РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

ун. № 759/16721/14-ц

пр. № 2/759/679/15

23 січня 2015 року Святошинський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді - Кривов'яза А.П.

при секретарі - Тищенко М.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення матеріальної та моральної шкоди згідно боргової розписки, суд,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом з подальшим уточненням позовних вимог до ОСОБА_2 про стягнення матеріальної та моральної шкоди та визнання правочину дійсним, посилаючись на те, що 28.02.2013 року відповідач отримав від позивача по розписці 35 000,00 грн., що на момент складання розписки за середнім курсом НБУ дорівнювало 4 375,00 Доларів США, строком до 28.08.2013 року, проте у вказаний строк відповідач борг не повернув, тому позивач просить стягнути з відповідача суму боргу в сумі 57 680,00 грн. що на момент подання позовної заяви дорівнювало 4 375,00 доларів США, та моральну шкоду в сумі 10 000,00 грн., а також та судові витрати.

В судовому засіданні позивач та його представник позовні вимоги підтримали, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві.

Відповідач в судове засідання не з'явився про час та день розгляду справи повідомлявся належним чином, про причини неявки суд не повідомив, в зв'язку з чим суд вважає за необхідне розглянути справу у його відсутності та ухвалити по справі заочне рішення, оскільки позивач та його представник не заперечують проти такого вирішення справи.

Суд, заслухавши пояснення, позивача дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що 28.02.2013 року відповідач отримав від позивача по розписці 35 000,00 грн., що на момент складання розписки за середнім курсом НБУ дорівнювало 4 375,00 Доларів США, зазначену суму відповідач отримав готівкою та зобов'язався повернути до 28.08.2013 року.

Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених

родовими ознаками.

Відповідно до ч. 2 ст. 1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми.

Відповідно до ч. 1 ст. 1049 позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій же сумі) у строк та в порядку, встановлені договором.

Відповідно до ч. 1 ст. 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму.

Станом на 01.10.2014 року зобов'язання відповідача по поверненню грошових коштів відповідно до боргової розписки від 28.02.2013 року не виконано, та утворилась заборгованість в сумі 4 375 доларів США, що на момент подання позивачем позовної заяви відповідно до курсу НБУ становить 56 000,00 грн., - сума основного боргу.

Згідно з ст.625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Згідно розписки відповідача від 28.02.2013 року зобов'язання мало бути виконано 28.08.2013 року, отже розрахунок трьох процентів річних від простроченої суми становить 56 000,00 грн. : 100 Х 3%=1680,00 грн.

Крім того позивач просив стягнути з відповідача 10 000,00 грн. у відшкодування моральної шкоди.

п. 4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року №4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди». Під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру в наслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні і честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв'язку з ушкодженням здоров'я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв'язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв'язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків.

Відповідно до ст. 137 ЦПК (1502-06) у позовній заяві про відшкодування моральної (немайнової) шкоди має бути зазначено, в чому полягає ця шкода, якими неправомірними діями чи бездіяльністю її заподіяно позивачеві, з яких міркувань він виходив, визначаю чи розмір шкоди, та якими доказами це підтверджується.

За таких обставин, аналізуючи зібрані по справі докази, суд вважає, що позовні вимоги в частині стягнення з відповідачів коштів у відшкодування моральної шкоди підлягають задоволенню.

Що стосується позовної вимоги про визнання дійсним правочину, а саме договору позики грошових коштів, що був укладений 28.02.2013 року, між позивачем та відповідачем, то в цій частині позов не підлягає задоволенню, оскільки позовна вимога є не обґрунтованою.

Окрім цього відповідно до ст. 88 ЦПК України, з відповідача необхідно стягнути також судовий збір на користь позивача в сумі 676,80 грн.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 57-60, 88, 212-215, 226, 228 ЦПК України, ст.ст. 526, 530, 611, 623, 625, 1049 ЦК України, суд,-

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 суму боргу в розмірі 57 680 (п'ятдесят сім тисяч шістсот вісімдесят) грн. 00 коп., 10 000 (десять тисяч) грн. 00 коп. у відшкодування моральної шкоди та суму судового збору в розмірі 676 (шістсот сімдесят шість) грн. 00 коп.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Заочне рішення може бути оскаржено позивачем до Апеляційного суду м. Києва через районний суд, шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Суддя: