Справа № 639/377/15-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 квітня 2015 року Жовтневий районний суд м. Харкова

в складі: головуючого - судді Труханович В.В.

за участю секретаря - Антохіної О.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Комунального підприємства «Жилкомсервіс» про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, суд

ВСТАНОВИВ:

22 січня 2015 року до Жовтневого районного суду м. Харкова звернувся ОСОБА_1 з позовом до КП «Жилкомсервіс», в якому просив суд стягнути з відповідача на свою користь 5 520 грн. матеріальної шкоди, 1 319,28 грн. інфляційних витрат, та 5 000 грн. моральної шкоди, завданої незаконними діями відповідача з невидачі довідки про склад сімї.

23 лютого 2015 року позивачем було уточнено позовні вимоги, в яких він просив суд стягнути з відповідача на свою користь 7 472,84 грн. матеріальної шкоди, в тому числі 1 622,84 грн. інфляційних витрат, та 5 000 грн. моральної шкоди, завданої незаконними діями відповідача з невидачі довідки про склад сімї, а також стягнути з відповідача судові витрати.

В обґрунтування вимог по уточненому позову ОСОБА_1 посилається на те, що він та троє його неповнолітніх дітей, а також його мати ОСОБА_2 постійно проживають та зареєстровані за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1, б. 42, кв. 3 з 1995 року.

Діти позивача навчаються у Комунальному дитячому закладі «Дитяча школа мистецтв №4 ім. М.Д. Леонтовича», що розташований поруч з їх місцем проживання починаючи з нульового класу та постійно. До навчального закладу позивачу необхідно кожен рік надавати довідку з місця проживання про склад сімї, для звільнення від оплати за навчання дітей, яку він до 2013 року отримував в дільниці №45 КП «Жилкомсервіс».

Позивач зазначає, що в січні 2013 року у КП «Жилкомсервіс» йому було відмовлено у видачі довідки про склад сімї з посиланням на рішення суду від 2011 року, яке до теперішнього часу не виконано, та строк виконання якого сплинув, у звязку з чим позивач був змушений проводити оплату за навчання трьох дітей у повному обсязі.

Рішенням суду від 12.03.2014 року КП «Жилкомсервіс» було зобовязано видати ОСОБА_1 довідку про склад сімї, яка була надана йому в квітні 2014 року. Даним рішенням було встановлено незаконність дій працівників КП «Жилкомсервіс», що полягає у відмові видати довідку на вимогу позивача.

Таким чином, з 01.01.2013 року по 31.03.2014 року ОСОБА_1 був вимушений вносити плату до бухгалтерії навчального закладу за навчання своїх дітей на загальну суму 5 850 грн., які на його думку підлягають стягненню з відповідача.

Крім того, позивач просить суд стягнути з відповідача інфляційні витрати у розмірі 1 622,84 грн., а також моральну шкоду у розмірі 5 000 грн., яку обґрунтовує тим, що він є батьком багатодітної сімї у складі девяти дітей, а тому витрати, понесені ним внаслідок протиправної поведінки відповідача, лягли важким тягарем на сімейним бюджет, спричинивши багато душевних страждань, зумовлених тривогою за утримання дітей та негативними наслідками від невиправданих додаткових витрат.

У звязку з викладеним ОСОБА_1 і був змушений звернутися до суду з даним позовом.

03 квітня 2015 року від представника відповідача надійшли письмові заперечення, в яких він просить суд відмовити в задоволенні позову ОСОБА_1, посилаючись на те, що на дільниці КП «Жилкомсервіс» зберігається ордер на жиле приміщення за адресою: м. Харків, вул. Ромашкіна б. 8-А, кв. 72, виданий Виконавчим комітетом Жовтневої районної у місті Харківської міської ради від 05.04.2006 року на ім'я дружини позивача ОСОБА_3 з урахуванням сімох членів родини, в тому числі ОСОБА_1

Також, представник відповідача вказує, що ухвалою Вищого спеціалізованого суду України від 07.12.2001 року ОСОБА_1 та його дітей було визнано такими, що втратили право користування квартирою №3 по вул. Червоножовтневій, б. 42. На підставі даного рішення виконавчим комітетом ХМР було прийнято рішення, яким ОСОБА_2 було визнано наймачем однієї кімнати житловою площею 13,62 кв.м. в комунальній квартирі №3 по вул. Червоножовтневій, б. 42 зі складом сім'ї одна особа.

Так, на думку представника відповідача, КП «Жилкомсервіс» не мало законних підстав для видачі ОСОБА_1 довідки про склад сім'ї з урахуванням пяти членів родини.

Проти вимог ОСОБА_1 про відшкодування моральної шкоди представника відповідача також заперечувала, посилаючись на відсутність доказів, які могли б підтвердити обсяг його страждань.

Позивач ОСОБА_1 та його представник в судовому засіданні заявлений позов підтримали, підтвердили обставини, викладені в ньому, просили суд його задовольнити.

Представник відповідача, ОСОБА_4, яка діє на підставі довіреності від 12.01.2015 року, в судовому засіданні проти позову заперечувала, посилаючись на письмові заперечення, просила суд відмовити в його задоволенні.

Суд, вислухавши пояснення сторін та дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

В судовому засіданні було встановлено, що діти позивача ОСОБА_5, ОСОБА_6, та ОСОБА_7 навчаються у Комунальному початковому спеціалізованому навчальному закладі мистецтв «Дитяча школа мистецтв №4 ім. М.Д. Леонтовича». (а.с. 4,5)

Представник позивача пояснив в судовому засіданні, що для звільнення від оплати за навчання дітей, позивачу кожен рік необхідно надавати до навчального закладу довідку з місця проживання про склад сімї. Зазначену довідку до 2013 року позивач отримував в дільниці №45 КП «Жилкомсервіс». В січні 2013 року у КП «Жилкомсервіс» йому було відмовлено у видачі довідки про склад сімї з посиланням на рішення суду від 2011 року, у звязку з чим позивач був змушений проводити оплату за навчання трьох дітей у повному обсязі.

Дані обставини підтверджуються Довідкою КПССНЗМ «Дитяча школа мистецтв №4 ім. М.Д. Леонтовича» від 26.09.2014 року №89, яка дана ОСОБА_1 в тому, що він своєчасно не надав довідку про склад сім*ї, у зв'язку з чим проводилась повна оплата за навчання трьох дітей ОСОБА_5, ОСОБА_6, та ОСОБА_7 по безготівковому рахунку. (а.с. 4)

Рішенням Жовтневого районного суду м. Харкова від 12.03.2014 року зазначені вище дії дільниці №45 КП «Жилкомсервіс», щодо відмови у видачі довідки, були визнані безпідставними, та КП «Жилкомсервіс» в особі дільниці №45 було зобовязано видати ОСОБА_2, ОСОБА_1 довідку про склад осіб, зареєстрованих за адресою ІНФОРМАЦІЯ_1, б. 42, кв. 3. Рішення набрало законної сили. (а.с. 3)

Відповідно до ст. 61 ЦПК України, обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Представник позивача в судовому засіданні вказав, що довідка про склад сімї була надана ОСОБА_1 в квітні 2014 року.

За період з 01.01.2013 року по 31.03.2014 року централізованою бухгалтерією при відділі культури по Жовтневому району Департаменту культури за безготівковим розрахунком була одержана плата за навчання в загальній сумі 5 850,00 грн. за навчання дітей позивача ОСОБА_5, ОСОБА_6, та ОСОБА_8.

Вказані обставини підтверджуються довідкою Відділу культури по Жовтневому району Департаменту культури Харківської міської ради №148 від 01.10.2014 року. (а.с. 15)

Зазначені у довідці кошти були сплачені позивачем у справі ОСОБА_1. (а.с. 16, 27)

Таким чином, суд вважає, що внаслідок незаконних дій відповідача, ОСОБА_1 був змушений сплачувати кошти за навчання дітей, чим йому завдано матеріальну шкоду у розмірі 5 850,00 грн.

Відповідно до ч.1 ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов'язків. (ч. 1 ст. 1172 ЦК України)

Представник відповідача заперечуючи проти позову посилалась на те, що на дільниці КП «Жилкомсервіс» зберігається ордер на жиле приміщення за адресою: м. Харків, вул. Ромашкіна б. 8-А, кв. 72, виданий Виконавчим комітетом Жовтневої районної у місті Харківської міської ради від 05.04.2006 року на ім'я дружини позивача ОСОБА_3 з урахуванням сімох членів родини, в тому числі ОСОБА_1, та те що, ухвалою Вищого спеціалізованого суду України від 07.12.2001 року ОСОБА_1 та його дітей було визнано такими, що втратили право користування квартирою №3 по вул. Червоножовтневій, б. 42. На підставі зазначеного рішення суду, виконавчим комітетом ХМР було прийнято рішення, яким ОСОБА_2 було визнано наймачем однієї кімнати житловою площею 13,62 кв.м. в комунальній квартирі №3 по вул. Червоножовтневій, б. 42 зі складом сім'ї одна особа.

Але, суд не погоджується з запереченнями представника відповідача, у зв'язку з наступним.

Дійсно матеріали справи містять копію рішення Жовтневого районного суду м. Харкова від 21.09.2010 року, яке було частково скасовано рішенням апеляційного суду Харківської області від 22.02.2011 року, яке у свою чергу було частково скасовано ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07.12.2011 року. (а.с. 45-57)

Відповідно до вказаного рішення ОСОБА_3 та ОСОБА_1 було визнано такими, що втратили право користування кімнатою площею 13,62 кв.м., розташованою за адресою: м. Харків, вул. Червоножовтнева, б. 42, кв. 3.

Рішення набрало законної сили 07.12.2011 року.

Проте, як пояснили сторони в судовому засіданні, зазначене рішення суду до цього часу не виконано.

Крім того, позивач вказав, що він та ОСОБА_3 до теперішнього часу зареєстровані та мешкають за адресою: м. Харків, вул. Червоножовтнева, б. 42, кв. 3.

Стосовно доводів представника відповідача про наявність ордеру на жиле приміщення за адресою: м. Харків, вул. Ромашкіна б. 8-А, кв. 72, на ім'я дружини позивача ОСОБА_3 з урахуванням сімох членів родини, в тому числі ОСОБА_1, суд зазначає, що відповідно до рішення Виконавчого комітету Харківської міської ради від 12.12.2012 року №785 ОСОБА_2 визнано наймачем однієї кімнати в комунальній квартирі АДРЕСА_1, зі складом сімї одна особа. (а.с. 58-59)

Отже, заперечення представника відповідача суд вважає безпідставними, та не приймає їх до уваги, а тому позовні вимоги про відшкодування матеріальної шкоди у розмірі 5 850,00 грн. суд знаходить обґрунтованими, та такими, що підлягають задоволенню.

Щодо позовних вимог про стягнення з відповідача 1 622,84 грн. інфляційних витрат, суд зазначає, що стягнення індексу інфляції передбачено ст. 625 ЦК України лише за прострочення виконання грошового зобовязання.

Відповідно до ст. 509 ЦК України, зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Відповідно до п. 1.1 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 17.12.2013 року №14 «Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань», грошовим, за змістом статей 524, 533-535, 625 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України), є виражене в грошових одиницях (національній валюті України чи в грошовому еквіваленті в іноземній валюті) зобов'язання сплатити гроші на користь іншої сторони, яка, відповідно, має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Грошовим слід вважати будь-яке зобов'язання, що складається в тому числі з правовідношення, в якому праву кредитора вимагати від боржника виконання певних дій кореспондує обов'язок боржника сплатити гроші на користь кредитора. Зокрема, грошовим зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона зобов'язана оплатити поставлену продукцію, виконану роботу чи надану послугу в грошах, а друга сторона вправі вимагати від першої відповідної оплати, тобто в якому передбачено передачу грошей як предмета договору або сплату їх як ціни договору.

В даному випадку відшкодування матеріальної шкоди не є грошовим зобовязанням, а тому до даних правовідносин не можуть застосовуватися положення ст. 625 ЦК України, у зв'язку з чим в задоволенні даної частини позову слід відмовити.

Стосовно відшкодування моральної шкоди суд зазначає наступне.

Відповідно до ч.1 ст.1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Згідно п.2 ч.2 ст.23 ЦК України, моральна шкода полягає, зокрема, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сімї чи близьких родичів.

Згідно п. 3 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» №4 від 31.01.1995 р. під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв'язку з ушкодженням здоров'я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв'язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв'язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків.

Позивач вказував, що моральна шкода полягала в тому, що він є батьком багатодітної сімї у складі девяти дітей, а тому витрати, понесені ним внаслідок протиправної поведінки відповідача, лягли важким тягарем на сімейним бюджет, спричинивши багато душевних страждань, зумовлених тривогою за утримання дітей та негативними наслідками від невиправданих додаткових витрат.

Відповідно до абз. 2 п. 5 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» №4 від 31.01.1995 р. відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов'язковому з'ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні.

Так, в судовому засіданні було достовірно встановлено, що дії Дільниці №45 КП «Жилкомсервіс» щодо відмови у видачі ОСОБА_1 довідки про склад сімї були незаконними, у зв'язку з чим позивач був змушений сплачувати кошти за навчання дітей, що свідчить про наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача.

Відповідно до ч.3 ст.23 ЦК України, моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що ОСОБА_1 було спричинено моральну шкоду, яку суд оцінює у розмірі 1 000 грн., яка підлягає стягненню з відповідача.

За таких обставин, позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають частковому задоволенню.

На підставі викладеного і керуючись ст.ст. 5, 8, 10, 11, 15, 57-60, 208, 209, 212-215 ЦПК України, ст.ст. 23, 509, 625, 1166, 1167, 1172 ЦК України, п. 1.1 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 17.12.2013 року №14 «Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань», п. 3, 5 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» №4 від 31.01.1995 р., суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Комунального підприємства «Жилкомсервіс» про відшкодування матеріальної та моральної шкоди задовольнити частково.

Стягнути з Комунального підприємства «Жилкомсервіс» на користь ОСОБА_1 в якості відшкодування матеріальної шкоди 5850 грн. (пять тисяч вісімсот пятдесят гривень).

Стягнути з Комунального підприємства «Жилкомсервіс» на користь ОСОБА_1 в якості відшкодування моральної шкоди 1000 грн. (одну тисячу гривень).

У задоволені іншої частини позову ОСОБА_1 відмовити.

Стягнути з Комунального підприємства «Жилкомсервіс» на користь ОСОБА_1 судовий збір у сумі 243,60 грн. (двісті сорок три гривні шістдесят копійок).

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Харківської області через Жовтневий районний суд м. Харкова шляхом подачі апеляційної скарги протягом 10-ти днів з дня його проголошення, а особами, які не були присутні в судовому засіданні у той же строк з моменту одержання його копії.

Суддя В. В. Труханович