У х в а л а

іменем україни

11 березня 2015 рокум. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Наумчука М.І.,

суддів: Кузнєцова В.О., Мостової Г.І.,

розглянувши в попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором позики, за касаційною скаргою ОСОБА_3, який діє від імені ОСОБА_2, на рішення Подільського районного суду м. Києва від 27 березня 2014 року та ухвалу апеляційного суду м. Києва від 6 листопада 2014 року,

в с т а н о в и л а:

У січні 2013 року ОСОБА_1 звернувся в суд з указаним позовом. Зазначав, що 10 вересня 2010 року уклав з відповідачем договір позики, відповідно до якого останній було надано у борг грошові кошти у сумі 702 564 грн на строк до 10 вересня 2011 року, з встановленим графіком повернення. На забезпечення виконання зобов'язання за договором позики укладено договір іпотеки, предметом якого є двокімнатна квартира АДРЕСА_1, загальною площею 49,40 кв. м. Оскільки ОСОБА_2 зобов'язання належним чином не виконує, просив задовольнити позов.

Рішенням Подільського районного суду м. Києва від 27 березня 2014 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду м. Києва від 6 листопада 2014 року, позов задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 за договором позики заборгованість у розмірі 564626 грн 64 коп., три проценти річних у сумі 21625 грн 97 коп., нараховану пеню в сумі 564626 грн 64 коп. Вирішено питання про стягнення судових витрат. У задоволенні інших позовних відмовлено.

ОСОБА_3, який діє від імені ОСОБА_2, звернувся до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ із касаційною скаргою, в якій просить оскаржувані судові рішення скасувати, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, передати справу на новий розгляд до суду першої інстанції.

Статтею 337 ЦПК України визначено, що суд касаційної інстанції відхиляє касаційну скаргу, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Згідно із ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

У поданій ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_2 апеляційній скарзі, яка була предметом розгляду апеляційним судом, ставилось питання про скасування рішення суду першої інстанції та ухвалення нового про стягнення боргу у розмірі не повернутих отриманих у позику коштів у сумі 564626 грн 64 коп. та 21625 грн 97 коп., які складають три проценти річних.

Згідно рішення суду першої інстанції не повернуті за договором позики кошти стягнуто саме в такому розмірі.

Виходячи з наведеного, змісту апеляційної скарги, позичальник, в особі представника, визнав розмір заборгованості по отриманих в якості позики коштах і по суті рішення в цій частині не оскаржував.

Обмеження представника на визнання обставин у виданій ОСОБА_2 ОСОБА_3 довіреності не застережені (а. с. 143).

Відповідно до ч. 1 ст. 61 ЦПК України обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню.

З огляду на викладене доводи касаційної скарги про те, що для з'ясування обставин, пов'язаних із встановленням розміру коштів, сплачених позичальником на погашення боргу згідно розписки від 7 листопада 2010 року, суди мали призначити експертизу, підлягають відхиленню.

Заявник не посилається на те, що висновок експерта може вплинути на визначення заборгованості, розмір якої визнано, у зв'язку з чим не підлягає доведенню.

При обчисленні пені, трьох процентів річних у зв'язку із порушенням грошового зобов'язання суди виходили із розміру не повернутих коштів у сумі 564626 грн 64 коп. та нараховували їх з 11 вересня 2011 року, коли зобов'язання за договором позики мало бути виконане в повному обсязі.

Зроблені в оскаржуваних рішеннях висновки відповідають обставинам справи і ґрунтуються на поданих сторонами доказах, оцінку яких судами проведено відповідно до положень ст. 212 ЦПК України.

Доводи касаційної скарги вказаних висновків і встановлених судами обставин не спростовують у зв'язку з чим підстави для її задоволення і скасування судових рішень відсутні.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Встановлено й це вбачається з матеріалів справи, що оскаржувані судові рішення ухвалені з додержанням норм матеріального та процесуального права, доводи скарги про неправильне застосування судами норм матеріального права і порушення норм процесуального права безпідставні.

Враховуючи наведене та положення ч. 3 ст. 332 ЦПК України, колегія суддів дійшла висновку про необхідність відхилення касаційної скарги і залишення судових рішень без змін.

Керуючись статтями 332, 336, 337 ЦПК України, колегія суддів Судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ,

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу ОСОБА_3, який діє від імені ОСОБА_2, відхилити.

Рішення Подільського районного суду м. Києва від 27 березня 2014 року та ухвалу апеляційного суду м. Києва від 6 листопада 2014 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий М.І. Наумчук
Судді:В.О. Кузнєцов Г.І. Мостова