РІШЕННЯ

Іменем України

29.04.2015 м. Львів

Франківський районний суд м. Львова в складі:

головуючого-судді - Мигаль Г.П.

при секретарі - Смолинець Ю.В.

з участю позивача - ОСОБА_1

представника відповідача - ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Львові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Державного підприємства «Львівський науково-дослідний радіотехнічний інститут» Державного концерну «Укроборонпром», про стягнення середнього заробітку за час затримки виплати належних сум при звільненні,-

в с т а н о в и в :

Позивач звернувся в суд з позовом до Державного підприємства Львівський науково-дослідний радіотехнічний інститут державного концерну Укроборонпром про стягнення грошових коштів за несвоєчасну виплату розрахунку при звільненні з роботи в розмірі 32146 грн. 60 коп.

В обгрунтовання своїх вимог покликається на те, що він працював в Державному Підприємстві «Львівський науково-дослідний радіотехнічний інститут» Державного концерну «Укроборонпром», на посаді провідного інженера - конструктора. Наказом №07к від 10.01.2014 року звільнений з роботи з 13.01.2014р. у звязку із скороченням штату працівників відповідно до п.1 ст.40 КЗпП України у зв'язку з порушенням роботодавцем законодавства про працю. Позивач вказує на те, що лише 09 лютого 2014 року було надано довідку №36 про заборгованість по заробітній платі за 2013-2014 роки, на основі якої Франківським районним судом м.Львова видано виконавчий лист по справі №465/1893/14-ц від 02.04.2014 року про стягнення з відповідача на користь позивача заборгованої заробітної плати в розмірі 7849,89 грн. Постановою про закінчення виконавчого провадження від 29.08.2014 року позивачу дані кошти були повернуті та нарахована компенсація в розмірі 222,01 грн. в серпні 2014 року, яка не була виплачена. Попередня заборгованість по зарплаті за 2013 рік, на основі якої Франківським районним судом м.Львова видано виконавчий лист по справі №465/4680/13-ц від 18.06.2013 року про стягнення з відповідача на користь позивача заборгованої заробітної плати в розмірі 3780,00 грн, було виконано та постановою про закінчення виконавчого провадження від 19.06.2014 року позивачу дані кошти були повернуті та нарахована компенсація в розмірі 115,71 грн. в червні 2014 року, яка не була виплачена. Окрім того, 27 листопада 2014 року, не отримавши довідки про заборговану компенсацію за втрату частини заробітної плати у зв'язку з порушенням термінів її виплати , позивач вимушений був звернутись до відповідача з заявою з наданням підтверджуючої довідки Пенсійного фонду України від 18.11.2014 року про нараховані суми і 14 січня 2015 року йому була видана відповідачем довідка №5 про заборговану та невиплачену компенсацію за втрату частини заробітної плати у зв'язку з порушенням термінів її виплати в розмірі 273 грн. 40 коп, що змушує позивача додатково звертатись із заявою в суд за видачею судового наказу про стягнення перерахованої суми. Просить стягнути з відповідача середній заробіток на час затримки виплат належних сум при звільненні за період з 14 січня 2014 р. по 2 лютого 2015р. у сумі 32916.78 грн.

Позивач подав на адресу суду заяву про уточнення позовних вимог від 29.04.2015р., відповідно до якої просить стягнути з відповідача середній заробіток на час затримки виплат належних сум при звільненні за період з 14 січня 2014 року по 29 квітня 2015 року у сумі 40544.22 грн. Розрахунок середнього заробітку за період затримки у виплаті всіх належних сум при звільненні позивач проводить, виходячи з погодинної заробітної плати , помноживши на кількість робочих годин за період з 14 січня 2014р. по 29 квітня 2015р. (15,63грн. х 2594год. = 40544,22грн.), оcкільки з ініціативи відповідача, починаючи з 20 листопада 2013 року без згоди Позивача всупереч чинному законодавству, було введено погодинний режим роботи.

У судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав, пояснення дав аналогічні, викладеним у позовній заяві.

Представник відповідача ОСОБА_3 подав заперечення на позовну заяву ОСОБА_1 в якому посилається на те, що розрахунок середнього заробітку проведено позивачем без врахування вимог Постанови Кабінету Міністрів України № 100 від 8 лютого 1995 року «Про порядок обчислення середньої заробітної плати». Як вбачається з табелю обліку робочого часу ОСОБА_1, з довідки № 58 від 26.02.2015 p., наказу про тимчасовий режим роботи № 42-к від 21.06.2013 р. та наказу про тимчасовий режим роботи №75 від 17.09.2013р., кількість робочих днів в двох останніх місяцях роботи ОСОБА_1, що передували даті його звільнення, складає 4 робочих днів в листопаді 2013 р. та 4 робочих днів в грудні 2013 р. Таким чином, відповідно до розрахунку, вказаного в запереченні, середньомісячна кількість робочих днів складає 4 робочих днів. Період затримки розрахунку при звільненні з 14.01.2014 р. по 02.02.2015 р. складає 53 робочих днів. Без врахування обов'язкових податків і зборів сума до стягнення складає 1656,78 грн. З врахування обов'язкових податків і зборів (прибутковий податок і військовий збір) сума до стягнення складає (згідно довідки № 58 від 26.02.2015 p.) 1383,3 грн. Окрім того, як вбачається з постанови державного виконавця про закінчення виконавчого провадження ВП № 43271173 від 29.08.2014 р., згідно якої встановлено: з боржника в примусовому порядку стягнуто заборгованість згідно виконавчого документа та складено розпорядження про перерахування коштів на відповідний рахунок стягувача, просить відмовити у позові за безпідставністю.

Представником відповідача ОСОБА_3І подано заяву суду про застосування строків позовної давності, відповідно до якої просить застосувати положення про пропуск позовної давності та провадження у справі закрити. Свою заяву мотивує тим, що як вбачається з Постанови державного виконавця про закінчення виконавчого провадження ВП №43271173 від 29.08.2014р. заборговані кошти по заробітній платі стягнуто з відповідача та перераховані позивачу. З позовною заявою про стягнення середнього заробітку за час затримки виплати заробітної плати при звільненні позивач звернувся 02.02.2015р., а отже пропустив, встановлений ч.1 ст.233 КЗпП України тримісячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права.

Представник відповідача - ОСОБА_2 в судовому засіданні проти позову заперечив з підстав, викладених у письмових запереченнях відповідача.

Заслухавши пояснення сторін, представників сторін, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає до часткового задоволення.

Судом встановлено, що позивач працював в державному підприємстві Львівський науково-дослідний радіотехнічний інститут державного концерну Укроборонпром на посаді провідного інженера-конструктора, що підтверджується копією трудової книжки серії БТ-І №8721409.

Наказом №07-К від 10.01.2014р. ОСОБА_1 звільнений з роботи з 13.01.2014р. у звязку із скороченням штату працівників відповідно до п.1 ст. 40 КЗпП України.

Згідно з 116 КЗпП України, при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення.

Згідно п. 25 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 грудня 1999 року №13 «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці», непроведення розрахунку з працівником у день звільнення або, якщо в цей день він не був на роботі, наступного дня після його звернення з вимогою про розрахунок є підставою для застосування відповідальності, передбаченої ст. 117 КЗпП України.

В подальшому позивач звернувся із заявою про видачу судового наказу на його користь заборгованої заробітної плати. 18.06.2013р. Франківським районним судом м.Львова видано судовий наказ за №465/4680/13-ц про стягнення з відповідача в користь позивача нарахованої, але не виплаченої заробітної плати в сумі 3780 грн. 02.04.2014р. Франківським районним судом м.Львова видано судовий наказ № 2-н/465/295/14 про стягнення з відповідача в користь позивача 7849,89 грн. заборгованості по заробітній платі.

19.06.2014р. державним виконавцем Франківського ДВС ЛМУЮ винесена постанова ВП№ 38569916 про закінчення виконавчого провадження про примусове виконання судового наказу №465/4680/13-ц., виданого Франківським районним судом м.Львова про стягнення з відповідача в користь позивача 3780грн. заборгованості по заробітній платі у звязку із виконанням.

29.08.2014р. державним виконавцем Франківського ДВС ЛМУЮ винесена постанова ВП№43271173 про закінчення виконавчого провадження про примусове виконання судового наказу №2н/465/295/14, виданого Франківським районним судом м.Львова про стягнення з відповідача в користь позивача 7849,89 грн. заборгованості по заробітній платі у звязку із виконанням.

Позивач в судовому засіданні підтвердив перерахування йому коштів за двома судовими наказами.

Відповідно до довідки №5 від 14.01.2015р., виданої ДП Львівський науково-дослідний радіотехнічний інститут, ОСОБА_1 нарахована, але не виплачена компенсація за втрату частини заробітної плати у звязку з порушенням термінів її виплати у сумі 273,40 грн.

Відповідно до п.3 Положення «Про порядок компенсації працівникам втрати частини заробітної плати у зв'язку з порушенням термінів її виплати», затвердженого Постановою КМУ №1427 від 20 грудня 1997р. (з подальшими змінами) сума компенсації обчислюється шляхом множення суми нарахованої, але невиплаченої працівникові заробітної плати за відповідний місяць на коефіцієнт приросту споживчих цін. Відповідно до п.5 вищевказаного Положення виплата працівникову суми компенсації провадиться у тому ж місяці, у якому здійснюється виплата заборгованості із заробітної плати за відповідний місяць. Отже, компенсація це частина втраченої заробітної плати зв'язку із приростом споживчих цін.

Як вбачається з матеріалів справи, та про що не заперечують представники відповідача, позивачу на час розгляду справи не виплачено компенсацію за втрату частини заробітної плати у сумі 273,40грн., хоча вона мала бути виплачена одночасно з виплатою заборгованої заробітної плати, а отже відповідачем не проведено повного розрахунку з позивачем щодо виплати всіх належних сум при звільненні.

Відповідно до позиції, викладеної у рішенні Конституційного суду України від 22.02.2012р. №4-рп/2012 у справі №1-5/2012р., в аспекті конституційного звернення положення ч.1 ст.233 КЗпП України у взаємозв»язку з положеннями ст.ст.116, 117, 237-1 цього Кодексу для звернення працівника до суду із заявою щодо стягнення середнього заробітку за час весь час затримки по день фактичного розрахунку при звільненні встановлено тримісячний строк, перебіг якого розпочинається з дня, коли звільнений працівник дізнався або повинен був дізнатися про те, що власник або уповноважений ним орган, з вини якого сталася затримка виплата всіх належних при звільненні сум, фактично з ним розрахувався.

Однак, як вбачається із матеріалів справи, відповідач на дату подання позовної заяви позивачем та на дату ухвалення рішення у справі, повністю з позивачем не розрахувався, не сплативши йому 273,40грн. компенсації, а отже позивачем не пропущено, встановлений ч.1 ст.233 КЗпП України тримісячний строк для звернення до суду.

Відповідно до ст.117 КЗпП України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в ст.116 КЗпП України, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки.

Середній заробіток розраховується відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України відвід 08 лютого 1995 року № 100 «Про затвердження Порядку обчислення середньої заробітної плати».

Відповідно до абз.3 п. 2 Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 8 лютого 1995 року № 100 (далі - Порядок), середньомісячна заробітна плата визначається за загальними правилами обчислення середнього заробітку, виходячи з виплат за останні два календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов'язана відповідна виплата.

Згідно із п. 5 Порядку нарахування виплат у випадках збереження середньої заробітної плати провадиться виходячи з розміру середньоденної заробітної плати.

Нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період. У разі коли середня місячна заробітна плата визначена законодавством як розрахункова величина для нарахування виплат і допомоги, вона обчислюється шляхом множення середньоденної заробітної плати на середньомісячне число робочих днів у розрахунковому періоді (п. 8 Порядку).

Як вбачається із довідки №58, виданої ДП Львівський науково-дослідний радіотехнічний інститут,середньоденний заробіток позивача ОСОБА_1 за листопад-грудень 2013 р. складає: за листопад 2013р. - 127,58 грн. нарахованої зарплати за 4 робочих днів, за грудень 2013 р. 122,48 грн. нарахованої зарплати за 4 робочих днів, що становить 31,26 грн. середній заробіток за 1 робочий день ((127,48+122,48)/8). З даної суми утримано прибутковий податок в сумі 4,69 грн. та військовий збір в сумі 0,47 грн., відповідно до чого, сума яка підлягає до видачі становить 26,10 грн.

Окрім того, згідно табелю обліку робочого часу ОСОБА_1 за листопад 2013 року становив чотири робочих днів, грудень 2013 року становив теж чотири робочих днів, кожен тривалістю по дві години.

Відповідно до Наказу №42-к від 21.06.2013р. Львівського НДРІ у звязку із зменшенням обсягів виробництва встановлено тимчасовий режим роботи з 21.08.2013р. до 20.11.2013р. для всіх підрозділів інституту режим роботи дві години на день (перший робочий день тижня). Із наказом ознайомлений під підпис ОСОБА_1

Відповідно до Наказу №75 від 17.09.2013р. Львівського НДРІ у звязку із зменшенням обсягів виробництва встановлено з 21.11.2013р. по 20.02.2014р. для всіх підрозділів інституту режим неповного робочого тижня режим роботи дві години на день (перший робочий день тижня). Пунктом 4 наказу передбачено керівникам структурних підрозділів ознайомити з наказом кожного працівника підрозділу. Як вбачається із зворотної сторінки наказу, даний наказ вивішено на дошку оголошень.

Відповідно до ст.32 КЗпП України у звязку із змінами в організації виробництва і праці допускається зміна істотних умов праці при продовженні роботи за тією ж спеціальністю, кваліфікацією чи посадою. Про зміну істотних умов праці систем та розмірів оплати праці, пільг, режиму роботи, встановлення або скасування неповного робочого часу та інших працівник повинен бути повідомлений не пізніше ніж за два місяця. Якщо колишні істотні умови праці не може бути збережено, а працівник не згоден на продовження роботи в нових умовах, то трудовий договір припиняється за п.6 ст.36 цього Кодексу.

Як вбачається із матеріалів справи про зміну істотних умов праці встановлення неповного робочого часу позивач був повідомлений відповідно до наказу №42-к від 21.06.2013р. за два місяця під розписку, відповідно до наказу №75 від 17.09.2013р. шляхом ознайомлення з наказом на дошці оголошень. Відповідно до табелів обліку робочого часу за листопад-грудень 2013р.р. позивач фактично працював на умовах неповного робочого часу 4 робочих дні, по 2 години в тиждень. У звязку з незгодою позивача про зміну істотних умов праці трудовий договір припинено не було, накази про встановлення тимчасового режиму роботи позивачем не оскаржувались (докази оскарження суду не надано). А отже, для розрахунку середньомісячного заробітку за затримку виплати сум при звільненні позивача слід взяти довідку за №58 про середньоденний заробіток позивача, видану відповідачем, з врахуванням нарахованої заробітної плати за два останні місяці роботи та кількості робочих днів на умовах неповного робочого часу відповідно до вищевказаних наказів.

Абзацом другим пункту восьмого Порядку обчислення заробітної плати (Постанова КМУ №100 від 08.02.1995р.) передбачено, що у разі коли середня місячна заробітна плата визначена законодавством як розрахункова величина для нарахування виплат і допомоги, вона обчислюється шляхом множення середньоденної заробітної плати, розрахованої згідно з абзацом першим цього пункту, на середньомісячне число робочих днів у розрахунковому періоді.

Зважаючи на те, що після звільнення з роботи, позивач не узгоджував режиму роботи на умовах неповного робочого часу, а попередні накази на умовах неповного робочого часу мали тимчасовий характер, розрахунок середнього заробітку за час затримки при звільненні у розрахунковому періоді з 14.01.2014р. по 29.04.2015р. (період затримки розрахунку) слід провести з врахуванням норм тривалості робочого часу, встановленого законодавством.

Відповідно до листа Мінпраці та соціальної політики від 04.09.2013р. №9884/0/14-13/13 «Про розрахунок норми тривалості робочого часу на 2014 рік» кількість робочих днів з 14 січня 2014р. по 31 грудня 2014р. становить 244 робочих дні. Відповідно до листа Мінпраці та соціальної політики від 09.09.2014р. року №10196/0/14-14/13 «Про розрахунок норми тривалості робочого часу на 2015 рік» кількість робочих днів з 01 січня 2015р. по 29 квітня 2015р. становить 81 робочий день. Отже, період затримки розрахунку при звільненні ОСОБА_1 складає 325 робочих днів. Відтак, середній заробіток за період затримки розрахунку при звільненні за період з 14.01.2014р. по 29.04.2015р. становить 8482,50 грн. (26,10 грн. середньоденна зарплата х 325 робочих днів = 8482,5 0 грн. ) з урахуванням податків та зборів.

Враховуючи вищенаведене, у зв'язку з невиплатою з вини відповідача при звільненні ОСОБА_1 всіх сум, що належали йому на день звільнення, відповідач повинен виплатити позивачу середній заробіток за весь час затримки, який становить 8482,50 грн.

Крім того, відповідно до вимог ст.88 ЦПК України, з відповідача в дохід держави необхідно стягнути 243,60 грн. судового збору.

На підставі ст.ст.32, 116, 117, 233 КЗпП України та керуючись ст.ст.10, 11, 59, 60, 88, 209, 212-215,ЦПК України, суд, -

в и р і ш и в :

позов задовольнити частково.

Стягнути з Державного підприємства «Львівський науково-дослідний радіотехнічний інститут» Державного концерну «Укроборонпром» (м. Львів, вул. Наукова, 7) на користь ОСОБА_1 (ІНФОРМАЦІЯ_1, ІПН НОМЕР_1, м. Львів, вул. В.Великого, 14/4) середній заробіток на час затримки виплат належних сум при звільненні за період з 14 січня 2014 року по 29 квітня 2015 року в сумі 8482,50 грн. (вісім тисяч чотириста вісімдесят дві гривні пятдесят копійок) з врахуванням податків та обв"язкових зборів і платежів.

В решті позовних вимог відмовити.

Стягнути з Державного підприємства «Львівський науково-дослідний радіотехнічний інститут» Державного концерну «Укроборонпром» (м. Львів, вул. Наукова, 7) на користь держави судові витрати у виді судового збору в сумі 243, 60 грн.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом десяти днів з дня його проголошення до апеляційного суду Львівської області через Франківський районний суд м.Львова.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судовго рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги.

Суддя Мигаль Г.П.