Справа №577/901/15 Головуючий у суді у 1 інстанції - Галян С.В.
Номер провадження 22-ц/788/599/15 Суддя-доповідач - Білецький О. М.
УХВАЛА

24 березня 2015 року м. Суми

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Сумської області в складі:

головуючого-судді - Білецького О. М.,

суддів - Шевченка В. А. , Семеній Л. І.

за участю секретаря судового засідання - Кияненко Н.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні апеляційного суду цивільну справу за апеляційною скаргою Відділу державної виконавчої служби Конотопського міськрайонного управління юстиції Сумської області

на ухвалу Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 17 лютого 2015 року

у справі за поданням державного виконавця Відділу державної виконавчої служби Конотопського міськрайонного управління юстиції Сумської області Романової Олени Анатоліївни

про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України керівника Державного підприємства «Сумиторф» ОСОБА_4,

в с т а н о в и л а :

Ухвалою Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 17 лютого 2015 року відмовлено у задоволенні подання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України ОСОБА_4

В апеляційній скарзі ВДВС Конотопського МРУЮ Сумської області, посилаючись на невідповідність висновків суду фактичним обставинам та порушення норм матеріального права, просить зазначену ухвалу суду скасувати і постановити нову ухвалу про задоволення подання.

Вважає необґрунтованим висновок суду про недоведеність вжиття державним виконавцем усіх передбачених законом заходів щодо примусового виконання рішення або що всі вони виявилися безрезультатними Вказує, що даному керівнику направлялося повідомлення про кримінальну відповідальність за ст.382 КК України за невиконання судового рішення, однак ним не вжито ніяких заходів на виконання рішення суду.

Заслухавши заперечення ОСОБА_4, дослідивши матеріали та перевіривши ухвалу в межах заявлених вимог і доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Як встановлено, рішенням апеляційного суду Сумської області від 06 листопада 2014 року скасовано рішення Глухівського міськрайонного суду Сумської області від 14 серпня 2014 року, та стягнуто з ДП «Сумиторф» на користь ОСОБА_5 69554 грн. 05 коп. заборгованості по заробітній платі, 979 грн. 40 коп. допомоги по тимчасовій непрацездатності, 121304 грн. 60 коп. середнього заробітку за затримку розрахунку при звільненні, 500 грн. на відшкодування моральної шкоди та 1350 грн. витрат на правову допомогу, а всього 193688 грн. 05 коп. (а.с.38-41).

24 листопада 2014 року Глухівський міськрайонний суд Сумської області видав виконавчий лист про стягнення вказаних коштів, на підставі якого за заявою стягувача постановою старшого державного виконавця ВДВС Конотопського МРУЮ Сумської області Романової О.А. від 04 грудня 2014 року відкрито виконавче провадження (а.с.2, 5, 17).

Одержавши з органів ДПІ інформацію про наявність у боржника - ДП «Сумиторф» рахунків у СФ ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» та АТ «Укрсиббанк», цей державний виконавець постановами від 15 січня 2015 року наклала арешт на вказані кошти (а.с.19, 20).

За інформацією відділу ДАІ з обслуговування м.Конотоп та Конотопського району від 10 грудня 2014 року №1041, за ДП «Сумиторф» зареєстровано право власності на п'ять транспортних засобів - автомобілі ГАЗ, УАЗ та ВАЗ, місцезнаходження яких не встановлено (а.с.23).

Із відповіді Управління Держземагентства у Конотопському районі Сумської області від 30 січня 2015 року вбачається, що станом на 2012 рік на території міста та району право власності на земельні ділянки за ДП «Сумиторф» не зареєстровано (а.с.21, 22).

За даними Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців і з наданої до апеляційної інстанції копією наказу Міністерства енергетики та вугільної промисловості України від 24 лютого 2014 року №20-к/к підтверджується, що ОСОБА_4 з 25 лютого 2014 року тимчасово на період до призначення директора у встановленому законодавством порядку виконує обов'язки керівника цього підприємства (а.с.37).

За таких правильно і з достатньою повнотою встановлених обставин суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про те, що всупереч вимог ст.ст.10, 60 ЦПК України держаний виконавець не довів належними доказами факту ухилення від виконання рішення суду керівника юридичної особи - боржника, яке згідно із Статутом належить до сфери управління Міністерства вугільної промисловості України та майно за яким закріплене лише на праві господарського відання, а сама наявність заборгованості за виконавчим листом про таке ухилення не свідчить, а тому суд правильно не вбачав підстав для застосування передбаченого ст.377-1 ЦПК України, ч.2 ст.6 Закону України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України», п.18 ч.3 ст.11 Закону України «Про виконавче провадження» обмеження гарантованого ст.33 Конституції України і ст.313 ЦК України права особи на свободу пересування.

Так, зі змісту ч.1, ч.4 ст.313 ЦК України, п.5 ч.1, ч.2 ст.6 Закону України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України», п.18 ч.3 ст.11 Закону України «Про виконавче провадження» та ст.377-1 ЦПК України слідує, що лише наявність у особи зобов'язань, покладених на неї судовим рішенням чи рішенням іншого органу (посадової особи), від виконання яких вона ухиляється, є підставою для вжиття до цієї особи заходу забезпечення виконання рішень у вигляді обмеження її у праві виїзду за межі України.

Під поняттям «ухилення від виконання зобов'язань, покладених на боржника рішенням» варто розуміти будь-які свідомі діяння (дії або бездіяльність) боржника, спрямовані на невиконання відповідного обов'язку у виконавчому провадженні, коли виконати цей обов'язок у нього є всі реальні можливості (наприклад, наявність майна, грошових коштів тощо) і цьому не заважають будь-які незалежні від нього об'єктивні обставини (непереборної сили, події тощо).

У той же час лише відсутність у підприємства нерухомого майна та коштів на його рахунках, на що посилається державний виконавець у своєму поданні, не може свідчити про ухилення керівника цієї юридичної особи від виконання рішення суду.

Відсутні будь-які докази того, що ОСОБА_4 взагалі документований паспортом громадянина України для виїзду за кордон та має намір виїхати за межі України.

Сам ОСОБА_4 в апеляційному суді визнав, що має закордонний паспорт, строк дії якого закінчився ще у 2010 році.

До того ж, до подання не було додано жодних доказів щодо наявності (відсутності) коштів на рахунку ДП «Сумиторф» та попередження про кримінальну відповідальність керівника.

Крім того, саме по собі таке попередження не свідчить про факт ухилення.

Не з'явившись до суду апеляційної інстанції, ВДВС Конотопського МРУЮ Сумської області не надало відповідних документів і апеляційному суду.

Таким чином, ухвала суду першої інстанції є законною і обґрунтованою, постановленою з дотриманням норм матеріального і процесуального права, тому підстав для її зміни чи скасування не вбачається.

Керуючись ст.303, п.1 ч.1 ст.307, ст.ст.308, 314, 315 ЦПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу Відділу державної виконавчої служби Конотопського міськрайонного управління юстиції Сумської області відхилити.

Ухвалу Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 17 лютого 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і касаційному оскарженню не підлягає.

Головуючий -

Судді -