Справа № 342/1341/14-ц
Провадження № 22-ц/779/608/2015
Головуючий у 1 інстанції Ничик Г.І. Г. І.
Суддя-доповідач Матківський Р.Й.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 березня 2015 року м. Івано-Франківськ

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Івано-Франківської області в складі:

головуючого Матківського Р.Й.

суддів Ковалюка Я.Ю., Фединяка В.Д.

секретаря Петріва Д.Б..

з участю апелянта ОСОБА_2 та його представника ОСОБА_3, представника позивача ОСОБА_4 представника підприємства «Укрспецтехнологія» Скригунця О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_2, Котиківської сільської ради, реєстраційної служби Городенківського районного управління юстиції, третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача - Приватного науково-виробничого підприємства «Укрспецтехнологія», управління Держкомзему в Городенківському районі про скасування свідоцтва про право власності на землю та визнання незаконним рішення сільської ради, з апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Городенківського районного суду від 23 січня 2015 року, -

в с т а н о в и л а :

У жовтні 2014 року ОСОБА_6 звернулася в суд з даним позовом та після збільшення позовних вимог просила ухвалити рішення про визнання незаконним рішення Котиківської сільської ради №583-14/2012 від 19 жовтня 2012 року, скасувати свідоцтво про право власності на земельну ділянку площею 0,0805 гектара призначену для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, розташовану по АДРЕСА_1 від 11 жовтня 2013 року, виданого на ім'я відповідача ОСОБА_2

Заявлені вимоги позивач обґрунтувала тим, що не може оформити право власності на свою ділянку та отримати відповідний правовстановлюючий документ через зміну існуючої межі відповідачем, чим порушуються її законні права власника домоволодіння НОМЕР_1.

30 жовтня 2013 року на підставі договору купівлі-продажу придбала у ОСОБА_7 житловий будинок, господарські споруди і огорожу по АДРЕСА_2 в с. Котиківка Городенківського району та зареєструвала право власності на нього в Державному реєстрі речових прав. Під час виготовлення проектної документації на право власності на земельну ділянку виявилось, що бетонна огорожа знаходиться на земельній ділянці відповідача, хоча фактично за договором належить їй. Технічна документація не може бути завершена через невідповідність меж в натурі та в технічній документації її сумежника - ОСОБА_2, який відмовився внести зміни в його землевпорядну документацію мотивуючи тим, що вже виготовив свідоцтво про право власності на свою земельну ділянку. Цей документ, а також рішення Котиківської сільської ради від 19 жовтня 2012 року, на підставі якого видане свідоцтво, підлягають скасуванню як незаконні. Свідоцтво відповідачу видане з помилкою, не відображає дійсних меж земельної ділянки, в результаті чого неправомірно захоплено 22 кв.м її земельної ділянки. Таке захоплення мало місце через неправильно виконані геодезичні виміри під час виготовлення технічної документації відповідача. При виконанні геодезичної зйомки не було враховано кривизну межі між їх земельними ділянками в натурі, натомість взято до уваги крайні точки ділянки, які з'єднані рівною лінією. Внаслідок цього змінено реальну межу, а новостворена помилкова межа захоплює 22 кв.м її ділянки, про що свідчить письмова відповідь ПНВП «Укрспецтехнологія».

Рішенням Городенківського районного суду від 23 січня 2015 року позов задоволено.

На дане рішення ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, просить його скасувати, а провадження у справі закрити.

Апелянт у скарзі зазначає, що рішення є незаконним, ухваленим з порушенням норм матеріального та процесуального права, його висновки не відповідають фактичним обставинам справи. Йому відомо з слів продавця ОСОБА_7, що підмурок під огорожу між їхніми господарствами був зведений її батьком з метою, щоб земельна ділянка по АДРЕСА_1, яка розташована вище земельної ділянки по АДРЕСА_2 не було зсуву даної земельної ділянки. Власники господарств по АДРЕСА_2 та АДРЕСА_1 були родичами і за згодою між собою вирішили, що з господарства по АДРЕСА_1 віддати 0,02 га в господарство по АДРЕСА_2 і саме тому в господарстві по АДРЕСА_2 стало 0,17 га замість реальних 0,15 га, а в господарстві по АДРЕСА_1 площа земельної ділянки умовно була 0, 06 га, а не 0,08 га як свідчить зйомка, однак в погосподарських книгах зроблено записи на підставі усних домовленостей, а не на підставі письмового договору чи договору дарування. Саме тому продавець ОСОБА_7, яка продала житловий будинок і вказала, що до житлового будинку по АДРЕСА_1 в с. Котиківка належить і закріплена земельна ділянка 0,0805 га, яка вказана у актах встановлення та узгодження зовнішніх меж землекористувачів та договору купівлі-продажу.

Суд не надав належної оцінки поясненням представника Котиківської сільської ради, представників відділу Держземагенства, ПНВП «Укрспецтехнологія», спричинив йому матеріальну та моральну шкоду через необхідність переробляти всю технічну документацію. Вважає, що його вини при встановленні меж між ділянками немає. Колишня власниця домоволодіння НОМЕР_2 сама виготовляла технічну документацію, на підставі чого і було видано свідоцтво про право власності на земельну ділянку площею 0,0805 га, а доводи ОСОБА_6 щодо захоплення і приватизації 22 кв.м. землі, яка належить їй, не відповідає дійсності.

Вислухавши суддю-доповідача, апелянта та його представника, які вимоги скарги підтримали, представника позивача, яка вимоги скарги заперечила, представника третьої особи, перевіривши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку про відхилення апеляційної скарги з таких підстав.

Ухвалюючи рішення про задоволення позову суд першої інстанції правильно виходив з того, що рішенням Котиківської сільської ради від 19 жовтня 2012 року ОСОБА_2 для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд по АДРЕСА_1 було надано земельну ділянку в більшому розмірі за рахунок частини земельної ділянки, яка перебуває у фактичному користуванні ОСОБА_6, що свідчить про порушення прав позивача на землю.

Відповідно до ст. 57 ЦПК доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

За змістом ст. 212 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Суд першої інстанції при розгляді даної справи надав кожній стороні можливість довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Частинами 1, 2 ст. 116 ЗК України установлено, що громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом. Набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування.

Відповідно до ст. 125 ЗК України право власності та право постійного користування на земельну ділянку виникає після одержання її власником або користувачем документа, що посвідчує право власності чи право постійного користування земельною ділянкою, та його державної реєстрації. Приступати до використання земельної ділянки до встановлення її меж в натурі, одержання документа, що посвідчує право на неї та державної реєстрації забороняється.

Судом встановлено, що ОСОБА_6 згідно з витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності є власником житлового будинку по АДРЕСА_2 Городенківського району на підставі договору купівлі-продажу від 30 жовтня 2013 року.

Відповідач ОСОБА_2 згідно свідоцтва про право власності на нерухоме майно, виданого згідно ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» та Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, є власником земельної ділянки по АДРЕСА_1 на підставі договору купівлі-продажу від 09 грудня 2011 року.

Пред'являючи позов, ОСОБА_6 посилалась на те, що фактичний розмір земельної ділянки відповідача ОСОБА_2 є більшим за рахунок її земельної ділянки, тому рішення сільської ради та свідоцтво про право власності на земельну ділянку відповідача необхідно скасувати.

Згідно листа ПНВП «Укрспецтехнологія» від 13 жовтня 2014 року №038, технічна документація із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) ОСОБА_6 на земельну ділянку по АДРЕСА_2 в Городенківського району не може бути завершена у зв'язку з тим, що в процесі її розробки виявлено невідповідність меж в натурі (на місцевості) та в технічній документації (проекті землеустрою щодо відведення земельної ділянки) ОСОБА_2, який є власником земельної ділянки по АДРЕСА_1, що межує з земельною ділянкою ОСОБА_6

Судом першої інстанції обставини справи встановлені в достатньому обсязі та з'ясовано, що 02 квітня 2014 року під час виконання обмірів земельної ділянки ОСОБА_6 по АДРЕСА_2 для виготовлення технічної документації було встановлено, що між ділянками НОМЕР_1, НОМЕР_2 є злам, а у документації ОСОБА_2 є помилка, проведена пряма лінія, що не відповідає фактичному користуванню земельною ділянкою та захоплено 22 кв. м земельної ділянки позивача.

Відповідно до план-схеми директора приватного науково-виробничого підприємства «Укрспецтехнологія», площа перетину земельних ділянок сторін 22 кв.м, а суд першої інстанції правильно встановив, що ця частина ділянки накладена на ділянку, яка належить позивачу у зв'язку із переходом у власність домоволодіння НОМЕР_1.

Матеріалами справи встановлено і це підтверджує відповідач, що вздовж межі обох ділянок побудовано мур під огорожу, який одночасно укріплює грунт у зв'язку із перепадом у рельєфі більше 60 сантиметрів вздовж межі, як зображено на фототаблицях.

Відповідач ОСОБА_2 у засіданні апеляційного суду пояснив, що при виготовленні технічної документації на ділянку для її приватизації, межі у натурі фактично з сторони позивача не встановлювались через велику кількість кущів. Обидві ділянки десятками років не використовувались попередніми власниками, тому межа на документації наносилась по прямій лінії від першої та останньої точки, а бетонного підмурка для огорожі не було видно. Відповідач не заперечує, що його ділянка знаходиться відносно ділянки позивача по рельєфу вище і що фактично межа є із згином у його сторону, а не прямою як у документації.

Представник приватного науково-виробничого підприємства «Укрспецтехнологія» також підтвердив, що через велику кількість кущів при виготовленні документації для приватизації ділянки ОСОБА_2 не досліджувалась реальна межа, а проведена пряма лінія від першої до останньої точки. Тільки після підготовки і впорядкування ділянки позивача ОСОБА_6 виявив, що межа між господарствами повинна бути не рівною, а дугоподібною, тому відбулась накладка обох ділянок.

Частина 1 ст. 15 ЦК України закріплює право кожної особи на захист свого права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Частиною 2 ст. 16 ЦК України визначено перелік основних способів захисту цивільних прав і інтересів, серед яких припинення правовідношення та визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб.

Згідно із ч. 3 ст. 152 ЗК України захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом: визнання прав; відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав; визнання угоди недійсною; визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування; відшкодування заподіяних збитків; застосування інших, передбачених законом, способів.

Колегія суддів вважає, що при вирішення даної справи було важливим встановити відповідність фактичних меж земельних ділянок.

Суд першої інстанції правильно встановив, що розмір земельної ділянки ОСОБА_2, якою він фактично користується в порівнянні з розміром земельної ділянки, яка була у попереднього власника ОСОБА_7 свідчить про її збільшення за рахунок земельної ділянки позивача ОСОБА_6, що обґрунтовано належними доказами, тому у суду першої інстанції були всі підстави для визнання рішення сільської ради недійсним та скасування свідоцтва.

При вирішенні позовних вимог судом правильно визначено характер правовідносин між сторонами, вірно застосовано закон, що їх регулює, повно і всебічно досліджено матеріали справи та надано оцінку доводам сторін.

Доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

Керуючись ст.ст. 218, 307, 308, 313-315 ЦПК України, колегія суддів,-

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Городенківського районного суду від 23 січня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, однак може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий: Р.Й. Матківський

Судді: Я.Ю. Ковалюк

В.Д. Фединяк