Провадження №2/193/94/15
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
Р І Ш Е Н Н Я

16 березня 2015 року Софіївський районний суд Дніпропетровської області в складі:

судді Шумської О.В.

при секретарі Палій Л. Г.,

за участю

представника позивача ОСОБА_1

відповідача Альохіна В. В.

(представник Софіївської районної державної адміністрації)

третя особа ОСОБА_4 (представник

відділу Держземагенства)

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт. Софіївка цивільну справу за позовом ОСОБА_5, представник позивача - ОСОБА_1, до Софіївської районної державної адміністрації Дніпропетровської області, Камянської сільської ради Софіївського району Дніпропетровської області, третя особа - відділ Держземагентства у Софіївському районі Дніпропетровської області, про визнання права власності на земельну частку (пай), -

В С Т А Н О В И В:

06 січня 2015 року представник позивача ОСОБА_1 звернулась до відповідача та просить зобов'язати Софіївську районну державну адміністрацію Дніпропетровської області виділити ОСОБА_5 земельну частку площею 8,02 умовно кадастрових гектарів в натурі на місцевості із земель запасу чи резерву, визначену для членів КСП ім. Ульянова Софіївського району Дніпропетровської області, та визнати за ним як помилково не внесеного в списки осіб, які мають право на земельні частки (паї) із земель колективної власності КСП «Ульянова», як колишнього його члена, право на земельну частку (пай) площею 8,02 умовно кадастрових гектарів, а також просить поновити строк позовної давності, який з поважних причин пропущений для подання заяви про визнання права власності на земельну частку (пай).

В обгрунування вимог вказує, що з 03 січня 1979 року по 09 вересня 1996 року ОСОБА_5 був членом КСП ім Ульянова Софіївського району Дніпрпоетровської області.

Під час розпаювання земель які були у колективній власності КСП ім Ульянова Софіївського району Дніпропетровської області, ОСОБА_5 не надали земельну частку (пай), так як не зрозуміло з яких підстав його прізвище не було внесено до списку пайовиків до державного акту на право колективної власності на землю КСП ім.. Ульянова та не видано сертифікат про право на земельну частку (пай). Відповідно до листа наданого ДП «Дніпропетровський науково-дослідний та проектний інститут землеустрою» зазначено, у списки членів КСП ім.. Ульянова Софіївського району с. Вишневе, які знаходяться в архівному примірнику Науково-технічної документації по роздержавленню земель та виготовленню державних актів на право колективної власності на землю і право постійного користування землею КСП ім.. Ульянова Софіївського району, яка розроблялася у 1995 році, ОСОБА_5 включений під №44. Технічна документація по паюванню земель колективної власності КСП ім.. Ульянова Софіївського району виготовляюсь в 1997-1998 роках. В списках членів КСП на видачу сертифікатів на право на земельну частку (пай), затверджених у січні 1997 року виконкомом Камянської сільської ради та засіданням правління КСП, ОСОБА_5 відсутній .

На день отримання господарством Державного акту серії 11-ДП №000066 від 17 січня 1996 року позивач був його членом і відповідно до п.2 Указу Президента України від 08 серпня 1995 року №720/95 «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільського господарським підприємствам і організаціям» мав право на земельну частку (пай), однак чомусь не був занесений до списку членів КСП на видачу сертифікатів на право на земельну частку (пай). Позивач неодноразово звертався з тим, що його прізвище не було включено в список членів КСП, які мали право на земельну частку (пай) до керівництва КСП «Ульянова» з заявою (яку нажаль надавав в одному екземплярі) про виділення йому земельної частки (пай), але йому відмовили, пояснивши в категоричній формі, що права на отримання сертифікату на право на земельну частку (пай) в нього не має, так як відповідно до протоколу №39 засідання правління КСП ім.. Ульянова від 09.09.1996 року його виключено з членів КСП.

Позивач також звертався до Софіївської районної державної адміністрації Дніпропетровської області, і тільки нещодавно було порекомендовано звернутись до суду для підтвердження права на земельну частку (пай).

Відповідно, про те, що в позивача є всі законні підстави на отримання права на земельну частку (пай), як колишнього члена КСП ім.. Ульянова і про те, що його право порушено, було встановлено тільки 21 грудня 2012 року.

Відповідно, встановлений законом строк для подання заяви про визнання права на земельну частку (пай) позивач пропустив з поважних причин, так як був недосконало обізнаний з діючим законодавством, не знав куди необхідно звертатись, щоб отримати підтвердження свого права, тому з тих підстав, що позивач з поважної причини пропустив строк для подання заяви про визнання права на земельну частку (пай), він підлягає поновленню.

Представник позивача ОСОБА_1 у судовому засіданні позовні вимоги підтримує, на задоволенні позову наполягає.

Представник відповідача Софіївської районної державної адміністрації Дніпропетровської області у судовому засіданні просить суд відмовити у задоволенні позову.

Представник відповідача Камянської сільської ради у судове засідання не з'явилась. До суду надала заперечення на позов, у якому вказує, що Камянська сільська рада є неналежним відповідачем у спорі, посилаючись що землі, які знаходяться за межами населених пунктів належать до повноважень Центрального органу виконавчої влади з питань земельних ресурсів у галузі земельних відносин та його територіальних питань, тобто належним відповідачем по справі є головне управління Держземагенства у Дніпропетровській області.

Представник третьої особи відділу Держземагенства у Софіївському районі Дніпропетровської області у судовому засідання проти позову заперечує, і просить відмовити у задоволенні позову, надавши до суду заперечення на позов у якому зазначає, що пред'явлений позов безпідставний, так як позивач пропустив строк позовної давності встановлена ст. 261 ЦК України, терміном у 3 роки, а також позивач знав про своє порушене право однак не скористався за захистом до 2014 року.

Суд, дослідивши матеріали справи в їх сукупності, заслухавши учасників процесу, приходить до висновку про те, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з огляду на наступне:

Згідно копії трудової книжки позивач ОСОБА_5 був прийнятий на роботу на посаду тракториста до КСП ім. Ульянова з 3.02.1979 року (а.с. 8). Державний акт на право колективної власності на землю був отриманий підприємством 17 січня 1997 року, згідно якого КСП ім. Ульянова Софіївского району Дніпропетровської області передано землю у колективну власність загальною площею 4781,9 га для ведення сільськогосподарського виробництва (а.с. 10 на звороті). Згідно списку громадян -членів КСП, додатку до Державного акту на право колективної власності вбачається, що під № 303 значиться ОСОБА_7 (а.с. 11 на звороті), що відрізняється від прізвища, ім'я та по-батькові позивача (ОСОБА_5), згідно паспортних даних та даних трудової книжки.

Згідно протоколу № 39 засідання правління від 09.09.1996 року ОСОБА_5 виключено з членів КСП ім. Ульянова за невихід на роботу (більше двох місяців) (а.с. 14). Згідно запису, яка внесена до трудової книжки позивача від 09.09.1996 року ОСОБА_5 було звільнено з роботи та членів КСП ім. Ульянова за прогули (а.с. 8).

Відповідно до листа вих..№4004-е/2258 від 21 грудня 2012 року наданого ДП «Дніпропетровський науково-дослідний та проектний інститут землеустрою» зазначено," У списках членів КСП ім.. Ульянова Софіївського району с. Вишневе, які знаходяться в архівному примірнику Науково-технічної документації по роздержавленню земель та виготовленню державних актів на право колективної власності на землю і право постійного користування землею КСП ім.. Ульянова Софіївського району, яка розроблялася у 1995 році, ОСОБА_5 включений під №44" (а. с. 15).

Технічна документація по паюванню земель колективної власності КСП ім.. Ульянова Софіївського району виготовляюсь в 1997-1998 роках. В списках членів КСП на видачу сертифікатів на право на земельну частку (пай), затверджених у січні 1997 року виконкомом Камянської сільської ради та засіданням правління КСП, ОСОБА_5 відсутній .

Відповідно до ч.6 ст.1 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельниі ділянок власникам земельних часток (паїв)» визначено, що право особи на земельну частку (пай) може бути встановлено в судовому порядку.

Згідно ст.2 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» передбачає, що документом, який посвідчує право на земельну частку (пай), також є рішення суду про визнання права на земельну частку (пай).

Також згідно Указу Президента України від 08 серпня 1995 року №720/95 "Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям" - право на земельну частку (пай) мають лише члени сільськогосподарського підприємства та пенсіонери, які раніше працювали в ньому і залишаються членами зазначеного підприємства.

Статтею 15 ЦК України передбачає, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до ст.16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів може бути - визнання права.

Згідно із ч.ч. 1, 4 ст. 60 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього кодексу. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір.

У відповідності до ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

ч.1 ст.261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Згідно ч.3 та.4 ст.267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Судом встановлено, що перебіг позовної давності у даному спорі, рахується з 1996 року, так як це було підтверджено позовною заявою.

Позивачем та його представником під час судового розгляду справи не доведено факт того, що позивач з поважних причин попустив строк позовної давності для звернення до суду.

Крім того відповідно до норм ЦК України, оскільки в своїй позовній заяві він зазначив, що звертався до керівництва КСП ім. Ульянова про не включення його до списків членів КСП, які мали право на земельну частку (пай), та керівництвом йому у цьому проханні було відмовлено, отже фактично позивачу було відомо про дані обставини вже більш як три роки. Позивач посилається, що він раніше звертався до Софіївської районної державної адміністрації Дніпропетровскої області, і тільки нещодавно йому було рекомендовано звернутися до суду (а.с. 16), однак на підтвердження того, що дійсно позивач раніше звертався до районної державної адміністрації, і що дійсно йому було рекомендовано звернутися до суду саме зараз, а не раніше, суду не надав.

Враховуючи вищезазначені обставини справи суд вважає, що оскільки позивач звернувся до суду з даним позовом лише 06 січня 2015 року, а саме пропустив трирічний строк позовної давності, який передбачено законом, належних доказів пропущення строку позовної давності суду не надав, суд вважає за доцільне застосувати строк позовної давності відповідно до ст. 257 ЦК України та відмовити в задоволенні позовних вимог позивача.

Керуючись ст.ст.256-257, 267 Цивільного Кодексу України та ст.ст. 3, 10, 213-215 ЦПК України,-

ВИРІШИВ:

В позові ОСОБА_5, представник позивача - ОСОБА_1, до Софіївської районної державної адміністрації Дніпропетровської області, Камянської сільської ради Софіївського району Дніпропетровської області, третя особа - відділ Держземагентства у Софіївському районі Дніпропетровської області, про визнання права власності на земельну частку (пай), - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення

Суддя О. В. Шумська