н/п 2/490/2595/2015
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 квітня 2015 року м. Миколаїв

Центральний районний суд м. Миколаєва у складі:

головуючого судді Подзігун Г.В.

при секретарі Голубашенко Т.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Миколаєві цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства комерційного банку „Приватбанк до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, -

В С Т А Н О В И В :

18.11.2013 року ПАТ КБ „Приватбанк звернулося до суду із позовом до ОСОБА_1, вимоги якого зменшило в ході розгляду справи по суті, та просило стягнути заборгованість за договором б/н від 22.09.2006 року в розмірі 24737,97 грн., посилаючись на невиконання відповідачем своїх зобовязань щодо сплати кредиту та відсотків за вказаним договором.

Представник позивача в судове засідання не зявився, надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, вимоги позову підтримав.

Представник відповідача у судове засідання не зявився, надав суду заперечення в якому проти задоволення позову заперечував, просив суд відмовити в його задоволенні у зв'язку з пропуском строку позовної давності.

Ухвалою суду справу розглянуто за відсутності учасників процесу, оскільки у справі достатньо даних про права та взаємини сторін.

Вивчивши доводи позову та дослідивши письмові докази, судом встановлені наступні факти та відповідні ним правовідносини.

Як вбачається із матеріалів справи, 22.09.2006 року відповідач звернувся до позивача із заявою-анкетою про встановлення кредитного ліміту на платіжну карту в розмірі 4000 грн., відповідно до умов якої позивач встановив відповідачу кредитний ліміт в розмірі 4000 грн. зі сплатою відсотків у розмірі 48 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Підписанням вказаної заяви відповідач підтвердив ознайомлення із умовами і правилами надання банківських послуг та правилами користування платіжною картою та своє зобовязання їх виконувати.

Відповідно до п. 6.5 Правил користування платіжною картою відповідач зобовязався погашати заборгованість по кредиту, процентам за користування ним, на умовах, передбачених чинним договором.

Дотепер відповідач не виконує свої грошові зобовязання за вказаним договором належним чином, що привело до виникнення заборгованості по поверненню кредиту в розмірі 24737,97 грн., з якої: заборгованість за кредитом 3711,83 грн., заборгованість по процентам 19610,05 грн. штраф відповідно до п.8.6 Умов та правил надання банківських послуг - 250 грн., та 1166,09 грн.

Згідно п.9.12 даного договору, строк дії договору 12 місяців. Згідно п.п. 3.1.,3.1.1,3.1.2,3.1.3 договору, строк дії договору зазначається на лицевій стороні картки. При цьому якщо жодна з сторін не подала заяву про припинення дії договору то договір пролонговується на такий самий строк, що підтверджується отриманням клієнтом банку нової картки, на які зазначається новий строк дії договору. Як зазначає представник відповідача заява на пролонгацію дії договору та видачу нової картки банку з відміткою нового строку дії договору не видавалася, а за таких обставин строк дії договору сплив 22.09.2007 року. За такого на момент звернення до суду із позовом банк вже пропустив строк позовної давності, що є підставою для відмови в задоволенні позову.

Відповідно до вимог ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до ч.1 ст. 251 ЦК України строком є певний період у часі, зі спливом якого пов'язана дія чи подія, яка має юридичне значення. Строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами.

Згідно ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки, спеціальна позовна давність в один рік встановлено п.1 ч.2 ст. 258 ЦК України відносно неустойки.

Частиною 1 ст. 260 ЦК України передбачено, що позовна давність, встановлена законом, може бути збільшена за домовленістю сторін. Договір про збільшення позовної давності укладається у письмовій формі.

Відповідно до вимог ч.1 ст. 264 ЦК України перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов'язку.

Враховуючи вищевикладене можна прийти до висновку висновку, що право Банку на отримання суми боргу по кредитному договору від відповідача є доведеним, але таке право не підлягає захисту у зв'язку з пропуском Банком строку позовної давності, оскільки позивач мав можливість звернутись до суду на протязі трьох років після закінчення строку дії договору, але не звернувся, за такого пропустив вищевказаний строк без поважних причин.

Як роз'яснено у пункті 31 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 березня 2012 року за №5 Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносинвраховуючи положення пункту 7 частини 13 статті 11 Закону України Про захист прав споживачів, суди мають виходити з того, що у спорах щодо споживчого кредитування кредитодавцю забороняється вимагати повернення споживчого кредиту, строк давності якого минув.

Враховуючи вищевикладене, у відповідності до вимог ст.267 ЦК України суд вважає, що у задоволенні позову слід відмовити.

Відповідно до ст. 88 ЦПК судовий збір сплачений при подачі позову.

Керуючись ст. ст. 14, 209, 212-215 ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В :

В задоволенні позову - відмовити.

Рішення може бути оскаржене через суд першої інстанції до апеляційного суду Миколаївської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення.

СУДДЯ Г.В. ПОДЗІГУН