АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРНІВЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 липня 2015 року м. Чернівці

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Чернівецької області у складі:

Головуючого Заводян К. І.

Суддів: Бреславського О.Г., Савчук М.В.,

Секретаря: Давньої Я.А.

З участю: ОСОБА_1 та її представника ОСОБА_2,

ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про визнання договору найму житлового приміщення розірваним та виселення, за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Шевченківського районного суду м. Чернівці від 15 червня 2015 року, -

в с т а н о в и л а:

В лютому 2015 року ОСОБА_1 подала позов до ОСОБА_3 про визнання договору найму житлового приміщення розірваним та виселення.

Посилалася на такі обставини.

Їй та її сину ОСОБА_4 на праві власності ( з підстав приватизації та спадкування) належить двокімнатна квартира АДРЕСА_1. Загальна площа квартири - 49 кв.м., житлова - 26.60 кв.м.: одна кімната -11,10 кв.м., друга - 15,50 кв.м.

Син ОСОБА_4Ю, ІНФОРМАЦІЯ_1, має психічне захворювання, є інвалідом другої групи і потребує постійного стороннього догляду.

У неї хворе серце.

З відповідачем вона перебувала у шлюбі, який розірвала 21 червня 1994 року. Після розірвання шлюбу ОСОБА_3 виїхав до Черкаської області, де мав іншу сімю.

В червні 2014 року він повернувся до Чернівців. На його прохання 16 червня 2014 року вона уклала з ним договір найму житлової кімнати площею

Провадж. №22-ц/794/1033/15 Головуючий у першій інстанції ОСОБА_5

Категорія:43/ 44 Доповідач: Заводян К.І.

11.10 кв.м. Він обіцяв платити за квартиру, допомагати в догляді за хворим сином.

Після вселення в квартиру відповідач був зареєстрований в ній.

Вона з сином проживає в кімнаті 15,50 кв.м.

Одразу після реєстрації в квартирі відповідач почав створювати умови, неможливі для спільного проживання. Він зловживає спиртними напоями, повертається пяним додому за північ, шумить, ображає її з сином, погрожує. Знаючи про її хворе серце, здійснює на них з сином психологічний тиск, обзиває їх, кидав у неї кухонним ножем. Постійно твердить, що вона не проживе і двох днів, а сина назавжди закриє в психлікарню.

03 листопада 2014 року вона викликала наряд міліції, який забрав його пяного, але ОСОБА_3 продовжував ображати її навіть в присутності працівників міліції. ОСОБА_3 було винесене офіційне застереження про неприпустимість вчинення конфліктів.

Просила суд розірвати укладений між нею та ОСОБА_3 договір №18 від 16 червня 2014 року найму житлового приміщення у квартирі №38 будинку №83-Б. по вул.Героїв Майдану в м.Чернівці.

Виселити ОСОБА_3 із вказаної квартири без надання іншого житлового приміщення.

Рішенням Шевченківського районного суду м.Чернівці від 15 червня 2015 року в позові відмовлено.

ОСОБА_1 подала на рішення суду апеляційну скаргу. Вважає його незаконним і необґрунтованим.

Висновки суду не відповідають встановленим обставинам справи. Судом порушені норми матеріального та процесуального права.

Форма попередження наймача про розірвання договору найму законом не визначена, суд першої інстанції не звернув уваги на те, що в листопаді та грудні 2014 року вона попереджала в усній формі відповідача про розірвання з ним договору найму житлового приміщення. В судовому засіданні відповідач не заперечував проти її пояснень.

Судом не взято до уваги покази свідка ОСОБА_6, яка підтвердила, що відповідач знав про усні попередження з приводу розірвання з ним договору найму.

Суд безпідставно не застосував норми ч.3 ст.168 ЖК України, згідно яких договір найму жилого приміщення, укладений на невизначений строк, може бути розірвано за вимогою наймодавця, якщо жиле приміщення, займане наймачем, необхідне для проживання йому та членам його сім'ї. У цьому випадку власник будинку (квартири) повинен попередити наймача про наступне розірвання договору за три місяці.

В ході розгляду справи нею було подано достатньо доказів того, що ОСОБА_3 систематично не вносить квартирної плати і плати за комунальні послуги, створює їй та їх синові ОСОБА_7 неможливі умови для сумісного проживання з ним в одній квартирі, що дає їй право як власнику вимагати усунення перешкод у здійсненні свого права володіння, користування та розпорядження своїм майном.

ОСОБА_3 здійснює на неї психологічний тиск, ображає її, принижує

та зневажливо ставиться до їх сина. Негативна поведінка відповідача, його зловживання спиртними напоями призводить до постійних стресів у неї та сина. Через протиправну поведінку відповідача вона змушена була викликати міліцію. Відповідачу було винесено офіційне застереження про неприпустимість вчинення конфліктів.

Просить рішення суду скасувати і ухвалити нове рішення, яким задовольнити її позов.

Колегія суддів вважає, що підстав для задоволення апеляційної скарги не убачається.

Відмовляючи в позові ОСОБА_1, суд першої інстанції вірно виходив з того, що згідно част. 1 ст.810 ЦК України за договором найму (оренди) житла одна сторона власник житла (наймодавець) передає або зобовязується передати другій стороні (наймачеві) житло для проживання у ньому на певний строк за плату.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, 16 червня 2014 року ОСОБА_1 уклала договір №18 найму житлового приміщення, згідно якого вона здала ОСОБА_3 в найм житлову кімнату площею 11,10 кв.м, в квартирі 38, будинку 83-Б, що знаходиться по вул. Героїв Майдану в м. Чернівці (а.с.7).

Відповідно до част.3 ст.825 ЦК України договір найму частини будинку, квартири, кімнати (частини кімнати) може бути розірваний на вимогу наймодавця у разі необхідності використання житла для проживання самого наймодавця та членів його сімї. Наймодавець повинен попередити наймача про розірвання договору не пізніше ніж за два місяці.

Форма такого попередження законом не встановлена, тому доведення факту попередження залишається за наймодавцем.

Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України у п. 17 у постанові №2 від 12 квітня 1985 р. "Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України", при розгляді справ про виселення на підставі ст. 116 ЖК УРСР осіб, що систематично порушують правила суспільного співжиття і роблять неможливим для інших проживання з ними в одній квартирі або житловому будинку, варто виходити з того, що при антигромадському поводженні, що продовжується, виселення винного може бути й у випадку повторного порушення, якщо раніше вжиті заходи попередження або суспільного впливу не дали позитивних результатів. Доказом застосування мір попередження і громадського впливу можуть служити постанови про притягнення до адміністративної відповідальності, офіційні застереження, рішення суду або третейського суду про притягнення до відповідальності, протоколи або постанови громадських організацій, трудових колективів, що засудили дії винного. Одні лише факти звернення у відповідні органи зі скаргами на порушення правил суспільного співжиття без застосування до винного заходів впливу цими органами не є підставою для виселення.

На підставі наведеного суд, правильно визначив характер спірних відносин і дійшов обґрунтованого висновку, що ОСОБА_1 не довела належними та допустими доказами, що вона неодноразово попереджала ОСОБА_3 про

свій намір розірвати договір найму, а також про його неправомірну поведінку та неможливість сумісного проживання.

Доказів, у відповідності до ст. 60 ЦПК України, які б спростували даний висновок суду, апелянт не навела.

Рішення суду відповідає встановленим обставинам справи, вимогам матеріального та процесуального права, підстав для його скасування не убачається.

Керуючись ст.ст. 307, 308 ЦПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Шевченківського районного суду м. Чернівці від 15 червня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: