Єдиний унікальний номер 341/254/15-ц
Номер провадження 2/341/210/15
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 березня 2015 року Галицький районний суд Івано-Франківської області в складі:

головуючого судді Гаполяка Т.В.

секретаря Томин Л.В.

в м. Галичі у відкритому судовому засіданні розглянувши справу за позовом поданим представником ОСОБА_1 в інтересах довірителя ОСОБА_2 до Приватного акціонерного товариства «Український страховий стандарт», третьої особи - ОСОБА_3 про визнання недійсним договору, стягнення коштів, суд -

В С Т А Н О В И В:

Представник ОСОБА_1 в інтересах довірителя ОСОБА_2 звернувся до Галицького районного суду Івано-Франківської області з позовом до ПрАТ «Український страховий стандарт» та просить суд:

· визнати незаконною відмовою ПрАТ СК «Український страховий стандарт» у виплаті страхового відшкодування ОСОБА_2 по страховому випадку (ДТП), що мало місце 08 жовтня 2014 року на автодорозі в с. Нараївка, Галицького р-ну, Івано-Франківської області.

· визнати недійсним п. 25.1.7. Договору добровільного страхування транспортного засобу, що є предметом застави в частині виключення відповідальності Страховика в разі настання збитків від пошкодження, знищення або втрати ТЗ, які безпосередньо або побічно спричинені, виникають або збільшуються внаслідок керування ТЗ особою, що не визначена в цьому Договорі, як особа, що допущена до керування застрахованим ТЗ.

· стягнути з ПрАТ СК «Український страховий стандарт» на користь ОСОБА_2 страхове відшкодування в розмірі 72 690, 74 грн.;

· стягнути з ПрАТ СК «Український страховий стандарт» на користь ОСОБА_2 витрати понесені за проведення експертизи щодо визначення вартості матеріального збитку, завданого власнику транспортного засобу в розмірі 1 000 грн.

Судом залучено до участі у справі третьою особою ОСОБА_3

В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що 20 лютого 2014 року між ПрАТ СК «Український страховий стандарт» та ОСОБА_2 укладено договір № 0111-0902-0021 добровільного страхування транспортного засобу, що є предметом застави - автомобіля марки «Geely MK Cross», 2013 року випуску, д.н.з. НОМЕР_1. Автомобіль придбано за кредитні кошти, отримані за кредитним договором. 08 жовтня 2014 року на автодорозі в с. Нараївка, Галицького р-ну, Івано-Франківської області мало місце ДТП за участі застрахованого ТЗ під керування третьої особи - ОСОБА_3 В результаті ДТП застрахований ТЗ отримав механічні пошкодження. Вартість відновлювального ремонту складає - 72 690, 74 грн.

При зверненні до відповідача з заявою про виплату страхового відшкодування, у виплаті такого відмовлено з огляду на те, що на час ДТП автомобілем керувала особа не визначена в Договорі добровільного страхування транспортного засобу.

Вважає, що положення Договору добровільного страхування транспортного засобу за яким виключається відповідальність Страховика в разі настання збитків від пошкодження, знищення або втрати ТЗ, які безпосередньо або побічно спричинені, виникають або збільшуються внаслідок керування ТЗ особою, що не визначена в цьому Договорі, як особа, що допущена до керування застрахованим ТЗ є невідповідним ПДР України відповідно до положень яких, власник ТЗ може передавати керування таким особі, що має посвідчення водія на право керування ТЗ відповідної категорії.

Згідно умов договору добровільного страхування транспортного засобу до особами, що допущені до керування ТЗ є лише ОСОБА_2 Однак, ОСОБА_2 не наділена спеціальним правом керування ТЗ, не має посвідчення водія. Відтак, умови договору добровільного страхування транспортного засобу виключають можливість здійснення страховиком страхової виплати при ДТП. Відтак, умови договору в цій частині є несправедливими, а тому такі умови слід визнати недійсним.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_2 позов підтримала. Зазначила, що укладення договору добровільного страхування транспортного засобу було обов'язковою умовою при отриманні кредиту на купівлю ТЗ. Просила позов задовольнити.

Представником відповідача Дементьєвим Є.О. скеровано до суду заперечення проти позову. Заперечуючи позов представник відповідача покликався на те, що відмова Страховика у виплаті страхового відшкодування ґрунтується на умовах Договору добровільного страхування транспортного засобу, укладеного 20 лютого 2014 року між ПрАТ СК «Український страховий стандарт» та ОСОБА_5 Страхове відшкодування за цим договором могло бути виплачене в разі настання страхового випадку при керуванні автомобілем виключно ОСОБА_5 Остання, могла здобути право керування ТЗ або ініціювати питання внесення змін в Договір добровільного страхування ТЗ.

Заслухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, суд встановлює наступні факти, події та відповідні їм правовідносини.

Судом встановлено, що 20 лютого 2014 року між ПрАТ СК «Український страховий стандарт» та ОСОБА_2 укладено договір № 0111-0902-0021 добровільного страхування транспортного засобу, що є предметом застави - автомобіля марки «Geely MK Cross», 2013 року випуску, д.н.з. НОМЕР_1, який перебуває у власності позивача.

Відповідно до ст. 979 ЦК України, за договором страхування одна сторона (страховик) зобов'язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

Відповідно до ст. 980 ЦК України, предметом договору страхування можуть бути майнові інтереси, які не суперечать закону і пов'язані, зокрема, з володінням, користуванням і розпоряджанням майном (майнове страхування).

Відповідно до ст. 982 ЦК України, істотними умовами договору страхування є предмет договору страхування, страховий випадок, розмір грошової суми, в межах якої страховик зобов'язаний провести виплату у разі настання страхового випадку (страхова сума), розмір страхового платежу і строки його сплати, строк договору та інші умови, визначені актами цивільного законодавства.

Відповідно до ст. 627 ЦК України, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. У договорах за участю фізичної особи - споживача враховуються вимоги законодавства про захист прав споживачів.

Відповідно до п.п. 9, 18.1 Договору добровільного страхування, страховим випадком за цим договором є подія (ризик), яка відбулась і з настанням якої виникає обов'язок Страховика здійснити виплату страхового відшкодування, зокрема, ДПТ.

Відповідно до п. 25.1.5 Договору добровільного страхування до страхових випадків не відносяться та страхове відшкодування не виплачується в разі настання збитків від пошкодження, знищення або втрати ТЗ, які безпосередньо або побічно спричинені, виникають або збільшуються внаслідок керування ТЗ особою, що не визначена в цьому Договорі, як особа, що допущена до керування застрахованим ТЗ.

08 жовтня 2014 року на автодорозі в с. Нараївка, Галицького р-ну, Івано-Франківської області мало місце ДТП за участі застрахованого ТЗ під керування третьої особи - ОСОБА_3

Відповідно до п. 7 Договору добровільного страхування ОСОБА_3 не є особою, допущеними до керування ТЗ. Відтак, ДТП з участю застрахованого ТЗ при керуванні таким ОСОБА_3 не є страховим випадком, а тому відмова відповідача у виплаті страхового відшкодування є правомірною.

Позивач ОСОБА_2 на час укладення договору добровільного страхування транспортного засобу не була наділена спеціальним правом - правом керування транспортним засобом.

Відповідно до ч. 1 ст. 652 ЦК України, у разі істотної зміни обставин, якими сторони керувалися при укладенні договору, договір може бути змінений або розірваний за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті зобов'язання.

Протягом строку дії договору добровільного страхування транспортного засобу позивач не здобула спеціального права керування ТЗ, не ініціювала внесення в договір змін, зокрема в частині кола осіб допущених до керування ТЗ.

Відповідно, до п.п. 2.2 ПДР України, власник транспортного засобу, а також особа, яка використовує такий транспортний засіб на законних підставах, можуть передавати керування транспортним засобом іншій особі, що має при собі посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії.

Власник транспортного засобу може передавати такий засіб у користування іншій особі, що має посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії, передавши їй реєстраційний документ на цей транспортний засіб.

Умови Договору добровільного страхування не обмежують права власника передавати керування транспортним засобом іншій особі, що має при собі посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії, однак дія договору не поширюється на дані правовідносини.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 627, 652, 979, 980, 982 ЦК України, ст. ст. 10, 11, 60, 79, 88, 209, 212, 214-215 ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В:

В позові відмовити повністю.

Рішення може бути оскаржене.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Апеляційного суду Івано-Франківської області через Галицький районний суд Івано-Франківської області протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя:Т. В. Гаполяк