Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

704/468/14-ц

06.05.2015 року м. Тальне

Тальнівський районний суд Черкаської області в складі суду:

головуючої-судді: Воронкової І.Г.

при секретарі судового засідання: Джуській Л.О.

за участю представників сторін ОСОБА_2, ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про визнання правочину недійсним та за зустрічним позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_4 про стягнення боргу за договором позики,

в с т а н о в и в :

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про визнання правочину недійсним, мотивуючи свій позов тим, що протягом останнього року працював у відповідача без реєстрації трудових відносин водієм вантажного автомобіля. 20 січня 2014 року позивач, керуючи автомобілем «Мерседес-Спринтер», що належав ОСОБА_5, став учасником ДТП, в результаті чого автомобіль відповідача отримав механічні пошкодження. Після цієї події відповідач почав вимагати у нього гроші в якості компенсації на ремонт автомобіля в розмірі 25 000 (двадцять п'ять тисяч) доларів СІ1ІА. Виплачувати відповідачу відповідну суму позивач відмовився після цього ОСОБА_5 22 січня 2014 року, використовуючи фізичний та психічний тиск, почав вимагати в нього, щоб він негайно віддав йому 25 000 доларів США. Боячись за безпеку близьких, позивач написав під диктовку відповідачу розписку про позику коштів в розмірі 25 000 доларів США, які зобов'язувався повернути до 01.05.2014 року. Оскільки ОСОБА_5 не передавав позивачу ніяких коштів, зазначених в розписці, а розписку написав під тиском, що змушує позивача звернутися з позовом до суду та визнати недійсною розписку.

03.06.2014 року відповідач ОСОБА_5 звернувся до суду з зустрічною позовною заявою про стягнення боргу за договором позики, зазначивши, що 22.01.2014 року він за договором позики передав позивачу гроші в сумі 25 000 доларів США, на підтвердження чого позивач надав власноручно написану розписку, яка підписана в присутності свідків, гроші мали бути повернені до 01.05.2014 року, але у визначений термін і до даного часу позивач не повернув гроші, а навпаки бажає уникнути взяте на себе зобов'язання, що випливає із первісного позову. Просить стягнути з ОСОБА_4 борг за договором позики в сумі 296937 грн., що є еквівалентом 25000 доларів США згідно офіційного курсу НБУ.

Ухвалою суду від 10.06.2014 року зустрічний позов прийнятий до розгляду разом із первісним позовом.

В судовому засіданні позивач та його представник позов підтримали за вказаних в ньому обставин, просили його задовольнити, а в задоволенні зустрічного позову - відмовити.

Відповідач та його представник зустрічну позовну заяву підтримали, збільшивши позовні вимоги, просили стягнути з позивача борг за договором позики від 22.01.2014 року в сумі 587737,30 грн., що є еквівалентом 25000 доларів США згідно офіційного курсу НБУ станом на 06.04.2015 року.

Свідок ОСОБА_6 суду дала показання про те, що її чоловік - позивач за первісним позовом, працював у відповідача, в січні 2014 року на автомобілі відповідача потрапив в ДТП та пошкодив автомобіль. Вони разом з чоловіком думали поступово відшкодовувати відповідачу збитки, але відповідач вимагав повернути гроші в сумі 25 000 доларів США. 22.01.2014 року, коли до їх будинку увірвався відповідач, її чоловік був змушений написати під тиском насильства розписку про отримання 25 000 доларів США. Це все чули її мати та мати позивача, які в той час також знаходились в будинку, тільки в іншій кімнаті, і які не виходили звідти, бо їм сказав не виходити з кімнати її чоловік.

Свідки ОСОБА_7 та ОСОБА_8 суду дали аналогічні показання про те, що зі слів ОСОБА_4 їм відомо, що він потрапив у ДТП на автомобілі відповідача. 22.01.2014 року ввечері вони прийшли до дітей, міркували про те, де шукати гроші для відшкодування завданих відповідачу збитків. В цей час в будинок увірвався відповідач, якого ніхто не чекав, почав погрожувати, вів себе агресивно. Вони знаходились в цей час в іншій кімнаті, ніхто їм не казав, щоб вони не виходили з кімнати. Як ОСОБА_4 писав розписку, вони не бачили, про це дізнались вже пізніше.

Свідки ОСОБА_9 та ОСОБА_10 суду дали аналогічні показання про те, що знаходяться з обома сторонами по справі в нормальних відносинах. 22.01.2014 року ввечері після 17.00 год. вони знаходились вдома у ОСОБА_5, на кухні дивились телевізор та пили каву. В цей час приїхали ОСОБА_4 та його дружина. ОСОБА_4 та ОСОБА_5 говорили деякий час в іншій кімнаті, потім повернулись до них на кухню, ОСОБА_5 приніс гроші в сумі 25 000 доларів США та віддав ОСОБА_4, про що той написав власноручно розписку, яку підписав і він і його дружина, а також вони. Гроші перераховували і ОСОБА_4, і його дружина. Зі слів ОСОБА_5 їм стало відомо, що ОСОБА_4 потрапив в ДТП і йому потрбні гроші.

Свідок ОСОБА_11 суду показав, що в ніч з 19 по 20 січня 2014 року надавав допомогу ОСОБА_4, який потрапив в ДТП в с. Нестерівка на автомобілі відповідача. Автомобіль був сильно пошкоджений.

Свідки ОСОБА_12 та ОСОБА_13 суду дали показання, що 22.01.2014 року близько з 12.00 год. і до вечора - близько до 17-18.00 год. вони надавали послуги ОСОБА_4 з підбору автозапчастин до автомобіля «Мерседес-Спрінтер».

Свідок ОСОБА_14 суду показала, що 22.01.2014 року її дитину із дитячого садка забирала ОСОБА_6 в проміжку часу від 17.00 до 18.00 год.

Заслухавши сторони, свідків, дослідивши матеріали справи в межах заявлених вимог та на підставі наданих сторонами доказів, судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини.

Зокрема судом встановлено, що між сторонами до виникнення конфлікту між ними завжди були добрі відносини, які ґрунтувались на повній довірі, позивач за первісним позовом часто отримував від відповідача гроші, іноді і великі суми - до 100 000 грн. для закупівлі товару. В ніч з 19 на 20 січня 2014 року позивач за первісним позовом потрапив у ДТП на автомобілі «Мерседес-Спрінтер», який належав матері відповідача ОСОБА_15 Дані обставини визнали сторони по справі та підтверджені показаннями свідків.

22.01.2014 року відповідач за первісним позовом передав позивачу гроші - 25 000 доларів США, які останній зобов'язався повернути в строк до 01.05.2014 року. На підтвердження зазначеного позивачем ОСОБА_4 в присутності свідків була написана розписка, яка, за своєю суттю є документом, який видається боржником кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання боржником від кредитора певної грошової суми або речей (а.с. 55).

Згідно заяв ОСОБА_4 22.05.2014 року звертався до Тальнівського РВ УМВС України в Черкаській області про вчинення злочинів ОСОБА_5 (а.с. 40-43).

Згідно постанови про закриття кримінального провадження від 27.09.2014 року кримінальне провадження внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000179 від 22.05.2014 року закрито у зв'язку з відсутністю в діянні складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 355 КК України (а.с. 110-111).

Згідно довідки Державного ощадного банку України від 06.04.2015 року № 126 офіційний курс НБУ станом на 06.04.2015 року становить 2350,9492 за 100 доларів США (а.с. 181).

Так, аналізуючи підстави первісного позову, суд виходить з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним (ст. 204 ЦК України).

Статтею 203 ЦК України встановлені загальні вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину. Зокрема, зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам; особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності; волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі; правочин має вчинятися у формі, встановленій законом; правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним; правочин, що вчиняється батьками (усиновлювачами), не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей.

Згідно положень ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою ст. 203 ЦК України. Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

Відповідно до ч. 1 ст. 231 ЦК України правочин, вчинений особою проти її справжньої волі внаслідок застосування до неї фізичного чи психічного тиску з боку другої сторони або з боку іншої особи, визнається судом недійсним.

Враховуючи вищезазначене, суд дійшов висновку, що позивачем за первісним позовом не надано доказів на підтвердження обставин написання розписки під тиском з боку ОСОБА_5, показання свідків ОСОБА_6, ОСОБА_7 та ОСОБА_8 суд оцінює критично, оскільки вони не узгоджуються із поясненнями самого позивача ОСОБА_4, який в свою чергу також в своїх поясненнях був не чітким та плутався. Крім того, є розбіжності в показаннях свідка ОСОБА_6, яка давала показання в судовому засіданні по цій справі, із показаннями, які вона надавала у кримінальному провадженні № 0000179 від 22.05.2014 року за ч. 1 ст. 355 КК України. Також, у даному кримінальному провадженні, яке було досліджено судом в судовому засіданні відсутні посилання позивача ОСОБА_4 на свідків ОСОБА_7 та ОСОБА_8, які, як він вказав в судовому засіданні, були у нього вдома під час написання розписки під тиском з боку ОСОБА_5

Заперечення представника позивача за первісним позовом щодо того, що предметом договору позики у справі не визначена яка саме іноземна валюта - чи долари США чи інші долари, не заслуговують на увагу, оскільки позивачем за первісним позовом визнано у судовому засіданні, і підтверджуються матеріалами справи, що предметом договору позики є саме іноземна валюта - долари США.

Тому, суд вважає, що позивачем за первісним позовом не доведено факт вчинення правочину - написання розписки внаслідок застосування до нього тиску з боку відповідача, через що у задоволенні первісного позову слід відмовити.

Що стосується зустрічного позову.

Відповідно до ст. 11 ЦК України цивільні права та обов'язки виникають з підстав, передбачених законодавством, зокрема з договорів та інших правочинів, в тому числі з договору позики.

З положень ч. 1 ст. 1046, ст. 1047 ЦК України вбачається, що за договором позики (який укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян) одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

Положення ч. 1 ст. 1049 ЦК України передбачають обов'язок позичальника повернути позикодавцеві позику (кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у тій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Відповідачем за первісним позовом була надана суду розписка ОСОБА_4 про те, що 22.01.2014 року в присутності свідків він передав позивачу гроші - 25 000 доларів США, які останній зобов'язався повернути в строк до 01.05.2014 року. Дані обставини також підтвердили в суді свідки ОСОБА_9 та ОСОБА_10

Належних та допустимих доказів на спростування наведеного відповідачем за зустрічним позовом ОСОБА_4 суду надано не було, як й не доведено існування інших ніж зафіксовано у розписці умов договору позики.

За таких обставин, з врахуванням положень ст.ст. 526, 530ЦК України, суд вважає, що відповідач зобов'язаний належним чином виконати свої зобов'язання, що виникли з відносин позики, тому зустрічний позов підлягає задоволенню.

В силу ч. 1 ст. 88 ЦПК України з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_5 підлягають стягненню судові витрати по справі за сплату судового збору в сумі 3 654 грн.

Враховуючи наведене, керуючись ст.ст. 231, 526, 530, 1046-1052 ЦК України, ст.ст. 10, 11, 57-60, 212-215 ЦПК України, суд

в и р і ш и в :

В задоволенні позовної заяви ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про визнання правочину недійсним відмовити.

Зустрічний позов ОСОБА_5 до ОСОБА_4 про стягнення боргу за договором позики задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_5 587737 (п'ятсот вісімдесят сім тисяч сімсот тридцять сім) гривень 30 копійок, що є єквівалентом 25 000 (двадцять п'ять тисяч) доларів США за офіційним курсом НБУ станом на 06 квітня 2015 року у рахунок сплати заборгованості за договором позики від 22.01.2014 року.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_5 судові витрати по справі за сплату судового збору в сумі 3654 (три тисячі шістсот п'ятдесят чотири) гривні.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Черкаської області через Тальнівський районний суд протягом 10 днів з дня проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення можуть подати апеляційну скаргу протягом 10 днів з дня отримання копії цього рішення.

Повний текст рішення виготовлено 11.05.2015 року.

Суддя: І.Г. Воронкова