АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 554/8693/14-ц Номер провадження 22-ц/786/940/15Головуючий у 1-й інстанції Січиокно Т. О. Доповідач ап. інст. Пилипчук Л. І.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 березня 2015 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Полтавської області у складі:

головуючого: судді Пилипчук Л.І.,

суддів: Дряниці Ю.В., Карнауха П.М.,

при секретарі: Філоненко О.В.,

за участю: позивачки ОСОБА_2, її представника - адвоката Попової І.П., представника відповідача Кривохижі Ю.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Полтаві справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2

на рішення Октябрського районного суду м.Полтави від 10 лютого 2015 року

по справі за позовом ОСОБА_2 до територіальної громади міста Полтави, Федіївської сільської ради Решетилівського району Полтавської області про встановлення факту постійного проживання однією сім'єю, визнання права власності в порядку спадкування ,-

в с т а н о в и л а:

У червні 2014 року ОСОБА_2 звернулася в суд із зазначеним позовом, який уточнила заявою від 19.09.2014р./а.с.71-72/

Посилалася на те, що ІНФОРМАЦІЯ_3 року померла мати ОСОБА_5, яка заповідала їй все належне майно. До спадкового майна належить 4/25 частини домоволодіння, розташованого за адресою АДРЕСА_4 та земельна ділянка, надана для обслуговування житлового будинку і ведення особистого підсобного господарства, що знаходиться у с.Федіївка Решетилівського району Полтавської області. Починаючи з 2006 року та до смерті спадкодавця вона, позивачка, постійно проживала разом з матір'ю у належній їй частині домоволодіння по АДРЕСА_4 у м.Полтаві, оскільки мати хворіла та потребувала догляду і допомоги. Просила суд встановити даний факт, який має юридичне значення, оскільки встановлення такого факту підтверджує факт прийняття нею спадщини.

Також просила визнати за нею право власності на спадкове майно - 4/25 частини житлового будинку літ.А-1, розташованого за адресою: м.Полтава, АДРЕСА_4, до якого входять квартира 4 та квартира 5, гараж літ.»В», гараж літ. «в-4», гараж літ. «К», гараж лат. «Н»; на земельну ділянку в с.Федіївка Решетилівського району Полтавської області площею 0,3962 га, надану для обслуговування житлового будинку і ведення особистого підсобного господарства.

Рішенням Октябрського районного суду м.Полтави від10 лютого 2015 року в задоволенні позову ОСОБА_2 до територіальної громади м.Полтави, Федіївської сільської ради Решетилівського району Полтавської області про встановлення факту постійного проживання однією сім'єю, визнання права власності в порядку спадкування за законом - відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи, прохала рішення скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення позовних вимог.

Не погоджується з висновком районного суду, що її реєстрація за іншою адресою, ніж адреса проживання спадкодавця, виключає встановлення факту проживання однією сім'єю за місцем реєстрації спадкодавця. Вважає, що суд безпідставно не взяв до уваги показання свідків ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, які підтвердили факт її постійного проживання у спадковому будинку, довідку житлово-експлуатаційного кооперативу «Емаль» та довідку 2-ої міської лікарні і виписку з амбулаторної карти, що вказують про наявність у матері хвороб, у зв'язку з якими вона потребувала стороннього догляду.

Посилаючись на норми Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», вважає, що відсутність її реєстрації у спадковому будинку разом зі спадкодавцем не може бути підставою для відмови у встановленні факту постійного проживання однією сім'єю з ОСОБА_5 до дня її смерті.

Суд не надав належної оцінки факту визнання позову Федіївською сільською радою Решетилівського району АДРЕСА_5 розташований спадкові житловий будинок та земельна ділянка.

Оскільки факт її постійного проживання зі спадкодавцем підтверджений, а вона протягом строку, встановленого ст.1270 ЦК України, не заявляла про відмову від спадщини, тому вважає, що у суду є підстави для визнання за нею права власності на спадкове майно.

Заслухавши доповідь судді, пояснення осіб, які брали участь у розгляді справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку про задоволення апеляційної скарги з наступних підстав.

З матеріалів справи вбачається, що відповідно до заповіту від 16.09.2003 року, посвідченого секретарем Федіївської сільської ради та зареєстрованого в реєстрі за №97, ОСОБА_5 заповідала все своє майно, де б воно не знаходилося, з чого б воно не складалося і взагалі все те, на що вона за законом матиме право на день смерті, - ОСОБА_2. /а.с.10/ Вказаний заповіт не змінено і не скасовано./а.с.29/

ІНФОРМАЦІЯ_3 року померла ОСОБА_5, яка проживала та була зареєстрована у АДРЕСА_4. /а.с.9/

Після її смерті відкрилася спадщина, до складу якої входить 4/25 частини домоволодіння , що знаходиться в АДРЕСА_4, які належали спадкодавцю: 3/25ч. - згідно свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 18.10.2000 року, посвідченого Першою полтавською державною нотаріальною конторою по р.№2-2269, 1/25ч. - згідно договору дарування від 18.01.1991року, посвідченого Першою полтавською державною нотаріальною конторою по р.№1-391. /а.с.24-25,26/.

Крім того, до спадкового майна належить земельна ділянка площею 0,3962 га, яка розташована в с.Федіївка і передана для обслуговування житлового будинку і ведення особистого підсобного господарства ОСОБА_5 згідно Державного акта на право приватної власності на землю НОМЕР_1 від 18.08.1998 року. /а.с.31,18/

Згідно повідомлення Першої полтавської держнотконтори спадкова справа після смерті ОСОБА_5 не заведена.

Позивачка ОСОБА_2 є дочкою спадкодавця та відповідно до ст.1261 ЦК України відноситься до спадкоємців першої черги за законом. /а.с.11-12/

Відповідно до ч.ч.1,3 ст.1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Згідно ч.1 ст.1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Відмовляючи у задоволенні позову, місцевий суд виходив з того, що факт реєстрації позивачки за адресою: АДРЕСА_1, виключає встановлення факту проживання однією сім'єю із спадкодавцем на день відкриття спадщини.

Однак з таким висновком районного суду колегія суддів не погоджується, виходячи з наступного.

У пункті 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» роз'яснено, що якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв»язку з чим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутися в суд із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, а не про встановлення факту прийняття спадщини.

Відповідно до ч.1 ст.29 ЦК України місцем проживання фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, придатне для проживання в ньому (гуртожиток, готель тощо), у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно, переважно або тимчасово. Норма ч.2 ст.29 ЦК України передбачає, що фізична особа може мати кілька місць проживання.

Закон України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» відповідно до Конституції України регулює відносини, пов'язані зі свободою пересування та вільним вибором місця проживання в Україні. Зокрема, частиною 2 статті 2 Закону передбачено, що реєстрація місця проживання чи місця перебування особи або її відсутність не можуть бути умовою реалізації прав і свобод, передбачених Конституцією, законами чи міжнародними договорами України, або підставою для їх обмеження.

Системний аналіз зазначених норм права дає підстави зробити висновок про те, що відсутність реєстрації позивачки за місцем проживання спадкодавця сама по собі не може бути підставою для відмови у задоволенні позову про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини. В такому випадку необхідно виходити з наявності чи відсутності належних та допустимих доказів заявленого до встановлення факту.

Згідно частини 1 статті 179 ЦПК України предметом доказування під час судового розгляду є факти, які обґрунтовують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для вирішення справи ( причини пропуску строку позовної давності тощо) і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до статті 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обгрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно ч.ч.1,3,4 ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Позивачка, доводячи факт постійного проживання зі спадкодавцем ОСОБА_5 на час відкриття спадщини, посилалася на те, що, залишаючись зареєстрованою у АДРЕСА_1, у 2006 році переїхала проживати до матері у належну їй частину домоволодіння по АДРЕСА_4 в м.Полтаві у зв'язку з погіршенням стану здоров'я матері, потреби останньої в постійному догляді та допомозі. З того часу вона постійно проживала з матір'ю у спадковому житлі, утримували його, оплачували комунальні послуги, вели спільне господарство, також утримували будинок та обробляли земельну ділянку в с.Федіївка Решетилівського району.

Викладені позивачкою обставини підтверджені в суді першої інстанції свідками ОСОБА_6, ОСОБА_7. ОСОБА_8, які проживають по сусідству і добре знали покійну з позивачкою та їх сімейні відносини.

Крім того, згідно довідки житлово-експлуатаційного кооперативу «Емаль» від 15.10.2014 р. №02/10 ОСОБА_2 разом з чоловіком ОСОБА_9 фактично не проживають за місцем реєстрації за адресою: АДРЕСА_2 з 2006 року і постійно мають інше місце проживання. У цій квартирі зареєстрований і постійно проживає їх син ОСОБА_10 зі своєю сім'єю. /а.с.100/

Зазначені докази відповідають вимогам належності та допустимості, визначеним ст.ст.58,69 ЦПК України, та не спростовані відповідачами. При цьому колегія суддів зазначає, що відповідач - Федіївська сільська рада Решетилівського району позов визнала./а.с.116/

Отже, враховуючи викладене, колегія суддів приходить до висновку, що факт постійного проживання ОСОБА_2 зі спадкодавцем на час відкриття спадщини є доведеним, а тому позов в цій частині підлягає задоволенню.

Щодо позовних вимог про визнання права власності на спадкове майно.

В абзаці другому пункту 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» роз'яснено, що за наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

З матеріалів справи вбачається, що, встановивши факт постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, ОСОБА_2 не може реалізувати своє право спадкування та оформлення спадщини у нотаріуса, оскільки правовстановлюючі документи на спадкове майно мають певні недоліки, які не дають можливості в позасудовому порядку оформити право спадкування.

Зокрема, у договорі дарування від 18.01.1991р. місце знаходження об'єкту дарування - 1/25 частини домоволодіння АДРЕСА_4 а у свідоцтві про право на спадщину за заповітом від 18.10.2000 року місце знаходження спадкового майна 3/25 частини домоволодіння АДРЕСА_4 /а.с.24,26/. Крім того, у Державному акті НОМЕР_1 на право приватної власності на землю мається виправлення букви в надрукованому по батькові власниці /а.с.18/.

Полтавське бюро технічної інвентаризації повідомило, що за матеріалами бюро нерухоме майно за адресою м. Полтава, АДРЕСА_4 1/15 частини на підставі договору дарування, посвідченого Першою полтавською держнотконторою від 18.01.1991 р. за №10-391, та 3/25 частини на підставі свідоцтва про право на спадщину, виданого першою полтавською держнотконторою від 18.10.2000 р. за №5-2269, - станом на 31.12.2012 року зареєстроване за ОСОБА_5.

Федіївська сільська рада Решетилівського району Полтавської області підтвердила факт видачі 18.08.1998 року на ім'я ОСОБА_5 Державного акта на право приватної власності на землю НОМЕР_1

Враховуючи викладені обставини, колегія суддів приходить до висновку, що відсутність відмови нотаріуса у видачі свідоцтва про право на спадщину вирішального значення не має і не може бути підставою для відмови у позові в частині визнання за позивачкою права власності на спадкове майно, оскільки відсутні умови вирішення вказаного питання в позасудовому порядку, а належність його спадкодавцю доведена.

За таких обставин колегія суддів скасовує рішення першої інстанції та ухвалює нове рішення, яким позовні вимоги в редакції заяви про зміну позовних вимог від 19 вересня 2014 року - задовольняє.

Керуючись ст.ст.303,304,307, п.п.3,4 ст.309, ст.ст. 314,316,317 ЦПК України, колегія суддів,-

В и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - задовольнити.

Рішення Октябрського районного суду м.Полтави від 10 лютого 2015 року - скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення позову.

Встановити факт постійного проживання ОСОБА_2 з ОСОБА_5 на час відкриття спадщини ІНФОРМАЦІЯ_3 року за адресою: АДРЕСА_3.

Визнати за ОСОБА_2 право власності в порядку спадкування за законом:

- на 4/25 частин домоволодіння, що знаходить за адресою: АДРЕСА_4

- земельну ділянку площею 0,3962 га, надану для обслуговування житлового будинку і ведення особистого підсобного господарства, яка розташована в с.Федіївка на території Федіївської сільської ради решетилівського району Полтавської області.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржено в касаційному порядку протягом 20 днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий - суддя Л.І. Пилипчук Судді /підписи/ Ю.В. Дряниця П.М. Карнаух

ЗГІДНО:

Суддя апеляційного суду

Полтавської області Л.І. Пилипчук