У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 березня 2015 року м. Рівне

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Рівненської області у складі: головуючого Буцяка З.І.,

суддів Боймиструка С.В., Гордійчук С.О.;

секретар судового засідання Ковальчук Л.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні апеляційного суду в м. Рівному цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Березнівського районного суду від 5 лютого 2015 року у справі за позовом ОСОБА_2 до фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 про розірвання договору купівлі-продажу та стягнення сплаченої за товар грошової суми,

в с т а н о в и л а :

У грудні 2014 року ОСОБА_2 звернувся в суд з позовом до фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 про розірвання договору купівлі-продажу та стягнення сплаченої за товар грошової суми.

Рішенням Березнівського районного суду від 5 лютого 2015 року позов задоволено. Договір купівлі-продажу відеореєстратора Н200, укладеного сторонами 2 грудня 2014 року, розірвано. З відповідачки на користь позивача стягнено 319 грн. вартості товару.

Вирішено питання про судові витрати.

В поданій на це рішення апеляційній скарзі відповідачка посилалася на те, що ОСОБА_2 2 грудня 2014 року у приміщенні належного їй магазину придбав відеореєстратор Н200 вартістю 318 грн. Придбаний позивачем товар був перевірений продавцем у присутності покупця та був належної якості і придатним для використання.

Доводи позивача про те, що йому не було надано достовірної інформації про товар не відповідають дійсності. Покупець одержав гарантійний талон, інструкцію, чек і упакований товар, але трохи більше ніж за годину звернувся з вимогою повернути гроші, посилаючись на те, що відеореєстратор не працюючий. Однак при цьому позивач не надав товар для огляду та відмовився написати заяву про повернення йому грошей і скласти акт про повернення товару.

У місцевому суді позивач не погодився повернути куплений ним товар відповідачу для проведення експертизи.

Згідно з ч. 2 ст. 679 ЦК України якщо продавцем надані гарантії щодо якості товару, продавець відповідає за його недоліки, якщо він не доведе, що вони виникли після його передання покупцеві внаслідок порушення покупцем правил користування чи зберігання товару, дій третіх осіб, випадку або непереборної сили.

Однак відповідна експертиза у справі судом не проведена.

При вирішенні спору суд першої інстанції не врахував також положень пунктів 1.28., 1.30., 1.32. та 1.34. наказу Міністерства Економіки України № 104 від 19 квітня 2007 року «Про затвердження правил роздрібної торгівлі непродовольчими товарами».

Покликаючись на ці обставини, відповідачка рішення місцевого суду вважала незаконним та необґрунтованим і просила апеляційний суд його скасувати й ухвалити у справі нове рішення про відмову у задоволенні позову.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення осіб, які беруть участь у справі і з'явилися в судове засідання, перевіривши подані докази та доводи апелянта, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Частиною 1 ст. 303 ЦПК України встановлено, що під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Під підставами позову, які згідно зі ст. 31 ЦПК України може змінити лише позивач, слід розуміти відповідно до ст. 119 цього Кодексу обставини, якими обґрунтовуються позовні вимоги, а не самі по собі посилання позивача на певну норму закону, яку суд може змінити, якщо її дія не поширюється на дані правовідносини.

Судом установлено, що 2 грудня 2014 року ОСОБА_2 придбав у магазині відповідачки відеореєстратор Н200 вартістю 318 грн., який після його встановлення в автомобілі позивача виявився несправним через непрацюючий монітор. У цей же день споживач намагався повернути його продавцеві та отримати назад свої гроші.

Ці обставини сторонами не заперечуються.

За договором роздрібної купівлі-продажу продавець, який здійснює підприємницьку діяльність з продажу товару, зобов'язується передати покупцеві товар, що звичайно призначається для особистого, домашнього або іншого використання, не пов'язаного з підприємницькою діяльністю, а покупець зобов'язується прийняти товар і оплатити його (ч. 1 ст. 698 ЦК України).

Згідно з ч. 1 ст. 4 Закону України "Про захист прав споживачів" споживачі під час придбання, замовлення або використання продукції, яка реалізується на території України, для задоволення своїх особистих потреб мають право, зокрема на належну якість продукції.

Продавець (виробник, виконавець) зобов'язаний передати споживачеві продукцію належної якості (ч. 1 ст. 6 Закону України "Про захист прав споживачів").

Статтею 7 Закону України «Про захист прав споживача» передбачено, що виробник (виконавець) забезпечує належну роботу (застосування, використання) продукції, в тому числі комплектуючих виробів, протягом гарантійного строку, встановленого нормативно-правовими актами, нормативними документами чи договором.

Гарантійний строк зазначається в паспорті на продукцію або на етикетці чи в будь-якому іншому документі, що додається до продукції.

Стосовно продукції, на яку гарантійні строки або строк придатності не встановлено, споживач має право пред'явити продавцю (виробнику, виконавцю) відповідні вимоги, якщо недоліки було виявлено протягом двох років, а стосовно об'єкта будівництва - не пізніше десяти років від дня передачі їх споживачеві.

Відповідно до ст. 8 згаданого Закону у разі виявлення протягом встановленого гарантійного строку недоліків споживач, в порядку та у строки, що встановлені законодавством, має право вимагати: 1) пропорційного зменшення ціни; 2) безоплатного усунення недоліків товару в розумний строк; 3) відшкодування витрат на усунення недоліків товару.

У разі виявлення протягом встановленого гарантійного строку істотних недоліків, які виникли з вини виробника товару (продавця, виконавця), або фальсифікації товару, підтверджених за необхідності висновком експертизи, споживач, в порядку та у строки, що встановлені законодавством і на підставі обов'язкових для сторін правил чи договору, має право за своїм вибором вимагати від продавця або виробника: 1) розірвання договору та повернення сплаченої за товар грошової суми; 2) вимагати заміни товару на такий же товар або на аналогічний, з числа наявних у продавця (виробника), товар.

Вимоги споживача, встановлені частиною першою цієї статті, пред'являються на вибір споживача продавцеві за місцем купівлі товару, виробникові або підприємству, що задовольняє ці вимоги за місцезнаходженням споживача.

Споживач має право пред'явити одну з вимог, передбачених частиною першою цієї статті, а в разі її невиконання заявити іншу вимогу, передбачену частиною першою цієї статті.

Продавець, виробник (підприємство, що задовольняє вимоги споживача, встановлені частиною першою цієї статті) зобов'язані прийняти товар неналежної якості у споживача і задовольнити його вимоги.

Вимоги споживача, передбачені цією статтею, не підлягають задоволенню, якщо продавець, виробник (підприємство, що задовольняє вимоги споживача, встановлені частиною першою цієї статті) доведуть, що недоліки товару виникли внаслідок порушення споживачем правил користування товаром або його зберігання.

Проте таких обставин у даній справі відповідачем стосовно позивача не доведено.

Згідно з ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу.

При вирішенні спорів про захист прав споживачів тягар доказування обставин, які звільняють від відповідальності за невиконання чи неналежне виконання зобов'язання, в тому числі й за спричинену шкоду, лежить на продавцеві (виготівникові).

З матеріалів справи вбачається, що позивач звернувся до суду на підставі вимог Закону України "Про захист прав споживачів", а тому довести, що товар був належної якості, повинен відповідач.

Пунктом 12 ст. 1 Закону України «Про захист прав споживача» визначено, що істотний недолік - це недолік, який робить неможливим чи недопустимим використання товару відповідно до його цільового призначення, виник з вини виробника (продавця, виконавця), після його усунення проявляється знову з незалежних від споживача причин і при цьому наділений хоча б однією з нижченаведених ознак: а) він взагалі не може бути усунутий; б) його усунення потребує понад чотирнадцять календарних днів; в) він робить товар суттєво іншим, ніж передбачено договором.

Зважаючи на те, що проданий позивачу відеореєстратор виявився з очевидними істотними недоліками (з непрацюючим монітором), що робить неможливим його використання відповідно до його цільового призначення, виник з вини виробника і робить придбаний товар суттєво іншим, ніж це передбачено договором, суд першої інстанції дійшов законного й обґрунтованого висновку про те, що позов ОСОБА_2 до фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 про розірвання договору купівлі-продажу та стягнення сплаченої за товар грошової суми є обґрунтованим і підлягає задоволенню.

У зв'язку з викладеним колегія суддів вважає, що суд першої інстанції, повно і всебічно з'ясувавши всі дійсні обставини спору сторін та виконавши інші вимоги цивільного судочинства, вирішив дану справу згідно із законом.

Підстав для скасування ухваленого у справі судового рішення та задоволення поданої апеляційної скарги, виходячи з меж її доводів, апеляційний суд не вбачає, оскільки доводи поданої апеляційної скарги є непереконливими й обґрунтованості зроблених місцевим судом висновків не спростовують.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 303, 304, 307, 308, 312-315, 317 ЦПК України, колегія суддів

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Березнівського районного суду від 5 лютого 2015 року залишити без змін.

Ухвала Апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення. Вона може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий

Судді: