Ухвала

іменем україни

25 березня 2015 року м. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних

і кримінальних справ у складі:

головуючого Ткачука О.С.,

суддів: Висоцької В.С., Колодійчука В.М.,

Умнової О.В., Фаловської І.М.,

розглянувши у судовому засіданні справу за заявою ОСОБА_3 про зміну способу виконання судових рішень за касаційною скаргою ОСОБА_3 на ухвалу апеляційного суду Сумської області від 4 листопада 2014 року,

встановила:

У вересні 2014 року ОСОБА_3 звернувся до суду з заявою про зміну способу виконання судових рішень, посилаючись на те, що на виконання у відділі державної виконавчої служби Білопільського районного управління юстиції Сумської області (далі - ВДВС Білопільського РУЮ Сумської області) знаходиться зведене виконавче провадження про стягнення з ОСОБА_4 на його користь 68 639,89 грн, яке триває значний час через ухилення останнього від дій, покладених на нього рішенням Білопільського районного суду від 29 березня 2013 року, а саме: у здійсненні переобладнань в приміщеннях будинку й магазину, у реєстрації за ним права власності та через невжиття всіх необхідних заходів державним виконавцем.

Вважав дані обставини такими, що утруднюють виконання рішення, просив відповідно до вимог ст. 36 Закону України «Про виконавче провадження» та ст. 373 ЦПК України змінити спосіб його виконання з грошового еквіваленту на майновий - на належні боржнику 42/100 частки домоволодіння і 52/100 частки магазину.

Ухвалою Білопільського районного суду Сумської області від

16 жовтня 2014 року заяву задоволено.

Зобов'язано державного виконавця відділу державної виконавчої служби Білопільського районного управління юстиції виконати дії, передбачені статтями 62, 63 Закону України «Про виконавче провадження».

Ухвалою апеляційного суду Сумської області від 4 листопада

2014 року ухвалу суду першої інстанції скасовано та постановлено нову ухвалу про відмову у задоволенні вказаної заяви.

У касаційній скарзі ОСОБА_3 просить скасувати ухвалу апеляційного суду та вирішити заяву по суті, посилаючись на порушення судом норм процесуального права

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, заслухавши суддю - доповідача, обговоривши доводи скарги та перевіривши матеріали справи, дійшла висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 342 ЦПК України суд касаційної інстанції відхиляє касаційну скаргу і залишає ухвалу без змін, якщо судом прийнято ухвалу з додержанням вимог закону.

Скасовуючи ухвалу суду першої інстанції та постановляючи нову ухвалу про відмову у задоволенні заяви, апеляційний суд виходив із відсутності обставин, що утруднюють (ускладнюють) виконання судових рішень, якими з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 стягнуті грошові кошти.

Зазначений висновок відповідає вимогам закону та матеріалам справи.

Установлено, що 9 серпня 2010 року, 18 серпня 2011 року, 1 березня 2012 року та 10 липня 2013 року ВДВС Білопільського РУЮ Сумської області відкриті виконавчі провадження з примусового виконання виконавчих листів про стягнення з ОСОБА_4 на користь

ОСОБА_3 боргу на загальну суму 68 639,89 грн, виданих Білопільським районним судом Сумської області.

Статтею 11 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що державний виконавець повинен здійснювати заходи, необхідні для своєчасного і в повному обсязі виконання рішення, зазначеного в документі на примусове виконання рішення, у спосіб та в порядку, встановленому виконавчим документом і Законом.

Відповідно до ст. 14 ЦПК України при набранні рішенням законної сили, воно є обов'язковими до виконання на всій території України, а державна виконавча служба, як єдиний орган примусового виконання, зобов'язана прийняти всі необхідні заходи для його виконання.

Згідно із ст. 36 Закону України «Про виконавче провадження» за наявності обставин, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим, державний виконавець за власною ініціативою або за заявою сторін, а також самі сторони мають право звернутися до суду, який видав виконавчий документ, із заявою про відстрочку або розстрочку виконання, а також про встановлення чи зміну способу і порядку виконання.

У ст. 373 ЦПК України визначено, що за наявності обставин, що утруднюють виконання рішення (хвороба боржника або членів його сім'ї, відсутність присудженого майна в натурі, стихійне лихо тощо), за заявою державного виконавця або за заявою сторони суд, який видав виконавчий документ, у десятиденний строк розглядає питання про відстрочку або розстрочку виконання, зміну чи встановлення способу і порядку виконання рішення в судовому засіданні з викликом сторін і у виняткових випадках може відстрочити або розстрочити виконання, змінити чи встановити спосіб і порядок виконання рішення.

Таким чином, системне тлумачення положень ст. 373 ЦПК України, ст. 36 Закону України «Про виконавче провадження» дає підстави дійти висновку, що у виняткових випадках за наявності обставин, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим, державний виконавець за власною ініціативою чи за заявою сторін, а також самі сторони мають право звернутися до суду, який видав виконавчий документ, із заявою про відстрочку або розстрочку виконання, а також про встановлення або зміну способу і порядку виконання.

Звертаючись із заявою про зміну способу і порядку виконання

ОСОБА_3 просив змінити спосіб виконання судових рішень з грошового на майновий.

Заяву мотивував наступним.

Рішенням Білопільського районного суду Сумської області від

29 березня 2013 року в порядку виділу в натурі частки із майна подружжя, що перебуває у спільній сумісній власності за ОСОБА_4 визнано право власності на 42/100 частини будинку з господарськими спорудами та будівлями, що розташований по АДРЕСА_1 та право власності на 52/100 частини нежитлового приміщення магазину, що розташований по АДРЕСА_2, йому виділено в натурі приміщення; зобов'язано ОСОБА_4 та ОСОБА_5 здійснити певні переобладнання та зобов'язано ОСОБА_4 здійснити державну реєстрацію права власності на 42/100 частки будинку та 52/100 частки магазину. Ухвалою апеляційного суду Сумської області від 29 травня

2013 року вказане рішення залишено без змін.

Ухвалами Білопільського районного суду Сумської області від

29 серпня 2013 року та від 17 січня 2014 року роз'яснено рішення Білопільського районного суду Сумської області від 29 березня 2013 року наступним чином.

Проведення переобладнання приміщень по житловому будинку

літ.«А-1» з прибудовою літ. «А», визначені згідно дослідницькій частині висновку експертизи та переобладнання приміщень по будівлі магазину, визначені згідно дослідницькій частині висновку експертизи, носить зобов'язальний характер та їх повинні робити ОСОБА_4 та

ОСОБА_5 Якщо ОСОБА_4 та ОСОБА_5 будуть ухилятися від добровільного виконання покладених на них судовим рішенням обов'язків з переобладнання, то ОСОБА_3 може зробити зазначені переобладнання за рахунок ОСОБА_4 та ОСОБА_5

Рішення Білопільського районного суду Сумської області від

29 березня 2013 року в частині виділення в натурі 42/100 частки будинку та його ринкової вартості, а також виділення 52/100 частки магазину та його ринкової вартості носить зобов'язальний характер.

15 квітня 2014 року державним виконавцем проведено опис належних боржнику 42/100 частин будинку АДРЕСА_1; 52/100 частин нежитлової будівлі магазину «ІНФОРМАЦІЯ_1» АДРЕСА_2 та наступного рухомого майна: морозильні камери, холодильні шафи, холодильний прилавок, барна стійка, стелажі, стули, стільці, столи, лавки.

З акт оцінки рухомого майна від 25 квітня 2014 року вбачається, що його вартість складає 14 010 грн.

Відмовляючи у задоволенні заяви, апеляційний суд виходив із того, що ОСОБА_3 фактично піддав сумніву ринкову вартість частки боржника в будинку, яка складає 34 044 грн та частки нежитлового приміщення магазину, ринковою вартістю 20 474 грн, визначених рішенням Білопільського районного суду Сумської області від 29 березня 2013 року, не погодився з діями державного виконавця по виконанню рішень про стягнення боргу та не навів обставин, що утруднюють (ускладнюють) виконання судових рішень, якими з ОСОБА_4 на його користь стягнуті грошові кошти.

Закон України «Про виконавче провадження» визначає умови та порядок виконання, зокрема, рішень судів, що підлягають примусовому виконанню в разі невиконання їх у добровільному порядку. Сторонами у виконавчому провадженні є стягувачі і боржники. Даним законом також обумовлено способи і порядок виконання судових рішень.

За наявності обумовлених обставин, суд вправі змінити встановлені ним же або законом спосіб і порядок виконання рішення на інші спосіб і порядок виконання, передбачені законодавством. Суд не може встановити новий спосіб захисту порушеного права.

Боржник зобов'язаний у строк, встановлений державним виконавцем, надати достовірні відомості про свої доходи та майно, у тому числі про майно, яким він володіє спільно з іншими особами, рахунки в банках та фінансових установах, своєчасно з'являтися за викликом державного виконавця, письмово повідомляти державного виконавця про майно, що перебуває в заставі або в інших осіб, а також про кошти та майно, належні боржникові від інших осіб.

Згідно з розділом VI ЦПК України сторона має право звернутися з заявою про зміну чи встановлення способу і порядку виконання рішення.

При вирішенні питання про заміну способу виконання суд повинен з'ясувати обставини, що свідчать про неможливість виконання рішення.

Як на підставу заяви, ОСОБА_3 посилався на невиконання боржником ОСОБА_4 своїх обов'язків щодо проведення переобладнень будинку, нежитлових приміщень та здійснення державної реєстрації права власності на 42/100 частки будинку та 52/100 частки магазину, визначених рішенням суду, у зв'язку з чим неможлива реалізація вказаного майна.

При розгляді справи, апеляційним судом вірно встановлено, що невиконання ОСОБА_4 рішення суду про проведення переобладнень будинку, нежитлових приміщень та здійснення державної реєстрації права власності не є обставиною, що робить неможливим виконання судових рішень.

Висновок суду відповідає вимогам закону та матеріалам справи, а наведені в касаційній скарзі доводи висновок суду не спростовують.

Згідно вимог ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Оскільки під час розгляду справи судами не були порушені норми процесуального права, а наведені в скарзі доводи висновків суду не спростовують, тому суд касаційної інстанції згідно п.1 ч.1 ст. 342 ЦПК України не знаходить підстав для задоволення касаційної скарги.

Керуючись ст. ст. 336, 342 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Ухвалу апеляційного суду Сумської області від 4 листопада 2014 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий О.С. Ткачук

Судді:В.С. Висоцька

В.М. Колодійчук

О.В. Умнова

І.М. Фаловська