АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
провадження № 22ц/790/2290/15 Головуючий 1 інст. - Довготько Т.М.
Справа №643/6150/14-ц Доповідач - Шаповал Н.М.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 березня 2015 року судова колегія судової палати у цивільних справах апеляційного суду Харківської області у складі:

головуючого - Шаповал Н.М.,

суддів: Котелевець А.В.,

Кіпенка І.С.,

за участю секретаря - Макаренко Ю.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові цивільну справу за апеляційною скаргою Управління служб у справах дітей Департаменту праці та соціальної політики Харківської міської ради на рішення Московського районного суду м. Харкова від 31 липня 2014 року по справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, треті особи: ОСОБА_4, Московський районний відділ у м. Харкові головного управління державної міграційної служби України в Харківській області, про усунення перешкод в користуванні власністю, виселення із житлового приміщення та зняття з реєстраційного обліку,-

ВСТАНОВИЛА:

У квітні 2014 року ОСОБА_2 звернувся до суду з вказаним позовом, в якому просив усунути йому перешкоди в користуванні квартирою АДРЕСА_1 шляхом виселення та зняття з реєстраційного обліку ОСОБА_3, судові витрати покласти на відповідача.

В обґрунтування позову посилався на те, що йому на праві власності належить однокімнатна квартира АДРЕСА_1, яку він успадкував після смерті свого брата - ОСОБА_5. У зазначеній квартирі проживають та зареєстровані ОСОБА_3 та його мати - ОСОБА_4 після смерті брата він дозволив відповідачці користуватися спірною квартирою протягом півроку від дати смерті брата, однак, відповідачка і досі користується квартирою і добровільно її не звільняє, та, крім того, створила несприятливі для проживання умови.

Рішенням Московського районного суду м. Харкова від 31 липня 2014 року позов ОСОБА_2 - задоволено. Усунено ОСОБА_2 перешкоди в користуванні його власністю шляхом виселення та зняття з реєстраційного обліку ОСОБА_3 з квартири АДРЕСА_1.

З таким рішенням не погодилось Управління служб у справах дітей Департаменту праці та соціальної політики Харківської міської ради, подало апеляційну скаргу, в якій просить скасувати вказане рішення суду першої інстанції та ухвалити нове, яким відмовити в задоволенні позовних вимог ОСОБА_2

Перевіряючи законність і обґрунтованість судового рішення відповідно до вимог ч.1 ст.303 ЦПК України - у межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених у суді першої інстанції, судова колегія вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, а рішення суду першої інстанції слід залишити без змін з підстав, передбачених ст.. 308 ЦПК України.

Задовольняючи позовні вимоги суд першої інстанції виходив з того, що права власника квартири, позивача, підлягають захисту шляхом виселення відповідачки, оскільки остання втратила право користування спірною квартирою з припиненням права власності колишнього власника житла.

Такі висновки суду першої інстанції колегія суддів вважає правильними.

Статтею 41 Конституції України, ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17 липня 1997 року, ст. ст. 316, 317, 319, 321 ЦК України закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого май на будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Гарантуючи захист права власності, закон надає власнику право вимагати усунення будь-яких порушень його права хоч би ці порушення і не були поєднані з позбавленням володіння.

Способи захисту права власності передбачені нормами ст. ст. 16, 386, 391 ЦК України. Об'єктом власності особи може бути, зокрема, житло - житловий будинок, садиба, квартира (ст. ст. 379, 382 ЦК України).

Судом встановлено та підтверджується наявними в матеріалах справи доказами, що ОСОБА_2 є власником квартири АДРЕСА_1 (а.с. 22).

Згідно ст.319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Частиною 1 ст. 391 ЦК України, передбачено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Приписами ст. 383 Цивільного кодексу України та ст. 150 ЖК України передбачено право власника використовувати житло для власного проживання членів сім'ї, інших осіб, та розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд.

Згідно до ч.1 ст.321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Також у статті 41 Конституції України вказано, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності.

Згідно ст. 150 ЖК Української РСР та ч.1 ст.383 ЦК України громадяни, які мають у приватній власності квартиру, користуються нею для особистого проживання і проживання членів їх сімей.

Матеріали справи свідчать, що у спірній квартирі зареєстрована ОСОБА_3 (а.с.11), яка не перебуває з позивачем ані в договірних, ані в родинних стосунках.

Стаття 109 ЖК УРСР передбачає, що виселення із займаного жилого приміщення допускається з підстав, установлених законом.

Виселення тимчасових мешканців, що проживають в квартирі без укладення договору найму, передбачено ст.ст. 98,99 ЖК України.

Тимчасові жильці на вимогу наймача або членів сім'ї, які проживають разом з ним, зобов'язані негайно звільнити приміщення, а в разі відмовлення - підлягають виселенню в судовому порядку без надання іншого жилого приміщення.

Таким чином, суд першої інстанції обґрунтовано прийшов до висновку про задоволення позовних вимог з урахуванням вимог ст.. 98, 116 ЖК України.

Суд повно та всебічно з"ясував обставини по справі, наданим доказам дав належну оцінку і постановив законне рішення.

Доводи апеляційної скарги висновки суду не спростовують.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 308, 317, 319 ЦПК України, судова колегія

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу Управління служб у справах дітей Департаменту праці та соціальної політики Харківської міської ради - відхилити.

Рішення Московського районного суду м. Харкова від 31 липня 2014 року - залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий -

Судді: