Справа № 461/2996/11 Головуючий у 1 інстанції: Городецька Л.М.
Провадження № 22-ц/783/797/15 Доповідач в 2-й інстанції: Копняк С. М.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 березня 2015 року колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Львівської області у складі:

головуючої судді - Копняк С.М.,

суддів - Кабаля І.І., Струс Л.Б.,

секретаря - Матяш С.І.

з участю апелянта - Кузь В.Л.,

представника відповідача - ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові цивільну справу за апеляційною скаргою позивача Публічного акціонерного товариства «Універсал Банк» на рішення Галицького районного суду м. Львова від 31 жовтня 2014 року у справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Універсал Банк» до ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 про звернення стягнення на предмет іпотеки, стягнення заборгованості за договором поруки та зустрічним позовом ОСОБА_5 до Публічного акціонерного товариства «Універсал Банк», треті особи: ОСОБА_7, ОСОБА_6 про визнання договору поруки припиненим,-

в с т а н о в и л а:

Оскаржуваним рішенням у задоволенні позову ПАТ «Універсал Банк» до ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 про звернення стягнення на предмет іпотеки, стягнення заборгованості за договором поруки відмовлено.

Зустрічний позов ОСОБА_5 до ПАТ «Універсал Банк», треті особи ОСОБА_7, ОСОБА_6 про визнання договору поруки припиненим задоволено.

Визнано припиненим договір поруки №017-2008-406-Р, який був укладений 27 лютого 2008 року між ВАТ «Універсал Банк» (правонаступником якого є ПАТ «Універсал Банк») та ОСОБА_5

Вирішено питання судових витрат.

Рішення суду оскаржив позивач ПАТ «Універсал Банк».

В обґрунтування апеляційної скарги посилається на те, що оскаржуване рішення є незаконним та необґрунтованим, ухвалене з порушенням норм матеріального і процесуального права.

Зазначає, що між позивачем та ОСОБА_7 27.02.2008 року було укладено Кредитний договір. З метою забезпечення виконання зобов»язання між позивачем та відповідачами було укладено договір іпотеки від 27.02.2008 року.

При розгляді даної справи в суді першої інстанції відповідачі визнали, що дійсно в них існує заборгованість по кредитному договорі, однак, суд першої інстанції на ці обставини уваги не звернув та ухвалив рішення, яким відмовив в задоволенні позову ПАТ «Універсал Банк», покликаючись на ЗУ «Про мораторій на майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» від 07.06.2014 року, не надавши належної оцінки даному закону. Цей Закон, на думку апелянта, встановлює лише тимчасову заборону на примусове стягнення нерухомого житлового майна, яке вважається предметом іпотеки, за приписами ст.5 ЗУ «Про іпотеку» і застосовується на стадії виконання рішення суду.

Просить рішення Галицького районного суду м. Львова від 31 жовтня 2014 року скасувати та ухвалити нове, яким позовні вимоги апелянта задовольнити повністю.

В частині задоволення зустрічного позову рішення суду не оскаржено.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника апелянта Кузя В.Л. в підтримання мотивів, викладених в апеляційній скарзі, пояснення представника відповідача ОСОБА_3, перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення відповідно до вимог ст.3 03 ЦПК України, колегія суддів прийшла до висновку, що апеляційну скаргу слід відхилити, з наступних підстав.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обгрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Пленум Верховного Суд України у п. 11 Постанови «Про судове рішення у цивільній справі» від 18 грудня 2009 року № 11 роз»яснив, що у мотивувальній частині рішення слід наводити дані про встановлені судом обставини, що мають значення для справи, їх юридичну оцінку та визначені відповідно до них правовідносини, а також оцінку всіх доказів.

Колегія суддів вважає, що оскаржуване рішення відповідає зазначеним вимогам.

Згідно ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовуються вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Відповідно до положень ст. ст. 11, 15 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданих відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Права та обов»язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства. Кожна особа має право на судовий захист.

Згідно із ст. ст. 3, 4 ЦПК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом своїх порушених прав, а суд, здійснюючи правосуддя, захищає порушені права цих осіб у спосіб, визначений законами України.

Матеріалами справи встановлено, що відповідно до укладеного з Публічним акціонерним товариством "Універсал Банк" кредитного договору №017-2008-406 від 27 лютого 2008 року ОСОБА_7 отримав кредит у розмірі 25200 доларів США на споживчі потреби зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 13,45 % річних з кінцевим терміном повернення - 10.02.2028 року.

В якості забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором № 017-2008-406 від 27 лютого 2008 року, між позивачем Публічним акціонерним товариством "Універсал Банк" («Іпотекодержатель») та відповідачами ОСОБА_6 і ОСОБА_7 («Іпотекодавець»), був укладений Іпотечний договір від 27.02.2008 року, посвідчений приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу ОСОБА_9 за реєстровим № 583, згідно якого ОСОБА_6 і ОСОБА_7 передали в іпотеку банку квартиру АДРЕСА_1, яка належить їм на праві власності на підставі свідоцтва про право приватної власності на житло № Г-27862, виданого Управлінням комунальної власності Департаменту економічної політики Львівської міської ради згідно з наказом від 26.10.2007 року №1435-Ж-Г, зареєстрована ОКП ЛОР "БТІ та ЕО" 23.01.2008 року за реєстраційним №21860228.

Як вбачається з матеріалів справи, 21 жовтня 2009 року Галицьким районним судом м. Львова за заявою ПАТ "Універсал Банк" від 15.10.2009 року про дострокове стягнення заборгованості по кредиту - по справі №2н-1354/09 було видано судовий наказ, яким з ОСОБА_7 на користь ПАТ "Універсал Банк" стягнуто заборгованість в сумі 210.800,08 грн. по кредитному договору №017-2008-406 від 27.02.2008 року, що за розрахунком заявника (ПАТ "Універсал Банк") складалась із заборгованості по кредиту - 24846,16 доларів США, заборгованості по відсотках - 2516,97 доларів США (разом 27363,13 доларів США, що еквівалентно 210 800,08 грн).

15.07.2010 року Галицьким відділом Державної виконавчої служби Львівського міського управління юстиції було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження щодо примусового виконання судового наказу №2н-1354, виданого 21.10.2009 року Галицьким районним судом м. Львова.

Судовий наказ не виконано через відсутність у боржника коштів та майна, у зв'язку з чим позивач звернувся до суду з позовом про звернення стягнення на предмет іпотеки.

За приписами ст. 61 ЦПК України обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню.

В суді апеляційної інстанції представник позивача визнав, що з матеріалів виконавчого провадження банку відомо про те, що іпотечне майно, про звернення стягнення на яке пред»явлено позов, використовується як місце постійного проживання позичальника і майнового поручителя і, що у позичальника та майнового поручителя у власності не знаходиться інше нерухоме житлове майно. Тому з цих підстав рішення суду банком не оскаржується і докази ні суду першої, ні суду апеляційної інстанції не надаються. Вважає, що рішення суду підлягає скасуванню з підстав неправильного застосування ЗУ «Про мораторій на майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» від 07.06.2014 року, який слід застосовувати на стадії виконання рішення суду.

Станом на 23.05.2012 року заборгованість ОСОБА_7 за кредитним договором № 017-2008-406 від 27 лютого 2008 року складає вже 34 811,47 доларів США, що еквівалентно 277 572,74 гривень згідно курсу НБУ.

Відмовляючи в задоволенні первісного позову, суд першої інстанції керувався приписами ч.1 ст.1054 ЦК України, відповідно до якої за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до вимог ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України.

Згідно із ч.1 ст. 33 Закону України «Про іпотеку» у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Право іпотекодержателя на звернення стягнення на предмет іпотеки також виникає з підстав, встановлених статтею 12 цього Закону. Таке право передбачене і договором іпотеки.

Однак, згідно із положеннями Закону України "Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті", протягом дії цього Закону не може бути примусово стягнуте (відчужене без згоди власника) нерухоме житлове майно, яке вважається предметом застави згідно із статтею 4 Закону України "Про заставу" та/або предметом іпотеки згідно із статтею 5 Закону України "Про іпотеку", якщо таке майно виступає як забезпечення зобов'язань громадянина України (позичальника або майнового поручителя) за споживчими кредитами, наданими йому кредитними установами - резидентами України в іноземній валюті, та за умови, що: таке нерухоме житлове майно використовується як місце постійного проживання позичальника/майнового поручителя або є об'єктом незавершеного будівництва нерухомого житлового майна, яке перебуває в іпотеці, за умови, що у позичальника або майнового поручителя у власності не знаходиться інше нерухоме житлове майно; загальна площа такого нерухомого житлового майна (об'єкта незавершеного будівництва нерухомого житлового майна) не перевищує 140 кв. метрів для квартири та 250 кв.метрів для житлового будинку.

Оскільки, квартира АДРЕСА_1 складається з однієї кімнати площею 11 кв.м. та має загальну площу 14,6 кв.м., використовується як місце постійного проживання ОСОБА_6 і ОСОБА_7, у власності яких відсутнє інше нерухоме житлове майно, а кредит за кредитним договором №017-2008-406 від 27 лютого 2008 року був отриманий в іноземній валюті (доларах США) на споживчі потреби, суд першої інстанції прийшов до правильного висновку про те, що мораторій, встановлений Законом, поширюється і на квартиру АДРЕСА_1 , яка належить відповідачам ОСОБА_6, ОСОБА_7 , і на таку не може бути звернено стягнення, та вірно з цих підстав відмовив у задоволенні позову.

За приписами ч.1 ст. 303 ЦПК України, Апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Тому колегія суддів приходить до висновку, що оскаржуване рішення слід залишити без змін, оскільки таке ухвалене судом на підставі наявних у справі доказів, оцінених судом належним чином, кожного окремо на їх достовірність, допустимість та достатність, взаємний зв'язок у їх сукупності, встановлених судом обставин справи.

З висновками суду слід погодитись, оскільки ним правильно визначено характер спірних правовідносин та встановлено дійсні обставини справи, вірно застосовано матеріальний закон та дотримана процедура розгляду, передбачена ЦПК України.

Доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують, а тому підстави для її задоволення та скасування рішення Галицького районного суду м. Львова від 31 жовтня 2014 року відсутні.

Керуючись ст. ст. 209 ч. 3, 303, 304, 307 ч.1 п.1, 308, 313, 314 ч.1 п.1, 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу позивача Публічного акціонерного товариства «Універсал Банк» відхилити.

Рішення Галицького районного суду м. Львова від 31 жовтня 2014 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржене в касаційному порядку протягом 20-ти днів безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ з дня набрання ухвалою апеляційного суду законної сили.

Головуюча Копняк С.М.

Судді: Кабаль І.І.

Струс Л.Б.