Справа №2-1922/2009 30.04.2015 30.04.2015 30.04.2015
Провадження №22-ц/784/1122/15
Головуючий у першій інстанції-Циганок В.Г.
Категорія 24 Доповідач апеляційної інстанції-Данилова О.О.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 квітня 2015 року м. Миколаїв

Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Миколаївської області в складі:

головуючого - Данилової О.О.,

суддів - Лівінського І.В., Шаманської Н.О.,

при секретарі - Романенко Ю.О.,

за участю представника позивача - Шевченко М.С.,

представника відповідач - ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу

ОСОБА_3

на заочне рішення Корабельного районного суду м. Миколаєва від 12 листопада 2009 року у цивільній справі за позовом

товариства з обмеженою відповідальністю

«Миколаївський глиноземний завод»

(далі - ТОВ «МГЗ»)

до ОСОБА_3

про стягнення заборгованості за надані комунальні послуги

У С Т А Н О В И Л А:

У квітні 2009 року ТОВ «МГЗ» звернувся з позовом до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за комунальні послуги. Провадження за позовом до ОСОБА_4 не відкривалось.

Позивач зазначав, що ОСОБА_3 мешкає у квартирі АДРЕСА_1 та є споживачем комунальних послуг з теплопостачання, які надаються КЖЕП № 24 ТОВ «МГЗ». Проте оплату спожитих послуг тривалий час не здійснює та має заборгованість станом на лютий 2009 року у розмірі 10441, 37 грн. Уточнивши позовні вимоги станом на жовтень 2009 року позивач просив стягнути з відповідачки 13 444, 75 грн. заборгованості по оплаті за спожиті послуги.

Відповідачка ОСОБА_3 у судові засідання не з'являлась.

Заочним рішенням Корабельного районного суду м. Миколаєва від 12 листопада 2009 року позов задоволено, з ОСОБА_3 на користь ТОВ «МГЗ» стягнуто 13 444, 75 грн. заборгованості станом на жовтень 2009 року.

Заяву ОСОБА_3 від 22 жовтня 2015 року про перегляд заочного рішення залишено без задоволення ухвалою цього ж суду від 5 січня 2015 року.

В апеляційній скарзі на заочне рішення від 12 листопада 2009 року ОСОБА_3 просила рішення скасувати та ухвалити нове. Апелянт посилалась на порушення судом норм процесуального права при розгляді справи у її відсутності, незастосування строків позовної давності та повторне стягнення заборгованості за той же період, що і наказом від 4 січня 2008 року.

Перевіривши законність та обґрунтованість судового рішення в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що скарга підлягає частковому задоволенню виходячи з наступного.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_3 є основним наймачем квартир АДРЕСА_1 (а.с. 4, 5). Будинок знаходився на балансі КЖЕП № 24 ТОВ «МГЗ», яке у спірний період надавало послуги з теплопостачання (опалення, подача гарячої води).

За даними особового рахунку цієї квартири заборгованість за надані послуги теплопостачання станом кінець жовтня 2009 року складали 13444,75 грн. (а.с. 6-8, 10-11), які позивач просив стягнути з відповідачки.

Разом з тим, з матеріалів справи та провадження 2-Н-9/2008 Корабельного районного суду м. Миколаєва, дослідженого судом апеляційної інстанції, вбачається, що 3 січня 2008 року ТОВ «МГЗ» подало до суду заяву про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_3 заборгованості за послуги теплопостачання, розмір якої станом на 1 жовтня 2007 року складало 10 481, 21 грн.

Судовим наказом судді Корабельного районного суду м. Миколаєва від 4 січня 2008 року з ОСОБА_3 на користь ТОВ «МГЗ» стягнуто 10 481, 21 грн. та судові витрати ( а.с. 70).

Судовий наказ був пред'явлений до виконання (виконавче провадження № 24314719) , і за період з вересня 2011 року по квітень 2015 року за цим виконавчим провадженням стягнуто з відповідачки та перераховано на користь ТОВ «МГЗ» 3 964, 36 грн. (довідка Корабельного ВДВС ММУЮ від 24.04.2015 № 9254, а.с. 76).

Отже, на час звернення ТОВ «МГЗ» до суду з цим позовом заборгованість ОСОБА_3 за період до 1 жовтня 2007 року вже була стягнута судовим рішенням (наказом).

Тому на час ухвалення судового рішення позивач мав право на стягнення заборгованості лише за період з 1 жовтня 2007 року по 1 листопада 2009 року у розмірі 2 963,54 грн.

Судовий наказ від 4 січня 2008 року, наявність якого перешкоджала суду першої інстанції стягувати заборгованість за весь період, зазначений в позові, скасовано лише у листопаді 2014 року, і цей факт є новою обставиною, яка виникла після ухвалення рішення судом першої інстанції.

Розгляд судом апеляційної інстанції спору з урахуванням тих обставин, які виникли після ухвалення заочного рішення (скасування наказу, часткове виконання судових рішень, заява про застосування позовної давності), є виходом за межі повноважень апеляційного суду, який перевіряє законність та обґрунтованість судового рішення на час його ухвалення в межах вимог, заявлених в суді першої інстанції (стаття 303 ЦПК).

При цьому скасування у листопад 2014 року судового наказу про стягнення боргу за період до жовтня 2007 року з підстав наявності спору про право не перешкоджає позивачу звернутись з позовом про стягнення боргу за цей період.

Доводів, які б стосувались розміру заборгованості за період з жовтня 2007 року по листопад 2009 року, апеляційна скарга не містить.

Зазначений період не виходить і за межі позовної давності за статтею 257 ЦК.

Таким чином, колегія суддів вважає, що відповідно до загальних положень статей 526, 610 ЦК, статті 67 ЖК та пункту 5 частини 3 статті 20 Закону «Про житлово-комунальні послуги» з відповідачки ОСОБА_3, як наймача квартири та споживача послуг теплопостачання (опалення та гаряче водопостачання) підлягає стягненню заборгованість по оплаті за надані послуги за період з жовтня 2007 року по листопад 2009 року у розмірі 2963,54 грн.

Оскільки суд першої інстанції не перевірив наявність судових рішень про стягнення заборгованості за період, зазначений в позові, судове рішення підлягає зміні в частині розміру стягнення з зазначенням періоду заборгованості.

Відповідно до статті 88 ЦПК відшкодування позивачу судових витрат на інформаційно-технічне забезпечення позову здійснюється пропорційно до задоволеної частини позовних вимог.

Зміна судового рішення в частині розміру стягнення не впливає на розмір судового збору, який визначено судом першої інстанції за мінімальною ставкою.

Керуючись статтями 309, 316 ЦПК України, колегія суддів

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити частково.

Заочне рішення Корабельного районного суду м. Миколаєва від 12 листопада 2009 року змінити, зменшивши розмір стягнення з ОСОБА_3 на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Миколаївський глиноземний завод» з 13444 грн. 75 коп. до 2 963 (двох тисяч дев'ятисот шістидесяти трьох) грн. 54 коп. за період з 1 жовтня 2007 року по 1 листопада 2009 року, та витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи з 30 грн. до 8 грн. 50 коп.

Рішення в частині стягнення судового збору залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення, але протягом двадцяти днів з цього часу може бути оскаржене в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий Судді