Справа № 214/583/14-ц
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

22 квітня 2015 року, Саксаганський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області, у складі:

головуючого судді Попова В.В.,

при секретарі Ткаченко К.М.,

за участю:

позивача ОСОБА_1,

його представника ОСОБА_2,

відповідача ОСОБА_3,

її представника ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, у залі суду, у м. Кривому Розі, цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про визначення місця проживання дитини та зустрічним позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_1 про визначення місця проживання дитини, третя особа Служба у справах дітей Виконавчого комітету Саксаганської районної у місті ради м. Кривого Рогу, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3 про визначення місця проживання дитини, яка після укладення шлюбу змінила своє прізвище зі «Скрипник» на «Пліскунова», в якому просить визначити місце проживання їхньої дитини дочки ОСОБА_6,ІНФОРМАЦІЯ_1, за адресою його місця проживання, залишивши її на його утриманні та вихованні, посилаючись при цьому на те, що перебував з відповідачем в шлюбі з травня 2007 року по 16 травня 2012 року, від якого мають спільну дочку ОСОБА_6, 16.10.2007року народження. Після припинення шлюбних відносин дочка залишилась проживати з ним, а відповідач платила на її утримання аліменти. Рішенням Виконавчого комітету Саксаганської районної у місті ради м. Кривого Рогу було визначено порядок її зустрічей з дочкою. Однак відповідач вихованням дитини не займалась, а в жовтні 2013 року викрала дитину від нього та до цього часу не повертає, а також перешкоджає йому зустрічатись з дитиною, тому він уважає, що місце проживання дитини повинно бути визначеним з ним, оскільки проживання дитини з відповідачем негативно на неї впливає.

ОСОБА_5, в свою чергу, звернулась до ОСОБА_1 із зустрічним позовом, в якому просить суд визначити місце проживання дочки ОСОБА_6 з нею, посилаючись при цьому на те, що в червні 2014 року відповідач забрав дитини у неї та обіцяв її повернути, але відмовився це робити, повідомивши, що дитина буде проживати з ним, однак вона вважає, що дитина повинна проживати саме з нею, оскільки зараз дитина перебуває з нею, відвідує дитячий садок, у неї у власності є житло, вона має постійний дохід і дитина забезпечена всім необхідним.

Позивач за первісним позовом та його представник у судовому засіданні підтримали позовні вимоги в повному обсязі.

Відповідач за первісним позовом та її представник проти задоволення первісного позову заперечували, оскільки, дійсно, під час шлюбних відносин з позивачем виникла така ситуація, коли у позивача не було роботи, тому вона була вимушена працювати за кордоном, однак зароблені гроші постійно надсилала позивачеві, а коли повернулась в Україну, то позивач не віддав їй дитину, зараз у неї нова сім'я, дитину вона забрала, однак це не є підставами, за яких дитина, для існування якої вона створила всі належні умови і яка її дуже любить і хоче проживати разом з нею, повинна проживати з позивачем.

Представник третьої особи надала суду письмову заяву про ухвалення рішення на розсуд суду.

Свідок ОСОБА_7 у судовому засіданні показала, що працює вихователем в КДНЗ №97, що дитина сторін відвідувала садочок з 2011 року по 2014 рік, дитину приводив до садочка тільки батько.

Свідок ОСОБА_8 у судовому засіданні показала, що є матірю позивача ОСОБА_1, що відповідач ОСОБА_5 не приділяла дитині уваги, що в 2010 році відповідач поїхала за кордон, де була біля року і за цей час пересилала її сину гроші та речі, що дитина хоче бути і з батьком, і з матірю.

Свідок ОСОБА_9 у судовому засіданні показала, що є сусідом позивача ОСОБА_1, що відповідача ОСОБА_5 не знає і знати не хоче, що остання працювала за кордоном та поверталась до ОСОБА_1

Свідок ОСОБА_10 у судовому засіданні показала, що товаришує з відповідачем ОСОБА_5 біля 20-ти років, а раніше спілкувались сімями, що в 2010 році позивач ОСОБА_1 позбавився роботи і він з ОСОБА_5 спільно вирішили, що остання поїде за кордон на заробітки, що із-за кордону ОСОБА_5 постійно пересилала позивачеві гроші, про що їй розповідав особисто ОСОБА_1, що після повернення ОСОБА_5 із-за кордону, позивач не давав їй дитину.

Свідок ОСОБА_11 тітка ОСОБА_5 у судовому засіданні дала такі ж показання.

Заслухавши пояснення сторін та їх представників, показання свідків, дослідивши матеріали справи, суд приходить до такого.

Із матеріалів справи вбачається, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, розірваному 16 травня 2012 року за рішенням Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу, від якого сторони мають малолітню дочку ОСОБА_6,ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.3).

У судовому засіданні на підставі пояснень сторін та показань свідків установлено, що з 2010 року по 2012 рік ОСОБА_5 дійсно не проживала з дитиною, позаяк працювала за кордоном в інтересах сім'ї, тому дитина проживала разом зі ОСОБА_1, після її повернення із-за кордону ОСОБА_1 перешкоджав ОСОБА_5 у спілкуванні з дитиною, тому у сторін виник спір щодо того, з ким буде проживати дитина, у звязку з чим висновком комісії з питань захисту прав дитини виконавчого комітету Саксаганської районної у місті ради м. Кривого Рогу від 11.06.2013 року було визначено порядок зустрічей ОСОБА_5 з дитиною (а.с.6).

На цей час дитина проживає з матірю, яка має власне житло та постійний дохід, дитина відвідувала комунальний дитячий навчальний заклад №191, а потім Грузький НВК, мати характеризується позитивно, сприяє культурному та духовному розвитку дитини (а.с.36-79).

Відповідно до ст. 161 СК України, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини береться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов'язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров'я та інші обставини, що мають істотне значення.

Відповідно до Принципу 6 Декларації прав дитини від 20.11.1959 року малолітня дитина не повинна, крім тих випадків, коли є виключні обставини, бути розлучена зі своєю матір'ю.

Таким чином, суд уважає, що обставини, на які ОСОБА_1 посилається у своєму позові, не є виключними, тобто такими, у звязку з якими дитина повинна бути розлучена з матірю відповідачем за первісним позовом.

У звязку з такими обставинами суд уважає первісні позовні вимоги необґрунтованими та такими, що задоволенню не підлягають і за цих же обставин вважає за необхідне зустрічні позовні вимоги задовольнити.

На підставі викладеного, керуючись ст. 161 СК України, принципом 6 Декларації прав дитини від 20.11.1959 року, ст.ст.3-6, 8, 10, 11, 15, 57-60, 88, 209, 212-215, 218, 224-228 ЦПК України, суд,

ВИРІШИВ:

У задоволенні первісних позовних вимог ОСОБА_1 відмовити.

Зустрічні позовні вимоги ОСОБА_5 задовольнити.

Визначити місце проживання малолітньої дитини ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, разом з матірю ОСОБА_5.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя В.В. Попов.