Апеляційний суд Житомирської області
Справа №295/2038/15-ц Головуючий у 1-й інст. Полонець С. М.
Категорія 19 Доповідач Кочетов Л. Г.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 березня 2015 року колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Житомирської області в складі:

головуючого: судді - Кочетова Л.Г.,

суддів: Микитюк О.Ю, Товянської О.В.,

за участю секретаря Гарбузюк Ю.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Житомирі справу за позовом дочірнього підприємства «Старокостянтинівський молочний завод» до товариства з обмеженою відповідальністю «Торгівельний будинок «Амстор», ОСОБА_2 про стягнення грошових коштів за апеляційною скаргою товариства з обмеженою відповідальністю «Торгівельний будинок «Амстор» на ухвалу Богунського районного суду м. Житомира від 16 лютого 2015 року, -

в с т а н о в и л а :

У лютому 2015 року ДП „Старокостянтинівський молочний завод" звернулося до суду із вказаним позовом, в якому просило стягнути з відповідачів у солідарному порядку 3818907,15 грн.

Крім того позивач подав заяву про забезпечення позову, в якій просив накласти арешт на майно та розрахункові рахунки ТОВ „Торгівельний будинок „Амстор" в межах заявленого позову.

Ухвалою Богунського районного суду м. Житомира від 16 лютого 2015 року накладено арешт на грошові кошти в розмірі 3818907,15 грн., що знаходяться на розрахункових рахунках ТОВ „Торгівельний будинок „Амстор" та накладено арешт на все майно, що належить ТОВ „Торгівельний будинок „Амстор" в межах суми позову - 3818907,15 грн.

В апеляційній скарзі відповідач просить ухвалу суду скасувати, постановивши нову про відмову в задоволенні заяви про забезпечення позову, посилаючись на порушення судом норм процесуального права.

Перевіривши законність та обгрунтованість рішення суду в межах, передбачених ст. 303 ЦПК України, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Згідно вимог ст. 151 ЦПК України, суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, може вжити заходи забезпечення позову. Забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Згідно з положеннями п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 2006 року № 9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

При встановленні зазначеної відповідності слід враховувати, що вжиті заходи не повинні перешкоджати господарській діяльності юридичної особи або фізичної особи, яка здійснює таку діяльність і зареєстрована відповідно до закону як підприємець.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв'язку із застосуванням відповідних заходів. Наприклад, обмеження можливості господарюючого суб'єкта користуватися та розпоряджатися власним майном іноді призводить до незворотних наслідків.

Пунктом 7 зазначеної постанови передбачено, що ухвала про забезпечення позову постановляється в порядку, визначеному ст. 209 ЦПК, і повинна включати мотивувальну частину, де поряд із зазначенням мотивів, із яких суд (суддя) дійшов висновку про обґрунтованість припущення про те, що невжиття заходів забезпечення може в майбутньому утруднити чи зробити неможливим виконання судового рішення, наводиться посилання на закон, яким суд керувався при постановленні ухвали.

Разом з тим суддя, мотивів, із яких він дійшов висновку про обґрунтованість припущення про те, що невжиття заходів забезпечення може в майбутньому утруднити чи зробити неможливим виконання судового рішення, в ухвалі не навів.

В матеріалах справи відсутні докази того, що між сторонами дійсно виник спір.

Накладаючи арешт на грошові кошти, суддя в ухвалі рахунки не заначив, не вказав на яке конкретно майно накладається арешт. Не вказано чим викликана необхідність накладення арешту на майно, враховуючи накладення арешту на рахунки.

Крім того, задовільняючи заяву про забезпечення позову, суд першої інстанції не врахував вимоги ч. ч. 3-4 ст. 153 ЦПК України.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції порушено порядок, встановлений для вирішення питання про забезпечення позову, висновки суду є передчасними, а тому ухвала підлягає скасуванню, а справа поверненню на новий розгляд до суду першої інстанції.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 312, 313-315, 317, 319, 324, 325 ЦПК України, колегія суддів -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «Торгівельний будинок «Амстор» задовільнити частково.

Ухвалу Богунського районного суду м. Житомира від 16 лютого 2015 року скасувати, а справу повернути на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий: Судді: