відмовлено.

В апеляційній скарзі представник позивача просить скасувати рішення суду та ухвалити нове рішення про задоволення позовних вимог, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, яке призвело до неправильного вирішення справи.

Так, суд однобічно дослідив докази по справі, не врахував наданої позивачем копії кредитної справи, із якої вбачається наявність між сторонами кредитних відносин. Зокрема про це свідчать, оглянуті в судовому засіданні оригінали договорів поруки та іпотеки, укладені між Банком та ОСОБА_4, який не заперечував факт укладення таких договорів. Крім того, позивачем було надано мотивоване пояснення про неможливість своєчасного надання оригіналу договору про надання споживчого кредиту в зв'язку із здійсненням виїмки матеріалів кредитної справи в рамках кримінального провадження.

В письмових запереченнях на апеляційну скаргу ОСОБА_3 зазначає, що оскаржуване судове рішення є законним та обґрунтованим, в процесі розгляду справи суд не порушив норм ні матеріального, ні процесуального права, а тому рішення суду слід залишити без змін, відхиливши апеляційну скаргу.

Представник ПАТ "УкрСиббанк", будучи завчасно (10 березня 2015 року) належним чином повідомленим про час і місце розгляду справи (про що свідчить розписка представника ПАТ "УкрСиббанк" Чужикової Д.І., яка діє на підставі довіреності від 12.01.2015 року №33-22/618 - т. 3 а.с. 87, 119), в судове засідання не з'явився і про причини своєї неявки суд не повідомив, що (у відповідності до ч.2 ст. 305 ЦПК України) не перешкоджає розглядові справи.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, відповідача ОСОБА_3 та її представника ОСОБА_5, які, кожна окремо, заперечували проти доводів апеляційної скарги та просили її відхилити, перевіривши матеріали справи в межах позовних вимог, заявлених в суді першої інстанції, доводів апеляційної скарги та письмових заперечень на неї, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає відхиленню з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст. 303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, але апеляційний суд не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права, які є обов'язковою підставою для скасування рішення.

Згідно зі ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повного і всебічного з'ясування обставин, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Судом першої інстанції встановлено, що позивач ПАТ "УкрСиббанк" звернувся до суду із позовом про стягнення з ОСОБА_3 та ОСОБА_4 заборгованості за кредитним договором, надавши в обґрунтування позовних вимог ксерокопії документів із яких слідує наступне.

16 лютого 2007 року між Акціонерним комерційним інноваційним банком "УкрСиббанк", правонаступником якого є ПАТ "УкрСиббанк", в особі начальника відділення №206 Яницької О.В. та ОСОБА_3 укладено договір №0 про надання споживчого кредиту, за умовами якого банк зобов'язався надати позичальнику грошові кошти у розмірі 48 000,00 на строк до 15 лютого 2017 року включно зі сплатою 17,5% річних, а позичальник прийняти, належним чином використовувати та повернути банку кредит та сплатити проценти, комісії в порядку і на умовах, визначених договором.

При цьому, сторони погодились між собою, що кредит надається шляхом зарахування банком коштів на поточний рахунок позичальника НОМЕР_1 у банку для подальшого використання за цільовим призначенням.

Згідно п.2.1. договору у забезпечення виконання зобов'язань позичальником приймається застава нерухомості, а саме однокімнатна квартира АДРЕСА_1. Договір підписаний сторонами, скріплений печаткою банку. (т. 1 а.с.7-12).

Додатком до даного договору кредиту є Графік погашення кредиту, згідно якого у період з 02.04.2007 року по 15.02.2017 року щомісячно позичальник повинен сплачувати банку по 400 грн. (т.1 а.с.13-15).

З метою забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором між Акціонерним комерційним інноваційним банком "УкрСиббанк", правонаступником якого є ПАТ "УкрСиббанк", в особі начальника відділення №206 Яницької О.В. та ОСОБА_4 16.02.2007 року було укладено договір поруки №0-П, за умовами якого поручитель зобов'язується перед кредитором відповідати за невиконання ОСОБА_3 усіх його зобов'язань перед кредитором, що виникли з договору про надання споживчого кредиту № 0 від 16.02.2007 року (т. 1 а.с.16-17).

Згідно виписки про рух коштів по рахунку НОМЕР_1 на ім'я ОСОБА_3 16.02.2007 року було здійснено наступні банківські операції: зарахування коштів для подальшої сплати комісії в сумі 960 грн.; надання кредиту в розмірі 48 000 грн. згідно угоди №0 від 16.02.2007р.; списання комісії по рахунку за видачу готівкових коштів в сумі 960 грн.; видача коштів згідно кредитної угоди в розмірі 48000 грн. (т. 1 а.с.18).

Згідно довідки-розрахунку заборгованість за кредитним договором №000 станом на 10.01.2012 року складає 31451 грн. 45 коп., із яких: 28037,88 грн. - заборгованість за кредитом; 3413,57 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом; 127,50 грн. - пеня за несвоєчасне погашення заборгованості за кредитом; 104,71 - пеня за несвоєчасне погашення заборгованості по процентам (т. 1 а.с.19-23).

Відповідач ОСОБА_3 заперечувала факт підписання нею цього договору та наполягала на тому, що вона не отримувала кредит та не здійснювала його погашення.

Під час розгляду справи в суді першої інстанції позивачем не було надано оригіналів кредитної справи за кредитним договором №0 від 16 лютого 2007 року, що могло б підтвердити доводи позивача про наявність між сторонами договірних відносин.

Натомість, матеріали справи містять докази про те, що ОСОБА_3 не здійснювала погашення заборгованості за цим кредитним договором. Так, вироком Центрально-Міського районного суду м.Кривого Рогу від 11.11.2011 року відносно Яницької О.В. за ст..190 ч.2, 191 ч.3, 191 ч.4, 209 ч.1, 366 ч.1, 366 ч.2, 70 ч.1, 75 КК України, ОСОБА_11 за ст.. 191 ч.3, 358 ч.3, 70 ч.1, 75 КК України (т. 2 а.с.57-99) встановлено, що підписи від імені ОСОБА_3 в графі підпис платника в заявах на переказ грошових коштів №7 від 26.11.2008р., №35 від 08.2009р., №55 від 12.08.2008р., №31 від 23.07.2008р., № 89 від 31.03.2008р., №43 від 04.03.2008р., №92 від 07.03.2008р., №50 від 01.06.2009р. виконані не ОСОБА_3, а ймовірно Яницькою О.В.. В заяві про переказ грошових коштів №45 від 01.06.2009 року - підпис виконано ОСОБА_12, в заяві на переказ грошових коштів №21 від 25.03.2009р. - підпис виконано не ОСОБА_3, а іншою особою. (т. 2 а.с.95).

Вирішуючи вказаний спір та відмовляючи у задоволенні позову суд першої інстанції мотивував свій висновок тим, що позивачем не надано суду доказів на підтвердження факту укладення кредитного договору, а також доказів про видачу позивачем відповідачеві ОСОБА_3 грошових коштів визначених в кредитному договорі.

Колегія суддів погоджується із вказаним висновком суду першої інстанції виходячи з наступного.

Відповідно до ч.1 ст.628 ЦК України, зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Згідно зі статтею 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Оскільки кредитний договір є двостороннім договором, то права й обов'язки виникають у кожного контрагента.

Статтями 10, 60, 212 ЦПК України передбачено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що грунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення.

Відповідно до ст. 64 ЦПК України, письмовими доказами є будь-які документи, акти, довідки, листування службового характеру або витяги з них, що містять відомості про обставини, які мають значення для справи. Письмові докази, як правило, подаються в оригіналі. Якщо подано копію письмового доказу, суд за клопотанням осіб, які беруть участь у справі, має право вимагати подання оригіналу.

Відповідно до ч.1 ст.179 ЦПК України предметом доказування під час судового розгляду є факти, які обґрунтовують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для вирішення справи (причини пропуску строку позовної давності тощо) і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

За способом утворення докази поділяються на первинні (відомості про факти одержують із першоджерела - з оригіналу документа, від свідка-очевидця і т.п.) і похідні (відомості про факти одержують із джерела, що відтворює інший доказ, - з копії документа).

За відношенням до шуканого факту докази поділяються на прямі (прямо вказують на наявність або відсутність шуканого факту) і непрямі (дозволяють зробити припускаємий висновок про шуканий факт).

Предметом доказування у даному спорі є факт укладання сторонами кредитного договору, отримання (неотримання) ОСОБА_3 грошових коштів в сумі 48 000,00 грн. та виконання (невиконання) ОСОБА_3 зобов'язань за кредитним договором.

Як вбачається з матеріалів справи, ПАТ "УкрСиббанк" до позовної заяви, у якості письмових доказів, надав суду копію кредитного договору №0 від 16 лютого 2007 року (т. 1 а.с. 7-12) та копію Заяви на видачу готівки №38 від 16 лютого 2007 року про отримання ОСОБА_3 коштів у сумі 48 000,00 грн. (т. 1 а.с. 41).

Зважаючи на те, що відповідач ОСОБА_3 заперечувала проти позову, вказуючи, що вона не укладала спірний кредитний договір, кредитні кошти не отримувала та не здійснювала їх повернення, суд першої інстанції, при розгляді справи, намагався з'ясувати обставини щодо огляду оригіналу кредитної справи, однак місцезнаходження її встановити не вдалось, а представник позивача з цього приводу нічого не зміг пояснити.

Тривалий час намагався розшукати зазначену кредитну справу і суд апеляційної інстанції, з метою чого була витребувана кримінальна справа відносно співробітників ПАТ "УкрСиббанк", у матеріалах якої вказаної вище кредитної справи не виявилось.

Крім того, апеляційний суд неодноразово надавав представнику ПАТ "УкрСиббанк" час для розшуку місцезнаходження кредитної справи, позичальником у якій мала бути ОСОБА_3, або хоча б зазначити яку допомогу повинен надати суд для її розшуку, чого з боку позивача здійснено не було, натомість представник ПАТ "УкрСиббанк" надав до суду апеляційної інстанції оригінал кредитного договору №0 від 16 лютого 2007 року, пояснивши, що матеріали кредитної справи (у якій містяться оригінали документів про отримання ОСОБА_3 кредитних коштів) відсутні, у зв'язку з їх виїмкою співробітниками міліції.

Отже, позивач ПАТ "УкрСиббанк" не вчинив жодних дій щодо розшуку кредитної справи за кредитним договором №0 від 16 лютого 2007 року і, відповідно до ст. 11 ЦПК України, розпорядився своїми правами щодо надання доказів на власний розсуд.

При дослідженні матеріалів кримінальної справи №1-36/2011р. за звинуваченням Яницької О.В. за ст. ст. 190 ч.2. 191 ч. 4 , 191 ч. 3, 366 ч. 1, 209 ч.1 КК України, ОСОБА_13 за ст. ст. 367 ч.1, 376 ч.2 КК України та ОСОБА_11 за ст.ст. 191 ч.3. 358 ч.3 КК України в 9-ти томах, було встановлено, що на підставі постанови про проведення виїмки від 21.07.2010 року та згідно протоколу виїмки від 03.08.2010 року, у Криворізькому управлінні Дніпропетровського регіонального департаменту ПАТ "УкрСиббанк" (м.Кривий Ріг, вул.Гагаріна, 58) дійсно було вилучено наступні матеріали кредитної справи за кредитним договором № 0 від 16.02.2007 року: договір про надання кредиту № 0 від 16.02.2007 року на ім'я ОСОБА_3 на 3-х арк.; копія договору іпотеки № 0-3; довідка від 13.02.2007 року; заява ОСОБА_3 від 16.02.2007 року; заява ОСОБА_3 від 16.02.2007 року; копія документів на право власності на 3-х аркушах; копія договору дарування від 31.05.2005 року; заявка про надання кредиту на 5 акрушах; протокол засідання кредитного комітету; довідка про заробітну плату ОСОБА_3 від 14.02.2007 року; довідка про доходи ОСОБА_3; копія паспорта ОСОБА_4; копія паспорта ОСОБА_3

Відомості про повернення матеріалів кредитної справи за кредитним договором № 0 від 16.02.2007 року на адресу ПАТ "УкрСиббанк" відсутні, однак його представник надав суду оригінал кредитного договору, у зв'язку з чим колегією суддів було призначено по справі судову почеркознавчу експертизу з метою з'ясування факт укладання (неукладення) сторонами кредитного договору.

Відповідно до висновку судової почеркознавчої експертизи № 1534-14 від 24.09.2014 року, підписи в графах "Позичальник" та "Підпис, ОСОБА_3" (всього сім підписів) від імені ОСОБА_3 в договорі про надання споживчого кредиту № 0 від 16.02.2007 року, виконані не ОСОБА_3, а іншою особою (т. 2 а.с. 193-203).

Отже, матеріалами справи спростовано факт укладання між Акціонерним комерційним інноваційним банком "УкрСиббанк", правонаступником якого є ПАТ "УкрСиббанк", в особі начальника відділення №206 Яницької О.В. та ОСОБА_3 кредитного договору № 0 від 16.02.2007 року.

Перевірити отримання (неотримання) ОСОБА_3 грошових коштів в сумі 48 000,00 грн. колегія суддів не має змоги, оскільки за ксерокопією Заяви на видачу готівки №38 від 16 лютого 2007 року про отримання ОСОБА_3 коштів у сумі 48 000,00 грн. провести почеркознавчу експертизу не можливо, а інших доказів, які б підтверджували факт укладання кредитного договору або отримання відповідачем ОСОБА_3 коштів (зокрема, оригіналів документів, які формують кредитну справу), ПАТ "УкрСиббанк" не надано.

При цьому, вироком Центрально-Міського районного суду м.Кривого Рогу від 11.11.2011 року встановлено, що підписи від імені ОСОБА_3 в графі підпис платника в заявах на переказ грошових коштів №7 від 26.11.2008р., №35 від 08.2009р., №55 від 12.08.2008р., №31 від 23.07.2008р., № 89 від 31.03.2008р., №43 від 04.03.2008р., №92 від 07.03.2008р., №50 від 01.06.2009р., №45 від 01.06.2009р., №21 від 25.03.2009р. виконані не ОСОБА_3

Натомість, з наявних в матеріалах справи розписках начальника відділення №206 Акціонерного комерційного інноваційного банку "УкрСиббанк" Яницької О.В. ( яка діяла від імені позивача під час укладення спірного кредитного договору) вбачається, що погашення заборгованості за цим кредитним договором було взято нею на себе та ОСОБА_12 (т. 1 а.с. 44-49), а згідно її листа до Приватного нотаріуса Криворізького міського нотаріального округу Короткової С.В. станом на 30 червня 2009 року заборгованість за кредитним договором №0 від 16 лютого 2007 року відсутня (т. 1 а.с. 42,43), що повністю підтверджує позицією відповідача ОСОБА_3 про те, що вона не здійснювала погашення заборгованості за спірним кредитним договором.

Враховуючи викладене, колегія суддів приходить до висновку, що вимоги позивача не підтверджені належними та допустимими доказами, тоді як заперечення відповідача ОСОБА_3 проти заявлених позовних вимог підтверджені висновком почеркознавчої експертизи, у зв'язку з чим суд першої інстанції правомірно відмовив у задоволенні позову.

Доводи апеляційної скарги про те, що про наявність між ПАТ "УкрСиббанк" та ОСОБА_3 договірних відносин свідчать оригінали договорів поруки та іпотеки, укладені між Банком та ОСОБА_4, оригінали яких надавалися для огляду суду першої інстанції, колегією суддів відхиляються, як такі, що не мають правового значення для вирішення даного спору, оскільки такі докази є непрямими та суперечать наявним у справі прямим доказам, які у своїй сукупності підтверджують відсутність між ПАТ "УкрСиббанк" та ОСОБА_3 договірних відносин.

Інші доводи, викладені в апеляційній скарзі, не можуть бути взяті до уваги колегією суддів, оскільки вони фактично зводяться до переоцінки доказів та незгодою з висновками суду по їх оцінці. Проте відповідно до вимог ст. 212 ЦПК України оцінка доказів є виключною компетенцією суду, переоцінка доказів особами, які беруть участь у розгляді справи, діючим законодавством не передбачена. Судом першої інстанції повно та всебічно досліджені обставини справи, перевірені письмові докази та надано їм належну оцінку.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції у відповідності до норм ст. 308 ЦПК України, розглядаючи вказаний спір повно та всебічно дослідив і оцінив обставини справи, надані докази, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює, порушень норм процесуального законодавства при розгляді справи не допустив, тому апеляційна скарга підлягає відхиленню, а рішення суду залишенню без змін.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 313-315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів,-

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу представника позивача Публічного акціонерного товариства "УкрСиббанк" - відхилити.

Рішення Інгулецького районного суду м.Кривого Рогу від 31 січня 2014 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий:

Судді: