Справа № 172/151/15-цN
Провадження № 2/172/157/15
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
25.03.2015 року Васильківський районний суд Дніпропетровської області в складі:
головуючого судді -Порох К.Г.
секретаря -Голубенко Т.В.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в сел. Васильківка цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про визнання осіб такими, що втратили право користування житлом, -
ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, в обґрунтування своїх вимог зазначивши, що згідно договору дарування посвідченого 23 квітня 1994 року Васильківською державною нотаріальною конторою Дніпропетровської області позивач має в приватній власності житловий будинок розташований в АДРЕСА_1. З ОСОБА_2 він перебував в зареєстрованому шлюбі з 1986 року. Від проживання сторони мають повнолітніх дітей: доньку ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 та сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2. У вказаному будинку зареєстровані відповідачі по справі, які без поважних причин не проживають в будинку більше одного року. Про те, що відповідачі добровільно відмовилися від права користування житлом і вибули на інше постійне місце проживання підтверджується актом обстеження житлово-побутових умов Васильківської селищної ради Дніпропетровської області від 10 лютого 2015 року. Домовленості про користування спірним жилим будинком між сторонами не було. Поважних причин з яких відповідачі відсутні в жилому будинку понад один рік не має. Будучи власником житла він заявляє позов до відповідачів про визнання осіб такими, що втратили право користування житлом. Просив суд визнати ОСОБА_2, ОСОБА_3 такими, що втратили право на користування житлом - жилим будинком АДРЕСА_1.
Сторони в судове засідання не з"явилися.
Позивач надав суду письмову заяву, в якій позовні вимоги підтримав, наполягає на задоволенні своїх вимог, просив справу розглядати в його відсутність.
Відповідачі у судове засідання не з"явилися з невідомих суду причин, заперечень проти позову не надали. Про час і місце розгляду справи повідомлялися належним чином.
Зі згоди позивача суд ухвалю рішення про заочний розгляд справи, що відповідає положенням статтей 224, 225 ЦПК України.
Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.
Позивачу ОСОБА_1 на праві приватної власності належить житловий будинок, який розташований за адресою: АДРЕСА_1, що підтверджується копією договору дарування від 23.04.1994 року посвідченого Васильківською державною нотаріальною конторою Дніпропетровської області(а.с.4-5).
З акту обстеження житлово-побутових умов №202 від 10.02.2015 року депутата Васильківської селищної ради Васильківського району Дніпропетровської області Агаркової Т.О., вбачається, що під час обстеження було встановлено, що у житловому будинку, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 фактично проживає ОСОБА_1, 1967 року народження та ОСОБА_6, 1939 року народження. Громадяни: ОСОБА_2, 1967 року народження, ОСОБА_3, 1986 року народження та ОСОБА_4, 1993 року народження за даною адресою зареєстровані але фактично з 2011 року не проживають, місце їх проживання не відомо(а.с.3).
На підставі ст. 391 ЦК України, власник має права вимагати усунення перешкод його права користування та розпоряджання своїм майном.
Згідно до ст. 150 ЖК України, громадяни, які мають у приватній власності будинок, квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей.
Член сім'ї власника жилого будинку (квартири), які проживають разом з ним в будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку (квартири), якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням.
Судом не встановлено наявності між сторонами угод про порядок користування жилим приміщенням.
Згідно до ч. 4 ст. 156 ЖК України, припинення сімейних відносин з власником житлового будинку не позбавляє колишніх членів сім'ї права користування займаним житловим приміщенням.
Відповідно до ч.2 ст.405 ЦК України, член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.
Враховуючи те, що відповідачі не проживають в спірному житловому приміщенні понад один рік, не надали суду доказів наявності поважних причин, які перешкоджали їм користуватися житловим приміщенням, суд приходить до переконання, що відповідачі можуть бути визнані такими, що втратили право користування житлом, в зв'язку з чим, вимоги позивача підлягають задоволенню.
Відповідно ст. 88 ЦПК України, з відповідачів на користь позивача підлягають стягненню судові витрати.
Керуючись ст.ст. 10,60,88, 213-215, 224-225 ЦПК України, ст. 391,405 ЦК України, суд, -
1.Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про визнання осіб такими, що втратили право користування житлом - задовольнити.
2.Визнати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_7, ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 такими, що втратили право користування житловим будинком, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1.
Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом 10 днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом 10 днів з дня отримання копії цього рішення.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою віповідача, поданою протягом 10 днів з дня отримання його копії.
Суддя: