АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХМЕЛЬНИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________
Справа № 676/9440/14-ц
Провадження № 22-ц/792/811/15
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 квітня 2015 року м. Хмельницький

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

апеляційного суду Хмельницької області

в складі: головуючої - судді Федорової Н.О.,

суддів - Баса О.Г., Карпусь С.А.,

при секретарі - Бондарі О.В.,

з участю: представника позивача - Прядун Л.В.,

представника відповідача - ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою представника відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у м. Кам'янець-Подільському Хмельницької області на рішення Кам'янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 16 березня 2015 року у справі за позовом відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у м. Кам'янець-Подільському Хмельницької області до ОСОБА_3 про стягнення коштів,

в с т а н о в и л а:

17 грудня 2014 року відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у м. Кам'янець-Подільському Хмельницької області звернулось до суду із вищевказаним позовом. В його обґрунтування зазначило, що 16 серпня 2004 року приблизно о 23 год. на трасі Кам'янець-Подільський - Стара Ушиця, поблизу с. Княжпіль, водій ОСОБА_4, будучи в стані алкогольного сп'яніння, керуючи автомобілем ЗІЛ, державний номер НОМЕР_1, рухаючись по другорядній дорозі з с. Фурманівка до с. Княжпіль, виїхав на головну дорогу, де допустив зіткнення з автомобілем ВАЗ 2105, державний номер НОМЕР_2, під керуванням ОСОБА_5 В результаті дорожньо-транспортної пригоди водій ОСОБА_5 отримав середньої тяжкості тілесні ушкодження. Це сталось під час виконання ним трудових обов'язків у сільськогосподарському кооперативі «Рункошівський».

Вироком Кам'янець-Подільського міськрайонного суду від 9 грудня 2004 року ОСОБА_4 визнано винним у вчиненні вказаної дорожньо-транспортної пригоди, а з власника джерела підвищеної небезпеки ОСОБА_3 стягнено на користь ОСОБА_5 матеріальну та моральну шкоду.

________________________________________________________________________________________________

Доповідач у першій інстанції Шевцова Л.М. Провадження № 22-ц/792/811/15

Суддя-доповідач Федорова Н.О. Категорія № 26

3 листопада 2011 року за висновками комісії з спеціального розслідування дорожньо-транспортну пригоду визнано нещасним випадком, пов'язаним з виробництвом, про що складений акт за формою Н-1, який затверджено начальником управління Держгірпромнагляду по Хмельницькій області.

На підставі вказаного акту та ряду інших документів, відділенням виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у м. Кам'янець-Подільському ОСОБА_5 станом на 1 грудня 2014 року призначено та виплачено: одноразову допомогу в разі стійкої втрати професійної працездатності у розмірі 39820 грн. та 20797 грн. 93 коп. щомісячних відшкодувань частини втраченого заробітку. Окрім того, згідно з довідкою МСЕК відшкодовано вартість: палиці - 28 грн.; ортопедичного взуття - 4326 грн. 38 коп.; путівки на санаторно-курортне лікування - 10680 грн.; проїзд до санаторію - 222 грн. 60 коп. Загальна сума, яка відшкодована ОСОБА_5, складає 75874 грн. 91 коп.

А тому, просив суд стягнути з ОСОБА_3 на користь відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у м. Кам'янець-Подільському Хмельницької області 75874 грн. 91 коп. понесених витрат.

Рішенням Кам'янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 16 березня 2015 року у задоволенні позову відмовлено.

Непогоджуючись з даним рішенням, представник відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у м. Кам'янець-Подільському Хмельницької області подав апеляційну скаргу, у якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове, яким позов задовольнити.

Рішення вважає незаконним та необґрунтованим, таким, що ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Не згідний із висновком суду про те, що ОСОБА_4, з вини якого сталась дорожньо-транспортна пригода, експлуатував транспортний засіб на правових підставах, який належав ОСОБА_3 На його думку, такий висновок суперечить вироку суду від 9 грудня 2004 року, згідно з яким відшкодування матеріальної та моральної шкоди потерпілому ОСОБА_5 покладено не на водія ОСОБА_4, а на власника джерела підвищеної небезпеки - ОСОБА_3

Безпідставним та таким, що суперечить чинному законодавству, вважає висновок суду про те, що водій ОСОБА_4 повинен відповідати за завдану шкоду, так як він визнаний винним у дорожньо-транспортній пригоді.

Не згідний із думкою суду про те, що відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у м. Кам'янець-Подільському Хмельницької області не має права на звернення з вимогою до винної особи про відшкодування сплачених страхових сум потерпілому.

Непогоджуючись із апеляційною скаргою, представник відповідачки ОСОБА_3 - ОСОБА_2 подала заперечення, у якому просить апеляційну скаргу відхилити, а рішення суду першої інстанції залишити без змін. Зазначає, що при розгляді справи, суд правильно встановив та належно перевірив обставини, що мають значення для вирішення справи. Рішення суду ухвалено із додержанням норм матеріального та процесуального права, а тому, підстав для його скасування чи зміни немає.

У судовому засіданні представник позивача Прядун Л.В. підтримала апеляційну скаргу з мотивів, які в ній зазначені.

Представник відповідача ОСОБА_2 заперечила проти апеляційної скарги, посилаючись на те, що в силу закону позивач не має права на повернення компенсаційних виплат, здійснених ОСОБА_5

Заслухавши доповідача, пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає відхиленню з наступних підстав.

Відповідно до ст.ст. 213, 214 ЦПК України рішення повинно бути законним та обґрунтованим та відповідати на питання: чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Згідно з ч. 1 ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судом правильно встановлені фактичні обставини справи, дана їм правильна оцінка, а його висновки узгоджуються з матеріалами справи і відповідають закону.

Встановлено, що 16 серпня 2004 року приблизно о 23 год. на трасі Кам'янець-Подільський - Стара Ушиця, поблизу с. Княжпіль, водій ОСОБА_4, будучи в стані алкогольного сп'яніння, керуючи автомобілем ЗІЛ, державний номер НОМЕР_1, рухаючись по другорядній дорозі з с. Фурманівка до с. Княжпіль, виїхав на головну дорогу, де допустив зіткнення з автомобілем ВАЗ 2105, державний номер НОМЕР_2, під керуванням ОСОБА_5 В результаті дорожньо-транспортної пригоди водій ОСОБА_5 отримав середньої тяжкості тілесні ушкодження. Це сталось під час виконання ним трудових обов'язків у сільськогосподарському кооперативі «Рункошівський».

Вироком Кам'янець-Подільського міськрайонного суду від 9 грудня 2004 року ОСОБА_4 визнано винним у вчиненні вказаної дорожньо-транспортної пригоди, а з власника джерела підвищеної небезпеки ОСОБА_3 стягнено на користь ОСОБА_5 8729 грн. 66 коп. матеріальної шкоди та 4000 грн. моральної шкоди.

3 листопада 2011 року за висновками комісії з спеціального розслідування дорожньо-транспортну пригоду визнано нещасним випадком, пов'язаним з виробництвом, про що складений акт за формою Н-1, який затверджено начальником управління Держгірпромнагляду по Хмельницькій області.

На підставі вказаного акту та ряду інших документів, відділенням виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у м. Кам'янець-Подільському ОСОБА_5 станом на 1 грудня 2014 року призначено та виплачено: одноразову допомогу в разі стійкої втрати професійної працездатності у розмірі 39820 грн. та 20797 грн. 93 коп. щомісячних відшкодувань частини втраченого заробітку. Окрім того, згідно з довідкою МСЕК відшкодовано вартість: палиці - 28 грн.; ортопедичного взуття - 4326 грн. 38 коп.; путівки на санаторно-курортне лікування - 10680 грн.; проїзд до санаторію - 222 грн. 60 коп. Загальна сума, яка відшкодована ОСОБА_5, складає 75874 грн. 91 коп.

Згідно із ч. 1 ст. 1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом.

Зазначена норма, що міститься в главі 82 ЦК України та регулює правовідносини щодо відшкодування шкоди, передбачає право регресу особи в разі, якщо вона відшкодувала потерпілому шкоду, завдану іншою особою в рамках деліктних правовідносин між нею та потерпілим.

Разом з тим, правовідносини, пов'язані зі страхуванням різних видів, регулюються нормами глави 67 ЦК України.

Відповідно до ст. 980 ЦК України предметом договору страхування можуть бути майнові інтереси, які не суперечать закону і пов'язані з: 1) життям, здоров'ям, працездатністю та пенсійним забезпеченням (особисте страхування); 2) володінням, користуванням і розпоряджанням майном (майнове страхування); 3) відшкодуванням шкоди, завданої страхувальником (страхування відповідальності).

Статтею 999 ЦК України передбачено, що законом може бути встановлений обов'язок фізичної або юридичної особи бути страхувальником життя, здоров'я, майна або відповідальності перед іншими особами за свій рахунок чи за рахунок заінтересованої особи (обов'язкове страхування). До відносин, що випливають із обов'язкового страхування, застосовуються положення цього Кодексу, якщо інше не встановлено актами цивільного законодавства.

Стаття 993 ЦК України передбачає, що до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки.

Відповідно до цієї норми до страховика переходить право вимоги до особи, відповідальної за завдані збитки про відшкодування шкоди, лише в разі виплати страхового відшкодування за договором майнового страхування. В разі проведення страхових виплат за договором особистого страхування (життя, здоров'я, працездатності, пенсійного забезпечення) таке право вимоги страховика до особи, відповідальної за заподіяння шкоди, не передбачено.

Зазначений висновок випливає виходячи із системного аналізу норм ст.ст. 512, 993, 999 ЦК України, положень Основ законодавства України про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від 14 січня 1998 року (далі Основи) та Закону України від 18 січня 2001 року № 2240-ІІІ «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими народженням та похованням» (далі Закон).

Вказані закони визначають принципи та загальні правові, фінансові і організаційні засади загальнообов'язкового державного соціального страхування громадян та, зокрема, правову основу, економічні механізми і організаційну структуру загальнообов'язкового державного соціального страхування з тимчасової втрати працездатності.

Відповідно до ст.ст. 6, 20 Основ страховиками є цільові страхові фонди, які беруть на себе зобов'язання щодо збору страхових внесків та надання застрахованим особам матеріального забезпечення і соціальних послуг при настанні страхових випадків, основними джерелами коштів яких є внески роботодавців і застрахованих осіб.

Статтею 5 Закону визначено основні принципи страхування від нещасного випадку, якими, зокрема, є обов'язковість страхування від нещасного випадку осіб, які працюють на умовах трудового договору (контракту) та інших підставах, передбачених законодавством про працю; державні гарантії реалізації застрахованими особами своїх прав; обов'язковість фінансування Фондом соціального страхування з тимчасової втрати працездатності витрат, пов'язаних із наданням матеріального забезпечення та соціальних послуг в обсягах, передбачених цим Законом; формування та використання страхових коштів на засадах солідарності та субсидування; цільове використання коштів загальнообов'язкового державного соціального страхування у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності; відповідальності роботодавців та Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності за реалізацію права застрахованої особи на матеріальне забезпечення та соціальні послуги за цим законом.

Відповідно до ст. 2 Закону суб'єктами страхування є: страховик Фонд соціального страхування з тимчасової втрати працездатності; страхувальник роботодавець; застрахована особа найманий працівник, а у випадках, передбачених цим Законом, також інші особи, на користь яких здійснюється загальнообов'язкове державне соціальне страхування у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності. Об'єктом страхування є тимчасова втрата працездатності застрахованою особою.

Таким чином, страхування у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності є обов'язковим особистим страхуванням.

Ні Основи, ні Закон, ні норми глави 67 ЦК України не передбачають право страховика, який сплатив страхове відшкодування потерпілій особі, застрахованій за договором загальнообов'язкового державного соціального страхування згідно із Законом, на звернення з вимогою до винної особи про відшкодування сплачених застрахованому страхових сум.

Крім того, задоволення таких вимог означало б заміну сторін у зобов'язанні, в якому права застрахованої особи на отримання відшкодування перейшли б до страховика, у той час як відповідно до ст. 515 ЦК України, не допускається заміна кредитора в зобов'язаннях, нерозривно пов'язаних з особою кредитора, зокрема, про відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я.

З огляду на викладене, суд першої інстанції прийшов до правильного висновку про те, що позивач, як страховик за обов'язковим особистим страхуванням не має права вимоги до особи, відповідальної за заподіяння шкоди потерпілому, а отже, обґрунтовано відмовив у позові.

За таких умов доводи апеляційної скарги не можна визнати переконливими, оскільки вони не містять доказів, які б спростовували висновки суду першої інстанції та впливали на законність судового рішення.

При розгляді справи суд першої інстанції не вирішуючи спір між позивачем та ОСОБА_4 помилково вказав, що за завдану шкоду повинен відповідати водій, так як він визнаний винним у дорожньо-транспортній пригоді. Разом з тим, ця помилка не вплинула на законність ухваленого рішення і є формальною, а тому не може бути підставою для його скасування з цих мотивів.

Судом першої інстанції дотримані вимоги процесуального закону, всебічно, повно і об'єктивно з'ясовані обставини справи та надана їм належна оцінка, тому підстав для скасування його рішення в межах доводів апеляційної скарги та заявленого позову не вбачається.

Судові витрати, відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України, слід компенсувати за рахунок держави.

Керуючись ст.ст. 307, 308, 313 - 315, 317, 319, 324 ЦПК України, колегія суддів

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу представника відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у м. Кам'янець-Подільському Хмельницької області відхилити.

Рішення Кам'янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 16 березня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, проте може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуюча: /підпис/

Судді: /підписи/

З оригіналом згідно: суддя апеляційного суду Н.О. Федорова