Справа № 331/1068/15-ц
Провадження № 2/331/3270/15
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 грудня 2015 року Жовтневий районний суд м. Запоріжжя у складі:

головуючого судді Жукової О.Є.

при секретарі Пакуло В.С.

за участю представника відповідача- Кисіль О.Г.

розглянувши в відкритому судовому засіданні у залі суду у м. Запоріжжі справу за позовом ОСОБА_1 до Фізичної особи підприємця ОСОБА_2 , Товариства з обмеженою відповідальністю «Бумеранг» про захист прав споживача, стягнення перерахованої за договором суми , відшкодування моральної шкоди ,

ВСТАНОВИВ:

Позивачка звернулася до суду з вказаним позовом до ТОВ «Бумеранг» , ФОП ОСОБА_2 , в якому, з урахуванням неодноразово уточнених позовних вимог, просила стягнути з ТОВ «Бумеранг» на її користь перераховану за договором про туристичне обслуговування № 005 від 23.01.2015 року суму 5 375,00 гривень, у відшкодування моральної шкоди 2000,00 гривень , витрати за надання правової допомоги в сумі 1000 гривень, стягнути з ФОП ОСОБА_2 у відшкодування моральної шкоди 2000 гривень, покласти на відповідачів понесені судові витрати.

Позовні вимоги позивач обгрунтував тим, що між нею та відповідачем ФОП ОСОБА_2 , яка є турагентом , та діяла від імені туроператора ТОВ «Бумеранг» , 23.01.2015 року було укладено договір про надання туристичного обслуговування. Однак відповідачем ТОВ «Бумеранг» були змінені суттєві умови договору і подорож з 25.02.2015 року до Словаччини була перенесена на 04.03.2015 року, через недобір групи . В подальшому, вона дізналася, що відповідачі заздалегідь знали, що запланована нею подорож не відбудеться, оскільки документи до посольства Словаччини з метою відкриття візи, були подані туроператор лише 24.02.2015 року.

Враховуючи, що тур було анульовано , вона відмовилася від нього, звернувшись до ФОП ОСОБА_2 28.02.2015 року , проте, остання сплачені суми за договором їй не повернула. Крім того, відповідачем ОСОБА_2 на її претензію взагалі не відповіла, туроператора про надання нею заяви не повідомила.

Оскільки неправомірними діями відповідачів їй була заподіяна матеріальна шкода, крім того, через відкладення подорожі , зміну планів на відпочинок та скасування зустрічі з сестрою в Братиславі, вона зазнала моральних страждань , вимушена звернутися до суду за захистом порушених прав.

В судовому засіданні позивачка та її представник ОСОБА_3 наполягали на задоволенні уточненої позовної заяви, надавши пояснення аналогічні в ній викладеним. В подальшому, представником позивача була надана суду заява про розгляд справи у відсутність ОСОБА_1 та у її відсутність.

Представник відповідача ТОВ «Бумеранг» , належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи , в судове засідання не з»явився, про причини неявки суд не повідомив, через що справу розглянуто у його відсутність, на підставі доказів наявних в матеріалах справи.

Представник відповідача ФОП ОСОБА_2 ОСОБА_4 , уточнені позовні вимоги не визнав в повному обсязі. В обґрунтування своїх заперечень зазначив, що уточнена позовна заява, надана позивачем 21.09.2015 року , не відповідає вимогам ст. 119 ЦПК України , оскільки не надано документів, що підтверджують сплату судового збору. Крім того, вважає, що як ТОВ «Бумеранг» так і турагентом ФОП ОСОБА_2 були виконанні умови договору про надання ОСОБА_1 туристичних послуг, остання мала всі можливості її здійснити навіть з урахуванням зміни термінів виїзду. Також, представник відповідача зазначив, що відповідачі не несуть відповідальність за дії консульських установ щодо відмови у видачі віз та їх видів, а умовами договору, укладеного між позивачкою та його довірителем встановлено, що при відмові туриста від туру за 15 днів до його початку, з нього стягується 100% вартості туристичних послуг.

Отже, вважає, що оскільки подорож не відбулася з вини туриста , відповідачі не несуть відповідальність відповідно до вимог ст. 20 Закону України «Про туризм» , а доводи позивача щодо наявності підстав для відшкодування їй моральної шкоди, безпідставні та недоведені.

Відповідач ФОП ОСОБА_2 , будучи через свого представника , повідомлена про час та місце розгляду справи, до судового засідання не з»явилася, в наданих суду запереченнях на позов, підтримала позицію висловлену її представником в ході розгляду справи і в задоволенні позовних вимог просила відмовити.

Суд, вислухавши пояснення сторін , свідка ОСОБА_5, дослідивши письмові матеріали справи, приходить до наступних висновків.

Згідно із частинами першою, другою статті 20 Закону України "Про туризм" за договором на туристичне обслуговування одна сторона (туроператор, турагент) за встановлену договором плату зобов'язується забезпечити надання за замовленням іншої сторони (туриста) комплексу туристичних послуг (туристичний продукт). До договору на туристичне обслуговування застосовуються загальні положення договору про надання послуг, якщо інше не передбачено законом та не суперечить суті зобов'язання. Частиною першою статті 901 ЦК України визначено, що за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Відповідно до статті 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

За змістом статті 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобов'язання внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; відшкодування збитків та моральної шкоди.

Згідно із частиною п'ятою статті 653 ЦК України, якщо договір змінений або розірваний у зв'язку з істотним порушенням договору однією із сторін, друга сторона може вимагати відшкодування збитків, завданих зміною або розірванням договору.

Відповідно до частини другої статті 30 Закону України "Про туризм" порушеннями законодавства в галузі туризму є порушення умов договору між туристом і суб'єктом туристичної діяльності з надання туристичних послуг.

Згідно із частиною десятою статті 20 Закону України "Про туризм" якість туристичних послуг повинна відповідати умовам договору, порядок і способи захисту порушених прав туристів визначаються законодавством про захист прав споживачів. Так, частиною четвертою статті 10 Закону України від 12 травня 1991 року № 1023-XII "Про захист прав споживачів" передбачено, що за наявності у роботі (послузі) істотних недоліків споживач має право вимагати розірвання договору та відшкодування збитків.

Також частиною першою статті 33 Закону України "Про туризм" встановлено, що суб'єкт туристичної діяльності, який порушив законодавство в галузі туристичної діяльності при наданні туристичної послуги, що завдало шкоду, зобов'язаний відшкодувати туристу збитки у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі.

Згідно із частинами першою та другою статті 32 Закону України "Про туризм" за неналежне виконання своїх зобов'язань туроператор, турагент, інші суб'єкти туристичної діяльності несуть майнову та іншу відповідальність, визначену в договорі відповідно до чинного законодавства. Розмір майнової відповідальності туроператора, турагента чи іншого суб'єкта туристичної діяльності не може перевищувати фактично завданих замовнику збитків з їх вини.

Отже, майнову відповідальність несе суб'єкт туристичної діяльності, який порушив законодавство в галузі туристичної діяльності при наданні туристичної послуги, тобто порушив умови договору між туристом і суб'єктом туристичної діяльності з надання туристичних послуг, та за вини якого замовнику завдано збитків.

Відповідно до статті 902 ЦК України виконавець повинен надати послугу особисто. У випадках, встановлених договором, виконавець має право покласти виконання договору про надання послуг на іншу особу, залишаючись відповідальним в повному обсязі перед замовником за порушення договору.

Згідно із частиною тринадцятою статті 20 Закону України "Про туризм" права й обов'язки, відповідальність сторін та інші умови договору між туроператором і турагентом визначаються відповідно до загальних положень про агентський договір, якщо інше не передбачено договором між ними, а також цим Законом.

Агентські відносини регулюються главою 31 Господарського кодексу України, відповідно до частин першої, другої статті 297 якого за агентським договором одна сторона (комерційний агент) зобов'язується надати послуги другій стороні (суб'єкту, якого представляє агент) в укладенні угод чи сприяти їх укладенню (надання фактичних послуг) від імені цього суб'єкта і за його рахунок. Агентський договір повинен визначати сферу, характер і порядок виконання комерційним агентом посередницьких послуг, права та обов'язки сторін, умови і розмір винагороди комерційному агентові, строк дії договору, санкції у разі порушення сторонами умов договору, інші необхідні умови, визначені сторонами.

Судом встановлено, що 08 грудня 2014 року між ТОВ «Бумеранг» та ФОП ОСОБА_2 було укладено агентський договір на реалізацію туристичного продукту № 334-1/14, відповідно до п.2.1 якого, туроператор доручив, а турагент прийняв на себе за винагороду права й обов»язки агента з реалізації турпродукта на умовах цього Договору в інтересах та від імені Туроператора із самостійним набором та комплектацією туристичних груп (а.с.53-57) .

Пунктами 3.3.1-3.3.13 договору встановлено обов»язки , які покладаються на турагента при укладанні договорів на туристичне обслуговування , а також відповідальність сторін у випадку порушення своїх зобов»язань .

23.01.2015 року між ФОП ОСОБА_2, яка діяла як турагент, та ОСОБА_1 було укладено договір на туристичне обслуговування № 005 , предметом якого є надання ОСОБА_1 комплекса туристичних ослуг, а саме: виїзд до Словаччини, Братислава зі Львова автобусом в термін з 25.02.2015 - 01.03.2015 року, проживання в тризірковому готелі зі сніданком. Вартість послуг за договором склала 5375 гривень та була оплачена позивачем 26.01.2015 року (а.с.58-60, 8 ).

23.01.2015 року ТОВ «Бумеранг» була отримана від ПП ОСОБА_2 заявка на бронювання автобусного туру «ОСОБА_5 родзинки» з виїздом 25.02.2015 року - 01.03.2015 року на туристку ОСОБА_1 . Заявка була підтверджена, також ТОВ «Бумеранг» було отримано документи з оплатою туру (а.с.61).

Через недобір групи ТОВ «Бумеранг» перенесло дату туру на 04.03.2015 року (а.с.61).

З огляду на перенесення дати туру на 04.03.2015 року, ОСОБА_1 28.02.2015 року звернулася до ФОП ОСОБА_2 із письмовою заявою, в якій від туру відмовилася та просила повернути сплачені за договором кошти (а.с.9).

Як вбачається з п.4.2 договору на туристичне обслуговування № 005 від 23.01.2015 року, що був укладений між ФОП ОСОБА_2 та позивачкою, при ануляції тура з ініціативи турагента ( перенесення строків більш ніж на 24 години, зміна ціни туру) , турист має право відмовитися від туру, отримати сплачені суми без будь-яких штрафів за ануляцію, або перенести цю суму на інший тур.

Таким чином, встановлені в судовому засіданні фактичні обставини справи та відповідні ним правовідносини, дають суду підстави дійти до висновку, що суб'єктом туристичної діяльності (туроператор) за договором про надання туристичних послуг є ТОВ «Бумеранг» , тому воно повинно відповідати за порушення умов договору, а ФОП ОСОБА_2 є лише агентом, якій здійснює посередницьку діяльність з реалізації туристичного продукту, тому суд приходить до висновку про наявність підстав для покладення відповідальності за порушення умов договору про надання туристичних послуг саме на ТОВ «Бумеранг», і саме з ТОВ «Бумеранг» на користь ОСОБА_1 слід стягнути перераховану за договором про туристичне обслуговування № 005 від 23.01.2015 року суму 5 375, 00 гривень.

При цьому доводи представника відповідача ОСОБА_6 про те, що відповідачі не несуть відповідальність за договором через відмову у видачі позивачці мультивізи, є безпідставними, оскільки віза позивачу все ж таки була видана 27.02.2015 року на період з 05.03.2015 року по 23.03.2015 року(а.с.99) , тобто відсутній факт відмови у видачі візи. Також відсутня обставина недотримання строків видачі візи з боку дипломатичної установи, адже ТОВ «Бумеранг» подало документи позивача до візового відділу лише 24.02.2015 року , тобто за один день до початку туру за договором ( а.с.137) . Таким чином невчасне отримання позивачем візи сталося не з вини дипломатичної установи, а через неналежну організацію роботи Туроператора щодо своєчасного оформлення та подання до дипломатичної установи необхідних документів для отримання візи.

Також не знайшли підтвердженя доводи відповідача ТОВ «Бумеранг» , викладені в заяві (а.с. 61) , про те, що ОСОБА_1 на посадку на автобус не з»явилася 04.03.2015 року, оскільки згідно наданої позивачем заяви, вона від туру відмовилася через перенесення його строків ще 28.02.2015 року (до його початку) , надавши письмову заяву турагенту.

Інші доводи, викладені як представником відповідача ФОП ОСОБА_2 так і відовідачем ФОП ОСОБА_2, не спростовують висновків суду, зокрема пояснення свідка ОСОБА_5 є лише ствердженням того, що свідок користувалася послугами ФОП ОСОБА_2 , та жодних претензій до неї ніколи не мала.

Вирішуючи позовні вимоги в частині відшкодування моральної шкоди, суд виходить до наступного.

Відповідно до ч. 2 ст. 22 Закону України «Про захист прав споживачів» при задоволенні вимог споживача суд одночасно вирішує питання щодо відшкодування моральної (немайнової) шкоди.

Аналогічна позиція закріплена у п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 квітня 1996 року № 5 «Про практику розгляду цивільних справ за позовами про захист прав споживачів».

Відповідно до п. 2 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» спори про відшкодування завданої фізичній чи юридичній особі моральної шкоди розглядаються, зокрема: коли право на її відшкодування безпосередньо передбачено нормами Конституції України або випливає з її положень; у випадках, передбачених законодавством, яке встановлює відповідальність за заподіяння моральної шкоди; при порушенні зобов'язань, які підпадають під дію Закону України «Про захист прав споживачів» чи інших законів, що регулюють такі зобов'язання і передбачають відшкодування моральної шкоди.

Аналіз досліджених в судовому засіданні доказів, дає підстави дійти до висновку, що ОСОБА_1 була заподіяна моральна шкода, яка полягає в тому, що вона планувала подорож заздалегідь, через перенесення строків здійснення туру , були порушені її плани на відпочинок , а тому суд вважає, що враховуючи глибину моральних страждань позивача та виходячи з принципів розумності та справедливості , сума відшкодування моральної шкоди підлягає стягненню з ТОВ «Бумеранг» на користь ОСОБА_1 у розмірі 1000 гривень.

При цьому , суд вважає, що вимоги заявлені до відповідача ФОП ОСОБА_2 про відшкодування моральної шкоди, необґрунтовані і задоволенню не підлягають , оскільки, по - перше, судом не становлено причино наслідкового зв»язку між діями ФОП ОСОБА_2, як особи, що здійснює посередницькіу діяльність , та моральними стражданнями , які зазнала позивачка через порушення планів на відпочинок, по - друге, за змістом ст. 1167 ЦК України, положень постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» , моральна шкода відшкодовується особі одноразово.

У відповідності до вимог ст. 88 ЦПК України, з ТОВ «Бумеранг» на користь держави належить стягнути судовий збір окремо за вимоги майнового характеру в редакції Закону України «Про судовий збір» від № 192-VII від 12.02.2015 року, що діяла на час звернення до суду 06.05.2015 року , в сумі 243,60 гривень , а також на користь ОСОБА_7 сплачений судовий збір за вимоги немайнового характеру в сумі 487,20 гривень (а.с. 135).

Відповідно до ст.1 Закону України „Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах" розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних справах, в яких така компенсація виплачується стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, іншою стороною, а в адміністративних справах - суб'єктом владних повноважень, не може перевищувати 40 відсотків встановленої законом мінімальної заробітної плати у місячному розмірі за годину участі особи, яка надавала правову допомогу, у судовому засіданні, під час вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням та під час ознайомлення з матеріалами справи в суді, що визначається у відповідному судовому рішенні.

Відповідно до Закону України „Про державний бюджет на 2015 рік" розмір мінімальної заробітної плати з 01.01.2015 року по 01.09.2015 року складав 1218 гривень, а з 01.09.2015 року - 1378 гривень.

Враховуючи, що між позивачкою та адвокатом ОСОБА_3 було укладено договір про надання юридичних послуг, за вказаним договором позивачкою було внесено оплату в сумі 1000 ,00 гривень (а.с.125) , вказаний розмір оплати , з врахуванням присутності адвоката в судових засіданнях та часу витраченого на складання позовної заяви та уточнень до неї, відповідає вимогам Закону України „Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах", витрати на правову допомогу слід стягнути з ТОВ «Бумеранг» на користь позивача.

Керуючись ст. 10,11, 209, 212,214,215, 217, 218 ЦПК України, суд ,-

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Фізичної особи підприємця ОСОБА_2 , Товариства з обмеженою відповідальністю «Бумеранг» про захист прав споживача, стягнення перерахованої за договором суми , відшкодування моральної шкоди задовольнити частково.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Бумеранг» на користь ОСОБА_1 перераховану за договором про туристичне обслуговування № 005 від 23.01.2015 року суму 5 375 ( п»ять тисяч триста сімдесят п»ять) гривень 00 копійок ; у відшкодування моральної шкоди 1000 ( одну тисячу ) гривень 00 копійок; витрати за надання правової допомоги в сумі 1000 ( одну тисячу) гривень 00 копійок; судовий збір 487 ( чотириста вісімдесят сім) гривень 20 копійок.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Бумеранг» на користь держави судовий збір в сумі 243 ( двісті сорок три) гривні 60 копійок.

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Фізичної особи підприємця ОСОБА_2 про відшкодування моральної шкоди відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом 10 днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом 10 днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя:

09.12.2015