Справа № 367/4585/14-ц
ІРПІНСЬКИЙ МІСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 лютого 2015 року Ірпінський міський суд Київської області в складі:

Головуючого судді Кухленка Д.С.,

при секретарі Мельник І.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Ірпінського міського суду Київської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2; третя особа: ОСОБА_3 про вселення, визначення порядку користування житловим будинком та зобов'язання не чинити перешкод у користуванні власністю, за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1; третя особа: ОСОБА_3 із самостійними вимогами про визначення порядку користування житловим будинком та зобов'язання не чинити перешкод у користуванні власністю та за позовом третьої особи із самостійними вимогами ОСОБА_3 до ОСОБА_1; про визначення порядку користування житловим будинком та зобов'язання не чинити перешкод у користуванні власністю,-

в с т а н о в и в :

До Ірпінського міського суду Київської області надійшов зазначений вище позов, який позивач обґрунтовує тим, що він із 09.11.1991р. перебував у зареєстрованому шлюбі із ОСОБА_2 06.03.2014р. заочним рішенням Ірпінського міського суду Київської області шлюб між ОСОБА_1 та відповідачкою було розірвано. Позивачу на праві приватної власності належить 1/3 частина житлового будинку з надвірними будівлями, що знаходиться за адресою АДРЕСА_2. Позивач зазначає, що після розірвання шлюбу із відповідачкою остання почала перешкоджати йому проживати у вищезазначеному житловому будинку, замінила замки на вхідних дверях. Позивач не може вільно потрапити до належної йому на праві приватної власності 1/3 частини будинку. У зв'язку із цими діями відповідачки позивач звернувся за допомогою до правоохоронних органів з даного приводу, але останні надають лише формальні відписки. За кожними наслідками намагань ОСОБА_1 потрапити до будинку відповідачка в категоричній формі цього не допускає, постійно та принижує позивача, висловлюється нецензурно, погрожує йому. Відповідні неправомірні дії відповідачки знайшли своє часткове підтвердження у висновках дільничного інспектора Ірпінського МВ ГУ МВС України в Київській області. Житловий будинок, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 складається із трьох кімнат та є спільною частковою власністю ОСОБА_1, ОСОБА_2 та ОСОБА_3

У зв'язку з цим позивач просить суд вселити його до житлового будинку, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2; зобов'язати відповідачку не чинити йому перешкод у користуванні житловим будинком та надвірними будівлями - сараєм та вбиральнею, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2; визначити порядок користування належної позивачу 1/3 частини житлового будинку, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 та встановити за позивачем право користування кімнатою площею 16,2 кв.м., а коридор площею 4,8 кв.м., кухню площею 9,8 кв.м. та коридор площею 9,3 кв.м. залишити у спільному користуванні ОСОБА_2, ОСОБА_1 та ОСОБА_3

Відповідачка по первісному позову подала до суду зустрічну позовну заяву до ОСОБА_1; третя особа: ОСОБА_3 про вселення, визначення порядку користування житловим будинком та зобов'язання не чинити перешкод у користуванні власністю. Свої позовні вимоги, мотивувала тим, що вона, її син ОСОБА_3 - третя особа та ОСОБА_1 - відповідач по зустрічному позову є співвласниками будинку, що за адресою: АДРЕСА_2 відповідно кожному по 1/3 частині вказаного будинку. 08.12.2014р. відповідач по зустрічному позову став перешкоджати позивачці по зустрічному позову та їх сину ОСОБА_3 проживати у зазначеному будинку шляхом зміни замків на вхідних дверях. Внаслідок цього між сторонами по справі та третьої особи виник спір про порядок користування і володінням будинку. Тому на даний час позивачка по зустрічному позову та її син - третя особа по справі змушені проживати у її батьків, а саме за адресою: АДРЕСА_1. Відповідач по зустрічному позову не бажає встановити порядок користування спільним майном, від будь-яких домовленостей з приводу цього відмовляється. Позивачку по зустрічному позову не влаштовує той порядок користування житловим будинком, який зазначив у своїй позовній заяві позивач по основному позову, а тому вона просить суд позивачу по первісному позову ОСОБА_1 в позові відмовити та зобов'язати ОСОБА_1 не чинити їй перешкод у користуванні житловим будинком та надвірними будівлями - сараєм та вбиральнею, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2; визначити порядок користування належної ОСОБА_2 1/3 частини житлового будинку, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 та встановити за ОСОБА_2 право користування кімнатою площею 22,9 кв.м., а коридор площею 4,8 кв.м., кухню площею 9,8 кв.м. та коридор площею 9,3 кв.м. залишити у спільному користуванні ОСОБА_2, ОСОБА_1 та ОСОБА_3

Третя особа з самостійними вимогами по зустрічному позову ОСОБА_3 подав до суду позовну заяву до ОСОБА_1 про визначення порядку користування житловим будинком та зобов'язання не чинити перешкод у користуванні власністю. Свої позовні вимоги, мотивував тим, що він, позивачка по зустрічному позову ОСОБА_2 та ОСОБА_1 - відповідач по зустрічному позову є співвласниками будинку, що за адресою: АДРЕСА_2 відповідно кожному по 1/3 частині вказаного будинку. Відповідач по зустрічному позову не бажає встановити порядок користування спільним майном, від будь-яких домовленостей з приводу цього відмовляється. Третю особу із самостійними вимогами по зустрічному позову не влаштовує той порядок користування житловим будинком, який зазначив у своїй позовній заяві позивач по основному позову, а тому він просить суд зобов'язати ОСОБА_1 не чинити йому перешкод у користуванні житловим будинком та надвірними будівлями - сараєм та вбиральнею, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2; визначити порядок користування належної ОСОБА_3 1/3 частини житлового будинку, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 та встановити за ОСОБА_3 право користування кімнатою площею 16,2 кв.м., за ОСОБА_2 встановити право користування кімнатою площею 22,9 кв.м., за ОСОБА_1 встановити право користування кімнатою площею 7,5 кв.м., а коридор площею 4,8 кв.м., кухню площею 9,8 кв.м. та коридор площею 9,3 кв.м. залишити у спільному користуванні ОСОБА_2, ОСОБА_1 та ОСОБА_3

Позивач, представник позивача по первісному позову з'явилися, основний позов підтримали, просили його задовольнити в повному обсязі. Зустрічну позовну заяву не визнали в повному обсязі, просили відмовити в її задоволенні. У позові третій особі із самостійними вимогами теж просили відмовити повністю.

Відповідач, представник відповідача по первісному позову з'явилися, основний позов не визнали, зустрічну позовну заяву та позовну заяву третьої особи із самостійними вимогами підтримали в повному обсязі, просили їх задовольнити.

Третя особа з самостійними вимогами в судове засідання з'явилася, первісний позов не визнала в повному обсязі. Зустрічну позовну заяву ОСОБА_2 та свої позовні вимоги до ОСОБА_1 просила задовольнити в повному обсязі.

Суд, вислухавши пояснення позивача, представника позивача по первісному позову, відповідача, та його представника по первісному позову, пояснення 3-ої особи із самостійними вимогами, дослідивши письмові докази по справі, вважає первісний позов, зустрічний позов та позов третьої особи із самостійними вимогами, визнав такими, що не підлягають до задоволення, з наступних підстав.

Судом встановлено, що з 09.11.1991р. між позивачем по первісному позову та відповідачем по первісному позову було зареєстровано шлюб Виконкомом Бучанської селищної ради Київської області. Вподальшому 06.03.2014р. заочним рішенням Ірпінського міського суду Київської області шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 було розірвано (а.с.7). Сторонам по справі на праві приватної власності належить житловий будинок з надвірними будівлями, що знаходиться за адресою АДРЕСА_2. Кожному із них належить 1/3 частина вказаного житлового будинку, що підтверджується копією договору купівлі-продажу житлового будинку від 28.12.2004р. та копією витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно Ірпінського БТІ (а.с.5-6).

Згідно змісту технічного паспорту на житловий будинок за адресою: АДРЕСА_2 зясовано, що вказаний будинок складається із трьох кімнат площами (16,2 кв.м., 22,9 кв.м. та 7,5 кв.м.), коридорів площами (4,8 кв.м. та 9,3 кв.м.) та кухні площею 9,8 кв.м. (а.с.32-34).

У відповідності до ст.3 ЦПК України кожна особа має право у порядку, встановленому цим Кодексом звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Враховуючи ч.1 ст.356 ЦК України право спільної часткової власності це власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності.

Відповідно до ч.1 ст. 34 ЦПК України треті особи, які заявляють самостійні вимоги щодо предмета спору, можуть вступити у справу до закінчення судового розгляду, пред'явивши позов до однієї чи обох сторін. Ці особи мають усі процесуальні права і обов'язки позивача.

Згідно ст.317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.

Відповідно до ч. 1 та ч. 2 ст. 321 Цивільного кодексу України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом.

Згідно із ст. 391 Цивільного кодексу України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

У відповідності до ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків встановлених ст.61 цього Кодексу.

Всупереч приписам статті 60 ЦПК України як позивачем по первісному позову так і позивачем по зустрічному позову не було надано суду фактичних доказів підтвердження зміни замків вхідних дверей вказаними особами та вчинення ними будь-яких перешкод у користуванні одне одним належної кожному із них 1/3 частиною будинку за адресою: Київська область, АДРЕСА_2. Крім цього у судовому засіданні не знайшов свого підтвердження той факт, що позивач по первісному позову ОСОБА_1 чинить перешкоди третій особі із самостійними вимогами - ОСОБА_3 у користуванні вказаним житловим будинком.

Одночасно із цим суд зауважує, що главою 6 Житлового кодексу УРСР не передбачено такий спосіб захисту як вселення позивача за первісним позовом до квартири приватного житлового фонду.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про відсутність правових підстав для задоволення позовних вимог позивача по первісному позову, позивача по зустрічному позову та третьої особи із самостійними вимогами.

На підставі зазначеного, керуючись статтями 321, 391 Цивільного кодексу України, статтями 6-8, 10, 15, 30, 60, 62, 64, 88, 209, 212-215 Цивільного процесуального кодексу України, суд,-

в и р і ш и в :

Відмовити у задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2; третя особа: ОСОБА_3 про вселення, визначення порядку користування житловим будинком та зобов'язання не чинити перешкод у користуванні власністю.

Відмовити у задоволенні зустрічного позову ОСОБА_2 до ОСОБА_1; третя особа: ОСОБА_3 про визначення порядку користування житловим будинком та зобов'язання не чинити перешкод у користуванні власністю.

Відмовити у задоволенні позову третій особі із самостійними вимогами ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про визначення порядку користування житловим будинком та зобов'язання не чинити перешкод у користуванні власністю.

Рішення в повному обсязі буде виготовлено до 23.02.2015 р.

Рішення може бути оскаржено до Апеляційного суду Київської області через Ірпінський міський суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом 10 (десяти) днів з дня проголошення рішення, а особами, які були відсутні в судовому засіданні під час проголошення рішення, - з дня отримання копії рішення.

Суддя: Д. С. Кухленко