Справа №475/1487/14-ц 29.04.2015 29.04.2015 29.04.2015
Провадження №22-ц/784/989/15 Головуючий суду першої інстанції - Вадовська А.В.
Категорія - 27 Суддя-доповідач апеляційного суду - Локтіонова О.В.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 квітня 2015 року м. Миколаїв

Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Миколаївської області в складі:

головуючого - Локтіонової О.В.,

суддів: Колосовського С.Ю., Ямкової О.О.,

із секретарем судового засідання - Шпонарською О.Ю.,

без участі сторін,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу

за апеляційною скаргою

публічного акціонерного товариства комерційний банк "Приватбанк"

на рішення Доманівського районного суду Миколаївської області

від 02 березня 2015 року,

ухвалене за позовом публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» (далі - Банк або ПАТ КБ «Приватбанк») до ОСОБА_3, про передачу предмета іпотеки в управління іпотекодержателя та зобов'язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И Л А:

В грудні 2014 року Банк пред'явив до суду зазначений позов, який обґрунтував наступним.

31 січня 2008 року між Банком та ОСОБА_3 було укладено кредитний договір №1-5МЮ/2008, відповідно до умов якого відповідачка отримала кредит в сумі 10 000 доларів США зі сплатою 15% річних з кінцевим терміном повернення 28 січня 2013 року.

Того ж дня з метою забезпечення зобов'язань за договором між сторонами було укладено договір іпотеки, за яким Банк отримав в іпотеку нежиле приміщення, магазин, загальною площею 69,3 кв.м. по АДРЕСА_1.

15 січня 2010 року заочним рішенням Доманівського районного суду Миколаївської області в рахунок погашення заборгованості за вищезазначеним кредитним договором звернуто стягнення на вказаний предмет іпотеки шляхом його продажу будь-якій особі-покупцю ПАТ КБ "Приватбанк" з укладанням від імені ОСОБА_3 договору купівлі-продажу з наданням Банку всіх прав продавця.

Посилаючись на вказані обставини, ПАТ КБ "Приватбанк" на підставі ст.34 Закону України "Про іпотеку" просив передати йому в управління предмет іпотеки на період до його реалізації.

Рішенням Доманівського районного суду Миколаївської області від 02 березня 2015 року в задоволенні позову відмовлено.

Не погодившись із вказаним рішенням, позивач подав на нього апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просив рішення суду скасувати та ухвалити нове про задоволення його позовних вимог.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції вважав його безпідставним.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду, з огляду на таке.

Відповідно до ст.34 Закону України «Про іпотеку» після прийняття рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки і з метою отримання продукції, плодів та доходів, забезпечення належного господарського використання переданого в іпотеки нерухомого майна згідно з його цільовим призначенням предмет іпотеки на підставі договору між іпотекодавцем і іпотекодержателем або рішення суду може бути переданий іпотекодержателю або іншій особі в управління на період до його реалізації у порядку, встановленому цим Законом. Управління майном здійснюється відповідно до законодавства та умов, визначених договором чи рішенням суду.

Продукція, плоди і доходи, отримані в результаті управління предметом іпотеки, спрямовуються на задоволення забезпечених іпотекою вимог іпотекодержателя, якщо інше не встановлено договором або рішенням суду.

З зазначеного випливає висновок про те, що позовна заява, а за ним і рішення суду про передачу іпотечного майна, на яке звернуто стягнення, в управління іпотекодержателю повинні відповідати положенням глави 70 ЦК України, якою закріплений окремий вид договірних зобов'язань - управління майном.

Згідно з ст.1029 ЦК України, за договором управління майном одна сторона (установник управління) передає другій стороні (управителеві) на певний строк майно в управління, а друга сторона зобов'язується за плату здійснювати від свого імені управління цим майном в інтересах установника управління або вказаної ним особи (вигодонабувача).

У зв'язку з цим, і позовна заява, і рішення суду повинні містити усі істотні умови, передбачені законодавцем для договору управління майном, на яких таке управління здійснюється, а також інші необхідні умови, зокрема: перелік майна, що передається в управління; розмір і форму плати за управління майном; строк дії управління; права та обов'язки управителя; здійснення управління майном; право управителя на плату та на передачу управління іншій особі; відповідальність управителя тощо.

При цьому, в силу принципу диспозитивності суд не може вийти за межі вимог, заявлених позивачем.

Позовна заява ПАТ КБ «Приватбанк» не містить усіх умов, передбачених главою 70 ЦК України, і необхідних для передачі йому в управління іпотечного майна, на яке звернуто стягнення, а тому, за прямої заборони цивільно-процесуального законодавства щодо можливості виходу суду за межі позовних вимог, позов не підлягає задоволенню.

Враховуючи наведене, суд першої інстанції правомірно відмовив у задоволенні позову.

За таких обставин, колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції повно встановив обставини справи та дав їм вірну юридичну оцінку. Порушень чи неправильного застосування судами норм матеріального чи процесуального права при розгляді даної справи не встановлено, а тому підстав для скасування рішення колегія суддів не вбачає.

Докази та обставини, на які посилається апелянт в апеляційній скарзі, були предметом дослідження судом першої інстанції та додаткового правового аналізу не потребують, оскільки при їх дослідженні та встановлені судом були дотримані норми матеріального та процесуального права.

Доводи, наведені в апеляційній скарзі, фактично зводяться до переоцінки доказів та незгоди заявника з висновками суду по їх оцінці.

Керуючись ст.ст.303, 308, 315 ЦПК України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу публічного акціонерного товариства комерційний банк "Приватбанк" відхилити.

Рішення Доманівського районного суду Миколаївської області від 02 березня 2015 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення і з цього часу протягом двадцяти днів може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий:

Судді: