Справа № 226/3584/15-ц
Справа № 226/3584/15-ц
Провадження № 2/226/1594/2015
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 грудня 2015 року м. Димитров

Димитровський міський суд Донецької області у складі:

головуючого судді Редько Ж.Є.,

при секретарі Мітюхіній О.В.,

за участю позивача ОСОБА_1,

відповідача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м.Димитров Донецької області справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до відповідача ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя, в обгрунтування якого вказала, що 18.09.1999 року вона уклала шлюб з відповідачем, у якому народилися діти: син ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, та син ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, які проживають разом з нею. За рішенням Димитровського міського суду Донецької області від 20.12.2010 року шлюб між нею та відповідачем розірвано. Під час шлюбу 11.09.2002 року на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого державним нотаріусом Димитровської державної нотаріальної контори 11.09.2002 року, ними було придбано трьохкімнатну квартиру, розташовану за адресою: АДРЕСА_1. 31.08.2015 року відповідач звернувся до Димитровського міського суду з позовом про визнання її такою, що втратила право користування зазначеною квартирою, вказуючи, що він є єдиним власником квартири. Таким чином вона нещодавно дізналася, що відповідач не визнає та оспорює її право власності на вказану нерухомість. Оскільки згоди про добровільний поділ майна між ними не досягнуто, позивач просить суд: визнати за нею та за відповідачем право власності на 1/2 частину вказаної квартири за кожним та стягнути з відповідача на її користь понесені нею витрати, повязані з оплатою судового збору.

У судовому засіданні позивач ОСОБА_1 підтримала позов у повному обсязі. Наполягаючи на своїх позовних вимогах, пояснила, що після розірвання шлюбу один син залишився проживати з нею, а другий з відповідачем, тому ніяких спорів з приводу майна не виникало. Після того, як з квітня 2015 року сини стали проживати з нею, відповідач не допускає їх до квартири, не віддає ніяких речей, звернувся до суду з позовом про визнання її такою, що втратила право користування спірним жилим приміщенням.

Відповідач ОСОБА_2 у судовому засіданні частково визнав вимоги позивача, не заперечуючи проти того, що квартира дійсно була придбана під час шлюбу з позивачем, він не погоджується з порядком розподілу квартири, вважає за справедливим продати її та розподілити кошти з урахуванням понесених ним витрат на утримання спірного житлового приміщення. Також він пояснив, що коли позивач пішла від нього пять років тому, вона ні на що не претендувала. Про відсутність майнового спору зазначено у рішенні суду про розірвання між ними шлюбу. Позивач не сплачує за комунальні послуги ані за цю квартиру, ані за житло, у якому проживає. Він же платить за себе і всіх, у тому числі за чужу дитину, яку позивач народила зі співмешканцем і прописала до спірного житлового приміщення.

Заслухавши сторін, дослідивши матеріали справи, суд вважає що позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що сторони з 18 вересня 1999 року перебували у зареєстрованому шлюбі, у якому 14.04.2000 року народився син ОСОБА_3 та 16.11.2001 року син ОСОБА_4, які зареєстровані сумісно з позивачем та відповідачем за адресою: АДРЕСА_2, що встановлено на підставі витягу з державного реєстру актів цивільного стану громадян про шлюб, свідоцтв про народження дітей, довідки приватного підприємства «ПЖФ Гарант-Сервіс» від 30.06.2015 року (а.с.5, 7, 8, 13).

Згідно за рішенням Димитровського міського суду Донецької області від 20.12.2010 року шлюб між сторонами розірвано. З даного рішення випливає, що сімейні стосунки між сторонами фактично припинені з вересня 2010 року, на час розірвання шлюбу майновий спір між сторонами був відсутній (а.с.6).

Відповідно до договору купівлі-продажу від 11.09.2002 року та технічного паспорту на квартиру, житлове приміщення за адресою: АДРЕСА_1, загальною площею 53,9 кв.м, жилою площею 38,4 кв.м., належить відповідачу ОСОБА_2 та зареєстровано за ним, як за власником, у бюро технічної інвентаризації м.Димитров 11.09.2002 року, реєстровий № 40, реєстрова книга № 11 (а.с.9-10, 11, 12).

Відповідно до копій позовної заяви та ухвали Димитровського міського суду від 03.09.2015 року відкрито провадження у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визнання останньої такою, що втратила право користування спірним житловим приміщенням (а.с14, 17-18).

Отже, судом встановлено, і сторонами не заперечується, що спірна квартира була придбана під час їх шлюбу.

Оскільки спірна квартира була придбана у 2002 році, виниклі між сторона правовідносини регулюються Кодексом про шлюб та сімю України (далі за текстом КпШС України).

Відповідно до ст.22 КпШС України майно, нажите подружжям за час шлюбу, є його спільною сумісною власністю. Кожен з подружжя має рівні права володіння, користування і розпорядження цим майном.

Згідно за ст.28 КпШС України у разі поділу майна, яке є спільною сумісною власністю подружжя, їх частки визнаються рівними.

Таким чином суд вважає, що оскільки спірна квартира була придбана у період шлюбу сторін, позивач має право на ? частку цієї квартири незалежно від того, на кого з подружжя було оформлено правовстановлюючий документ.

Відповідно до абз.4 п.10 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами деяких норм Кодексу про шлюб та сімю України» від 12.06.1998 року № 16 передбачений ч.3 ст.29 КпШС України трирічний строк позовної давності для вимог про поділ майна, що є спільною сумісною власністю подружжя, застосовується, коли ці вимоги заявлені після розірвання шлюбу, і обчислюються починаючи з дня, коли хтось із розведеного подружжя дізнався або повинен був дізнатися про порушення його права на це майно після розірвання шлюбу.

Відповідно до абз.3 п.15 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» від 21.12.2007 № 11 початок позовної давності для вимог про поділ спільного майна подружжя, шлюб якого розірвано, обчислюється не з дати набрання рішенням суду законної сили, а від дня, коли один із співвласників дізнався або міг дізнатися про порушення свого права власності (ч.2 ст.72 СК).

З огляду на приведені правові позиції та те, що, як пояснила позивач, про порушення свого права власності на спірну квартиру вона дізналася, коли відповідач 31.08.2015 року звернувся до суду з позовом про визнання її такою, що втратила право користування спірним житловим приміщенням, що підтверджується вищенаведеними доказами, суд вважає, що строк позовної давності ОСОБА_1 при зверненні до суду з даним позовом не пропущений.

З урахуванням вимог ст.88 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові втрати на оплату судового збору в сумі 798 грн. 38 коп.

У звязку з вищевикладеним на підставі ст.ст.22, 28 КпШС України, керуючись ст.ст.10, 15, 60, 61, 209, 212, 213, 215, 294 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3, право власності на 1/2 частку квартири, розташованої за адресою: Донецька область, місто Димитров, мікрорайон «Молодіжний», будинок 40 (сорок), квартира 40 (сорок), загальною площею 53,9 м2, в тому числі жилою 38,4 м2.

Визнати за ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_4, право власності на 1/2 частку квартири, розташованої за адресою: Донецька область, місто Димитров, мікрорайон «Молодіжний», будинок 40 (сорок), квартира 40 (сорок), загальною площею 53,9 м2, в тому числі жилою 38,4 м2.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 компенсацію витрат на оплату судового збору в сумі 798 (сімсот девяносто вісім) грн. 38 коп.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Донецької області через Димитровський міський суд Донецької області шляхом подачі апеляційної скарги у десятиденний строк з дня його оголошення. Особи, які брали участь, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати судову скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Повний текст рішення буде виготовлено 11.12.2015 року.

Суддя Ж.Є.Редько