Справа № 521/3314/15-ц
№пр.2/521/2717/15
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
22 квітня 2015року Малиновський районний суд м. Одеси в складі:
головуючого судді - Буран О.М.
при секретарі Янкул Г.І.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, суд
Позивач звернулася до суду з вищевказаним позовом та просить розірвати шлюб між нею та відповідачем, вказуючи, що сімейне життя з ОСОБА_2 не склалося із-за різних поглядів на сімейне життя та несумісності характерів. У сім'ї відсутнє взаєморозуміння, з причин постійного нехтування відповідачем сімейними обов*язками. Сторони втратили один до одного відчуття любові і пошани, перестали розуміти один одного. Вже тривалий час сторони не підтримують шлюбних відносин. З 2013 року сторони сторони припинили сумісне проживання та ведення спільного господарства. Спроби до примирення ні до чого не привели. Сім'я розпалася і відновленню не підлягає.
У судовому засіданні позивач, обставини викладені у позові підтримала, просила позов задовольнити, надала заяву про розгляд справи за його відсутності. Проти ухвалення заочного рішення не заперечувала.
Відповідач в судові засідання не з'являвся, про час і місце судового засідання був сповіщений належним чином, заперечень стосовно предмету позову або заяви про розгляд справи за його відсутності до суду не надавав.
У зв'язку з неявкою відповідача суд, зі згоди позивача, ухвалив провести розгляд справи в заочному порядку та постановити заочне рішення, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України.
Вивчивши матеріали справи, оцінивши наявні докази у їх сукупності, встановивши дійсні мотиви розлучення, фактичні взаємини подружжя, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.
Судом встановленні такі факти та відповідні їм правовідносини.
Судом встановлено, що 11 червня 2011 року Відділом державної РАЦС Одеського міського управління юстиції, був зареєстрований шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 (громадянином Російської Федерації), згідно Свідоцтва про шлюб, виданого повторно від 11.06.2011 року, актовий запис № 556 (а.с. )
Відповідно до ч.1 ст. 60 ЗУ « Про міжнародне приватне право», правові наслідки шлюбу визначаються спільним особистим законом подружжя, а за його відсутності - правом держави, у якій подружжя мало останнє спільне місце проживання, за умови, що хоча б один з подружжя все ще має місце проживання у цій державі.
Відповідно до ст. 63 ЗУ « Про міжнародне приватне право», припинення шлюбу та правові наслідки припинення шлюбу визначаються правом, яке діє на цей час щодо правових наслідків шлюбу.
Згідно зі ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст.16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім'ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання.
Від шлюбу сторони спільних дітей не мають.
У судовому засіданні було встановлено, що сімейні стосунки між сторонами не склалися, внаслідок несумісності характерів та поглядів на життя. Шлюб виявився невдалим. Сторони разом не проживають, з причин постійного нехтування відповідачем сімейними обов*язками. Між сторонами склалися неприязнені відношення, які перешкоджають збереженню сім'ї.
Вже тривалий час сторони не підтримують шлюбних відносин, несумісність характерів та поглядів на життя робить неможливим проживання сторін однією сім*єю. Перебування в шлюбі суперечить інтересам позивача.
Відповідно до ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.
Таким чином, при дослідженні судом фактичних взаємин між сторонами, дійсних причин розірвання шлюбу встановлено, що подальше спільне життя чоловіка й дружини та збереження шлюбу буде суперечити інтересам чоловіка та дружини.
Відповідно до ч. 3 ст. 105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду.
Згідно зі ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.
Суд задовольняє позовні вимоги позивача про розірвання шлюбу, оскільки побудова сімейних відносин повинна здійснюватися на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги і підтримки (ст. 1 СК України) та не може будуватися на примушуванні сторони до навіть формального знаходження в зареєстрованому шлюбі, а тем більш в подружніх відносинах.
Беручи до уваги вищевикладене та керуючись ст. 3, 10, 11, 60, 213 - 215, 224-226 ЦПК України, ст. ст. 105, 109, 110 - 112, 113 СК України, суд
Позовні вимоги ОСОБА_1 - задовольнити.
Шлюб, зареєстрований 11 червня 2011 року Відділом державної РАЦС Одеського міського управління юстиції, актовий запис №556 між громадянами, ОСОБА_1 та ОСОБА_2 - розірвати.
Встановити порядок виконання рішення відповідно до якого воно після набрання ним законної сили є підставою для внесення відомостей до Державного реєстру актів цивільного стану громадян та проставлення відмітки в актовому записі про шлюб про його розірвання органом державної реєстрації актів цивільного стану (відповідно до ст. 15 Закону України „Про державну реєстрацію актів цивільного стану", ст. 115 СК України)
Після розірвання шлюбу залишити прізвище ОСОБА_1 - «ОСОБА_1».
Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою за явою відповідача, поданою протягом 10 днів з дня його отримання.
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку через суд першої інстанції шляхом подачі в 10-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги.

Суддя: О.М. Буран