Справа № 147/237/15-ц
Провадження № 2/147/142/15
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23.03.2015 року Тростянецький районний суд Вінницької області

в складі: головуючого судді Волошина І.А.,

за участі секретаря Чудак Г.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт.Тростянець цивільну справу за позовом прокуратури Тростянецького району в інтересах Тростянецької ЦРЛ до ОСОБА_1 про відшкодування витрат на лікування особи, потерпілої від злочину,-

ВСТАНОВИВ:

Прокуратура Тростянецького району в інтересах Тростянецької ЦРЛ звернулись до суду з позовною заявою до ОСОБА_1 про відшкодування витрат на лікування особи, потерпілої від злочину, в якому зазначили, що 09.05.2013 року близько 20.00год ОСОБА_1 під час сварки з дружиною ОСОБА_2 наніс останній удар стільцем в область тулуба з правої сторони. В подальшому продовжував наносити удари руками. В результаті згідно висновку СМЕ її тілесні ушкодження відносяться до тілесних ушкоджень середнього ступеня важкості. Вироком Тростянецького районного суду від 22.07.2013 року ОСОБА_1 було визнано винним у скоєні злочину, передбаченого ст.122 ч.1 КК України та призначено покарання у вигляді двох років обмеження волі, на підставі ст.75 КК України звільнено від відбування покарання з випробуванням на 1 рік.

Від отриманих тілесних ушкоджень ОСОБА_2 проходила стаціонарне лікування в травматологічному відділенні Тростянецької ЦРЛ з 10.05.2013 року по 17.05.2013 року. В результаті злочину, скоєного ОСОБА_1 Тростянецька ЦРЛ понесла витрати на стаціонарне лікування потерпілого на загальну суму 785,47грн. На даний час кошти не відшкодовано ОСОБА_1, тому прокуратура Тростянецького району в інтересах Тростянецької ЦРЛ просять стягнути з ОСОБА_1 на користь Тростянецької ЦРЛ 785,47грн. витрат на лікування потерпілої від злочину ОСОБА_2

В судове засідання прокурор Тростянецького району не з'явився, надавши заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить їх задовольнити.

Представник Тростянецької ЦРЛ в судове засідання не з`явився, хоча належним чином був повідомлений.

Відповідач ОСОБА_1 у судове засідання не з'явився, надавши до суду заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги визнає.

Визнання позову відповідачем не суперечить закону і не порушує прав, свобод чи інтересів інших осіб.

Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, у зв'язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

В судовому засіданні встановлено, що 22.07.2013 року вироком Тростянецького районного суду Вінницької області ОСОБА_1 визнано винним у вчинені злочину, передбаченого ч.1 ст.122 КК України та призначено покарання у вигляді 2 років обмеження волі з іспитовим строком на 1 рік. Потерпілою по даному кримінальному провадженні визнано ОСОБА_2(а.с.8-9).

Згідно з довідкою Тростянецької центральної районної лікарні №42 від 17.02.2015 року ОСОБА_2 знаходилась на стаціонарному лікуванні в травматологічному відділенні Тростянецької ЦРЛ з діагнозом «Закритий перелом 8 ребра справа» з 10.05.2013 року по 17.05.2013 року. вартість одного ліжко-дня в травматологічному відділенні становить 112,21грн. Загальна вартість лікування становить 785,47грн.(а.с.4).

Відповідно до ст.1206 ЦК України особа, яка вчинила злочин, зобов'язана відшкодувати витрати закладові охорони здоров'я на лікування потерпілого від цього злочину.

Згідно п. 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про відшкодування витрат на стаціонарне лікування особи, яка потерпіла від злочину, та судових витрат» № 11 від 07.07.1995 року, судам слід мати на увазі, що питання про відшкодування витрат на стаціонарне лікування потерпілого вирішується згідно з «Порядком обчислення розміру фактичних витрат закладу охорони здоров'я на стаціонарне лікування потерпілого від злочинного діяння та зарахування стягнених з винних осіб коштів до відповідного бюджету і їх використання», затвердженим Постановою Кабінету Міністрів України № 545 від 16 липня 1993 року. Як передбачено цим Порядком, сума коштів, що підлягає відшкодуванню, визначається закладом охорони здоров'я, в якому перебував на лікуванні потерпілий, з урахуванням кількості ліжко-днів, проведених ним у стаціонарі, та щоденної вартості його лікування. Термін і обґрунтованість перебування потерпілого від злочину на стаціонарному лікуванні визначається на підставі даних лікувального закладу, де він перебував на лікуванні. До справи має бути приєднана довідка - розрахунок бухгалтерії цього закладу із записом про вартість одного ліжко-дня та загальну суму фактичних витрат на лікування потерпілого. Витрачені на стаціонарне лікування кошти підлягають відшкодуванню у повному обсязі і зараховуються до відповідного державного бюджету залежно від джерел фінансування закладу охорони здоров'я або на рахунок юридичної особи, якій належить останній.

Згідно абз. 2 п. 2 Порядку обчислення розміру фактичних витрат закладу охорони здоров'я на стаціонарне лікування потерпілого від злочинного діяння та зарахування стягнених з винних осіб коштів до відповідного бюджету і їх використання, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 545 від 16 липня 1993 року, визначення суми витрат на лікування потерпілого за один ліжко-день провадиться виходячи з фактичної кількості ліжко-днів і загальної суми фактичних витрат за місяць (в якому проводилось лікування) на утримання лікувального закладу, за винятком витрат на капітальні вкладення, капітальний ремонт і придбання інвентарю та обладнання.

Згідно із п. 3 вищезазначеного Порядку визначена сума коштів на лікування потерпілого стягується судом з обвинуваченого або фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, при ухваленні вироку за позовом закладу охорони здоров'я або прокурора. У разі, коли при ухвалені вироку сума коштів, витрачених на стаціонарне лікування потерпілого, ще не була визначена і рішення про їх відшкодування не було прийнято, стягнення провадиться в порядку цивільного судочинства за позовом вказаних юридичних осіб. У такому ж порядку відшкодовуються витрати на стаціонарне лікування особи, яка постраждала від злочину, в разі закриття кримінального провадження за нереабілітуючими обставинами.

Приймаючи до уваги вищевикладене, враховуючи, що в судовому засіданні на підставі зібраних по справі доказів установлено, що закладом охорони здоров'я, в якому перебував на лікуванні потерпіла ОСОБА_2 в кількості 7-ми ліжко/днів, проведених нею в стаціонарі, витрачено державні кошти, розмір яких підтверджено дослідженими по справі доказами, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для задоволення позовних вимог та стягнення з ОСОБА_1 витрачених коштів у розмірі 785,47грн.

Відповідно до ч. 3 ст. 88 ЦПК України, оскільки позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 10, 60, 88, 174, ч.2 ст.197, 212-215 ЦПК України, ст.1206 ЦК України, п. 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України „Про відшкодування витрат на стаціонарне лікування особи, яка потерпіла від злочину, та судових витрат" № 11 від 07.07.1995 року, суд -

В И Р І Ш И В :

Позовні вимоги прокуратури Тростянецького району в інтересах Тростянецької ЦРЛ до ОСОБА_1 про відшкодування витрат на лікування особи, потерпілої від злочину задовольнити повністю.

Стягнути з ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, зареєстрованого за адресою АДРЕСА_1, витрати на лікування потерпілої від злочину ОСОБА_2 в сумі 785грн.47коп. (сімсот вісімдесят п`ять гривень 47коп.) на користь Тростянецької центральної районної лікарні Вінницької області, смт.Тростянець, вул.Мічуріна, 60, рахунок 2194 ЗКПО 01982666 банк УДК у Тростянецькому районі, МФО 802015.

Стягнути з ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 243 (двісті сорок три) грн. 60 коп. на користь держави.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: