Справа №480/1588/14-ц 19.03.2015 19.03.2015 19.03.2015
Провадження №22-ц/784/764/15
Категорія 54 Головуючий у першій інстанції - Стрєльніков Д.В.
Доповідач апеляційного суду - Шаманська Н.О.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 березня 2015 року м. Миколаїв

Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Миколаївської області у складі:

головуючого - Шаманської Н.О.,

суддів - Лівінського І.В., Данилової О.О.,

при секретарі судового засідання - Горенко Ю.В.,

за участю: позивача - ОСОБА_3 та його представника - ОСОБА_4, представника відповідача - Козирєва А.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційними скаргами

ОСОБА_3,

публічного акціонерного товариства «Миколаївгаз»

на рішення Миколаївського районного суду Миколаївської області від 9 лютого 2015 року за позовом

ОСОБА_3

до

публічного акціонерного товариства «Миколаївгаз»

(далі - ПАТ «Миколаївгаз»)

про захист трудових прав,

в с т а н о в и л а:

У липні 2014 р. ОСОБА_3 звернувся з позовом до ПАТ «Миколаївгаз» про поновлення на роботі та виплату заробітної плати за час вимушеного прогулу, стягнення моральної шкоди.

Позивач зазначав, що 25 липня 2012 р. був прийнятий на роботу до ПАТ «Миколаївгаз» на посаду слюсаря з експлуатації та ремонту газового устаткування 3 розряду. 17 червня 2014 р. через погане самопочуття позивач не вийшов на роботу, повідомивши про таке безпосереднього керівника в телефонному режимі, та звернувся за медичною допомогою до Жовтневої центральної районної лікарні.

18 червня 2014 р. ОСОБА_3 вийшов на роботу, але не приступив до її виконання, оскільки керівництво змусило його пройти тест на наявність алкоголю за допомогою приладу «Алкотестер». Надалі, він був примусово доставлений до Миколаївського наркологічного диспансеру, де при обстеженні слідів алкогольного сп'яніння не виявлено. У зв'язку з різким погіршенням здоров'я, в цей день позивач вимушено залишив місце роботи та звернувся за медичною допомогою, після чого був госпіталізований до Миколаївської центральної районної лікарні, де перебував на стаціонарному лікуванні до 27 червня 2014 р.

1 липня 2014 р., повернувшись на роботу, йому повідомили, що наказом № 328-ОС його звільнено з займаної посади на підставі п. 4 ст. 40 КЗпП України за прогул 17 червня 2014 р.

Посилаючись на порушення ПАТ «Миколаївгаз» його трудових прав та завдання у зв'язку з цим моральної шкоди, позивач просив визнати незаконним та скасувати наказ про звільнення, поновити його на раніше займаній посаді слюсаря, стягнути з відповідача середній заробіток за час вимушеного прогулу з 1 липня 2014 р. по день поновлення на роботі та моральну шкоду у розмірі 45 000 грн.

Рішенням Миколаївського районного суду Миколаївської області 9 лютого 2015 р. позов ОСОБА_3 задоволено частково. Скасовано наказ голови правління ПАТ «Миколаївгаз» № 328-ОС від 1 липня 2014 р. про звільнення позивача з 1 липня 2014 р. на підставі п. 4 ст.40 КЗпП за прогули та поновлено його на роботі на раніше обійманій посаді слюсаря з експлуатації та ремонту газового устаткування 3 розряду сервісного центру з повірки лічильників та інших приладів управління контролю та організації обліку газу з 1 липня 2014 р. Стягнуто з ПАТ «Миколаївгаз» на користь позивача середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 1 липня 2014 р. по 9 лютого 2015 р. в розмірі 18 846 грн. 28 коп. з урахуванням податків та обов'язкових зборів та 1000 грн. моральної шкоди. Розподілені судові витрати.

В апеляційній скарзі ПАТ «Миколаївгаз», посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, неповне з'ясування обставин справи та їх невідповідність висновкам суду, просив його скасувати та постановити нове про відмову в задоволенні позову.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3 просив змінити рішення суду в частині стягнення з відповідача моральної шкоди збільшивши її відшкодування з 1000 грн. до 5000 грн., посилаючись на втрату душевного спокою та відсутність належного забезпечення рівня життя.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення осіб, які приймали участь у справі, перевіривши наведені в скарзі доводи та дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Так, відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 40 КЗпП України трудовий договір, укладений на невизначений строк, може бути розірваний власником або уповноваженим ним органом у випадку прогулу без поважних причин.

Судом встановлено, що з 25 липня 2012 р. ОСОБА_3 працював у ПАТ «Миколаївгаз» на посаді слюсаря з експлуатації та ремонту газового устаткування 3 розряду сервісного центру управління з питань газопостачання.

Наказом № 328-ОС від 1 липня 2014 р. його було звільнено з роботи за п. 4 ч. 1 ст. 40 КЗпП України.

Підставами для звільнення стала відсутність позивача на роботі 17 червня 2014 р. , яку відповідач вважав прогулами без поважних причин.

Разом з цим, з матеріалів справи вбачається, що дійсно 17 червня 2014 р. через погане самопочуття позивач не вийшов на роботу, повідомивши про це безпосереднього керівника в телефонному режимі, та звернувся за медичною допомогою до Жовтневої центральної районної лікарні, де проходив медичне обстеження і йому була надана медична допомога без подальшої госпіталізації та без оформлення листка непрацездатності, про що свідчать довідка Жовтневої ЦРЛ від 24 червня 2014 р., довідка з приймального відділення, журнал відмови від госпіталізації( а.с. 47-49), а також данні медичних досліджень (а.с. 102). На підставі зазначених досліджень було видано довідку № 4311 про направлення на амбулаторне лікування з діагнозом : «гастродоуденит. Обострение реактивного панкреотита» ( а.с. 48).

Вподальшому, в період з 18 по 27 червня 2014 р. позивач знаходився на стаціонарному лікуванні в хірургічному відділенні Миколаївського ЦРЛ з діагнозом: «язвенная болезнь 12-перстной кишки в ст. обострения, реактивный панкреатит» ( а.с. 8) .

Отже, відсутність позивача на роботі 17 червня 2014 р., була зумовлена погіршенням стану здоров'я, про що останній своєчасно повідомив керівника підрозділу та звернувся до медичної установи, а тому відсутність його на роботі в цей день не можна вважати прогулом без поважних причин.

До того ж, з матеріалів справи вбачається, що за час роботи на підприємстві позивач не мав жодних порушень трудової дисципліни, а тому притягнення його до дисциплінарної відповідальності у вигляді звільнення з роботи є занадто суворою мірою дисциплінарного стягнення.

За таких обставин, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про те, що права позивача порушені, а тому вірно поновив його на роботі та стягнув середній заробіток за час вимушеного прогулу.

Також суд, дійшов вірного висновку про те, що незаконним звільненням позивачу завдано моральної шкоди та з урахуванням характеру завданих позивачу моральних страждань, вірно визначив, що достатньої компенсацією моральної шкоди буде 1000 грн.

Доводи позивача в частині того, що сума визначена судом не відповідає важкості перенесених ним моральних страждань, не відповідає дійсності.

Посилання відповідача на фіктивність довідки, виданої Жовтневою ЦРЛ від 17 червня 2014 р., щодо звернення ОСОБА_3 за медичною допомогою, колегія суддів вважає безпідставними, оскільки зазначені обставини спростовуються довідкою Жовтневої ЦРЛ від 24 червня 2014 р., довідкою з приймального відділення (а.с.47,48), а також даними медичних досліджень ( а.с. 102) та довідкою Жовтневої ЦРЛ від 11 грудня 2014 р. (а.с. 108).

До того ж, подальша госпіталізація позивача та проходження лікування в іншій медичній установі з тим же діагнозом, свідчить про те, що звернення позивача 17 червня 2014 р. за медичною допомогою до Жовтневої ЦРЛ не носило фіктивного характеру та дійсно мало місце.

За такого, колегія суддів не вбачає підстав для скасування судового рішення, ухваленого з дотриманням норм матеріального та процесуального права.

Керуючись ст.ст. 303, 308, 314, 315 ЦПК України, колегія суддів

у х в а л и л а:

Апеляційні скарги публічного акціонерного товариства «Миколаївгаз», ОСОБА_3 відхилити, а рішення Миколаївського районного суду Миколаївської області від 9 лютого 2015 р. залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але протягом двадцяти днів з цього часу може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий: Судді: