Справа № 346/1175/15-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 березня 2015 року м. Коломия

Коломийський міськрайонний суд

Івано-Франківської області

Коломийський міськрайонний суд Івано-Франківської області в складі:

головуючого-судді Веселова В.М.

секретаря - Максим'юк М.А.

розглянувши у відкритому попередньому судовому засіданні в залі суду в місті Коломия цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Рунгурської сільської ради про визнання права власності на спадкове майно,-

встановив:

Позивачка звернулася до суду з даним позовом, в якому зазначила, що житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами в АДРЕСА_1 належав на праві особистої власності колгоспного двору, головою якого була її бабуся ОСОБА_2, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1, її дочці, матері позивачки - ОСОБА_3, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 та її зятеві, а батькові позивачки - ОСОБА_4, який помер ІНФОРМАЦІЯ_3. За життя померлий батько ОСОБА_4 залишив заповіт, яким все своє майно заповів їй, позивачці по справі. Після смерті ОСОБА_4 відкрилась спадщина, яка складається з житлового будинку, господарських будівель та споруд, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1. Окрім позивачки, інших спадкоємців, які б претендували на спадщину померлого немає. В управління спадковим майном вступила позивачка. З метою оформлення спадщини позивачка звернулася до державного нотаріуса із заявою про прийняття спадщини, однак отримала відмову оскільки відсутній правовстановлюючий документ на будинок. Просить суд визнати за нею, ОСОБА_1 право власності на житловий будинок та господарські будівлі та споруди в АДРЕСА_1. В судове засідання позивачка подала письмове клопотання про слухання справи у її відсутність , позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просить позов задовольнити та слухати справу у її відсутність.

Відповідач - Рунгурська селищна рада - надала до суду письмове клопотання з проханням слухати справу у відсутність представника, позовні вимоги визнала в повному обсязі.

Суд, беручи до уваги пояснення позивачки, письмові пояснення відповідача, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов слід задовольнити з наступних підстав.

Житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами в АДРЕСА_1 належав ОСОБА_2, яка доводилася позивачці бабусею, що підтверджується довідкою Рунгурської сільської ради № 748 від 23.10.2014 року, двір був колгоспним.

Станом на 01.07.1990 року у даному житловому будинку проживали: голова колгоспного двору, бабця позивачки - ОСОБА_2, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1, її дочка, мати позивачки - ОСОБА_3, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 та її зять, батько позивачки - ОСОБА_4, який помер ІНФОРМАЦІЯ_3, що підтверджується довідкою Рунгурської сільської ради № 748 від 23.10.2014 року (а.с. 26).

Згідно п.6 Постанови Пленуму Верховного Суду від 22 грудня 1995 року №20 із змінами "Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності" передбачено, що право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. Розмір частки члена двору визначається виходячи з рівності часток усіх його членів, включаючи неповнолітніх та непрацездатних.

Таким чином, оскільки на час ліквідації колгоспних дворів в господарстві проживали вищевказані особи, то кожному із них належить по 1/3 частині житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами в АДРЕСА_1.

ІНФОРМАЦІЯ_1 померла бабця позивачки ОСОБА_2, за життя заповітів від її імені не посвідчувалось, що стверджується довідкою Рунгурської сільської ради № 748 від 23.10.2014 року(а.с. 26).

Після її смерті відкрилася спадщина за законом на 1/3 частину вищевказаного майно, і в порядку ст. 529 ЦПК України (в редакції 1963 року) спадщину прийняла її дочка, мати позивачки - ОСОБА_3, яка постійно проживала разом з померлою та вступила в управління спадковим майном, що підтверджується довідкою Рунгурської сільської ради № 748 від 23.10.2014 року(а.с. 26).

ІНФОРМАЦІЯ_2 помирає мати позивачки - ОСОБА_3 Заповітів від імені померлої виконкомом Рунгурської сільської ради не посвідчувалось, що підтверджується довідкою Рунгурської сільської ради № 748 від 23.10.2014 року (а.с. 26). Після смерті матері відкрилася спадщина на 2/3 (1/3+1/3) частини даного майна, спадщину за законом після смерті матері позивачки ОСОБА_3, прийняв її чоловік, батько позивачки - ОСОБА_4, який постійно проживав разом із померлою та вступив в управління спадковим майном (а.с. 26).

ІНФОРМАЦІЯ_3 помирає батько позивачки ОСОБА_4, про що в книзі реєстрації актів про смерть від 22 липня 2014 року зроблено актовий запис за № 21. За життя померлий залишив заповіт, посвідчений 02.06.2011 року секретарем Рунгурської сільської ради та зареєстрований в реєстрі за № 38, яким він все своє майно, заповів позивачці, даний заповіт не змінювався і не скасовувався, що підтверджується довідкою Рунгурської сільської ради № 748 від 23.10.2014 року.

Після смерті батька відкрилася спадщина з заповітом, яка складається з житлового будинку, господарських будівель та споруд, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1

З метою оформлення спадщини позивачка звернулася до державного нотаріуса із заявою про прийняття спадщини, однак отримала відмову в зв'язку з відсутністю правовстановлюючого документу на будинковолодіння.

Згідно п.3.1 листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» від 16 травня 2013 року №24-753/04-13 передбачено, що «при вирішенні питання щодо визнання права власності на житлові будинки, споруди у порядку спадкування, записи у погосподарських книгах оцінюються у сукупності з іншими доказами». Згідно виписки з інвентаризаційних матеріалів Коломийського МБТІ від 03.02.2015 року №52107 право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами в АДРЕСА_1 було зареєстровано тільки за бабусею позивачки (а.с.6).

Згідно звіту про ринкову вартість житлового будинку від 26.02.2015 року загальна вартість будинку та господарських будівель в АДРЕСА_1 становить 27805,00 грн.

Згідно ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

На підставі ч.1 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Відповідно до вимог ст.ст.346, 347 ЦК України особа може відмовитись від права власності на майно, заявивши про це або вчинивши інші дії, які свідчать про її відмову від права власності. Крім позивача, інших спадкоємців та осіб, передбачених законом, зокрема малолітніх,неповнолітніх, недієздатних осіб, а також осіб, цивільна дієздатність яких обмежена немає.

Як вбачається з матеріалів справи, спадщину після смерті батька прийняла позивачка, яка 21.01.2015 року подала заяву про прийняття спадщини та видачу свідоцтва про право на спадщину до нотаріальної контори.

Наведене підтверджується випискою з інвентаризаційних матеріалів, копією технічного паспорта, звітом про ринкову вартість житлового будинку, довідкою Рунгурської сільської ради №748 від 23.10.2014 року, копіями свідоцтв про смерть ОСОБА_2, ОСОБА_3 та ОСОБА_4, копією заповіту, копією свідоцтва про народження позивачки, копією заяви про прийняття спадщини, свідоцтвом про право власності від 03.10.1989 р. № 101, листом нотаріуса, копією паспорта та ідентифікаційного коду.

На підставі ст.ст.346,347,376,392,1222, 1234,1268 ЦК України та керуючись ст.ст.130,174,197 ч.2, 213-215 ЦПК України суд,-

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на житловий будинок та господарські будівлі і споруди, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1.

На рішення може бути подано апеляційну скаргу до Апеляційного суду Івано-Франківської області через Коломийський міськрайонний суд протягом 10 днів з дня його проголошення.

Суддя Веселов В. М.