Провадження № 2/185/305/15
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 березня 2015 року м.Павлоград

Павлоградський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді - Шаповалової І.С.,

за участі секретаря - Булдакової К.Е.,

розглянувши в судовому засіданні в залі Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернулася до суду з позовом до відповідача поділ майна, набутого у шлюбі. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що з 05 березня 1994 року перебувала з відповідачем у зареєстрованому шлюбі.

Рішенням Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 17 січня 2012 року шлюб між сторонами розірвано.

Від вказаного шлюбу сторони мають двох дітей ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2.

Згідно уточненої позовної заяви, позивач зазначила, що в період шлюбу сторонами було придбано автомобіль НОМЕР_1, к. 2599 свідоцтво САА 163048 від 22 жовтня 2009 року; автомобіль НОМЕР_2, к. 234942 свідоцтво ЯАА 355648 від 15 липня 1998 року; автомобіль НОМЕР_3, к. Роо72857 свідоцтво ВНС 465207 від 08 липня 1998 року.

Зазначені транспортні засоби є обєктом спільної сумісної власності подружжя, в звязку з чим, позивачем в уточненій позовній заяві поставлено питання про стягнення на її користь ? частини вартості вищевказаного майна.

Також в період шлюбу ОСОБА_5 (відповідачу по справі) було призначено та виплачено на підставі Постанови відділення фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України №5024 від 25 жовтня 2010 року, одноразову допомогу в розмірі 50 616,00 гривень в звязку із втратою працездатності.

Позивач в поданій до суду позовній заяві просить стягнути на її користь половину сплаченої відповідачу суми вищевказаної допомоги в розмірі 25308 гривень.

В судовому засіданні представник позивача позов підтримала в повному обсязі, наполягали на його задоволенню, посилаючись на обставини, які викладені в позові.

Представник відповідача проти задоволення позову заперечували , посилаючись на його безпідставність та необґрунтованість.

Вислухавши пояснення представників сторін , дослідивши матеріали справи та оцінивши їх у сукупності, повно та всебічно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд прийшов до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню виходячи з наступного.

Судом встановлено, що сторони з 05 березня 1994 року перебувала з відповідачем у зареєстрованому шлюбі.

Рішенням Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 17 січня 2012 року шлюб між сторонами розірвано.

Від вказаного шлюбу сторони мають двох дітей ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2.

За період перебування у зареєстрованому шлюбі, відповідачем було придбано та зареєстровано на своє імя автомобіль НОМЕР_1, к. 2599 свідоцтво САА 163048 від 22 жовтня 2009 року; автомобіль НОМЕР_2, к. 234942 свідоцтво ЯАА 355648 від 15 липня 1998 року; автомобіль НОМЕР_3, к. Роо72857 свідоцтво ВНС 465207 від 08 липня 1998 року.

Відповідно до статті 60 Сімейного Кодексу України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу).

З огляду на наведені положення закону діє презумпція виникнення права спільної сумісної власності подружжя на майно, якщо воно набуте ними за час шлюбу.

Згідно до п.22 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику застосування при розгляді справ про шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя" №11 від 21 грудня 2007 року, поділ спільного майна подружжя здійснюється за правилами, встановленими статтями 69 - 72 СК та ст. 372 ЦК.

Відповідно до ст. 69 СК України дружина та чоловік, мають право на поділ майна, належного їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу.

У разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором (ч.1 ст.70 СК України).

У відповідності до ч.1,4 ст.71 СК України, майно, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Присудження одному з подружжя грошової компенсації замість його частки у праві спільної сумісної власності на майно, зокрема на житловий будинок, квартиру, земельну ділянку, допускається лише за його згодою, крім випадків, передбачених Цивільним кодексом України.

Договору про зміну часток у праві сумісної власності між сторонами укладено не було, шлюбний договір між ними не укладався. Режим окремого проживання між сторонами по справі на час придбання спірного майна судом не встановлювався. Сторони не дійшли згоди про грошову компенсацію замість частки у праві спільної сумісної власності.

Відповідно до ст.ст.10, 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше, як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

Згідно ст.57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема, звуко- і відеозаписів, висновків експертів.

Згідно ст.58 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

У відповідності до ст.60 ЦПК України, кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі.

При цьому судом було розяснено представникам сторін у справі положення ст..ст.58, 59, 60 ЦПК України та розяснено про право з огляду на змагальність та диспозитивність судового розгляду заявити клопотання про призначення та проведення по справі експертизи для визначення вартості майна (транспортних засобів), які є предметом позовних вимог.

Враховуючи, що автомобілі, який є об'єктом поділу не можуть бути поділеними в натурі, та є спільною сумісною власністю подружжя, суд прийшов до висновку про те, що вбачаються підстави для визнання за сторонами права власності на 1/2 частину спірного майна, виділивши ідеальні частки подружжя в цьому майні без його реального поділу і залишивши автомобіль у їх спільній частковій власності.

Даючи оцінку вимогам позивача в частині стягнення на її користь грошових коштів в розмірі половини суми одноразової допомоги в звязку з втратою працездатності,виплаченої ОСОБА_5 (на підставі Постанови відділення фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України №5024 від 25 жовтня 2010 року, в розмірі 50 616,00 гривень , суд виходить з наступного.

Відповідно до ст.57 СК України, особистою приватною власністю дружини, чоловіка є майно, набуте нею, ним до шлюбу, майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але на підставі договору дарування або в порядку спадкування майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але за кошти, які належали їй, йому особисто.

Частиною 5 ст.57 СК України визначено, що особистою приватною власністю дружини, чоловіка є страхові суми, одержані нею, ним за обовязковим особистим страхуванням, а також за добровільним особистим страхуванням, якщо страхові внески сплачувалися за рахунок коштів, що були особистою приватною власністю кожного з них.

Виходячи з положень Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими похованням», одноразова допомога в разі стійкої втрати професійної працездатності є видом страхової виплати, а відтак не є в контексті ч.5 ст.57 СК України обєктом спільного сумісного майна подружжя.

З огляду на викладене суд вважає, що позовні вимоги в цій частині не є обґрунтованими та є такими, що не підлягають задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.10,11,57,60, 88, 209, 212-215 ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя задовольнити частково.

Визнати право власності за ОСОБА_1 на 1/2 частину автомобіля НОМЕР_1, к. 2599 свідоцтво САА 163048 від 22 жовтня 2009 року;

Визнати право власності за ОСОБА_1 на 1/2 частину автомобіля НОМЕР_2, к. 234942 свідоцтво ЯАА 355648 від 15 липня 1998 року;

Визнати право власності за ОСОБА_1 на 1/2 частину автомобіля НОМЕР_3, к. Роо72857 свідоцтво ВНС 465207 від 08 липня 1998 року;

Визнати право власності за ОСОБА_6 на 1/2 частину автомобіля НОМЕР_1, к. 2599 свідоцтво САА 163048 від 22 жовтня 2009 року;

Визнати право власності за ОСОБА_2 на 1/2 частину автомобіля НОМЕР_2, к. 234942 свідоцтво ЯАА 355648 від 15 липня 1998 року;

Визнати право власності за ОСОБА_2 на 1/2 частину автомобіля НОМЕР_3, к. Роо72857 свідоцтво ВНС 465207 від 08 липня 1998 року.

В решті позовних вимог - відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Дніпропетровської області через суд першої інстанції шляхом подачі в 10 денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги.

Суддя І. С. Шаповалова