Справа №592/1874/15-ц Головуючий у суді у 1 інстанції - ОСОБА_1
Номер провадження 22-ц/788/941/15 Суддя-доповідач - ОСОБА_2
УХВАЛА

і м е н е м У к р а ї н и

06 травня 2015 року м. Суми

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Сумської області в складі:

головуючого-судді - Криворотенка В. І.,

суддів - Дубровної В. В. , Лузан Л. В. ,

з участю секретаря судового засідання - Назарової О.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні апеляційного суду цивільну справу за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства «Сумське машинобудівне науково-виробниче обєднання ім. М.В. Фрунзе»

на рішення Ковпаківського районного суду м. Суми від 23 березня 2015 року

у справі за позовом ОСОБА_3 до Публічного акціонерного товариства «Сумське машинобудівне науково-виробниче обєднання ім. М.В. Фрунзе» про стягнення моральної шкоди,

в с т а н о в и л а:

Рішенням Ковпаківського районного суду м. Суми від 23 березня 2015 року позовні вимоги задоволені частково.

Стягнуто з ПАТ «Сумське машинобудівне науково-виробниче обєднання ім. М.В. Фрунзе» на користь ОСОБА_3 6000 грн. відшкодування моральної шкоди. Вирішено питання щодо судових витрат.

В апеляційній скарзі відповідач ПАТ «Сумське НВО ім. М.В.Фрунзе», посилаючись на невідповідність висновків суду фактичним обставинам, порушення судом норм матеріального і процесуального права, просить зазначене рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позову в повному обсязі.

Заслухавши суддю доповідача, пояснення представника відповідача ОСОБА_4, дослідивши матеріали справи, перевіривши рішення суду в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.

Як встановлено судом і вбачається з матеріалів справи позивач з 19.10.1994 року до 04.10.2000 року та з 05.03.2003 року по 31.05.2004 року працювала на ПАТ «СМНВО ім. М.В. Фрунзе», була звільнена за власним бажанням (а.с. 5-6).

Згідно акту розслідування хронічного професійного захворювання за № 115 від 19.11.2003 р. форми П-4 у звязку з находженням повідомлення форми П-3 щодо ОСОБА_3, працівнику встановлені такі професійні захворювання:

- основний діагноз : Хронічний обструктивний бронхіт II ст. пилової етиології у фазі загострення. Емфізема легень І ст. Легенева недостатність II ст. Захворювання професійне.

- супутній: Нейросенсорна туговухість III ст. Вегето-судинна дистонія по змішаному типу з антено-невротичним синдром. РОХП з 2-х стороннім плечево-лопатковим пери артрозом. Причина професійного захворювання недосконалість технологій, не забезпечення засобами індивідуального захисту (а.с.7).

Під час медичного обстеження ОСОБА_3 проведеного ХНДІ ГП і ПЗ з 11.09.2014 по 03.10.2014 року було підтверджено та виявлено ускладнення захворювань останньої (а.с.9).

У зв'язку з профзахворюванням 17.10.2014 року МСЕК позивачу встановлено 40 % ступінь втрати працездатності та встановлено 3 групу інвалідності безтерміново. (а.с. 8).

Вказані факти з достатньою повнотою встановлені судом першої інстанції на підставі належним чином зібраних, досліджених та оцінених доказів.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без зміни, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Суд першої інстанції вірно з'ясував спірні правовідносини, всебічно встановив обставини, що мають значення для справи у відповідності з ч. 1 ст. 212 ЦПК України.

Суд першої інстанції прийшов до обґрунтованого висновку про те, що у зв'язку з професійним захворюванням, отриманим за час роботи на підприємстві в неналежних умовах праці з вини відповідача, ОСОБА_3 зазнала немайнових втрат, а тому правильно поклав обов'язок їх відшкодування на даного роботодавця.

Правовідносини, які виникли між сторонами регулюються ст.ст.153, 237-1 КЗпП України, а тому обов'язок по відшкодуванню заподіяної працівнику моральної шкоди внаслідок ушкодження здоров'я через неналежні умови праці покладено на роботодавця або уповноважений ним орган.

Не зважаючи на гарантоване державою право вільного вибору виду діяльності, передбачене ч.1 ст.43 Конституції України та абз. 2 ст.5-1 КЗпП України, роботодавець в силу ст.43 Конституції України, ст.ст.153, 157 КЗпП України та ст.ст.6, 13 Закону України «Про охорону праці» зобов'язаний створити працівнику придатні для роботи безпечні умови, які б відповідали санітарно-гігієнічним нормам та нормам охорони праці.

Професійне захворювання у позивача виникло внаслідок недосконалість технологій, не забезпечення засобами індивідуального захисту (а.с.7).

Завдання каліцтва або іншого ушкодження здоров'я працівникові під час виконання ним трудових обов'язків, та відповідальність за таку шкоду роботодавця, за наявності вини, знаходяться поза межами регулювання нормами трудового законодавства, і така відповідальність наступає відповідно до норм ЦК України.

Посилання апелянта на недоведення факту моральної шкоди є безпідставними, оскільки втрата позивачем з вини роботодавця нормальних життєвих зв'язків безперечно вимагає від нього додаткових зусиль для організації свого життя, та безумовно вказує на заподіяння йому немайнових втрат.

Також доводи апелянта про те, що позивач був ознайомлений зі шкідливими умови праці та знав про можливі шкідливі наслідки для свого здоров'я, не спростовують факту наявності вини роботодавця в неналежному забезпеченні нешкідливих умов праці та не є підставою для позбавлення позивача права на отримання відшкодування.

За таких обставин коли суд ухвалив рішення з дотриманням норм матеріального і процесуального права, підстав для його зміни чи скасування колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст. 303, п.1 ч.1 ст. 307, ст.ст. 308, 313, 314, 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів,-

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Сумське машинобудівне науково-виробниче обєднання ім. М.В. Фрунзе» відхилити, а рішення Ковпаківського районного суду м. Суми від 23 березня 2015 року в даній справі залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і з цього часу протягом двадцяти днів може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий -

Судді -