Справа № 265/7200/15-ц
Провадження № 2/265/2938/15
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

03 грудня 2015 року місто Маріуполь

Орджонікідзевський районний суд міста Маріуполя Донецької області у складі:

головуючого судді Ковтуненко О.В.,

за участю секретаря Бабенко А.Г.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Маріуполі Донецької області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про надання дозволу на оформлення проїзних документів дитині для виїзду за кордон без згоди батька,

третя особа Служба у справах дітей Приморської районної адміністрації Маріупольської міської ради Донецької області, -

В С Т А Н О В И В :

04 листопада 2015 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про надання дозволу на оформлення проїзних документів дитині для виїзду за кордон без згоди батька.

В обґрунтування заявлених вимог посилається на те, що з відповідачем перебувала у зареєстрованому шлюбі з 08 грудня 2006 року по 31 січня 2011 року. У шлюбі в них народився син - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1. Рішенням суду від 31 січня 2011 року шлюб між нею та відповідачем розірвано, з цього часу дитина проживає з нею та знаходиться на її утриманні. Відповідач від виховання дитини самоусунувся, останні три роки матеріальної допомоги на сина не надає, не телефонує йому, не вітає з Днем народження, не цікавиться успіхами у навчанні, станом його здоровя. Вона є приватним підприємцем, постійно працює, отже бажає відпочити зі своїм сином за межами України, з метою його оздоровлення. Однак вона позбавлена такої можливості, оскільки не має згоди відповідача на тимчасовий виїзд дитини за межі України. Отримати таку згоду не може, відповідач ігнорує та уникає спілкування з нею. Таким чином відповідач порушує їх з сином права на спільний відпочинок. Просила надати дозвіл на оформлення проїзних документів для виїзду за кордон неповнолітнього сина, ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, без згоди його батька ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, та дозволити їй виїжджати за межі України з неповнолітнім сином, без письмової згоди та супроводу батька дитини до досягнення дитиною повноліття.

06 листопада 2015 року від позивачки на адресу суду надійшла уточнена позовна заява, відповідно до якої вона просила надати їй дозвіл на оформлення проїзних документів для виїзду за кордон неповнолітнього сина, ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, без згоди його батька ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, та дозволити їй виїжджати за межі України з неповнолітнім сином, без письмової згоди та супроводу батька дитини у період з 01 січня 2016 року по 31 грудня 2016 року.

У судове засідання позивачка не зявилась, надавши заяву якою просила розглядати справу за її відсутності, уточнені позовні вимоги підтримала, на задоволенні позову наполягала. Проти ухвалення заочного рішення у справі не заперечувала.

Відповідач у судове засідання не з'явився з невідомих суду причин, про причину своєї неявки суд не повідомив.

Представник третьої особи до суду не прибув. Заступник голови Приморської районної адміністрації Маріупольської міської ради Донецької області ОСОБА_4 своєю заявою просив розглядати справу без участі представника третьої особи, при ухваленні рішення врахувати інтереси малолітнього ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Зважаючи на наведене, суд, зі згоди позивачки, ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України.

Дослідивши письмові матеріали справи, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

Сторони мають малолітнього сина, ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, що підтверджується свідоцтвом про народження, виданим 07 листопада 2006 року Орджонікідзевським відділом реєстрації актів цивільного стану Маріупольського міського управління юстиції Донецької області, актовий запис № 753 (ас. 7).

Рішенням Орджонікідзевського районного суду міста Маріуполя Донецької області від 24 січня 2011 року шлюб між ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3, та ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, зареєстрований 08 грудня 2006 року Орджонікідзевським відділом реєстрації актів цивільного стану Маріупольського міського управління юстиції Донецької області, актовий запис № 277, розірвано. Рішення набрало законної сили 31 січня 2011 року (ас. 8).

Згідно статті 33 Конституції України кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом. Громадянин України не може бути позбавлений права в будь-який час повернутися в Україну.

Частиною 3 статті 313 ЦК України визначено, що фізична особа, яка не досягла шістнадцяти років, має право на виїзд за межі України лише за згодою батьків (усиновлювачів), піклувальників та в їхньому супроводі або в супроводі осіб, які уповноважені ними.

Порядок виїзду за кордон дітей - громадян України визначено Законом України від 21 січня 1994 року № 3857-ХІІ «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України», Правилами перетинання державного кордону громадянами України, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 27 січня 1995 року № 57, Правилами оформлення і видачі паспорта громадянина України для виїзду за кордон і проїзного документа дитини, їх тимчасового затримання та вилучення, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 31 березня 1995 року № 231 (зі змінами).

Відповідно до п. 22 ч. 1 Правил перетинання державного кордону громадянами України, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 27 січня 1995 року № 57 виїзд за межі України громадян, які не досягли 16-річного віку, у супроводі одного з батьків або у супроводі осіб, які уповноважені одним із батьків за нотаріально посвідченою згодою, здійснюється за нотаріально посвідченою згодою другого з батьків із зазначенням держави прямування та відповідного часового проміжку перебування у цій державі, якщо другий з батьків не перебуває у пункті пропуску через державний кордон.

Статтею 4 Закону України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України» та вищевказаною постановою Кабінету Міністрів України передбачено, що виїзд за межі України громадянина, який не досяг 16-річного віку, без згоди та супроводу другого з батьків може бути дозволено на підставі рішення суду.

Правилами оформлення і видачі паспорта громадянина України для виїзду за кордон і проїзного документа дитини, їх тимчасового затримання та вилучення, затверджених постановою КМУ від 31 березня 1995 року № 231 (далі - Правила) визначено зокрема, що виїзд неповнолітніх громадян України за межі території України здійснюється за одним із таких документів: паспорт громадянина України для виїзду за кордон, виданий дітям громадянам України згідно з цими правилами; проїзний документ дитини, виданий відповідно до Правил; паспорт громадянина України для виїзду за кордон одного з батьків, у який, відповідно до Правил, записано дитину, яка прямує у його супроводі через державний кордон.

Пунктом 18 цих Правил передбачено, що оформлення паспорта/проїзного документа здійснюється на підставі заяви батьків (законних представників батьків чи дітей), а у разі, коли батьки не перебувають у шлюбі між собою, - того з них, з ким проживає дитина, справжність підпису яких засвідчено нотаріально.

За наявності заперечень одного з батьків документ може бути оформлено на підставі рішення суду.

При цьому суд враховує положення ч. 2 ст. 141 СК України, за якою розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини, та положення ч. 3 ст. 11 Закону України ""Про охорону дитинства", за якою батько і мати мають рівні права та обов'язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов'язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини.

Аналізуючи наведені норми, суд дійшов висновку, що діючим законодавством не встановлено обмеження щодо виїзду неповнолітньої дитини за кордон, а лише встановлено певний порядок її виїзду за кордон за згодою батьків або дозволу суду при відсутності згоди одного з батьків. При цьому суд вважає можливим виїзд дитини за межі України без згоди та супроводу батька, не позбавленого батьківських прав, якщо такий виїзд матиме разовий характер з визначенням певного періоду перебування в іншій державі. Інше розуміння змісту нормативних актів та допустимість неодноразових виїздів дитини за кордон без згоди батька на підставі одного рішення суду є грубим порушенням права одного з батьків на спілкування з дитиною та на участь у її вихованні.

Суд приймає до уваги, що позивачка просить дозволити їй виїзд з сином за межі України з метою оздоровлення та відпочинку, на період з 01 січня 2016 року по 31 грудня 2016 року, без дозволу та супроводу батька, оскільки позбавлена можливості отримати таку згоду від відповідача, та вважає, що такий тимчасовий виїзд дитини на відпочинок не порушить прав відповідача на спілкування з дитиною та на участь у його вихованні, та приходить до висновку про задоволення позову у повному обсязі.

Керуючись ст. ст.10, 11, 88, 213-215, 224-226 ЦПК України , суд

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про надання дозволу на оформлення проїзних документів дитині для виїзду за кордон без згоди батька, третя особа Служба у справах дітей Приморської районної адміністрації Маріупольської міської ради Донецької області - задовольнити.

Надати ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3, дозвіл на оформлення проїзних документів для виїзду за кордон неповнолітнього сина, ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, без згоди його батька ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, та дозвіл на виїзд за межі України з неповнолітнім сином, ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, без згоди та супроводу батька дитини ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, у період з 01 січня 2016 року по 31 грудня 2016 року.

Заочне рішення може бути переглянуто Орджонікідзевським районним судом міста Маріуполя Донецької області за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Позивачем рішення суду може бути оскаржено шляхом подачі апеляційної скарги до Апеляційного суду Донецької області через Орджонікідзевський районний суд міста Маріуполя Донецької області протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя