АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 березня 2015 року Апеляційний суд Дніпропетровської області в складі:

Головуючого судді: Повєткіна В.В.

суддів: Рудь В.В., Ткаченко І.Ю.

при секретарі: Левцунову І.В.

Розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2

на рішення Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 09 лютого 2015 року

за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про стягнення додаткових витрат на дитину, -

В с т а н о в и в :

У грудні 2014 року ОСОБА_3 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення додаткових витрат на дитину посилаючись на те, що від спільного життя з відповідачем вони мають неповнолітню дитину ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1. Дитина хворіє і потребує додаткових витрат на лікування. Уточнивши позовні вимоги, позивач просила суд стягнути з відповідача додаткові витрати на лікування дитини, а саме: 5.980,00 грн. одноразово та 116,66 грн. щомісячно (а.с.1-2,35-37).

Рішенням Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 09 лютого 2015 року позовні вимоги задоволено частково, з відповідача на користь позивача стягнуто додаткові витрати на лікування неповнолітньої дитини ОСОБА_4 в сумі 4550,00 грн. одноразово та 116,66 грн. щомісячно, починаючи з 03 грудня 2014 року до досягнення дитиною повноліття (а.с.43-44).

В апеляційній скарзі (а.с.49-50) ОСОБА_2 просить рішення суду скасувати, як необґрунтоване і ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права, та ухвалити нове рішення, яким відмовити в задоволенні позовних вимог, оскільки:

- належні докази додаткових витрат позивачки на лікування дитини матеріали справи відсутні, які також не були наданні в судовому засіданні;

- не вбачається жодних обставин, які б обґрунтовували необхідність щомісячних платежів у заздалегідь встановленій сумі, яка була розрахована зі слів позивачки, а не на підставі документів.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції у межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що скарга є обґрунтованою і підлягає задоволенню частково з наступних підстав.

Частково задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції встановив, що крім аліментів, стягнутих з відповідача на користь позивача на утримання неповнолітньої дитини за рішенням суду, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню 1/2 частина понесених позивачем витрат на апаратне лікування дитини та додаткові витрати, які позивач може понести в майбутньому.

Колегія суддів вважає, що в частині стягнення щомісячних витрат на майбутнє висновок суду першої інстанції не відповідає вимогам закону та матеріалам справи.

Згідно до ч.1 ст.185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов'язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо).

Як встановлено судом першої інстанції, позивачем протягом 2012-2014 років понесені витрати на проходження двічі на рік курсу апаратного відновлювального лікування дитини в розмірі 7200,00 грн. та на придбання окулярів вартістю 1900,00 грн., тобто на загальну суму 9100,00 грн.

Розмір понесених позивачем витрат на лікування дитини встановлений матеріалами справи, а саме: медичними висновками (а.с.13,14), витягом з історії хвороби (а.с.15-17) та довідкою КЗ "Центр первинної медико-санитарної допомоги м. Павлоград" (а.с.40) про стан здоров'я дитини, довідкою лікаря офтальмологічного кабінету про прозодження курсів лікування та їх вартість (а.с.19), квитанціями про вартість окулярів (а.с.20).

Відповідно до ч.1 ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Заперечуючи проти розміру стягнених з нього додаткових витрат на лікування дитини, відповідач своїх доказів суду не надав, наявні у справі докази не спростував.

Тому доводи апеляційної скарги щодо відсутності у справі доказів на підтвердження розміру понесених позивачем витрат на лікування дитини є безпідставними.

Разом з тим, не можна погодитись з рішенням суду першої інстанції в частині стягнення з відповідача на користь позивача щомісячних додаткових витрат на майбутнє.

Рішення суду першої інстанції в цій частині мотивоване лише посиланням на норми матеріального права.

Позивач на підтвердження своїх вимог в цій частині доказів щодо розміру додаткових витрат на майбутнє на лікування дитини суду не надала.

З огляду на це колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції в цій частині підлягає скасуванню у зв'язку з невідповідністю висновків суду та порушенням норм матеріального та процесуального права.

З огляду на вищенаведене та оскільки обставини по справі досліджені у повному обсязі, колегія суддів вважає за необхідне ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позову ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про стягнення додаткових витрат на дитину на її лікування щомісячно до досягнення повноліття дитиною.

У зв'язку з викладеним і керуючись ст.ст.307,308,309,314,316 Цивільного процесу ального кодексу України, апеляційний суд, -

В И Р І Ш И В :

Рішення Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 09 лютого 2015 року в частині стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 додаткових витрат на лікування дитини ОСОБА_4 в сумі 116,66 грн. щомісячно - скасувати.

В задоволенні позову ОСОБА_3 до ОСОБА_2 в цій частині - відмовити.

В решті рішення Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 09 лютого 2015 року - залишити без змін, а апеляційну скаргу ОСОБА_2 - відхилити.

Рішення Апеляційного суду Дніпропетровської області набирає законної сили з моменту його проголошення і може бути оскаржене в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуючий:

Судді: