АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И[1]

23 квітня 2015 року м. Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду міста Києва у складі:

головуючого судді: Мазурик О.Ф.,

суддів: Кравець В.А., Левенця Б.Б.,

при секретарі: Прохоровій В.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Експобанк», в інтересах якого діє уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб Волощук ІгорГригорович,

на рішення Дарницького районного суду м. Києва від 12 лютого 2015 року

у цивільній справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Експобанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором кредитної лінії, -

В С Т А Н О В И Л А:

В жовтні 2014 року позивач звернувся до Дарницького районного суду м. Києва з позовом, в якому посилаючись на те, що відповідач належним чином не виконує взяті на себе зобов'язання у договірних відносинах, просив стягнути з ОСОБА_2 заборгованість за кредитним договором.

Рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 12 лютого 2015 року в задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з вказаним рішенням суду позивач подав апеляційну скаргу, мотивуючи її тим, що рішення суду є незаконним та не обґрунтованим, ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Судом неповно з'ясовано обставини та не враховано, що строк дії договору до належного його виконання сторонами.

Посилаючись на те, що суд, застосувавши положення ст. 257, 261 ЦК України, дійшов помилкового висновку про відмову в задоволенні позову, просив рішення Дарницького районного суду м. Києва від 12 лютого 2015 року скасувати та ухвалити нове про задоволення позову у повному обсязі.

ПАТ «КБ «Експобанк» відповідно до ст. 74 ЦПК України належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, в судове засідання свого представника не направив, причини неявки суду не повідомив.

Відповідач ОСОБА_2 відповідно до ст. 74 ЦПК України належним чином повідомлялася про час та місце розгляду справи, в судове засідання не з'явилася, причини неявки суду не повідомила.

Відповідно до ч. 2 ст. 305 ЦПК України колегія суддів вважає за можливе розглянути справу за відсутності осіб, що не з'явилися в судове засіданні.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши доводи апеляційної скарги, законність та обґрунтованість рішення суду в межах апеляційного оскарження та вимог, що заявлялись у суді першої інстанції, дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню виходячи з наступного.

З матеріалів справи вбачається, що 11 вересня 2007 року між ОСОБА_2 та Товариством з обмеженою відповідальністю «Комерційний банк «Експобанк», яке згідно з рішенням загальних зборів від 06.08.2007 № 3 було реорганізоване у Відкрите акціонерне товариство «Комерційний банк «Експобанк» шляхом перетворення, а в подальшому, згідно з рішенням загальних зборів акціонерів від 30.10.2009 № 4/2009 відбулася зміна найменування з Відкритого акціонерного товариства «Комерційний банк «Експобанк» на Публічне акціонерне товариство «Комерційний банк «Експобанк», було укладено Договір про відкриття кредитної лінії для проведення операцій за платіжною карткою фізичної особи № /К (далі - Договір кредиту), відповідно до умов якого, Банк відкриває Позичальнику кредитну лінію і надає кредит, а Позичальник повертає Банку кредит і сплачує проценти у строки/терміни, порядку та на умовах, що передбачені цим Договором (пункт 1.1 Договору кредиту).

Відповідно до статті 1054 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) вищевказаний договір є кредитним договором, за умовами якого банк або інша фінансова установа зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Пункт 1.2 Договору кредиту встановлює, що умовами надання кредиту є його строковість, повернення та платність.

Згідно з пунктами 3.1 та 3.2 Договору кредиту, ліміт заборгованості за кредитною лінією становить 5 650,00 грн., а Позичальник сплачує проценти за користування кредитом у розмірі 21% (двадцять один) річних (надалі - проценти).

Відповідно до пункту 1.4 Договору кредиту кредит надавався для здійснення розрахунків з використанням платіжної картки, які передбачені Договором обслуговування та/або цим Договором, у разі недостатності власних грошових коштів Позичальника на картковому рахунку.

11.08.2007 року між Банком та ОСОБА_2 укладено Договір № /К про відкриття та обслуговування карткового рахунку з видачею міжнародної кредитної картки.

Згідно зі статтею 629 ЦК України, договір є обов'язковим до виконання сторонами. Відповідно до статті 525 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Окрім того, у відповідності до статті 526 ЦК України зобов'язання повинні виконуватись належним чином відповідно до умов договору.

Банк свої зобов'язання виконав, однак ОСОБА_2 порушила пункти 1.1, 3.1, 3.2 Договору кредиту, а саме не повертає кредит у строки/терміни, передбачені Договором кредиту; не сплачує проценти за користування кредитом у строки/терміни, передбачені Договором кредиту, не сплачує щомісячну комісію за обслуговування кредитної лінії.

Згідно із пунктом 2.1 Договору кредиту, Позичальник відповідає перед Банком за виконання цього Договору всім своїм майном, на яке може бути звернено стягнення у порядку, встановленому законодавством України та цим Договором.

Відповідно до частини першої статті 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Відповідно до статті 610 ЦК України, порушення зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначений змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Частиною другою статті 1054 ЦК України до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 «Позика» глави 71 ЦК України.

Відповідно до частини другої статті 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилися, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

Відповідно до пункту 5.2 Договору кредиту, за несвоєчасне повернення кредиту та/або несвоєчасну сплату процентів та комісії за обслуговування кредиту Позичальник сплачує пеню у розмірі 0,5 % від суми боргу за кожний день прострочення.

Згідно із пунктом 5.3 Договору кредиту - за відмову від дострокового належного повернень кредиту, Позичальник сплачує Банку штраф у розмірі 20 (двадцяти) % від розміру кредиту.

Внаслідок невиконання відповідачем умов Договору кредиту, станом на 03.04.2014 у Позичальника перед Банком, виникла заборгованість в загальному розмірі 67 507 грн. 34 коп., яка складається з: простроченої заборгованості за кредитом - 4 896,09 грн.; штрафних санкцій (20% від заборгованості) - 1 948,43 грн.; простроченої заборгованості за процентами - 4 846,05 грн.; пені за несвоєчасну сплату простроченої кредитної заборгованості з 12.06.2009 по 03.04.2014 - 39 364, 56 грн.; пені за несвоєчасну сплату прострочених відсотків з 12.06.2009 по 03.04.2014 - 16 452,21 грн.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з положень статті 257 ЦК України та дійшов висновку, що позивач звернувся до суду з позовом поза мажами загального строку позовної давності.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду та вважає його правильним, враховуючи наступне.

Статтею 257 ЦК України передбачено, що загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Згідно з вимогами ч. 5 ст. 261 ЦК України за зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг строку позовної давності починається зі спливом строку виконання.

Відповідно до ч. 1 ст. 266 ЦК України зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і додаткової вимоги (стягнення неустойки, накладення стягнення на заставлене майно тощо).

Пунктом 3.1. Правил користування платіжною карткою (далі - Правила) на картці вказані місяць та рік, до яких Картка вважається дійсною.

Як вбачається з матеріалів справи 08.11.2007 року ОСОБА_2 звернулася до Банку із заявою про відкриття кредитної лінії за її платіжною карткою НОМЕР_2 (картковий рахунок НОМЕР_1) з лімітом кредитування 5600 грн. строком до 08.11.2008 року.

За наведених обставин строк дії картки закінчився у листопаді 2008 року.

З матеріалів справи вбачається, що з позовом до суду ПАТ КБ «ПриватБанк» звернувся у жовтні 2014 року.

Відповідно до правил користування платіжною карткою, які є складовою кредитного договору, картка діє в межах визначеного нею строку. За таким договором, що визначає щомісячні платежі погашення кредиту та кінцевий строк повного погашення кредиту перебіг позовної давності (ст. 257 ЦК України) щодо щомісячних платежів починається після несплати чергового платежу, а щодо повернення кредиту у повному обсязі зі спливом останнього дня місяця дії картки (ст. 261 ЦК України), а не закінченням строку дії договору.

Аналогічна правова позиція висловлена у постанові Верховного Суду України від 19 березня 2014 року по цивільній справі № 6-14цс14.

За наведених обставин, доводи апеляційної скарги, що строк дії кредитного договору не закінчився, у зв'язку з чим Банк звернувся до суду в межах строку позовної давності є необґрунтованими, а тому на увагу судової колегії не заслуговують.

Відповідно до ч. 3 ст. 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі зробленою до винесення ним рішення.

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (ч. 4 ст. 267 ЦК України).

З матеріалів справи вбачається, що 12.02.2015 року представник відповідача до винесення судом рішення заявив клопотання про застосування строку позовної давності.

Ураховуючи викладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції, встановивши дані правовідносини, повно та всебічно дослідивши обставини справи та застосувавши відповідні норми матеріального права, дійшов вірного висновку про відмову в задоволенні позову у зв'язку з пропуском позивачем строку позовної давності звернення до суду.

Судова колегія також не приймає до уваги доводи апеляційної скарги, що суд першої інстанції у своєму рішенні не надав належної оцінки доказам, наявним в матеріалах справи, оскільки відповідно до ч. 1 ст. 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Враховуючи викладене, колегія суддів приходить до висновку, що ухвалюючи рішення суд першої інстанції повно з'ясував обставини справи та дав належну оцінку всім доказам, наданим сторонами згідно зі ст. 10, 60, 212 ЦПК України, а в рішенні навів переконливі доводи на обґрунтування своїх висновків.

Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують і не дають підстав вважати, що судом допущено порушення норм матеріального чи процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення спору.

Згідно ч. 1 ст. 308 ЦПК України, апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі викладеного, колегія суддів дійшла висновку про відхилення апеляційної скарги та залишити рішення суду першої інстанції без змін як таке, що є законним, обґрунтованим та справедливим.

Керуючись ст. 218, 303, 307, 308, 313-315, 317, 319, 325, 327 ЦПК України, колегія суддів,-

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Експобанк», в інтересах якого діє уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб Волощук Ігор Григорович, - відхилити.

Рішення Дарницького районного суду м. Києва від 12 лютого 2015 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржена протягом двадцяти днів до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до цього суду.

Головуючий:

Судді:

Справа № 753/19477/14-ц

№ апеляційного провадження: 22-ц/796/6698/2015

Головуючий у суді першої інстанції: Вовк Є.І.

Доповідач у суді апеляційної інстанції: Мазурик О.Ф.