Апеляційний суд Кіровоградської області
№ провадження 22-ц/781/404/15 Головуючий у суді І-ї інстанції Гершкул І. М.
Доповідач Гайсюк О. В.
РІШЕННЯ

Іменем України

28.04.2015 року колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Кіровоградської області у складі:

головуючого - Гайсюка О.В.

суддів - Голованя А.М., Карпенка О.Л.

при секретарі - Дімановій Н.І.

Розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Кіровограді цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Кіровоградського районного суду Кіровоградської області від 11 грудня 2014 року і

В С Т А Н О В И Л А:

У серпні 2014 року ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про звернення стягнення на предмет іпотеки. Третя особа ? ПАТ «Приватбанк».

Позивач зазначив, що 03.04.2007 року між ПАТ «Приватбанк» та ОСОБА_2 був укладений кредитний договір за яким відповідач отримав кредит у сумі 40 000 доларів США на строк до 02.04.2020 року зі сплатою за користування кредитом відсотків у розмірі 0,84 % на місяць на суму залишку заборгованості за кредитом.

Для забезпечення виконання зобов'язань за вказаним кредитним договором між Банком та ОСОБА_2 укладено договір іпотеки від 03.04.2007 року зі змінами від 29.07.2008 р. за яким відповідач надав в іпотеку банку жилий будинок АДРЕСА_1.

Взяті на себе зобов'язання щодо повернення коштів відповідач належним чином не виконав, а тому станом на 10.09.2013 р. заборгованість відповідача за кредитним договором склала 42762 доларів США.

10.09.2013 р. між ПАТ «Приватбанк» та ОСОБА_3 було укладено договір про передачу кредитних зобов'язань, тобто відступлення прав вимоги за кредитним та забезпечувальним договорами про що позивач повідомив відповідача письмово.

Станом на 19.06.2014 року відповідач має заборгованість 51267, 35 дол. (606338,94 грн.) з яких :42762долара (505746,17 грн.) ? тіло кредиту, 3232, 80 доларів (38234,321 грн.) ? відсотки, 5272,55 доларів (62358,50 грн.) ? суми щомісячних разових комісій за розрахунково-касове обслуговування.

Посилаючись на це, позивач просив звернути стягнення на предмет іпотеки- будинок в рахунок погашення боргу за кредитним договором у сумі 606 338,94 грн. шляхом проведення прилюдних торгів з початковою ціною визначеною на підставі оцінки незалежним експертом під час виконавчих дій.

У вересні 2014 року позивач подав заяву про збільшення та зміну позовних вимог.

Позивач зазначив, що згідно п.35.4 Договору іпотеки сторони визначили загальну вартість предмета іпотеки ? 203 907 грн., а відповідно до звіту вартість будинку становить 483215 грн. (35980 доларів США).

Посилаючись на це, а також на те, що станом на 16.09.2014 року заборгованість відповідача збільшилася до 54871 доларів США, (тіло кредиту, відсотки, пеня) позивач просив стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором у сумі 18891 доларів США (253702 грн.) та звернути стягнення на предмет іпотеки ? будинок шляхом переходу права власності до позивача в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором у сумі 35980 доларів США (483 215 грн.), визнати за ним право власності на будинок, припинивши дію іпотечного договору від 03.04.2007 року (а.с.65).

Ухвалою Кіровоградського районного суду від 23.10.2014 р. до участі у справі у якості третьої особи залучено ОСОБА_4 (а.с.94), якого представник позивача просив виселити з будинку за письмовою заявою від 06.11.2014 року (а.с.100).

У грудні 2014 року позивач уточнив свої вимоги. Зазначив, що станом на 11.12.2014 року борг відповідача складає без інших зобов?язань 42762 долара США (687185,34), а відповідно до звіту вартість будинку 483215 грн. (30069, 38 доларів США), а тому просив стягнути з відповідача на свою користь 42762 долара США (687185,34.) шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки, а саме шляхом переходу права власності на предмет іпотеки до нього (позивача) в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором у сумі 30069, 38 доларів (483215 грн.) та стягнення з відповідача на його (позивача) користь заборгованості за кредитним договором у сумі 12692,62 долара США (203 970,34 грн.), а також окремо стягнути з ОСОБА_2 на свою користь борг за кредитним договором у у сумі 12 109 доларів (194591,63 грн.) з яких 11340 доларів ? відсотки і 769 доларів ? пеня (а.с.120).

Рішенням Кіровоградського районного суду від 11.12.2014 р. позов задоволено частково.

Звернуто стягнення на предмет іпотеки шляхом переходу права власності до ОСОБА_3 у рахунок погашення заборгованості за кредитним договором від 03.04.2007 р. у сумі 483 215 грн., а також з ОСОБА_2 на користь позивача стягнута заборгованість за кредитним договором у сумі 186 865, 54грн..

Дію іпотечного договору від 03.07.2007 року припинено. Також суд прийняв рішення про виселення третьої особи ОСОБА_4 з будинку АДРЕСА_1 (а.с.127-130).

В апеляційній скарзі відповідач ОСОБА_2 просить скасувати рішення суду, посилаючись на незаконність, необгрунтованість рішення, порушення судом норм матеріального та процесуального права, неправильну оцінку доказів судом.

Зокрема, на думку відповідача суд неправильно застосував положення ст.37 ЗУ «Про іпотеку», у редакції, яка діяла на час укладення кредитного договору. На думку відповідача, суд не міг визначати вартість будинку, на який звернуто стягнення за звітом суб'єкта оціночної діяльності від 04.09.2013 року з датою оцінки ? 31.07.2013 року (а.с.132).

У судовому засіданні апеляційного суду відповідач ОСОБА_2 доводи апеляційної скарги підтримав. Представник позивача з доводами скарги погодився частково, не наполягав на зверненні стягнення на предмет іпотеки.

Третя особа ? ОСОБА_2 погодився з доводами скарги позивача.

Апеляційна скарга підлягає задоволенню частково з таких підстав.

Як вбачається з матеріалів справи і встановлено судом 03.04.2007 року між ЗАТ КБ «Приватбанк», правонаступником якого є ПАТ КБ «Приватбанк» та ОСОБА_2 укладено кредитний договір за яким ОСОБА_2 отримав від Банку кредитні кошти у сумі 40 000 доларів США до 02.04.2020 року зі сплатою відсотків за користування кредитом (а.с.5-7).

В якості забезпечення виконання зобов?язань за цим договором ОСОБА_2 передав Банку за договором іпотеки від 03.04.2007 року в іпотеку жилий будинок із господарсько-побутовими будівлями в АДРЕСА_1(а.с.8-12).

Згідно додаткової угоди від 28.08.2013 року до кредитного договору від 03.04.2007 року графік погашення кредиту позичальником ОСОБА_2 Банку викладено в новій редакції. За цим графіком ОСОБА_2 повинен 30.08.2013 року сплатити Банку 42762 доларів США (а.с.109).

За договором відступлення права вимоги (цесії) від 10.09.2013 року між Банком (первісним іпотекодержатетелем) та ОСОБА_3 (наступним іпотекодержатетелем) право вимоги 42762 доларів США перейшло до ОСОБА_3, до нього ж перейшли права іпотекодержателя за договором іпотеки від 03.04.2007 року (а.с.13-14,34).

У судовому засіданні апеляційного суду відповідач погодився з тим, що його борг перед ОСОБА_3 складає 341796. 67 грн.. виходячи з гривневого еквіваленту суми 42762 доларів США по курсу НБУ, який існував на день укладення договору відступлення права вимоги (цесії), тобто на 10.09.2013 року (а.с.13), але ці доводи відповідача, які викладені в апеляційній скарзі не можуть бути прийнятими, оскільки зобов'язання відповідача перед Банком виражене в доларах США, право вимоги за цим зобов'язанням перейшло до нового кредитора (позивача) відповідно до ст.ст.512, 514 ЦК.

Відповідно до статей 192,533 ЦК незалежно від валюти боргу (грошової одиниці, в якій обчислена сума зобов'язання), валютою платежу, тобто засобом погашення грошового зобов'язання і фактичного виконання є національна валюта України ? гривня.

Отже, враховуючи, що відповідач не виконав свого зобов'язання перед первісним кредитором (має борг у сумі 42 762 долара США), то відповідно до зазначених норм та ст. 526 ЦК відповідач зобов'язаний виконати це зобов'язання перед новим кредитором (позивачем) погасивши це боргове зобов'язання в національній валюті ? гривні.

Вимоги позивача про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом переходу до нього предмета іпотеки у власність не можуть бути задоволені, оскільки відповідно до ст.37 Закону України «Про іпотеку» іпотекодержатель набуває предмет іпотеки у власність за вартістю визначеною на момент такого набуття. Суд першої інстанції безпідставно визначив вартість предмета іпотеки у сумі 483215 грн. за звітом від 04.09.2013 року (а.с.43-63).

Від проведення судової експертизи для оцінки будинку, що знаходиться в іпотеці позивач відмовився, хоча ця експертиза була призначена судом апеляційної інстанції.

Під час судового засідання апеляційного суду представник позивача замість звернення стягнення на предмет іпотеки наполягав стягнути з відповідача всю заборгованість у сумі 42 762 долара США у гривневому еквіваленті на момент ухвалення рішення апеляційним судом.

Відповідно до ст.11 ЦПК суд розглядає справи лише в межах позовних вимог заявлених фізичними особами.

Відповідно до останніх уточнень своїх позовних вимог, позивач просив стягнуто (як різницю, що не покривалася зверненням стягнення) 12692,62 долара США у гривневому еквіваленті станом на 11.12.2014 року (203970,62 грн.) ? а.с.120.

Отже, з відповідача на користь позивача в межах позовних вимог підлягає стягненню 12692,62 долара США, виходячи із офіційного курсу за один долар США ? 15, 67 грн., станом на 11.12.2014 року, що складає 198893, 35 грн..

Позивач не позбавлений можливості вимагати повернення відповідачем решти боргу (42 762 дол. США ? 12692, 62дол США= 30069, 38) шляхом пред'явлення позову про стягнення боргу чи звернення стягнення на предмет іпотеки у вибраний ним спосіб.

За таких обставин відсутні підстави для припинення дії іпотечного договору, а також для виселення ОСОБА_4, який не був судом залучений до участі у справі у якості відповідача.

Наведене свідчить про те, що рішення суду в частині звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом переходу права власності до ОСОБА_3 в рахунок боргу у сумі 483 215 грн., в частині стягнення з ОСОБА_2 заборгованості за кредитним договором у сумі 186 865,54 грн., припинення дії іпотечного договору, виселення ОСОБА_4 підлягає скасуванню з ухваленням в цій частині нового рішення про відмову в задоволенні вимог про звернення стягнення на предмет іпотеки, припинення дії іпотечного договору та виселення ОСОБА_4.

Новим рішенням необхідно стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за кредитним договором у сумі 198 893,35 грн..

Підставами для часткового скасування з ухваленням нового рішення в зазначеній частині рішення є невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Оскільки сторони не оспорюють відмову у задоволенні вимог позивача про стягнення відсотків та пені, то рішення суду в цій частині слід залишити без змін, як і рішення в частині стягнення судових витрат.

Керуючись ст.ст.307, 309, 316 ЦПК України, колегія суддів

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення Кіровоградського районного суду від 11 грудня 2014 року в частині стягнення з ОСОБА_2 заборгованості за кредитним договором у сумі 186 865,54 грн., звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом переходу права власності до ОСОБА_3 у рахунок заборгованості за кредитним договором у сумі 483215 грн., припинення дії іпотечного договору, виселення ОСОБА_4 скасувати та ухвалити в цій частині нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 про звернення стягнення на предмет іпотеки, припинення дії іпотечного договору та виселення ОСОБА_4 відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 заборгованість за кредитним договором від 03.04.2007 року у сумі 198 893, 35 грн..

У решті рішення суду залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржене до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом 20 днів з дня набрання ним законної сили.

Головуючий:

Судді: