Номер провадження 2/754/545/15
РІШЕННЯ

Іменем України

16.03.2015 року Деснянський районний суд м. Києва в складі:

головуючого - судді Шевчука О.П.

при секретарі - Бойко Т.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 як законного представника малолітніх ОСОБА_5, ОСОБА_6 до ОСОБА_7, що діє в своїх інтересах та як законний представник малолітньої ОСОБА_8, 3 - ті особи - ОСОБА_9 як законний представник малолітньої ОСОБА_10, Служба у справах дітей Деснянської районної у м. Києві державної адміністрації про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням

В С Т А Н О В И В:

Позивачі звернулись до суду з позовом про визнання ОСОБА_7 та малолітню ОСОБА_8 такими, що втратили право користування житловим приміщенням - квартирою АДРЕСА_1.

Свої вимоги позивачі обґрунтовують тим, що відповідач ОСОБА_7 є колишньою дружиною позивача ОСОБА_2, з якою він перебував у шлюбі до вересня 2010 року, а малолітня ОСОБА_8 - дочка позивача.

Квартира АДРЕСА_1 належить на праві власності ОСОБА_11, ОСОБА_1, їх синам - ОСОБА_2, ОСОБА_3

На час розгляду справи в квартирі зареєстровані її власники , дружина ОСОБА_3 з малолітніми дітьми ОСОБА_5 та ОСОБА_6 і відповідач з дочкою ОСОБА_8.

Після розірвання шлюбу відповідач ОСОБА_7 проживала у квартирі позивачів, а 27 березня 2013 року забрала дочку ОСОБА_8, свої особисті речі та речі дитини і добровільно залишила квартиру.

З цього часу ОСОБА_7 квартирою не цікавиться, витрат по утриманню житла та оплаті житлово - комунальних послуг не несе.

Посилаючись на викладене та зазначаючи, що відповідач з дитиною понад один рік у квартирі не проживають без поважних на те причин, позивачі просять суд визнати ОСОБА_7 з малолітньою ОСОБА_8 такими, що втратили право користування житловим приміщенням, що належить позивачам.

Після відкриття провадження у справі - ІНФОРМАЦІЯ_1 позивач ОСОБА_3 помер, у зв'язку з чим провадження в часті вимог зазначеного позивача закрито (а.с. 62, 63).

Представник позивача ОСОБА_1 в судовому засіданні позов підтримала, зазначивши, що відповідач з дитиною не проживають в квартирі без поважних на то причин, позивачі мають намір продати квартиру, а реєстрація в ній малолітньої ОСОБА_8 та відповідача створює перешкоди в цьому.

Позивачі ОСОБА_2, ОСОБА_3 , ОСОБА_4 в судове засідання не з'явились, надавши до суду заяву про розгляд справи без їх участі (а.с. 57).

Третя особа у справі - ОСОБА_9 в судове засідання не з'явилась, також надавши заяву про розгляд справи без її участі (а.с. 58).

Представник третьої особи - Служби у справах дітей Деснянської районної у м. Києві державної адміністрації в судове засідання не з'явилась, надавши до суду заяву про заперечення позову в частині визнання малолітньої ОСОБА_8 такою, що втратила право користування житловим приміщенням та розгляд справи без участі представника Служби (а.с. 32 ).

Відповідач ОСОБА_7 в судовому засіданні позов не визнала, зазначивши, що квартиру вона залишила, оскільки не мала можливості там проживати, дитина періодично відвідує квартиру та проживає там, бажає в подальшому проживати в ній з батьком.

Заслухавши пояснення представника позивача, відповідача, свідків та дослідивши письмові докази у справі суд встановив наступне.

Квартира АДРЕСА_1 відповідно Свідоцтва по право власності на житло від 02.07.1999 року належить ОСОБА_11, ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3,ОСОБА_4 в рівних долях (а.с. 6).

На час розгляду справи в спірній квартирі зареєстровані одинадцять осіб - ОСОБА_11, ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_9, ОСОБА_10 2003 року народження, ОСОБА_8 2004 року народження, ОСОБА_7, ОСОБА_5 2010 року народження та ОСОБА_6 2013 року народження (а.с. 7).

ОСОБА_7 - колишня дружина позивача ОСОБА_2 та їх дитина - ОСОБА_8 ІНФОРМАЦІЯ_6 у спірній квартирі не проживають з березня 2013 року.

Зазначена обставина підтверджується Актами від 15.08.2013 року, 29.11.2013 року , 07.10.2014 року (а.с. 8 - 10) та не оспорюється відповідачем.

Факт не проживання відповідача з дитиною у спірній квартирі підтвердили також допитані в судовому засіданні свідки ОСОБА_13 та ОСОБА_14

Статтею 405 ЦК України встановлено, що члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону.

Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником.

Член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Відповідачем ОСОБА_7 не надано суду докази залишення спірного житла та не користування ним більше одного року з поважних на то причин, а тому позов в часті визнання її такою, що втратила право користування житловим приміщенням підлягає задоволенню.

Крім того, свідок ОСОБА_13 пояснила суду, що відповідач залишила квартиру добровільно, вивезла свої речі, сварок в квартирі з приводу проживання в ній відповідача вона ніколи не чула, з квартири ОСОБА_7 ніхто не виганяв.

Щодо вимог позивачів про визнання малолітньої ОСОБА_8 такою, що втратила право користування житлом, суд не знаходить підстав для задоволення зазначеної вимоги з наступного.

На час розгляду справи ОСОБА_8 204 року народження досягнула 10 річного віку.

Зі змісту ст. 405 ЦК України вбачається, що підставою для втрати права на користування житлом є відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік.

Відповідно 2 ст. 29 ЦК України фізична особа, яка досягла 14 років вільно обирає собі місце проживання. Місцем проживання фізичної особи у віці від десяти до чотирнадцяти років є місце проживання її батьків (усиновителів) або одного з них, з ким вона проживає.

Приймаючи до уваги викладене, суд вважає, що за виходячи з зазначеним норм законодавства та віку дитини - 10 років, малолітня ОСОБА_8 не може самостійно визначати своє місце проживання, а тому така підстава для визнання її такою, що втратила право користування житловим приміщення як проживання без поважних на то причин взагалі не може мати місце.

Крім того, допитана в судовому засіданні як свідок ОСОБА_13 пояснила, що вона бачила ОСОБА_8 у 2015 році у спірній квартирі, вона проводила там канікули, а у 2014 році ОСОБА_8 проживала у спірній квартирі та їздила з іншими мешканцями квартири та свідком на відпочином в палатках.

Допитаний як свідок ОСОБА_14 пояснив, що він живе в тому ж парадному, що і позивачі, є кумом ОСОБА_7 та особисто на прохання своєї куми привозив у грудні 2014 року ОСОБА_8 до квартири позивачів. При цьому позивачі не заперечували проти того, щоб дитина проводила в них канікули.

Приймаючи до уваги викладене, суд вважає, що підстав для визнання малолітньої ОСОБА_8 такою, що втратила право користування житловим приміщенням не вбачається.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 10,60,88,213-215 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити частково.

Визнати ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_5 такою, що втрати право користування житловим приміщенням - квартирою АДРЕСА_1.

В задоволенні вимог про визнання ОСОБА_8 ІНФОРМАЦІЯ_6 такою, що втратила право користування житловим приміщенням - відмовити.

Рішення може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя