У х в а л а

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 грудня 2015 рокум. Київ

Суддя Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ Мартинюк В.І., розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 10 серпня 2015 року та рішення апеляційного суду Дніпропетровської області від 6 жовтня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,

в с т а н о в и в:

У січні 2015 року ОСОБА_3 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу.

В обґрунтування позову зазначає, що вони з відповідачем перебувають у зареєстрованому шлюбі з 14 березня 2009 року (шлюб зареєстровано Дніпровським відділом РАЦС м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області, актовий запис

№ 190). У шлюбі мають неповнолітню дитину, сина - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1. Сімейно-шлюбні відносини між нею й відповідачем припинені з квітня 2012 року, живуть окремо, сім'я розпалася та відновленню, на її думку, не підлягає. Відповідач постійно погрожує їй та її знайомим, вчиняє сварки, у зв'язку з чим вона неодноразово зверталася до правоохоронних органів. Просить суд розірвати шлюб між нею та відповідачем.

Рішенням Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 10 серпня 2015 року позов ОСОБА_3 задоволено. Шлюб між ОСОБА_3 та ОСОБА_2, зареєстрований

14 березня 2009 року Дніпровським відділом РАЦС м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області, актовий запис № 190, розірвано. Ухвалено також після розірвання шлюбу залишити ОСОБА_3 прізвище «ОСОБА_3». Вирішено питання про судові витрати.

Рішенням апеляційного суду Дніпропетровської області від 6 жовтня

2015 року з мотивувальної частини рішення Дніпровського районного суду

м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 10 серпня 2015 року виключено посилання на припинення сімейно-шлюбних відносин між сторонами із квітня 2012 року.

У касаційній скарзі ОСОБА_2 просить рішення Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 10 серпня 2015 року та рішення апеляційного суду Дніпропетровської області від 6 жовтня 2015 року скасувати, мотивуючи свою вимогу порушенням судами (судом) норм процесуального права й неправильним застосуванням норм матеріального права, та передати справу на новий розгляд до суду першої інстанції.

У відкритті касаційного провадження у справі слід відмовити з таких підстав.

Згідно з ч. 1 ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.

Відповідно до ч. 1 ст. 55 СК України дружина та чоловік зобов'язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім'ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги.

Положеннями чч. 3, 4 ст. 56 СК України передбачено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв'язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом.

Відповідно до вимог ст. 111 СК України суд вживає заходів щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства.

Згідно з положеннями ст. 112 СК України суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере з до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя.

Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Задовольняючи позов ОСОБА_3 про розірвання шлюбу, суд першої інстанції, керуючись нормами СК України, виходив із встановлених у справі обставин, зокрема з того, що між подружжям склалися неприязні стосунки, що підтверджується зокрема неодноразовими фактами звернення як позивача так і відповідача до органів МВС України з приводу протиправної поведінки іншого подружжя, понад вісім місяців сторони не підтримують сімейних відносин, наданий судом строк для примирення (ухвалою від 10 березня 2015 року за клопотанням відповідача сторонам надавався строк для примирення п'ять місяців) до відновлення сім'ї не привів, позивач категорично заперечує проти можливості відновлення подружніх стосунків.

Апеляційний суд з висновками суду першої інстанції щодо задоволення позову погодився, правильно виключивши з мотивувальної частини рішення суду першої інстанції посилання на припинення між сторонами шлюбних відносин із 2012 року.

Такі висновки судів відповідають обставинам справи та ґрунтуються на доказах, яким дана правильна оцінка.

Наведені в касаційній скарзі доводи висновків судів не спростовують.

Відповідно до п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті касаційного провадження, якщо касаційна скарга є необґрунтованою і викладені у ній доводи не викликають необхідності перевірки матеріалів справи.

Із матеріалів касаційної скарги та змісту оскаржуваних судових рішень убачається, що скарга є необґрунтованою і наведені в ній доводи не дають підстав для висновків щодо незаконності та неправильності зазначених судових рішень.

Керуючись ст. 328 ЦПК України,

у х в а л и в:

Відмовити ОСОБА_2 у відкритті касаційного провадження у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу.

Додані до скарги матеріали повернути заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Вищого спеціалізованого

суду України з розгляду

цивільних і кримінальних справ В.І.Мартинюк