Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 квітня 2015 року Шевченківський районний суд м. Запоріжжя у складі головуючого судді Галущенко Ю.А., при секретарі Вертелецькому М.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення суми боргу за договором позики, -

В С Т А Н О В И В:

В лютому 2015 року ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом, в якому зазначає, що 19 вересня 2013 року між ним та ОСОБА_2 було укладено договір позики за умовами якого позивач надав ОСОБА_2 позику в розмірі 18 000 (вісімнадцять тисяч) гривень 00 коп., про що було складено відповідну розписку. Позивачем було виконано умови договору позики та надано позику, про що свідчить розписка.

Борг згідно розписки відповідач зобов'язався повернути 19 вересня 2014 року.

В добровільному порядку відповідач борг не повернув, фактично відповідач ухиляється від повернення суми боргу, чим порушив взяті на себе зобов'язання.

Посилаючись на те, що відповідачем було порушено умови договору позики позивач просить суд стягнути на його користь з ОСОБА_2 суму боргу, понесені судові витрати.

В судове засідання позивачем надано заяву про розгляд справи за його відсутності, в якій позивач позовні вимоги підтримує в повному обсязі, на задоволенні позовних вимог наполягає, проти ухвалення заочного рішення не заперечує.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з'явився з невідомих причин, викликався шляхом направлення судових повісток.

Про зміну свого місця проживання(перебування)під час судового провадження,причини неявки у судове засідання відповідач суд не повідомив.

Відповідно до ч. 9 ст.74 ЦПК України Відповідач, зареєстроване місце проживання (перебування), місцезнаходження чи місце роботи якого невідоме, викликається в суд через оголошення у пресі. З опублікуванням оголошення про виклик відповідач вважається повідомленим про час і місце розгляду справи. На ці випадки поширюється правило частини четвертої цієї статті, відповідно до якої судова повістка про виклик повинна бути вручена з таким розрахунком, щоб особи, які викликаються, мали достатньо часу для явки в суд і підготовки до участі в судовому розгляді справи, але не пізніше ніж за три дні до судового засідання, а судова повістка-повідомлення - завчасно. Положення цієї частини не поширюються на випадки, передбаченіабзацом другим частини третьої статті 191 цього Кодексу.

З матеріалів справи видно, що відповідач зареєстрований за адресою,вказаною позивачем в позовній заяві,а саме в АДРЕСА_1.

За вказаною адресою реєстрації ОСОБА_3 були направлені судова повістка з додатками,які повернуті суду установою пошти за закінченням терміну зберігання.

Згідно із ст.77 ЦПК України,у разі відсутності заяви сторони або іншої особи,яка бере участь у справі,про зміну місця проживання або місця знаходження,судова повістка надсилається на останню відому судові адресу і вважається доставленою,навіть якщо особа за цією адресою більше не проживає або не знаходиться.

Жодних заяв про зміну місця проживання або про направлення кореспонденції на іншу адресу,відмінну від адреси реєстрації,відповідач не подавав,таким чином не повідомляв про необхідність направляти судові повістки за місцем його перебування,невідомим позивачу та суду.

Відповідно до ст.224,225 ЦПК України суд на згодою позивача ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів.

Всебічно вивчивши обставини справи, дослідивши надані письмові докази, суд дійшов висновку, що заявлений позов є законним, обґрунтованим та підлягає задоволенню в повному обсязі на підставі встановлених фактичних обставин справи та відповідних їм правовідносин.

Як передбачено ст.11 ЦК України, підставою виникнення цивільних правовідносин є, зокрема, правочини.

Відповідно до п.3 ч.1 ст.208,ст.1046,ч.2 ст.1047 ЦК України,договір між фізичними особами на суму,яка в 20 і більше разів перевищує розмір неоподаткованого мінімуму доходів громадян,може бути укладений в письмовій формі,шляхом видачі розписки або іншого документу,внаслідок чого між сторонами виникає грошове зобов*язання.

За змістом ст.525,526,629 ЦК України зобов*язання має виконуватись належним чином з забороною односторонньої відмови від виконання умов договору.

Як вбачається з наданої суду розписки, 19.09.2013 року ОСОБА_2, отримав від ОСОБА_1, грошові кошти в сумі 18 000 (вісімнадцять тисяч) грн.. 00 коп., які зобов'язалася повернути до 19.09.2014 року, про що власноручно склав розписку, що підтверджується долученим до матеріалів справи оригіналом розписки.

Згідно зі ст. 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Позичальник зобов*язується до 22.06.2014 року повернути борг в повному обсязі.

Наданий позивачем на підтвердження факту виникнення між ним та відповідачем грошового зобов*язання договір позики,оформлений розпискою,в оригіналі, є письмовим доказом, що відповідає положенням ст.57 ЦПК України.

Строк повернення грошових коштів відповідачем ОСОБА_4 позикодавцю ОСОБА_1 в розписці встановлений до 19.09.2014 р.

На час розгляду справи відповідачкою не надано доказів про те, що сума позики відповідачем повністю або частково повернута.

Відповідно до ст.212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об*єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення.Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо ,а також достатність і взаємний зв*язок доказів в їх сукупності.

Частиною 3 ст.10,ст.60 ЦПК України обов*язок доведення обставин, на які вони посилаються як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом, покладено на сторони.

Вимоги позивача у вказаній частині ґрунтуються на законі підтверджені належними допустимими доказами,доказами відповідача не спростовані,підлягають задоволенню.

Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання.

Відповідно до ст.1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Згідно зі ст. 1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми.

На підтвердження укладення договору позики та його умов позивач надав розписку позичальника, яка посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми.

Згідно зі ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок.

Розпискою встановлено, що відповідач зобов'язується повернути суму боргу до 19.09.2014 року, але свої зобов'язання не виконав, жодних дій, що свідчать про виконання зобов'язань за договором позики не вчинив, тому у позивача виникло право вимагати повернення суми позики.

Таким чином суд дійшов висновку, що позивач правомірно звернувся до суду за захистом своїх прав та вважає за доцільне стягнути з відповідача суму боргу, визначену договором позики.

Відповідно до ст.88 ЦПК України, судові витрати підлягають відшкодуванню при повному задоволенню позовних вимог по судового збору у сумі 243 грн. 60 коп., підтверджені документально.

На підставі ст. ст. 3, 10, 88, 212, 213-215, 218, 224-226 ЦПК України, ст.ст.11, 208, 509, 526, 530,625, 1046, 1047, 1049 ЦК України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2, ідентифікаційний номер невідомий, паспорт серії НОМЕР_2, виданий Шевченківським РВ УМВС України в Запорізькій області, 27.09.2006 року, зареєстрований за адресою: 69083, АДРЕСА_1, на користь ОСОБА_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, паспорт серії НОМЕР_3, виданий Монастирищенським РВ УМВС України в Черкаській області, 14.02.1998 року, суму боргу в розмірі 18 000 (вісімнадцять тисяч) гривень 00 коп.

Стягнути з ОСОБА_2, ідентифікаційний номер невідомий, паспорт серії НОМЕР_2, виданий Шевченківським РВ УМВС України в Запорізькій області, 27.09.2006 року, зареєстрований за адресою: 69083, АДРЕСА_1, на користь ОСОБА_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, паспорт серії НОМЕР_3, виданий Монастирищенським РВ УМВС України в Черкаській області, 14.02.1998 року, судові витрати в сумі 243 (двісті сорок три) грн. 60 коп.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Запорізької області через Шевченківський районний суд м. Запоріжжя протягом 10 днів після його проголошення шляхом подання апеляційної скарги.

Заочне рішення може бути переглянуто судом за письмовою заявою відповідача, поданою протягом 10 днів з дня отримання його копії. У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя Ю.А.Галущенко