АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХЕРСОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження №22-ц/791/1320/2015р. Доповідач - Радченко С.В.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

2015 року квітня місяця 29 дня колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Херсонської області в складі:

Головуючого: Радченка С.В.

Суддів: Капітан І.А., Вербицької Л.І.

при секретарі: Сікорі О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м.Херсоні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Суворовського районного суду м.Херсона від 30 березня 2015 року в справі за позовом ОСОБА_1 до Комунального підприємства «Таврійський» виконавчого комітету Херсонської міської ради про відшкодування матеріальної шкоди, -

ВСТАНОВИЛА:

В листопаді 2014 року позивачка звернулася до суду з позовом зазначаючи, що відповідач не виконує рішення Суворовського районного суду м.Херсона від 19.07.2012 року, яким його зобов'язано виконати в належній їй квартирі АДРЕСА_1 заміну каналізаційної труби в туалеті, каналізаційної розводки в туалеті, заміну трьох стояків холодної, гарячої та каналізаційної на кухні. 06 та 07 жовтня 2012 року працівниками відповідача в туалеті було демонтовано унітаз, замінено спільний стояк каналізації з 9 по 7 поверхи. Позивач зазначає, що роботи були проведені не в повному обсязі та неналежної якості. Зокрема, працівник відповідача демонтував унітаз та не здійснив розводку труб в ванній кімнаті та на кухні, ним було залишено старі труби та крани. В результаті позивач змушена була найняти представника ПП «Канал 2», який провів розводку труб в ванній кімнаті та в кухні, встановив унітаз, на що нею було витрачено 500 грн (350 грн унітаз та 150 грн розводка труб). В подальшому в квартирі позивача стався прорив крану, через що було затоплено квартиру №97, на усунення аварійного стану труб в квартирі позивач знову змушена була найняти представника ПП «Канал 2», який провів відповідні роботи, вартість яких склала 500,4 грн (200 грн - робота та 300,4 грн - вартість матеріалів). Посилаючись на наведене просила стягнути з Комунального підприємства «Таврійський» виконавчого комітету Херсонської міської ради (далі за текстом КП «Таврійський») на її користь 1000 грн в рахунок відшкодування матеріальної шкоди за невиконання рішення суду.

Рішенням Суворовського районного суду м.Херсона від 30 березня 2015 року в задоволенні позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись із рішенням суду, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове, яким позовні вимоги задовольнити.

В письмових запереченнях, які надійшли на адресу суду, представник КП «Таврійський» просив апеляційну скаргу відхилити, рішення суду залишити без змін.

Заслухавши доповідача, пояснення осіб, що з'явились в судове засідання, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах, визначених ст.303 ЦПК України, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

З матеріалів справи вбачається, що рішенням Суворовського районного суду міста Херсона від 19.07.2012 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Херсонської області від 05.09.2012 року, КП «Таврійський» зобов'язано виконати в належній позивачці квартирі АДРЕСА_1 заміну каналізаційної труби в туалеті, каналізаційної розводки в туалеті, заміну трьох стояків холодної, гарячої та каналізаційної на кухні (а.с.25-28, 68-69).

Постановою державного виконавця від 27.09.2012 року відкрито виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа №2120/6783/12, виданого 19.09.2012 року Суворовським районним судом м. Херсона на виконання вказаного рішення суду (а.с.5).

Згідно з актами державного виконавця від 15 та 28 грудня 2012 року вказане рішення суду виконане в частині заміни каналізаційної труби в туалеті, каналізаційної розводки в туалеті, заміни стояків водопостачання та водовідведення на кухні. На вказаних актах стоять заперечення стягувачів, в яких вони вказують на необхідність встановлення унітазу та усунення протікання труби в кухні (а.с.36, 7).

Ухвалою Суворовського районного суду м. Херсона від 31.10.2014 року прийнято відмову стягувачів від примусового виконання рішення Суворовського районного суду м. Херсона від 19.07.2012 року в частині виконання заміни стояку гарячого водопостачання на кухні (а.с.126).

Відповідно до постанови про закінчення виконавчого провадження від 04.12.2014 року зазначене виконавче провадження було закінчено через фактичне виконання (а.с.109).

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог в частині стягнення з відповідача на користь позивачки 500 грн в рахунок відшкодування матеріальної шкоди за проведення розводки труб в ванній кімнаті та в кухні та за встановлення унітазу суд першої інстанції виходив з того, що вказані позовні вимоги вже були предметом судового розгляду. Так рішенням Суворовського районного суду м. Херсона від 30.07.2013 року (а.с.45), залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Херсонської області від 01.10.2013 року (а.с.46-47), відмовлено в задоволенні позову ОСОБА_2 та ОСОБА_1 до КП «Таврійський» про відшкодування матеріальної шкоди в сумі 500 грн та моральної шкоди в розмірі 1000 грн. Судами досліджувались доводи позивачів відносно того, що роботи по виконанню рішення суду від 19.07.2012 року були проведені не в повному обсязі та неналежної якості.

Відповідно до ч. 3 ст. 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи з участю тих самих осіб або особи, щодо якої встановлено ці обставини.

Враховуючи наведене колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про відмову в задоволенні вказаних позовних вимог.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог про відшкодування матеріальної шкоди в сумі 500 грн заподіяної внаслідок усунення аварійного стану труб в квартирі, суд першої інстанції виходив з того, що позивачкою не надано доказів протиправних дій відповідача та наявності його вини при заподіяні шкоди.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду з наступних підстав.

Відповідно до ч.1 ст.1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Згідно з положеннями ст.1192 ЦК України з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов'язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Згідно роз'яснень даних у п. 2 постанови Пленуму Верховного Суду України від 27.03.1992 року № 6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв'язок та є вина зазначеної особи.

Відповідно до ч. 1 ст. 60 та ч. 3 ст.10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підстави своїх вимог або заперечень.

З матеріалів справи вбачається, що 30.03.2014 року в квартирі №97 по пр.200 років Херсона в м.Херсоні сталося затоплення з квартири №101, про що комісією з КП «Таврійський» складено акт від 01.04.2014 року (а.с.54). Згідно цього акту затоплення квартири сталося у зв'язку з розривом крану, розташованого на відводі від стояка холодної води в квартирі №101. Причини розриву крану не були встановлені, за наслідками огляду рекомендовано власникам квартири №101 провести ремонт трубопроводу холодної води.

Відповідно до ст.151 ЖК України громадяни, які мають у приватній власності жилий будинок (квартиру), зобов'язані забезпечувати його схоронність, проводити за свій рахунок поточний і капітальний ремонт, утримувати в порядку придомову територію. За змістом положень ст. 13 Конституції України та ст. 319 ЦК України, якими передбачені обов'язки власника при здійсненні ним права власності, саме позивач, як власник квартири, зобов'язана дбайливо ставитись до сантехнічного обладнання в квартирі.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції, вирішуючи спір, правильно встановив фактичні обставини справи та відповідні їм правовідносини, всебічно та об'єктивно перевірив доводи сторін, та дійшов обґрунтованого висновку про відмову у задоволенні вказаних позовних вимог, оскільки позивачем не надано доказів на підтвердження протиправних дій відповідача та наявності його вини при заподіяні шкоди саме позивачу.

Доводи апеляційної скарги колегією суддів до уваги не приймаються як такі, що не підтверджені належними доказами та не спростовують мотивованих висновків суду.

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку, що підстави для скасування або зміни рішення відсутні.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 315 ЦПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Суворовського районного суду м.Херсона від 30 березня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і з цього часу може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: