Номер провадження: 22-ц/785/3707/15
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
Доповідач Черевко П. М.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29.04.2015 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області у складі:

Головуючого - Черевка П.М.

Суддів - Сватаненка В.І., Артеменка І.А.

за участю секретаря Фабіжевської Т.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Одесі справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_2 ОСОБА_3 на рішення Овідіопольського районного суду Одеської області від 24 лютого 2015 року по справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_2 про стягнення боргу, -

ВСТАНОВИЛА:

У січні 2015 року ОСОБА_4 звернувся до Овідіопольського районного суду Одеської області з позовом до ОСОБА_2 про стягнення боргу посилаючись на те, що 11.01.2012 року позивач з відповідачем у простій письмовій формі уклали договір позики грошей, відповідно до якого ОСОБА_4 передав у борг відповідачу 10000 доларів США зі сплатою 8% за користування грошима. Цим же договором було передбачено, що відповідач повинен був повернути борг 11 липня 2012 року. До зазначеного терміну відповідач борг не повернув, як і не сплатив за три місяці проценти за користування грошима.

У звязку з вищевикладеним ОСОБА_4 звернувся до суду та просив постановити рішення, яким стягнути з відповідача на його користь борг за вищевказаним договором позики у сумі 200279 грн., з яких 157700 грн. основний борг, 37848 грн. - відсотки за користування грошима, 4731 гр. - 3% від простроченої суми та судові витрати по справі.

Рішенням Овідіопольського районного суду Одеської області від 24 лютого 2015 року

позовні вимоги ОСОБА_4 задоволено, стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_4 200279 грн., з яких 157700 грн. основний борг, 37848 грн. - відсотки за користування грошима, 4731 грн. - 3% від простроченої суми та 2002 гр.79 коп. судових витрат по справі.

Вважаючи рішення суду незаконним представник ОСОБА_2 ОСОБА_3 звернувся до апеляційного суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Овідіопольського районного суду Одеської області від 24 лютого 2015 року та ухвалити нове рішення яким у задоволенні позовних вимог ОСОБА_4 відмовити.

Заслухавши доповідь судді доповідача, пояснення осіб, які беруть участь у справі вивчивши матеріали справи та обговоривши підстави апеляційної скарги, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу відхилити.

Відповідно до ч.1 п.1 ст.307 ЦПК України за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції апеляційний суд має право постановити ухвалу про відхилення апеляційної скарги і залишення рішення без змін.

Відповідно до ст.308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Задовольняючи позов ОСОБА_4 суд обґрунтовано дійшов зазначеного висновку.

Судом встановлено, та не оспорювалося представником відповідача, що 11 січня 2012 року між позивачем та відповідачем було укладено в письмовій формі договір позики, який був виконаний позивачем, тобто ним було передано позивачу обумовлену договором суму грошей зі сплатою 8% щомісячно за користування грошима. Відповідно до вказаного договору кінцевим терміном повернення позики було 11 липня 2012 року. Відповідач до вказаного строку гроші та проценти за користування грошима не повернув, як і не сплатив 3% за прострочення виконання зобовязання.

Відповідно до ст. 615 ч.2 ЦК України, одностороння відмові від зобовязання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобовязання.

Згідно ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання. Боржник, який прострочив виконання зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором.

Згідно ст. 1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобовязується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку кількість речей того ж роду та такої якості.

Згідно ст.1047 ЦК України, договір позики укладається в письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподаткованого мінімуму доходів громадян. На підтвердження укладання договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

Згідно ст..1048 ч.1 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюється договором, якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісячно до дня повернення позики.

Відповідно до ст.1049 ЦК України, позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахуванням грошової суми, що позичалася на його банківський рахунок.

Доводи апелянта в тій частині, що позивач зобовязаний в рахунок погашення боргу звернути у свою власність шкіряні вироби, які були предметом застави по вказаному вище договору, оскільки, відповідно до ст.572 ЦК України, на яку посилається представник відповідача, як на підставу заперечення позову кредитор (заставодержатель) має право у разі невиконання боржником (заставодавцем) зобовязання, забезпеченого заставою одержати задоволення за рахунок заставленого майна, тобто це право, а не обовязок кредитора, а ст.1049 ЦК України передбачає, що позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві грошові кошти у такій самій сумі що були йому передані.

Районний суд повно і всебічно дослідив і оцінив обставини у справі, надані сторонами докази, правильно визначив характер спірних правовідносин і закон, який їх регулює.

Доводи апеляційної скарги не є істотними і не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом норм матеріального чи процесуального права, які б призвели до неправильного вирішення справи.

На підставі викладеного та керуючись ст. 303, п.1 ч.1 ст.307, 308, 313 - 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів,

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Овідіопольського районного суду Одеської області від 24 лютого 2015 року залишити без змін.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту її проголошення, проте може бути оскаржена у касаційному порядку до Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуючий П.М. Черевко

Судді: В.І. Сватаненко

ОСОБА_5