У Х В А Л А

Іменем України

18 березня 2015 року м. Ужгород

Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Закарпатської області в складі:

судді-доповідача - Кеміня М.П.,

суддів - Боднар О.В., Джуги С.Д.

при секретарі: Маринець Д.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Альфа-Банк» на рішення Свалявського районного суду від 12 січня 2015 року по справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Альфа-Банк» до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, третя особа - Служба у справах дітей Свалявської РДА, про звернення стягнення на предмет іпотеки та виселення, -

в с т а н о в и л а :

Публічне акціонерне товариство «Альфа-Банк» (далі по тексту - ПАТ «Альфа-Банк») подало апеляційну скаргу на рішення Свалявського районного суду від 12 січня 2015 року яким у задоволенні його позову про звернення стягнення на предмет іпотеки та виселення - відмовлено.

В апеляційній скарзі, просить рішення суду скасувати, як таке що винесене з порушенням норм матеріального та процесуального права, та ухвалити нове рішення про задоволення даного позову. На обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що судом не досліджувалося питання щодо наявності у боржника іншого нерухомого майна та щодо належності відповідачів до кола осіб, які є суб'єктами ЗУ «Про засади запобігання і протидії корупції», а відтак мораторій застосовано неправомірно. Крім того мораторій носить тимчасовий характер, а тому суд повинен був вирішити справу по суті та згідно ст.217 ЦПК України відстрочити виконання рішення суду.

В запереченні на апеляційну скаргу представник відповідача ОСОБА_6 просить її відхилити та залишити без змін рішення суду першої інстанції. Зокрема посилається на те, що іншого нерухомого майна відповідачі не мають і вони також не підпадають під дію ЗУ «Про засади запобігання і протидії корупції».

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді, перевіривши матеріали справи і обговоривши підстави апеляційної скарги, вважає за необхідне в її задоволенні відмовити з наступних підстав.

Встановлено, що 06.07.2007 року між ПАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» (правонаступником якого є ПАТ «Альфа-Банк») та ОСОБА_2 укладено договір про іпотечний кредит, згідно якого останній отримав кредит в сумі 25 000 доларів США під 12 % річних з кінцевим терміном повернення 05.07.2027 року.

З метою забезпечення виконання зобов'язань по даному кредитного договору 06.07.2007 року між ПАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» та ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_2, ОСОБА_5 укладено іпотечний договір, предметом якого стало належне останнім нерухоме майно, а саме: квартира АДРЕСА_1.

Своїх зобов'язань за кредитним договором ОСОБА_2. не виконував належним чином внаслідок чого виникла заборгованість, яка згідно розрахунку банку становить 157 269,47 грн.

Суд першої інстанції відмовив у задоволенні даного позову з підстав, передбачених ЗУ «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» (далі по тексту - Закон №1304-VII).

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції, так як він ґрунтується на нормах матеріального права.

Зокрема згідно ч.1 Закону №1304-VII, протягом дії цього Закону не може бути примусово стягнуте (відчужене без згоди власника) нерухоме житлове майно, яке вважається предметом застави згідно із статтею 4 Закону України "Про заставу" та/або предметом іпотеки згідно із статтею 5 Закону України "Про іпотеку", якщо таке майно виступає як забезпечення зобов'язань громадянина України (позичальника або майнового поручителя) за споживчими кредитами, наданими йому кредитними установами - резидентами України в іноземній валюті, та за умови, що:

таке нерухоме житлове майно використовується як місце постійного проживання позичальника/майнового поручителя або є об'єктом незавершеного будівництва нерухомого житлового майна, яке перебуває в іпотеці, за умови, що у позичальника або майнового поручителя у власності не знаходиться інше нерухоме житлове майно;

загальна площа такого нерухомого житлового майна (об'єкта незавершеного будівництва нерухомого житлового майна) не перевищує 140 кв. метрів для квартири та 250 кв. метрів для житлового будинку.

Як вірно встановлено судом першої інстанції по даній справі кредит отриманий ОСОБА_2 є споживчим та укладений в іноземній валюті; площа квартири, яка є предметом іпотеки менше 140 кв.м. (72,9 кв.м.) і така є постійним місцем проживання іпотекодавця та боржника (згідно відповіді Свалявського РВ ГУ ДМС України в Закарпатській області).

Згідно доданого до заперечення на апеляційну скаргу витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, - іншого нерухомого майна, крім вищезазначеної квартири за відповідачами не зареєстровано.

Також матеріали справи не містять жодних відомостей про те, що хтось із відповідачів належить до категорії осіб, які підпадають під дію ЗУ «Про засади запобігання і протидії корупції».

Таким чином судом вірно застосовано до даних правовідносин приписи Закону №1304-VII.

При цьому колегія суддів відхиляє посилання апелянта на необхідність ухвалення рішення про задоволення позову із відстрочкою його виконання до моменту втрати чинності Законом №1304-VII, з наступних підстав.

Згідно ст. 217 ЦПК України суд, який ухвалив рішення, може визначити порядок його виконання, надати відстрочку або розстрочити виконання, вжити заходів для забезпечення його виконання, про що зазначає в рішенні.

Відстрочка виконання рішення - це перенесення його виконання на більш пізній строк, при цьому цей строк повинен бути конкретно визначений.

Відповідно до ст. 3 Закону №1304-VII цей Закон набирає чинності з дня його опублікування та втрачає чинність з дня набрання чинності законом, який врегульовує питання особливостей погашення основної суми заборгованості, вираженої в іноземній валюті, порядок погашення (урахування) курсової різниці, що виникає у бухгалтерському та/або податковому обліку кредиторів та позичальників, а також порядок списання пені та штрафів, які нараховуються (були нараховані) на таку основну суму заборгованості.

Таким чином, в даному випадку неможливо встановити конкретно визначений строк втрати чинності Законом №1304-VII, а відтак відстрочка виконання рішення є неможлива.

За таких обставин суд дійшов правомірного висновку про відмову в задоволенні позовної вимоги про звернення стягнення на предмет іпотеки, а оскільки вимога про виселення є похідною, то така також задоволенню не підлягає.

Зазначене є підставою для відхилення апеляційної скарги відповідно до ст. 308 ЦПК України, яка перевірена апеляційним судом з врахуванням приписів ст. 303 ЦПК України.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 309, 314, 315 ЦПК України, колегія суддів -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Альфа-Банк» відхилити.

Рішення Свалявського районного суду від 12 січня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з дня її постановлення і може бути оскаржена в касаційному порядку на протязі двадцяти днів з дня набрання нею законної сили шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Суддя-доповідач

Судді