РІШЕННЯ

Іменем України

Справа № 285/1348/15-ц

провадження у справі № 2/0285/636/15

28 квітня 2015 року м. Новоград-Волинський

Новоград - Волинський міськрайонний суд Житомирської області у складі судді Романюк Ю.Г., за участі секретаря судових засідань Медяної І.В. та осіб, які беруть участь у справі:

позивача: ОСОБА_2,

відповідача: ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, заподіяної ушкодженням здоров'я,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернулась в суд з позовною заявою до відповідача, в якій просить стягнути на її користь з відповідача ОСОБА_4 матеріальну шкоду в сумі 331 грн. 25 коп. та моральну шкоду - 1000 грн., завдану ушкодженням здоров'я.

В обґрунтування позовних вимог зазначає, що 09.05.2014 року близько 21 год. вона перебувала біля під'їзду свого будинку по АДРЕСА_1, де на неї накинулась та вкусила за поверхню лівої ноги та за палець лівої руки собака бійцівської породи «шарпей», яку відповідач вигулювала без повідка та намордника. Після повідомлення, що вона буде звертатись до міліції ОСОБА_3 умисно нанесла їй удар по обличчю та схопила за волосся та продовжувала штовхати, доки вона не вирвалась та втекла. З вини відповідача їй було заподіяно тілесні ушкодження, що належать до легких тілесних. Вироком Новоград-Волинського міськрайонного суду від 02.10.2014 року відповідача було визнано винною в умисному заподіянні легких тілесних ушкоджень та засуджено до покарання у вигляді 180 годин громадських робіт. Крім того, за вигулювання ОСОБА_3 без повідка та намордника своєї собаки, яка покусала позивачку, заподіявши шкоду її здоров'ю постановою Новоград-Волинського міськрайонного суду від 21.08.2014 року відповідачку було визнано у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 154 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу. Постановою апеляційного суду Житомирської області від 02.12.2014 року постанова суду першої інстанції скасовано у зв'язку із закінченням на день ухвалення строків, передбачених ст. 38 КУпАП. Внаслідок вказаних злочинних дій відповідачці було заподіяно матеріальної шкоди на суму 331,25 грн., які вона витратила на лікування, оскільки змушена була звертатись за медичною допомогою. Окрім матеріальної шкоди на зазначену суму позивачці заподіяно моральної шкоди: вона перенесла сильний психологічний стрес, довгий час почувала себе незадовільно, відчуває себе приниженою . Крім того, поки не загоїлось її обличчя, стан якого через отримані ушкодження викликав у оточуючих нездоровий інтерес, вона була позбавлена можливості вести звичний спосіб життя, з'являтись на робоче місце. До цього часу вона відчуває тривогу та страх можливого повторення тих подій. Моральну шкоду визначає в розмірі 10 000 грн. Оскільки відповідач добровільно зазначену шкоду не відшкодовує, позивач змушений звернутись до суду з даним позовом.

Позивач в судовому засіданні позовні вимоги уточнила та просила стягнути матеріальну шкоду в розмірі 157 грн. 30 коп.,а саме суму витрачену нею на лікарські засоби, відповідно до призначень лікаря та наданої квитанції на їх придбання; позовні вимоги підтримала з підстав зазначених у позовній заяві. Пояснила, що визначала розмір моральної шкоди виходячи з внутрішнього переконання та розміру моральних страждань, які їх довелось пережити.

Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги не визнала повністю, пояснила, що з обставинами, викладеними у позовній заяві не погоджується, оскільки не вбачає в своїх діях складу протиправного діяння, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України та ч.2 ст. 154 КУпАП. Стверджувала, що розмір як матеріальної так моральної шкоди не обґрунтований позивачкою, докази не є належними та допустимими.

Заслухавши у в судовому засіданні пояснення позивача та відповідача, дослідивши у судовому засіданні матеріали справи та подані докази, з'ясувавши всі обставини справи в їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає до часткового задоволення з наступних підстав.

Судом встановлено, що вироком Новоград-Волинського міськрайонного суду від 02 жовтня 2014 року ОСОБА_3 визнану винною у вчинені злочину, передбачено ч. 1 ст. 125 КК України і призначено покарання - сто вісімдесят годин громадських робіт (а.с.5-6).

Вказаним вироком суду встановлено, що 09.05.2014 року близько 21 години ОСОБА_2 перебувала біля під'їзду свого будинку за адресою АДРЕСА_1. В цей час біля під'їзду знаходилась ОСОБА_3 вигулюючи свого собаку породи «шарпец», який раптом вкусив ОСОБА_2 за передню поверхню лівого стегна. З цього приводу між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 виникла сварка, під час якої у ОСОБА_3 виник умисел на заподіяння тілесних ушкоджень ОСОБА_2, винність відповідача повністю стверджується сукупністю доказів у кримінальній справі (а.с.4-6).

21 серпня 2014 року постановою Новоград-Волинського міськрайонного суду ОСОБА_3 визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення за ч. 2 ст. 154 КУпАП та накладено адміністративне стягнення в вигляді штрафу в розмірі 51 грн., постановою Апеляційного суду Житомирської області від 02.12.2014 року дану постанову скасовано; винесено нову якою закрито провадження в справі щодо ОСОБА_3 у зв'язку із закінченням строків передбачених ст. 38 КУпАП. Суд апеляційної інстанції, переглядаючи справу погодився з висновком суду першої інстанції про наявність в діях ОСОБА_3 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 154 КУпАП, однак у зв'язку із закінченням строків передбачених ст. 38 КУпАП, закрив провадження у справі (а.с.7,8-9).

Відповідно до записів амбулаторної картки ОСОБА_2 вбачається, що остання 15.05.2014 року мала скарги на головний біль, печію, слабкість та дратівливість; пошкоджена кість гомілки та травмоване обличчя. Поставлений діагноз - гіпертонічна хвороба та посттравматичний синдром, остання звільнена від виконання службових обов'язків на п'ять діб. Лікарем рекомендовано ліки, вартість яких становить 157 грн. 30 коп. (а.с. 10-11, 13, 13а).

Випискою із медичної картки амбулаторного хворого - ОСОБА_2, підтверджується, що остання 20.05.21014 року мала скарги на відчуття «мурашок» по всьому тілі після стресу (укус собаки) (а.с.12).

Дані обставини підтверджуються поданими позивачем та дослідженими у судовому засідання матеріалами справи.

Як слідує із ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Суд може захистити цивільне право або інтерес шляхом відшкодування майнової та моральної (немайнової) шкоди.

За змістом ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

У відповідності до ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана особі неправомірними діями чи бездіяльністю відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

За змістом ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема, у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з ушкодженням здоров'я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї (п. 1, п. 2 ч. 2 ст. 23 ЦК України).

Під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Відповідно до ч. 3, ч. 4 ст. 23 ЦК України розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов'язана з розміром цього відшкодування.

За змістом статей 10, 11 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень. Суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до ч. 4 ст. 61 ЦПК України, вирок у кримінальній справі, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою.

Згідно з ст. 212 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтуються на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Враховуючи вищевикладені обставини, суд вважає доведеним, що внаслідок саме протиправних дій відповідача позивачу була заподіяна майнова та моральна шкода, яка підлягає відшкодуванню.

Зокрема, це призвело до погіршення її здоров'я, їй була заподіяна матеріальна шкода, яка підлягає відшкодуванню у відповідності до положень ст.ст. 16, 22, 1166 ЦК України.

При визначенні розміру витрат, які понесла позивач, суд виходить з наступного.

Судом встановлено, що відповідно до записів амбулаторної картки ОСОБА_2, остання 15.05.2014 року звертаючись за медичною допомогою мала скарги на головний біль, печію, слабкість та дратівливість; пошкоджена кість гомілки та травмоване обличчя; поставлений діагноз - гіпертонічна хвороба та посттравматичний синдром, остання звільнена від виконання службових обов'язків на п'ять діб. 20.05.2014 року позивач скаржилась на відчуття «мурашок» по всьому тілі після стресу (укус собаки). Лікарем рекомендовано ліки, вартість яких становить 157 грн. 30 коп.

Дані обставини підтверджуються: копією з медичною карти позивачки (а.с.10,11), випискою із медичної картки амбулаторного хворого ОСОБА_2 (а.с.12), рахунком аптеки №1 «555» від 15.05.2014 року (а.с.13,13а).

Таким чином, відповідно до розрахунків, здійснених з урахуванням наданого суду рахунку про придбання певних медичних препаратів за відповідними призначеннями лікаря, розмір витрат, які понесла позивач складає 157 (сто п'ятдесят сім) гривень 30 копійок.

Разом з цим, суд вважає, що позивачці також заподіяна й моральна шкода, яка підлягає відшкодуванню у відповідності до положень ст.ст. 16, 23, 1167 ЦК України.

При вирішенні питання про розмір моральної шкоди, суд керувався Постановою Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» № 4 від 31.03.1995 року, а саме п. 9, відповідно до якого розмір відшкодування моральної шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховується характер і тривалість страждань, стан здоров'я потерпілого, тяжкість завданої травми, наслідки тілесних ушкоджень, істотних вимушених змін у його життєвих та виробничих стосунках, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану.

Позивачкою розмір моральної шкоди було визначено в сумі 10 000 грн. Безумовно, остання внаслідок укусу (нападу) собаки понесла душевні страждання, був порушений її звичайний спосіб життя, для відновлення якого знадобились додаткові матеріальні і душевні зусилля, що призвело до вимушених змін в її житті. На думку суду, повне відшкодування завданих втрат немайнового характеру та їх наслідків неможливе. Їх частина може бути лише умовно згладжена. Оцінюючи викладене, виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, суд вважає за необхідне стягнути із відповідача суму в розмірі 500 гривень для відшкодування позивачу моральної шкоди, що не буде надмірним в українському суспільстві, є адекватним тим стражданням, яких зазнала позивач та співмірним із заподіяною їй шкодою.

За таких обставин, суд дійшов висновку, що позов підлягає до часткового задоволення.

Згідно з ч. 3 ст. 88 ЦПК України судовий збір в сумі 243 (двісті сорок три) гривні 60 копійок підлягає стягненню з відповідача в дохід держави.

Керуючись статтями 10, 11, 57-61, 88, 208, 209, 212-215 Цивільного процесуального кодексу України, статтями 16, 22, 23, 1166, 1167 Цивільного кодексу України, суд,

ВИРІШИВ :

Позов задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1) на користь ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, майнову шкоду, заподіяну ушкодженням здоров'я в розмірі 157 (сто п'ятдесят сім) гривень 30 копійок та 500 (п'ятсот) гривень моральної шкоди.

Стягнути з відповідача ОСОБА_3 в дохід держави судовий збір в сумі 243 (двісті сорок три) гривні 60 копійок.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку шляхом подачі апеляційної скарги до апеляційного суду Житомирської області через Новоград-Волинський міськрайонний суд протягом 10 (десяти) днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом 10 (десяти) днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду складено в повному обсязі та підписано 30 квітня 2015 року.

Суддя Ю.Г. Романюк