Справа № 286/7594/14-ц
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 квітня 2015 року м. Овруч

Овруцький районний суд Житомирської області в складі:

головуючого судді Вачко В. І.

з секретарем Олех Ю. М.,

за участю позивача ОСОБА_1, представника позивача ОСОБА_2, представника відповідача 1 ОСОБА_3, представника відповідача 2 ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Овручі справу за позовом ОСОБА_1 до відповідача 1 Управління Міністерства внутрішніх справ України в Житомирській області, відповідача 2 Управління Державної автомобільної інспекції УМВС України в Житомирській області про визнання наказів протиправними, їх скасування, поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу , -

В С Т А Н О В И В:

Позивач в позовній заяві, з врахуванням заяв про уточнення позовних вимог від 15.12.2014 року, від 08.04.2015 року та 09.04.2014 року просить:-причини пропуску місячного строку звернення з позовом до суду про поновлення на роботі визнати поважними та поновити його; -визнати наказ УМВС України в Житомирській області № 524 від 10.06.2014 року в частині притягнення ОСОБА_1 до дисциплінарної відповідальності у вигляді догани протиправним та скасувати його; -визнати наказ УМВС України в Житомирській області № 993 від 09.10.2014 року в частині притягнення ОСОБА_1 до дисциплінарної відповідальності у вигляді звільнення з роботи протиправним та скасувати його; -поновити ОСОБА_1 на роботі на посаді фахівця Центру надання послуг, повязаних з використанням автотранспортних засобів з обслуговування Овруцького та Народицького районів, підпорядкованого УДАІ УМВС України в Житомирській області; -стягнути солідарно з УМВС України в Житомирській області та УДАІ УМВС України в Житомирській області середній заробіток за час вимушеного прогулу в сумі 17388,24 грн.; -допустити негайне виконання рішення суду в частині поновлення на роботі та стягнення заробітної плати, але не більше ніж за один місяць.

Позов мотивований тим, що позивач будь-яких порушень трудової дисципліни, трудових чи функціональних обовязків не вчиняв; з приводу будь-яких порушень письмових пояснень у нього не відбирали і він їх не надавав; про безпідставне притягнення його до дисциплінарної відповідальності у вигляді догани, оголошеної наказом УМВС України в Житомирській області № 524 від 10.06.2014 року, довідався лише у листопаді 2014 року, з приводу чого звернувся до відповідачів з письмовими заявами про надання копії цього наказу, і остання була ним отримана лише в грудні 2014 року, а тому вважає строк звернення до суду з приводу оскарження наказу № 524 від 10.06.2014 року в частині оголошення йому догани дотриманим; вважає також дотриманим строк звернення до суду з приводу оскарження наказу УМВС України в Житомирській області № 993 від 09.10.2014 року в частині притягнення його до дисциплінарної відповідальності у вигляді звільнення із займаної посади, так як копію цього наказу разом з трудовою книжкою отримав 17.11.2014 року, про що розписався в особовій справі; цей наказ № 993 від 09.10.2014 року в частині свого звільнення з посади також вважає неправомірним, оскільки своєї провини у ніби-то неправильній реєстрації в 2013 році транспортного засобу мотоцикла як мопеда, факт якої був виявлений перевіркою від 01.09.2014 року, не визнає, про що зазначив у відібраному у нього письмовому поясненні; крім того, минули передбачені ст.148 КЗпП строки притягнення до дисциплінарної відповідальності у вигляді звільнення з роботи; попередньої згоди на його звільнення профспілковий орган УДАІ УМВС України в Житомирській області, членом якого є позивач, на засіданні у його присутності не надавав; хоча звільнення відбулось 09.10.2014 року згідно наказу № 993, однак позивач про це не знав та продовжував ходити на роботу, поки на початку листопада 2014 року з УДАІ УМВС України в Житомирській області не надійшов лист від 16.10.2014 року, яким його повідомлено про звільнення з роботи та необхідність отримати трудову книжку; відтак, позивач вважає, що отримання 17.11.2014 року з порушенням встановленого законом строку трудової книжки відбулось з вини відповідачів, а тому днем звільнення є день отримання трудової книжки; вважає, що за час вимушеного прогулу йому має бути виплачено середній заробіток, який на даний час складає 17388,24 грн., виходячи із розміру середньомісячної зарплати 2670,34 грн., зазначеного у довідці відповідача 2.

Відповідачем 1 подано заперечення на позовну заяву та додаткові заперечення, в яких відповідач 1 просив у визнанні поважними причин пропуску місячного строку звернення до суду з позовом про поновлення на роботі задоволенні позову відмовити за безпідставністю, мотивуючи зокрема тим, що під час проведення у травні 2014 року комісією Департаменту ДАІ МВС України позапланової перевірки стану організації діяльності УДАІ УМВС України в Житомирській області було виявлено ряд порушень нормативно-правових актів, які регламентують порядок здійснення реєстраційно-екзаменаційних операцій, які, як встановлено в ході службового розслідування, допустив позивач при здійсненні в межах своїх функціональних обовязків перереєстрації транспортних засобів у березні-травні 2014 року; з приводу цих порушень 30.05.2014 року у позивача було відібрано письмові пояснення, згідно з якими він свою провину визнав; вказане свідчить про правомірність наказу УМВС України в Житомирській області № 524 від 10.06.2014 року в частині притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності у вигляді догани за виявлені порушення; під час проведення 01.09.2014 року начальником відділу УДАІ УМВС України в Житомирській області планової перевірки стану організації діяльності Центру надання послуг, повязаних з використанням автотранспортних засобів з обслуговування Овруцького та Народицького районів, підпорядкованого УДАІ УМВС України в Житомирській області також було виявлено ряд порушень, які допустив позивач при здійсненні перереєстрації транспортних засобів у грудні 2013 року червні 2014 року; вказане в сукупності і стало підставою для притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності у вигляді звільнення із займаної посади наказом УМВС України в Житомирській області № 993 від 09.10.2014 року; з цим наказом № 993 від 09.10.2014 року позивач був ознайомлений та отримав його копію 14.10.2014 року, що засвідчив своїм підписом на його примірнику; а відтак, при зверенні 19.11.2014 року до суду із заявою про скасування наказу про звільнення позивачем пропущено передбачений ст.233 КЗпП місячний строк, який у даному випадку слід обчислювати з моменту отримання 14.10.2014 року копії наказу про звільнення, а не з моменту отримання 17.11.2014 року копії трудової книжки, що є підставою для відмови в позові; при цьому затримка видачі звільненому працівнику трудової книжки відбулась не з вини власника або уповноваженого ним органу, так як 14.10.2014 року позивачу було повідомлено про необхідність отримати трудову книжку, що підтвердив свідок ОСОБА_5 начальник Центру надання послуг, повязаних з використанням автотранспортних засобів з обслуговування Овруцького та Народицького районів, підпорядкованого УДАІ УМВС України в Житомирській області, однак позивач до кадрової служби у вказаний день та на наступний день не прибув, у звязку з чим йому листом від 16.10.2014 року було повідомлено про необхідність зявитись в УКЗ УМВС України в Житомирській області для отримання трудової книжки; хоч звільнення позивача відбулось без попередньої згоди профспілкового органу, членом якого він є, однак, таку згоду вправі запитати суд; виходячи з того, що позивач проходив службу в УДАІ УМВС України в Житомирській області, де йому нараховувалась та виплачувалась заробітна плата, відповідач 1 - УМВС України в Житомирській області вважає, що він не є належним відповідачем у справі в частині стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу.

В судовому засіданні позивач та його представник вимоги та доводи позовної заяви підтримали, просили позовні вимоги задоволити в повному обсязі. Представники відповідачів 1,2 проти позову заперечили, просили у його задоволенні відмовити повністю.

Заслухавши пояснення сторін, покази свідків ОСОБА_5, ОСОБА_6, дослідивши та оцінивши докази у справі, суд дійшов наступних висновків.

Як вбачається з копії трудової книжки ВД № 013348, позивач ОСОБА_1 з 08.08.2013 року працював в УМВС України в Житомирській області на посаді фахівця центру надання послуг, повязаних з використанням автотранспортних засобів з обслуговування Овруцького та Народицького районів, підпорядкованого УДАІ УМВС України в Житомирській області та 09.10.2014 року звільнений з роботи за п.3 ст.40 КЗпП України на підставі наказу УМВС України в Житомирській області від 09.10.2014 року № 993, який є предметом позову.

Як передбачено функціональними обовязками фахівця центру ДАІ 1805 з обслуговування Овруцького та Народицького районів, підпорядкований УДАІ УМВС України в Житомирській області ОСОБА_1, затвердженим начальником УДАІ УМВС України полковником міліції ОСОБА_7, з якими ОСОБА_1 був ознайомлений 17.01.2014 року під підпис, копія яких знаходиться в матеріалах справи, фахівець центру несе персональну відповідальність за проведення реєстраційних операцій та облік транспортних засобів організацій, підприємств і громадян, які мешкають в підлеглих районах і підлягають реєстрації в органах ДАІ; котролює прийом документів та якість матеріалів, які прийняті для видачі свідоцтв про реєстрацію, перереєстрацію, зняття з обліку транспортних засобів, підшивку в окремі томи та здачу в архів; розглядаї заяви, листи, запити та скарги громадян з питань реєстрації, перереєстарції, зняття з обліку транспортних засобів; для проведення реєстрації ТЗ з інших регіонів, що перебували в експлуатації проводить запити про знаття з облікупопереднього місця реєстрації власника ТЗ; здійсненні реєстраційних операцій проводить обовязкову перевірку по всіх існуючих базах МВС України, перевірці підлягають транспортні засоби, документи, що супроводжують заявника, тощо.

Як зазначено в наказі, підписаному т.в.о. начальника УМВС України в Житомирській області полковником міліції ОСОБА_8, від 09.10.2014 року № 993 «Про притягнення винних працівників до дисциплінарної відповідальності» (далі наказ про звільнення від 09.10.2014 року № 993), копія якого знаходиться в матеріалах справи, 01.09.2014 року УМВС України в Житомирській області було здійснено планову перевірку діяльності центру надання послуг, повязаних з використанням автотранспортних засобів з обслуговування Овруцького та Народицького районів, підпорядкованого УДАІ УМВС України в Житомирській області (далі центр), якою виявлено ряд суттєвих недоліків в реєстраційно-екзаменаційній роботі; в ході службового розслідування встановлено, що фахівці центру, зокрема ОСОБА_1, неналежно виконують свої посадові обовязки, а начальник центру не забезпечує належний контроль за діяльністю підлеглих, що стало причиною порушення вимог нормативних документів, які регламентують реєстраційно-екзаменаційну діяльність; згідно з п.1 наказу про звільнення від 09.10.2014 року № 993 за порушення вимог п.3.9 Інструкції про порядок здійснення підрозділами Державтоінспекції МВС державної реєстрації, перереєстрації та обліку транспортних засобів, оформлення і видачі реєстраційний документів, номерних знаків на них, затвердженої наказом МВС України від 11.08.2010 року № 379, п.п.5, 8 постанови Кабінету Міністрів України від 07.09.1998 року № 1388, що регламентують діяльність центрів надання послуг, повязаних з використанням автотранспортних засобів підпорядкованих УДАІ УМВС, керуючись ст.ст.147, 147-1 КЗпП фахівця центру ОСОБА_1 звільнено за п.3 ст.40 КУпАП; згідно з п.4 наказу про звільнення від 09.10.2014 року № 993 цей наказ оголошено особовому складу, а працівникам, яких притягнуто до дисциплінарної під підпис.

З наявної у матеріалах справи копії наказу про звільнення від 09.10.2014 року № 993 видно, що на його примірнику міститься підпис ОСОБА_1 із зазначенням дати «14.10.14р.». Проте оскільки на цьому наказі від 09.10.2014 року № 993 біля підпису ОСОБА_1 не міститься вчиненого останнім застереження про отримання копії цього наказу (на відміну від застереження про ознайомлення з наказом та отримання копії, вчиненого ОСОБА_5 біля свого підпису, оскільки він також притягався до дисциплінарної відповідальності цим наказом), з огляду на зміст п.4 цього наказу, яким передбачено оголосити наказ особовому складу, а працівникам, яких притягнуто до дисциплінарної відповідальності під підпис, і не передбачено вручити його копію під розписку, суд критично відноситься до доводів відповідачів та показів свідка ОСОБА_5 керівника Центру надання послуг, повязаних з використанням автотранспортних засобів з обслуговування Овруцького та Народицького районів, підпорядкованого УДАІ УМВС України в Житомирській області як зацікавленої особи, про те, що ОСОБА_1 одночасно із оголошенням змісту наказу 14.10.2014 року ним було вручено також його копію, так як ОСОБА_5 не є працівником кадрової служби відповідачів і також притягався до дисциплінарної відповідальності оскаржуваним наказом, а позивач, визнаючи обставину ознайомлення з наказом під підпис 14.10.2014 року, категорично заперечує обставину вручення йому цього ж дня 14.10.2014 року копії цього наказу, стверджуючи, що на момент ознайомлення з наказом під розписку написів на наказі «ознайомлені з наказом, копії отримали» та «ОСОБА_1 повідомлено про необхідність отримання трудової книжки» не було і він їх не вчиняв. Позивач стверджує, що отримав витяг з наказу від 09.10.2014 року № 993 в приміщенні УМВС України в Житомирській області лише 17.11.2014 року, у звязку з чим звернувся до відповідачів із письмовими заявами надати копії наказів про заходи дисциплінарного впливу, які передували прийняттю наказу про його звільнення, що стверджується наявними у матеріалах справи копіями цих заяв позивача із відтисками штампів про їх прийняття 18.11.2014 року відповідачами. У відповідь на ці заяви позивача супровідним листом УДАІ УМВС України в Житомирській області від 25.11.2014 року за № 6/Н-278 йому було надіслано лише витяг з наказу УМВС України в Житомирській області від 10.06.2014 року № 524 «Про недоліки в службовій діяльності підрозділів Державтоінспекції та притягнення винних до дисциплінарної відповідальності», який (наказ) також є предметом позову. При цьому повного тексту наказу про звільнення від 09.10.2014 року № 993 йому вручено не було.

У відповідності до ст.233 КЗпП працівник може звернутися з заявою про вирішення трудового спору безпосередньо до районного, районного у місті, міського чи міськрайонного суду в тримісячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права, а у справах про звільнення - в місячний строк з дня вручення копії наказу про звільнення або з дня видачі трудової книжки. Згідно з ст.234 КЗпП, у разі пропуску з поважних причин строків, установлених статтею 233 цього Кодексу, районний, районний у місті, міський чи міськрайонний суд може поновити ці строки.

З позовом у справі про звільнення позивач звернувся в суд 19.11.2014 року, а 15.12.2014 року подав уточнення позовних вимог з приводу притягнення його до дисциплінарної відповідальності у вигляді догани. Копію трудової книжки позивач отримав 17.11.2014 року, що визнано сторонами та підтверджується розпискою позивача про отримання трудової книжки, вчиненою ним в особовій справі, оригінал якої оглянутий в судовому засіданні, та відповідна копія сторінки особової справи долучена судом до матеріалів судової справи. Тому, виходячи з того, що витяг з наказу про звільнення позивач також отримав 17.11.2014 року, а доказів, які б надавали можливість суду з достовірною переконливістю дійти висновку про вручення відповідачами позивачу копії наказу про звільнення раніше, зокрема 14.10.2014 року, у матеріалах справи не достатньо, суд вважає, що позивач дотримався встановленого ст.233 КЗпП місячного строку звернення до суду. Відтак, заява відповідачів про застосування наслідків пропуску місячного строку звернення до суду (який, на їх думку, у спірному випадку сплинув) у вигляді відмови в позові відхиляється судом за безпідставністю, оскільки наведені відповідачем доводи у її обгрунтування не відповідають обставинам справи. Доходячи вказаного висновку, суд також врахував, що згідно з трудовою книжкою датою звільнення позивача є 09.10.2014 року; у період з 09.10.2014 року по 14.10.2014 року позивач ще ходив на роботу, оскільки не знав про своє звільнення, що не заперечується відповідачами та підтверджується показами свідка ОСОБА_5; а відповідно до п.п.2.27, 4.1 Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої Міністерством юстиції України, Міністерством праці України та Міністерством соціального захисту населення України від 29.07.1993 року № 58, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 17.08.1993 року за № 110, днем звільнення вважається останній день роботи; власник або уповноважений ним орган зобов'язаний видати працівнику його трудову книжку в день звільнення з внесеним до неї записом про звільнення; при затримці видачі трудової книжки з вини власника або уповноваженого ним органа працівникові сплачується середній заробіток за весь час вимушеного прогулу; днем звільнення в такому разі вважається день видачі трудової книжки, тобто у даному випадку 17.11.2014 року. При цьому суд також звернув увагу на те, що у період з 08.11.2014 року по 16.11.2014 року позивач у звязку з хворобою знаходився на амбулаторному лікуванні в Овруцькій ЦРЛ, що стверджується медичною довідкою Овруцької ЦРЛ від 01.04.2015 року № 54, долученою позивачем до матеріалів справи.

За змістом п.3 ст.40 КЗпП України трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом у випадку систематичного невиконання працівником без поважних причин обов'язків, покладених на нього трудовим договором або правилами внутрішнього трудового розпорядку, якщо до працівника раніше застосовувалися заходи дисциплінарного чи громадського стягнення.

Згідно з ч.1 ст.43 КЗпП розірвання трудового договору з підстав, передбачених пунктами 1 (крім випадку ліквідації підприємства, установи, організації), 2-5, 7 статті 40 та пунктами 2 і 3 статті 41 цього Кодексу, може бути проведено лише за попередньою згодою виборного органу (профспілкового представника), первинної профспілкової організації, членом якої є працівник (частина перша статті 43 КЗпП України).

Тобто звільнення працівника, який є членом первинної профспілкової організації без попередньої згоди на це виборного органу первинної профспілкової організації профспілки є порушенням вимог ст.43 КЗпП України.

Сторони визнали, що позивач є членом первинної профспілкової організації УДАІ УВМС України в Житомирській області та його звільнення відбулось без попередньої згоди цієї профспілкової організації, членом якої він є.

Згідно з ч.9 ст.43 КЗпП, якщо розірвання трудового договору з працівником проведено власником або уповноваженим ним органом без звернення до виборного органу первинної профспілкової організації (профспілкового представника), суд зупиняє провадження по справі, запитує згоду виборного органу первинної профспілкової організації (профспілкового представника) і після її одержання або відмови виборного органу первинної профспілкової організації (профспілкового представника) в дачі згоди на звільнення працівника (частина перша цієї статті) розглядає спір по суті.

У відповідь на запит суду первинна профспілкова організація УДАІ УВМС України в Житомирській області, провівши 18.03.2015 року засідання за участю ОСОБА_1, надала згоду на його звільнення за систематичне невиконання працівником без поважних причин обов'язків, покладених на нього трудовим договором або правилами внутрішнього трудового розпорядку, відповідно до п.3 ст.40 КЗпП, що стверджується копією витягу із протоколу № 5 засідання первинної профспілкової організації УДАІ УВМС України в Житомирській області від 18.03.2015 року. Однак, надання профспілкою такої згоди після звільнення працівника з ініціативи роботодавця за п.3 ст.40 КЗпП з огляду на приписи ч.1 ст.43 КЗпП є юридично неспроможною.

Відповідно до ст.147 КЗпП за порушення трудової дисципліни до працівника може бути застосовано тільки один з таких заходів стягнення: 1) догана; 2) звільнення.

Із змісту п.3 ст.40 КЗпП випливає, що трудовий договір, укладений на невизначений строк, може бути розірваний власником або уповноваженим ним органом лише у випадку систематичного невиконання працівником без поважних причин обов'язків, покладених на нього трудовим договором або правилами внутрішнього трудового розпорядку, якщо до працівника раніше застосовувалися заходи дисциплінарного чи громадського стягнення.

Як стверджують відповідачі, звільненню позивача передувало застосування до нього заходу дисциплінарного стягнення у вигляді догани, накладеної наказом УМВС України в Житомирській області від 10.06.2014 року № 524 «Про недоліки в службовій діяльності підрозділів Державтоінспекції та притягнення винних до дисциплінарної відповідальності» (далі наказ про догану від 10.06.2014 року № 524). На думку відповідачів, ряд порушень, вмінених позивачу у наказі про догану від 10.06.2014 року № 524 та наказі про звільнення від 09.10.2014 року № 993, в сукупності свідчить про систематичне невиконання позивачем без поважних причин трудових обов'язків. Однак з такими доводами суд не погоджується з огляду на таке.

Як зазначено в наказі, підписаному в.о. начальника УМВС України в Житомирській області полковником міліції ОСОБА_9, від 10.06.2014 року № 524 «Про недоліки в службовій діяльності підрозділів Державтоінспекції та притягнення винних до дисциплінарної відповідальності», копія якого знаходиться в матеріалах справи, проведеною працівниками ДДАІ МВС перевіркою службової діяльності УДАІ УМВС України в Житомирській області було виявлено непоодинокі факти порушення нормативно-правових документів, що регламентують діяльність служби, неналежного виконання окремими працівниками своїх функціональних обовязків, відсутності дієвого контролю керівництва підрозділу за результатами роботи; враховуючи викладене, згідно з п.9 цього наказу, за допущені порушення вимог нормативно-правових актів, що регламентують порядок здійснення реєстраційно-екзаменаційних операцій, керуючись ст.ст.147, 147-1 КЗпП фахівцю центру надання послуг, повязаних з використанням автотранспортних засобів з обслуговування Овруцького та Народицького районів, підпорядкованого УДАІ УМВС України в Житомирській області ОСОБА_1 оголошено догану.

Як пояснили в судовому засіданні представники відповідачів та вбачається з матеріалів справи, у травні 2014 року комісією Департаменту ДАІ МВС України було проведено позапланову перевірку стану організації діяльності УДАІ УМВС України в Житомирській області, за наслідками якої було складено висновок службого розслідування за результатом виявлених недоліків у ході позапланової перевірки стану організації діяльності управління ДАІ УМВС України в Житомирській області, який 05.06.2014 року був затверджений заступником Міністра внутрішніх справ України генералом-лейтенантом ОСОБА_10 Як вбачається з наявної у матеріалах справи копії цього висновку службового розслідування від 05.06.2014 року, позапланова перевірка стану організації діяльності УДАІ УМВС України в Житомирській області проведена комісією Дерпартаменту МВС України у період з 19 по 24 травня 2014 року; у ході вибіркової перевірки документів, що стали підставами проведення реєстрації, перереєстрації та знаття з обліку транспортних засобів встановлено, що фахівцем центру ОСОБА_1 09.01.2014 року було проведено перереєстрацію автомобіля ВАЗ-21051, н.з. АМ 4828ВМ, у звязку з переобладнанням без заміни номерів агрегатів (встановлення газового обладнання), при цьому в матералах справи відсутній сертифікат відповідності та акт технічної експертизи, чим порушено вимоги п.37 постанови КМ України від 07.08.1998 року № 1388; аналогічні порушення було допущено при перереєстрації 26.04.2014 року автомобіля марки АЗЛК, н.з.АА9560ОН; 19.03.2014 року зазначеним працівником безпідставно проведено перереєстрацію автомобіля марки «ЗАЗ-DAEWOO T13110», н.з.АМ4819ВМ, без відповідного акту про проведений аукціон, виданого органом Державної виконавчої служби, чим порушено вимоги п.8 постанови КМ України від 07.08.1998 року № 1388; 14.05.2014 року ОСОБА_1 у порушення вимог п.15 постанови КМ України від 07.08.1998 року № 1388, здійснено перереєстрацію автомобіля ГАЗ-53Б, у звязку з переобладнанням без заміни номерів агрегатів встановленого газового обладнання), в якому відсутній ідентифікаціний номер шасі. Відповідно до п.25 цього висновку службого розслідування, керівництву УМВС України в Житомирській області за результатами перевірки, проведеної працівниками Департаменту ДАІ МВС України, було доручено провести службове розслідування за фактами виявлених недоліків і порушень та притягнути винних до дисциплінарної відповідальності, про що до 20.06.2014 року проінформувати ДДАІ МВС України для подальшої доповіді керівництву Міністерства. І як пояснили представники відповідачів, саме за вчинення перелічених у висновку службого розслідування від 05.06.2014 року проступків позивача було притягнуто наказом від 10.06.2014 року № 524 до дисциплінарного стягнення у вигляді догани.

Згідно з ст.148 КЗпП дисциплінарне стягнення застосовується власником або уповноваженим ним органом безпосередньо за виявленням проступку, але не пізніше одного місяця з дня його виявлення, не рахуючи часу звільнення працівника від роботи у зв'язку з тимчасовою непрацездатністю або перебування його у відпустці. Дисциплінарне стягнення не може бути накладене пізніше шести місяців з дня вчинення проступку.

Судом встановлено, що перелічені у висновку службового розслідування від 05.06.2014 року недоліки і порушення в роботі ОСОБА_1 (проступки) були виявлені у період з 19 по 24 травня 2014 року, дисциплінерне стягнення за їх вчинення у вигляді догани було застосовано до працівника 10.06.2014 року наказом № 524, однак самі проступки вчинені 09.01.2014 року, 19.03.2014 року, 26.04.2014 року, 14.05.2014 року. Відтак, щодо проступку, вчиненого 09.01.2014 року, то на момент прийняття наказу від 10.06.2014 року № 524 про догану, в тому числі за його вчинення, сплинув строк накладення дисциплінарного стягнення.

Статтею 149 КЗпП передбачено, що до застосування дисциплінарного стягнення власник або уповноважений ним орган повинен зажадати від порушника трудової дисципліни письмові пояснення. За кожне порушення трудової дисципліни може бути застосовано лише одне дисциплінарне стягнення. При обранні виду стягнення власник або уповноважений ним орган повинен враховувати ступінь тяжкості вчиненого проступку і заподіяну ним шкоду, обставини, за яких вчинено проступок, і попередню роботу працівника. Стягнення оголошується в наказі (розпорядженні) і повідомляється працівникові під розписку.

Позивач, спростовуючи правомірність наказу про догану від 10.06.2014 року № 524, стверджує, що будь-яких порушень трудової дисципліни чи покладених на нього функціональних обовязків не вчиняв, перед застосуванням до нього дисциплінарного стягнення у вигляді догани письмових пояснень у нього ніхто не вимагав та він їх не надавав, про оголошену наказом догану він під розписку повідомлений не був. Заперечуючи ці доводи позивача, відповідачі покликаються на те, що позивачем були надані письмові пояснення від 30.05.2014 року. Проте із змісту наданих позивачем письмових пояснень від 30.05.2014 року, копія яких знаходиться у матеріалах справи, не вбачається з приводу яких конкретно порушень трудової дисципліни чи проступків вони відбирались. Доказів ознайомлення позивача під розписку із наказом про догану від 10.06.2014 року № 524 матеріали справи не містять та відповідачами суду не надано. Вказане свідчить про неправомірність наказу про догану від 10.06.2014 року № 524 в частині притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності і є підставою для його скасування в цій частині.

Щодо застосування до позивача заходу дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення наказом від 09.10.2014 року № 993, то судом встановлено наступне.

Як пояснили представники відповідачів в судовому засіданні та вбачається з наявних матеріалів справи, підставою застосування до позивача наказом від 09.10.2014 року № 993 заходу дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення, стало неналежне виконання ним своїх посадових обовязків, а саме допущення ним порушення вимог п.3.9 Інструкції про порядок здійснення підрозділами Державтоінспекції МВС державної реєстрації, перереєстрації та обліку транспортних засобів, оформлення і видачі реєстраційний документів, номерних знаків на них, затвердженої наказом МВС України від 11.08.2010 року № 379, та п.п.5, 8 постанови Кабінету Міністрів України від 07.09.1998 року № 1388. Ці порушення були виявлені 01.09.2014 року в ході здійснення УМВС України в Житомирській області планової перевірки діяльності центру надання послуг, повязаних з використанням автотранспортних засобів з обслуговування Овруцького та Народицького районів, підпорядкованого УДАІ УМВС України в Житомирській області, наслідки якої оформлені Висновком по результатах перевірки діяльності центру надання послуг, з використанням автотранспортних засобів з обслуговування Овруцького та Народицького районів, підпорядкованого УДАІ УМВС України в Житомирській області, затвердженим т.в.о начальника УМВС України в Житомирській області полковником міліції ОСОБА_8 20.09.2014 року. Як визнали сторони в судовому засіданні та підтвердив свідок ОСОБА_6, у даному випадку в провину позивачу ставились зокрема факти неправильності проведення у грудні 2013 року реєстрації мотоцикла як мопеда та в квітні-червні 2014 року перереєстрації деяких транспортних засобів при відсутності підтвердження зняття з обліку цих транспортних засобів в інших областях. При цьому, фактів порушень та своєї вини у їх вчиненні позивач повністю не визнає, стверджуючи, що перереєстрацію мопеда здійснив правильно, а документальні підтвердження зняття з обліку транспортних засобів в інших областях фактично були, однак вони знаходились в окремій папці, лише не були підшиті в книгу реєстрації, перереєстрації транспортних засобів індивідувальних власників за відповідні періоди. Як пояснили відповідачі та підтвердив свідок ОСОБА_6, з приводу вчинених проступків у позивача двічі були відібрані письмові пояснення від 23.09.2014 року, копії яких знаходяться у матеріалах справи. Однак як видно із текстів цих письмових пояснень ОСОБА_1 від 23.09.2014 року, вони відбирались з приводу проступків вчинених у 2013 році.

Відтак, при застосуванні до позивача наказом від 09.10.2014 року № 993 заходу дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення не було враховано обставин того, що виявлені 01.09.2014 року проступки, з приводу яких у позивача відбирались письмові пояснення, були вчинені у 2013 році, а відтак на момент застосування 09.10.2014 року до позивача такого дисциплінарного стягнення сплинули передбачені ст.148 КЗпП строки його накладення. Вказане в сукупності із обставиною відсутності попередньої згоди первинної профспілкової організації на звільнення працівника, який є її членом, за п.3 ст.40 КЗпП, та встановленою в ході розгляду справи обставиною неправомірності попередньо застосованого до позивача наказом від 10.06.2014 року № 524 заходу дисциплінарного стягнення у вигляді догани, а також недоведеності обставини систематичного невиконання позивачем без поважних причин обов'язків, покладених на нього трудовим договором або правилами внутрішнього трудового розпорядку, свідчить про неправомірність наказу від 09.10.2014 року № 993 в частині притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності у вигляді звільнення, що є підставою для його скасування в цій частині.

Відповідно до ст.235 КЗпП у разі звільнення без законної підстави або незаконного переведення на іншу роботу працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір. При винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижчеоплачуваної роботи, але не більш як за один рік. Якщо заява про поновлення на роботі розглядається більше одного року не з вини працівника, орган, який розглядає трудовий спір, виносить рішення про виплату середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу. У разі затримки видачі трудової книжки з вини власника або уповноваженого ним органу працівникові виплачується середній заробіток за весь час вимушеного прогулу. Рішення про поновлення на роботі незаконно звільненого або переведеного на іншу роботу працівника, прийняте органом, який розглядає трудовий спір, підлягає негайному виконанню.

З огляду на викладене вимога позивача про поновлення його на роботі на посаді фахівця центру надання послуг, повязаних з використанням автотранспортних засобів з обслуговування Овруцького та Народицького районів, підпорядкованого УДАІ УМВС України в Житомирській області, є законною та обгрунтованою і підлягає задоволенню.

Крім того, у позовній заяві з врахуванням уточнення позовних вимог від 09.04.2015 року, позивач просить стягнути солідарно з відповідачів середній заробіток за час вимушеного прогулу в загальній сумі 17388,24 грн.

Доводи відповідача 1 про те, що УМВС України в Житомирській області в частині позовних вимог про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу є неналежним відповідачем у справі, так як позивач проходив службу в УДАІ УМВС України в Житомирській області, яке є юридичною особою та самостійно проводить нарахування та виплату грошового утримання працівникам, відхиляються судом, оскільки позивач був прийнятий на роботу на посаду фахівця Центру надання послуг, повязаних з використанням автотранспортних засобів з обслуговування Овруцького та Народицького районів, підпорядкованого УДАІ УМВС України в Житомирській області, притягався до дисциплінарної відповідальності та звільнений з роботи саме наказами УМВС України в Житомирській області - відповідача 1 у справі, а не відповідача 2, що стверджується копіями його трудової книжки та оскаржуваних наказів, хоч і працював у прямому підпорядкуванні УДАІ УМВС України в Житомирській області відповідача 2 у справі.

Відповідно до статті 27 Закону України «Про оплату праці», пункту 2 Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08.02.1995 року № 100, середньомісячна заробітна плата за час вимушеного прогулу працівника обчислюється виходячи з виплат за останні два календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов'язана виплата, тобто, що передують дню звільнення працівника з роботи.

При цьому згідно з пунктом 5 наведеного вище Порядку основою для визначення загальної суми заробітку, що підлягає виплаті за час вимушеного прогулу, є середньоденна (середньогодинна) заробітна плата працівника, яка згідно з пунктом 8 цього Порядку визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців роботи (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період. Після визначення середньоденної заробітної плати як розрахункової величини для нарахування виплат працівнику здійснюється нарахування загальної суми середнього заробітку за час вимушеного прогулу, яка обчислюється шляхом множення середньоденної заробітної плати на середньомісячне число робочих днів у розрахунковому періоді. Середньомісячне число робочих днів розраховується діленням на 2 сумарного числа робочих днів за останні календарні місяці згідно з графіком роботи підприємства, установи, організації, встановленим із дотриманням вимог законодавства.

Крім того, положеннями розділу III наведеного Порядку передбачені види виплат, які підлягають урахуванню і які не підлягають урахуванню при обчисленні середнього заробітку як розрахункової величини для нарахування виплати за час вимушеного прогулу (постанова Верховного суду України від 23 січня 2012 р. № 6-87цс11).

Таким чином, перевіривши наведений позивачем в уточненні позовних вимог від 09.04.2015 року розрахунок суми середнього заробітку за час вимушеного прогулу, виходячи із відомостей про суми заробітної плати ОСОБА_1 за серпень-вересень 2014 року та середньомісячної заробітної плати, наведених у довідках УДАІ УМВС України в Житомирській області № 6/30 від 23.04.2015 року та № 6/101 від 17.11.2013 року, суд дійшов висновку про його правильність, а відтак, правомірність вимоги позивача про стягнення солідарно з відповідачів на його користь заробітку за час вимушеного прогулу в загальній сумі 17388,24 грн., що є підставою для її задоволення.

Відповідно до ч.1 ст.3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених прав. Згідн з ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути зокрема відновлення становища, яке існувало до порушення, та визнання незаконними рішень, дій чи бездіяльності органу державної влади або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом.

Відтак, позовні вимоги, як законні та обгрунтовані, підлягають задоволенню в повному обсязі.

Позивач звільнений від сплати судового збору на підставі п.1 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір», а тому відповідно до вимог ст.88 ЦПК України судовий збір в загальній сумі 487,20 грн. (з яких 243,60 грн. по вимогах немайнового характеру та 243,60 грн. по вимогах майнового характеру) підлягає стягненню з відповідачів пропорційно до задоволених вимог в рівних частинах.

У відповідності до ч.5 ст.235 КЗпП України та ст.367 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про поновлення на роботи незаконно звільненого працівника та присудження працівникові виплати заробітної плати, але не більше ніж за один місяць.

Тому керуючись ст.ст.10, 11, 60, 61, 88, 209, 212-215, 218, 367 Цивільного процесуального кодексу України, суд -

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги задоволити повністю.

Визнати наказ Управління Міністерства внутрішніх справ України в Житомирській області № 524 від 10.06.2014 року в частині притягнення ОСОБА_1 до дисциплінарної відповідальності у вигляді догани протиправним та скасувати його в цій частині.

Визнати наказ Управління Міністерства внутрішніх справ України в Житомирській області № 993 від 09.10.2014 року в частині притягнення ОСОБА_1 до дисциплінарної відповідальності у вигляді звільнення з роботи протиправним та скасувати його в цій частині.

Поновити ОСОБА_1 на роботі на посаді фахівця Центру надання послуг, повязаних з використанням автотранспортних засобів з обслуговування Овруцького та Народицького районів, підпорядкованого УДАІ УМВС України в Житомирській області.

Стягнути солідарно з Управління Міністерства внутрішніх справ України в Житомирській області та Управління Державної автомобільної інспекції УМВС України в Житомирській області на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу в сумі 17388,24 грн.

Стягнути з Управління Міністерства внутрішніх справ України в Житомирській області на користь держави судовий збір в сумі 243,60 грн.

Стягнути з Управління Державної автомобільної інспекції УМВС України в Житомирській області на користь держави судовий збір в сумі 243,60 грн.

Допустити негайне виконання рішення в частині поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за один місяць.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана через Овруцький районний суд Житомирської області в Апеляційний суд Житомирської області протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення. Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя:

ОСОБА_11