АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРНІВЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 березня 2015 року м. Чернівці

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Чернівецької області у складі:

головуючого Половінкіної Н. Ю.

суддів Заводян К.І., Бреславського О.Г.

секретаря Давньої Я.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до публічного акціонерного товариства комерційного банку «Приватбанк» про захист прав споживача та визнання договору недійсним за апеляційною скаргою публічного акціонерного товариства комерційного банку «Приватбанк» на ухвалу Хотинського районного суду Чернівецької області від 10 лютого 2015 року,

встановила:

ОСОБА_1 у лютому 2015 року звернулася до суду з позовом до публічного акціонерного товариства комерційного банку «Приватбанк» про захист прав споживача та визнання договору недійсним.

Ухвалою Хотинського районного суду Чернівецької області від 10 лютого 2015 року відкрито провадження у справі.

Публічне акціонерне товариство комерційний банк «Приватбанк» в апеляційній скарзі просить ухвалу Хотинського районного суду Чернівецької області від 10 лютого 2015 року скасувати й передати питання на новий розгляд до суду першої інстанції, посилаючись на порушення норм процесуального права.

Колегія суддів вважає, що апеляційна скарга публічного акціонерного товариства комерційного банку «Приватбанк» підлягає відхиленню з наступних підстав.

Вирішуючи питання про відкриття провадження у справі, суд першої інстанції виходив із того, що справа підсудна Хотинському районному суду Чернівецької області.

Такі висновки суду першої інстанції стверджуються матеріалами справи.

№ 22ц-528 2015 рік Головуючий у І інстанції Єфтеньєв О.Г

Категорія: 19/27 Суддя-доповідач Половінкіна Н.Ю.

На підставі ч.3 ст.2 ЦПК України провадження в цивільних справахздійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Як убачається з матеріалів справи, предметом позову є визнання договору між публічним акціонерним товариством комерційним банком «Приватбанк» та ОСОБА_1 кредиту від 11 вересня 2008 року №CVXWGA недійсним.

Підставою позову ОСОБА_1 визначено порушення вимог, передбачених п.1, 2 ст.18 Закону України «Про захист прав споживачів».

Згідно із п.23 ст.1 Закону України «Про захист прав споживачів» кошти, що надаються кредитодавцем (банком або іншою фінансовою установою) споживачеві на придбання продукції, є споживчим кредитом.

За змістом п.8.1 договору між публічним акціонерним товариством комерційним банком «ПриватБанк» та ОСОБА_1 кредиту від 11 вересня 2008 року №CVXWGA банк зобов»язується надати позичальникові кредитні кошти шляхом надання готівкових коштів у вигляді не поновлюваної кредитної лінії у розмірі 55940 грн. на споживчі цілі.

Оскільки публічним акціонерним товариством комерційним банком «ПриватБанк» відкрито позичальнику невідновлювальну кредитну лінію на споживчі цілі, особливості регулювання відносин сторін визначаються Законом України «Про захист прав споживачів».

Крім того, необхідність застосування цього Закону України до споживчого кредитування звернуто увагу у Рішенні Конституційного Суду України № 15-рп/2011 від 10 листопада 2011 року (справа про захист прав споживачів кредитних послуг).

Рішенням Конституційного суду України від 10 листопада 2011 року у справі за конституційним зверненням громадянина щодо офіційного тлумачення положень п.22, 23 ст.1, ст.11, ч.8 ст.18, ч.3 ст.22 Закону України «Про захист прав споживачів» у взаємозв'язку з положеннями ч.4 ст.42 Конституції України визнано, що дія положень Закону поширюється на правовідносини між кредитодавцем та позичальником (споживачем) за договором про надання споживчого кредиту, що виникають як під час укладення, так і виконання такого договору.

Отже, у даному випадку поширюються правила підсудності справ за вибором позивача, передбаченої ст.110 ЦПК України.

На підставі п.5 ст.110 ЦПК України позови про захист прав споживачів можуть пред»являтися також за зареєстрованим місцем проживання чи перебування споживачів або за місцем заподіяння шкоди чи виконання договору.

Як роз»яснив Пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у п.4 постанови від 30 березня 2012 року №5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин», позови, що виникають із кредитних правовідносин, пред»являються до суду за загальними правилами підсудності, визначеними главою 1 розділу Ш ЦПК.

При цьому суд має враховувати право споживача на пред»явлення позову також за зареєстрованим місцем проживання чи перебування цієї особи або за місцем заподіяння шкоди чи виконання договору (ч.5 ст.110 ЦПК).

Позови, що виникають із діяльності філії або представництва юридичної особи, можуть пред»являтися також за їх місцезнаходженням (ч.7 ст.110 ЦПК), проте відповідачем у справі є банк чи інша фінансова установа як юридична особа. Зазначене правило територіальної підсудності поширюється на позови позичальників (споживачів), а не на позови, що пред»являються банками чи іншими фінансовими установами щодо виконання кредитних зобов»язань, оскільки у цьому випадку діють правила ст.109 ЦПК.

Доводи публічного акціонерного товариства комерційного банку «Приватбанк», на які є посилання в апеляційній скарзі, щодо пред»явлення позову за місцезнаходження публічного акціонерного товариства комерційного банку «Приватбанк» до Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська суперечать наведеним нормам.

З матеріалів справи вбачається, що зареєстроване у встановленому законом порядку місце проживання ОСОБА_1 знаходиться на території адміністративного району суду, який вирішував питання повернення позовної заяви.

Відповідно викладеного судом першої інстанції вирішено питання про відкриття провадження у справі з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Керуючись п.1 ч.2 ст.307, п.1 ч.1 ст.312 ЦПК України, колегія суддів

ухвалила:

Апеляційну скаргу публічного акціонерного товариства комерційного банку «Приватбанк» відхилити.

Ухвалу Хотинського районного суду Чернівецької області від 10 лютого 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена у касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий

Судді