АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Справа № 22-ц/796/4433/2015 Головуючий у І інстанції - Ластовка Н.Д.
Доповідач - Андрієнко А.М.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 березня 2015 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду м. Києва в складі:

Головуючого судді Андрієнко А.М.

Суддів: Кабанченко О.А.

МараєвоїН.Є.

При секретарі Осмолович В.С.

Розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на заочне рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 22 грудня 2014 року у справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Альфа-Банк» до ОСОБА_2 про звернення стягнення на предмет іпотеки,

В С Т А Н О В И Л А :

Позивач ПАТ «Альфа-Банк» звернувсь до суду з позовом до відповідача ОСОБА_2, в якому просив звернути стягнення на предмет іпотеки, а саме: однокімнатну квартиру АДРЕСА_1, загальною, площею 34,50 кв.м., на користь ПАТ «Альфа-Банк» в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором №2615/0708/71-066 від 29.07.2008 року, яка станом на 10 жовтня 2014 року складає 661266,29 грн.

Заочним рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 22 грудня 2014 року позов задоволено. В рахунок погашення заборгованості за кредитним договором 2615/0708/71-066 від 29.07.2008 року в сумі 661 266,29 грн. Ухвалено звернути стягнення на нерухоме майно, а саме на квартиру АДРЕСА_1 яка складається з однієї житлової кімнати житловою площею 16,3 кв.м., загальною площею 34,5 кв.м., яка належить ОСОБА_2 на підставі договору купівлі-продажу квартири від 29 липня 2008 року, на користь ПАТ «Альфа-Банк», шляхом продажу на прилюдних торгах, визначивши початкову ціну відповідно до положень Закону України «Про виконавче провадження». Також ухвалено стягнути з ОСОБА_2 на користь ПАТ «Альфа-Банк» судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 3654 грн.

Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 06 лютого 2015 року заяву ОСОБА_2 про перегляд заочного рішення залишено без задоволення.

В апеляційній скарзі відповідач ОСОБА_2 просить рішення суду скасувати та залишити позовну заяву без розгляду, мотивуючи тим, що судом неповно з'ясовано обставини, що мають істотне значення для справи, висновки суду не відповідають обставинам справи, порушено норми матеріального та процесуального права.

Представники апелянта в суді апеляційної інстанції просили задовольнити апеляційну скаргу, рішення суду першої інстанції скасувати та залишити справу без розгляду.

Представник позивача просив відхилити апеляційну скаргу та залишити рішення суду першої інстанції без змін.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність і обгрунтованість постановленого рішення в цій частині, колегія суддів прийшла до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню із наступних підстав.

Судом встановлено, що 29.07.2008 року ВАТ «Сведбанк» та відповідач ОСОБА_2 уклали Кредитний договір № 2615/0708/71-066 з подальшим внесенням змін та доповнень, відповідно до умов якого Банк зобов'язується надати позичальнику кредит у сумі 85 000 дол. США, а відповідач зобов'язується повернути наданий кредит і сплатити проценти за користування в сумі, строки та на умовах, що передбачені Кредитним договором (а.с.5-24).

Встановлено, що Банк свої зобов'язання за Кредитним договором виконав в повному обсязі, надавши відповідачу кредит у сумі 85 000дол. США.

25.05.2012 року між ПАТ «Сведбанк» та ПАТ «Дельта Банк» укладено Договір купівлі-продажу прав вимоги (а.с.44-58).

15.06.2012 року між ПАТ «Дельта Банк» та ПАТ «Альфа Банк» укладено Договір купівлі-продажу прав вимоги (а.с.59-65).

Внаслідок укладення вказаних договорів відбулася заміна кредитора, ПАТ «Альфа Банк» набуло статусу нового кредитора/стягувача за договором від 29.07.2008 № 2615/0708/71-066, позичальником згідно з яким є відповідач.

Відповідач неналежно виконує взяті на себе зобов'язання за кредитним договором, чим порушує його умови , в результаті чого станом на 10.10.2014 року має прострочену заборгованість: за кредитом - 581 855,83 грн., по відсотках - 71 275,59 грн. (а.с.39). Пеня нарахована у розмірі 8 134,87 грн.

З метою забезпечення належного виконання зобов'язання за Кредитним договором від 29.07.2008 року ВАТ «Сведбанк»(правонаступник - ПАТ «Сведбанк») та ОСОБА_2 уклали Іпотечний договір № 2615/0708/71-066-2-66, відповідно до умов якого остання передала Банку в іпотеку майно, а саме: однокімнатну квартиру, загальною площею 34,50 кв.м. під номером АДРЕСА_1. Сторони оцінили вищезазначений предмет іпотеки в розмірі 520 241грн. (а.с.27-30).

Задовольняючи позовні вимоги про звернення стягнення на предмет іпотеки, суд першої інстанції виходив із того, що відповідач не виконує зобов'язань за кредитним договором, який забезпечений договором про іпотеку, має заборгованість, яка повинна бути сплачена шляхом реалізації з прилюдних торгів предмета іпотеки.

Однак, з такими висновками суду першої інстанції повністю погодитися не можна.

Відповідно до ч. 1 ст. 33 Закону України "Про іпотеку" у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки.

Разом з тим, 7 червня 2014 року набрав чинності Закон України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті», згідно з яким протягом дії цього Закону не може бути примусово стягнуте (відчужене без згоди власника) нерухоме житлове майно, яке вважається предметом застави згідно із статтею 4 Закону України «Про заставу» та/або предметом іпотеки згідно із статтею 5 Закону України «Про іпотеку», якщо таке майно виступає як забезпечення зобов'язань громадянина України (позичальника або майнового поручителя) за споживчими кредитами, наданими йому кредитними установами - резидентами України в іноземній валюті, та за умови, що таке нерухоме житлове майно використовується як місце постійного проживання позичальника/майнового поручителя або є об'єктом незавершеного будівництва нерухомого житлового майна, яке перебуває в іпотеці, за умови, що у позичальника або майнового поручителя у власності не знаходиться інше нерухоме житлове майно; загальна площа такого нерухомого житлового майна (об'єкта незавершеного будівництва нерухомого житлового майна) не перевищує 140 кв. метрів для квартири та 250 кв. метрів для житлового будинку.

Відповідно до ст. 58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом'якшують або скасовують відповідальність особи.

В даному випадку Закон від 7.06.2014 року пом'якшує становище відповідача, а тому суд першої інстанції, постановляючи рішення 22 грудня 2014 року неправомірно не застосував його до правовідносин, що виникли між сторонами по справі.

Судом встановлено , що квартира, яка є предметом іпотеки, - єдине житло відповідача, не перевищує 140 кв.м., передана в іпотеку за договором кредиту, виданим у валюті , а саме в доларах США, а тому на неї не може бути звернуто стягнення.

За таких обставин колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню , а по справі повинно бути постановлено нове рішення про відмову у задоволенні позову на підставі Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті».

Керуючись ст..ст. 303, 307, 313-315 ЦПК України, колегія суддів

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення Дніпровського районного суду м.Києва від 22 грудня 2014 року скасувати та постановити нове рішення, яким в задоволенні позову Публічного акціонерного товариства «Альфа-Банк» до ОСОБА_2 про звернення стягнення на предмет іпотеки відмовити.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення, але може бути оскаржене в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом 20 днів з дня набрання ним законної сили шляхом подання до цього суду касаційної скарги.

Головуючий:

Судді :