Справа № 303/731/15-ц
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

20 квітня 2015 року м. Ужгород

Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Закарпатської області

у складі : головуючого - судді Мацунича М.В.

суддів : Куштана Б.П., Панька В.Ф.

з участю секретаря : Дашковської С.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Ужгород цивільну справу за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства комерційний банк "ПриватБанк" на рішення Мукачівського міськрайонного суду від 05 березня 2015 року по справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "ОТП Факторинг Україна" до ОСОБА_1, міського відділу державної виконавчої служби Мукачівського міськрайонного управління юстиції де третіми особами без самостійних вимог є: Публічне акціонерне товариство "Фольксбанк" і Публічне акціонерне товариство комерційний банк "ПриватБанк" про зняття арешту із заставленого майна, -

в с т а н о в и л а :

У лютому 2015 року ТзОВ "ОТП Факторинг Україна" звернулось в суд із вищенаведеним позовом, який мотивувало тим, що 29.04.2010 року між ПАТ "ОТП Банк" та ТзОВ "ОТП Факторинг Україна" було укладено договір купівлі-продажу кредитного портфелю та 17.05.2010 року між ними було також укладено договір відступлення права вимоги на іпотечне майно. У січні 2015 року від ОСОБА_1 стало відомо про накладення арешту на заставлене майно на користь ПАТ "Фольксбанк" і ПАТ КБ "ПриватБанк". На підставі постанов державного виконавця МВ ДВС Мукачівського МРУЮ від 25.01.2011 р. і 19.01.2012 року на виконання ухвал судів щодо забезпечення позовів накладено арешт на все майно ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ "ПриватБанк" і ПАТ "Фольксбанк". Оскільки, іпотекодержателем іпотечного майна на яке накладено державними виконавцями арешт є ТзОВ "ОТП Факторинг Україна", а тому, вправі ставити питання про зняття арешту із заставленого майна.

Рішенням Мукачівського міськрайонного суду від 05 березня 2015 року задоволено позов та знято арешт із заставленого майна.

ПАТ КБ "Приватбанк", подав апеляційну скаргу на рішення суду в якій просить скасувати таке, і ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позову як безпідставному. При цьому посилається на те, що рішення суду не відповідає вимогам норм матеріального права й ухвалено в порушення норм процесуального права.

У судовому засіданні апеляційної інстанції, представник апелянта в особі Дурдинець Р.Ю. підтримала, доводи апеляційної скарги з підстав обґрунтованості такої та просила задовольнити таку.

Представник позивача в особі Бачинського Я.Р. заперечив, вимоги скарги й просив таку відхилити.

Відповідач ОСОБА_1 у судове засідання не з'явились, але подав, заперечення на скаргу і просив розглядати справу в його відсутність.

Третя особа : ПАТ "Фольксбанк" в судове засідання не з'явилась, але про час та місце судового розгляду повідомлялась належним чином, хоч заяви про відкладення розгляду справи не подала суду. А звідси, виходячи з вимог ч. 2 ст. 305 ЦПК України та зважуючи на приписи ст. 303-1 ЦПК України, колегія суддів вважає за можливе розглядати скаргу в її відсутності.

Колегія суддів, приймаючи до уваги межі перегляду справи в апеляційній інстанції, заслухавши пояснення сторін та обговоривши доводи апеляційної скарги, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування норм матеріального й процесуального права при винесенні оспорюваного судового рішення, знаходить апеляційну скаргу такою, що підлягає задоволенню, виходячи з наступних мотивів.

Відповідно до вимог статей 212 - 214 ЦПК України судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим.

Законним рішення є тоді, коли суд, виконавши всі вимоги цивільного процесуального законодавства й, всебічно перевіривши обставини, вирішив справу у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, а за їх відсутності - на підставі закону, що регулює подібні відносини або виходячи із загальних засад і змісту законодавства України.

Обґрунтованим визнається рішення в якому повно відображені обставини, що мають значення для даної справи, а висновки суду про встановлені обставини й правові наслідки є вичерпними, відповідають дійсності й підтверджуються достовірними доказами, дослідженими в судовому засіданні.

Проте зазначеним вимогам закону ухвалене в справі рішення суду не відповідає. Та через це підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про відхилення позову.

Відповідно до положень статей 55, 124 Конституції України та ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, установленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. А здійснюючи правосуддя, суд захищає, права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси в спосіб, визначений законами України, ст. 4 ЦПК України.

Та виходячи з положень ч. 3 ст. 10 ЦПК України - кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Звертаючись у суд із позовом про зняття арешту із заставленого майна, ТзОВ "ОТП Факторинг Україна" зазначало, що 29.04.2010 року між ПАТ "ОТП Банк" та ТзОВ "ОТП Факторинг Україна" було укладено договір купівлі-продажу кредитного портфелю та 17.05.2010 року між ними було укладено також договір відступлення права вимоги на іпотечне майно. Предметом іпотеки являється двокімнатна квартира АДРЕСА_1, яка на праві власності належить ОСОБА_1.

А згідно постанови від 25.01.2011 року старшого державного виконавця МВ ДВС Мукачівського МРУЮ на виконання ухвали Дніпропетровського районного суду від 13.12.2010 року про накладення арешту на все майно ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ "ПриватБанк", накладено арешт на все рухоме та нерухоме майно й грошові кошти, що належить ОСОБА_1, а.с. 16.

Також, постановою від 19.01.2012 року державного виконавця МВ ДВС Мукачівського МРУЮ на виконання ухвали Мукачівського міськрайонного суду від 05.12.2011 року про накладення арешту на грошові кошти, рухоме та нерухоме майно, що належить ОСОБА_1, накладено арешт на все рухоме та нерухоме майно, що належить ОСОБА_1, а.с. 15.

За правилами ч. 1 ст. 7 ЗУ "Про іпотеку" ТзОВ "ОТП Факторинг Україна" як іпотекодержатель має право за рахунок предмета іпотеки задовольнити свою вимогу за основним зобов'язанням у повному обсязі або в частині, встановленій іпотечним договором, що визначена на час виконання цієї вимоги, включаючи сплату процентів, неустойки, основної суми боргу та будь-якого збільшення цієї суми, яке було прямо передбачене умовами договору, що обумовлює основне зобов'язання.

Та разом із цим на виконання ст. 57 ЗУ "Про виконавче провадження" державними виконавцями МВ ДВС Мукачівського МРУЮ винесено як 25.01.2011 року так і 19.01.2012 року постанови про арешт майна ОСОБА_1 та оголошення заборони на його відчуження.

У той же час, виходячи з вимог ч. 1 ст. 60 ЗУ "Про виконавче провадження" особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту.

А ч. 4 ст. 54 ЗУ "Про виконавче провадження" передбачено, що якщо здійснено звернення стягнення на заставлене майно для задоволення вимог стягувачів, які не є заставодержателями, державний виконавець повідомляє заставодержателю не пізніше наступного дня після накладення арешту на майно або якщо йому стало відомо, що арештоване майно боржника перебуває в заставі, та роз'яснює заставодержателю право на звернення до суду з позовом про зняття арешту із заставленого майна.

За правилами ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи за зверненням фізичної особи в межах заявлених нею вимог і на підставі поданих доказів.

Так, ч. 1 ст. 30 ЦПК України передбачено, що сторонами у цивільному процесі є позивач і відповідач.

А звідси, позивач - це особа, на захист прав та інтересів якої відкрито провадження у справі. А відповідач - це особа, на яку вказує позивач як на порушника своїх прав. Тобто, сторони - це особи, між якими виник спір про право, який є предметом розгляду та вирішення судом.

Таким чином, із цього слідує, що між сторонами повинна існувати матеріально-правова заінтересованість.

Як убачається зі змісту позовної заяви, ТзОВ "ОТП Факторинг Україна" відповідачами в даній справі визначило ОСОБА_1 і МВ ДВС Мукачівського МРУЮ, а третіми особами: ПАТ КБ "ПриватБанк" і ПАТ "Фольксбанк".

Проте, виходячи з роз'яснення наведеного в абзаці 2 п. 4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 27 серпня 1976 року за № 6 "Про судову практику в справах про виключення майна з опису" відповідачами в справі суд притягує: боржника й особу в інтересах якої накладено арешт на майно.

Та як слідує зі змісту постанов винесених державними виконавця МВ ДВС Мукачівського МРУЮ 25.01.2011 року і 19.01.2012 року, якими накладено арешт на майно ОСОБА_1 та оголошено заборону на його відчуження. Такі винесено на користь ПАТ КБ "ПриватБанк" і ПАТ "Фольксбанк".

Не дивлячись на це, ПАТ КБ "ПриватБанк" і ПАТ "Фольксбанк" виступали у даній справі не у якості відповідачів, тобто сторони, яка своїми діями можливо порушила права позивача і має відповідати перед ним, а брали участь у справі як треті особи, які не можуть нести відповідальність перед позивачем.

Зазначене вказує на те, що позовні вимоги пред'явлено не до усіх належних відповідачів у справі, якими є ПАТ КБ "ПриватБанк" і ПАТ "Фольксбанк" у зв'язку із накладенням на їх користь арешту на іпотечне майно, що свідчить про неповну відповідність рішення суду, вимогам чинного законодавства. Так-як не можна вирішити наявний спір за участі у справі неналежного відповідача, який не може нести матеріально-правову відповідальність перед позивачем.

Слід також зазначити, що накладення арешту на заставлене майно мало місце не у зв'язку з виконанням рішення суду, а на виконання ухвали суду про забезпечення позову.

Звернення стягнення на заставлене майно в порядку примусового виконання допускається за виконавчими документами для задоволення вимог стягувача-заставодержателя, ч. 1 ст. 54 ЗУ "Про виконавче провадження".

Оскільки, накладення арешту на заставлене майно мало місце не на виконання рішення суду про задоволення вимог стягувача. То за цієї обставини, ТзОВ "ОТП Факторинг Україна" мало право в порядку вимог статей 292-294 ЦПК оскаржити в апеляційному порядку ухвалу Дніпропетровського районного суду від 13.12.2010 року про накладення арешту на майно та ухвалу Мукачівського міськрайонного суду від 05.12.2011 року про накладення арешту на грошові кошти, рухоме та нерухоме майно ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ "ПриватБанк" і ПАТ "Фольксбанк". Коли, даними судовими рішеннями порушено права та обов'язки позивача, щодо іпотечного майна.

Аналізуючи наведені обставини в їх сукупності, колегія суддів дійшла висновку, що рішення суду першої інстанції не можна визнати законним й обґрунтованим, а це у відповідності до вимог ч. 1 ст. 309 ЦПК України є підставою для його скасування, та ухвалення в зв'язку із цим нового рішення про відхилення позовних вимог як таких, що заявлені до неналежного відповідача.

Згідно вимог ст. 88 ЦПК України на користь ПАТ КБ "Приватбанк" підлягає стягненню із ТзОВ "ОТП Факторинг Україна" сума 121,80 гривня у відшкодування судового збору, а.с. 58.

Виходячи з наведеного та керуючись вимогами статей 307, 309, 314, 316 і 319 ЦПК України, апеляційний суд, -

в и р і ш и л а :

апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства комерційний банк "ПриватБанк" - задоволити.

Рішення Мукачівського міськрайонного суду від 05 березня 2015 року скасувати, ухваливши нове рішення про відмову Товариству з обмеженою відповідальністю "ОТП Факторинг Україна" у задоволенні позову до ОСОБА_1, міського відділу державної виконавчої служби Мукачівського міськрайонного управління юстиції де третіми особами без самостійних вимог є: Публічне акціонерне товариство "Фольксбанк" і Публічне акціонерне товариство комерційний банк "ПриватБанк" про зняття арешту із заставленого майна.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "ОТП Факторинг Україна" на користь Публічного акціонерного товариства комерційний банк "ПриватБанк" 121,80 гривню у відшкодування судового збору.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення та може бути оскаржено в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів із дня набрання ним законної сили.

Головуючий : ___________________ Судді : ___________________

___________________