АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД М. КИЄВА
Справа № 22-3057 Головуючий у 1-й інстанції - Великохацька В.В.
Доповідач - Пікуль А.А.
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 березня 2015 року. Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду м. Києва в складі:

головуючого Пікуль А.А.

суддів Невідомої Т.О.

ПобірченкоТ.І.

при секретарі Бугаю О.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційними скаргами ОСОБА_3, ОСОБА_4 на рішення Оболонського районного суду м. Києва від 24 грудня 2014 року у справі за позовом Публічного акціонерного товариства "Родовід банк" до ОСОБА_4, ОСОБА_3 про стягнення заборгованості

та за зустрічним позовом ОСОБА_3 до Публічного акціонерного товариства "Родовід банк", третя особа - ОСОБА_4, про припинення зобов'язань за договором поруки

та за зустрічним позовом ОСОБА_4 до Публічного акціонерного товариства "Родовід банк", третя особа - ОСОБА_3, про застосування наслідків нікчемності правочину,-

в с т а н о в и л а:

Рішенням Оболонського районного суду м. Києва від 24 грудня 2014 року задоволено частково позовні вимоги Публічного акціонерного товариства "Родовід банк" до ОСОБА_4, ОСОБА_3 про стягнення заборгованості.

Суд стягнув солідарно з ОСОБА_4 та ОСОБА_3 на користь Публічного акціонерного товариства "Родовід банк" суму заборгованості за кредитним договором у розмірі 623 977 грн. 49 коп. та 58 367,66 доларів США, що за офіційним курсом НБУ станом на 26 листопада 2014 року становить 875 977 грн. 87 коп., а також судовий збір у розмірі 3 654 грн., а всього - 1 503 609 грн. 36 коп.

У задоволенні іншої частини позовних вимог: зустрічного позову ОСОБА_3 до Публічного акціонерного товариства "Родовід банк", третя особа - ОСОБА_4, про припинення зобов'язань за договором поруки; зустрічного позову ОСОБА_4 до Публічного акціонерного товариства "Родовід банк", третя особа - ОСОБА_3, про застосування наслідків нікчемності правочину, суд відмовив.

Не погодившись з рішенням суду, ОСОБА_3 подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм процесуального та матеріального права, що призвело до постановлення незаконного та необґрунтованого рішення, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким: відмовити у задоволенні первісного позову у повному обсязі; задовольнити зустрічний позов ОСОБА_3 до Публічного акціонерного товариства "Родовід банк", третя особа - ОСОБА_4, про припинення зобов'язань за договором поруки; задовольнити зустрічний позов ОСОБА_4 до Публічного акціонерного товариства "Родовід банк", третя особа - ОСОБА_3, про застосування наслідків нікчемності правочину (а.с.103-106).

ОСОБА_4, також не погодився з рішенням суду і подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм процесуального та матеріального права, що призвело до постановлення незаконного та необґрунтованого рішення, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким: відмовити у задоволенні первісного позову у повному обсязі; задовольнити зустрічний позов ОСОБА_4 до Публічного акціонерного товариства "Родовід банк", третя особа - ОСОБА_3, про застосування наслідків нікчемності правочину, задовольнити зустрічний позов ОСОБА_3 до Публічного акціонерного товариства "Родовід банк", третя особа - ОСОБА_4, про припинення зобов'язань за договором поруки (а.с.96-100).

В суд апеляційної інстанції ОСОБА_4 не з'явився, про місце та час апеляційного розгляду повідомлений належним чином, про що свідчить завірене штемпелем поштового відділення та підписом начальника відділення зв'язку зворотнє повідомлення про вручення йому судової повістки 19 лютого 2015 року (а.с.126). Суд ухвалив розглядати справу у його відсутність, оскільки відповідно до положень ч.2 ст. 305 ЦПК неявка сторони, належним чином повідомленої про час і місце розгляду справи, не перешкоджає апеляційному розглядові справи.

Заслухавши доповідь судді Пікуль А.А., пояснення учасників судового розгляду: представника відповідача ОСОБА_3 - ОСОБА_5, який підтримав подану апеляційну скаргу та просив суд її задовольнити, представника позивача - ОСОБА_6, яка заперечувала проти задоволення апеляційних скарг, з'ясувавши обставини справи та обговоривши доводи апеляційних скарг, колегія приходить до висновку про те, що апеляційну скаргу ОСОБА_3 слід задовольнити, а скаргу ОСОБА_4 відхилити з наступних підстав.

При ухваленні рішення суд першої інстанції вважав встановленими наступні обставини.

7 квітня 2008 року між ВАТ «Родовід банк» (після зміни назви - ПАТ «Родовід банк») та ОСОБА_4 на підставі заяви на отримання кредиту було укладено кредитний договір №37.3/МА-16.08.1 та додаткову угоду №1 шляхом підписання їх тексту, за умовами яких банк надав позичальнику кредит у вигляді відновлювальної кредитної лінії на суму 40 000,00 доларів США зі сплатою процентів у розмірі 16% річних у визначені додатковою угодою строки з кінцевим терміном 05 квітня 2013 року. Графіком повернення кредиту та сплати процентів, який є невід'ємною частиною додаткової угоди, визначено строки та періодичність виконання зобов'язань (а.с.5-14).

З метою забезпечення виконання зобов'язань за вказаним кредитним договором 7 квітня 2008 року між ВАТ «Родовід банк» та ОСОБА_4 було укладено договір застави транспортного засобу №37.3/МА-16.08.1 (а.с.24-25).

Крім того, 7 квітня 2008 року між ВАТ «Родовід банк» та ОСОБА_3 укладено договір поруки № 37.3/МА-16.08.1, за умовами якого поручитель зобов'язався нести перед банком солідарну з позичальником відповідальність за повне та своєчасне виконання позичальником умов кредитного договору та додаткових угод до нього (а.с.22- 23).

У договорі поруки визначено, що він вступає в дію з моменту його підписання і діє до повного виконання зобов'язань за кредитним договором. Поручитель підтверджує, що він ознайомлений з умовами кредитного договору та строками виконання зобов'язань за ним. Також поручитель зобов'язується перед кредитором відповідати за виконання позичальником усіх зобов'язань в повному обсязі, що виникли з кредитного договору.

Згідно з детальним розрахунком заборгованості, відповідач ОСОБА_4 станом на 26 листопада 2014 року порушив умови кредитного договору і має прострочену заборгованість у розмірі 58 367,66 доларів США та 22 575 759 грн. 21 коп. (а.с.52-54).

ОСОБА_4 належним чином не виконав взяті на себе зобов'язання по кредитному договору, порушив графік платежів та не в повному обсязі здійснював розрахунки, що призвело до виникнення заборгованості.

За встановлених обставин суд першої інстанції дійшов висновку про наявність правових підстав для часткового задоволення первісного позову та відмови у задоволенні зустрічних позовних вимог відповідачів.

Виходячи з наявних у матеріалах справи та досліджених судом першої інстанції письмових доказів суд апеляційної інстанції приходить до висновку про те, що висновки районного суду щодо наявності підстав для часткового задоволення позовних вимог, пред'явлених ВАТ «Родовід банк» до боржника за кредитним договором, ОСОБА_4, відповідають обставинам справи та положенням матеріального закону.

Норми матеріального права відповідно до спірних правовідносин у цій частині застосовані правильно.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_4 про те, що судом проведена неправильна оцінка доказів та безпідставно, з порушенням процесуальних норм, надана перевага одним доказам над іншими, що призвело до неправильного вирішення справи, не можуть бути прийняті судом апеляційної інстанції в якості підстав для скасування оскаржуваного рішення враховуючи наступне.

ОСОБА_4 посилається на те що, оскільки уповноважений представник Банку не підписав графік погашення платежів, який є невід'ємною частиною додаткової угоди, указаний графік є нікчемною частиною кредитного договору від 7.04.2014 року, що тягне за собою недійсність кредитного договору - додаткової угоди до нього.

Ці посилання не можуть бути прийняті апеляційним судом у якості підстав для скасування оскаржуваного рішення в частині вирішення позовних вимог, пред'явлених до боржника, виходячи з наступного.

ВАТ «Родовід банк» визнає той факт, що графік погашення платежів не підписаний уповноваженою особою Банку (а.с.11-12).

Водночас, указаний графік підписаний позичальником - ОСОБА_4 (а.с.12), котрий як сторона цього правочину, вчинив його у письмовій формі. Друга сторона правочину - ВАТ «Родовід банк», за наведених обставин не спростовує вираження своєї волі на вчинення цього правочину.

За таких обставин у суду немає підстав вважати, що указаний правочин не був вчинений у письмовій формі, і, як наслідок, немає підстав вважати недійсним кредитний договір - додаткову угоду до нього.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_4 про те, що до спірних правовідносин не можуть бути застосовані положення ч.2 ст. 625 ЦК України і не може бути стягнуто 3% річних від суми простроченого зобов'язання, оскільки кредитним договором передбачений інший розмір відсотків за користування кредитними коштами - 16 % річних, також не можуть бути прийняті апеляційним судом. Ці доводи є безпідставними, оскільки ОСОБА_4 помилково ототожнив передбачену ст. 625 ЦК України відповідальність боржника за порушення грошового зобов'язання із передбаченими ст. 536 ЦК України процентами за користування чужими грошовими коштами (кредитом).

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_4 про відсутність правових підстав для стягнення з нього пені за один рік, що передував зверненню позивача до суду, оскільки кінцевим строком повернення кредиту є 5 квітня 2013 року, а тому строк позовної давності до цих вимог сплинув ще 5 квітня 2014 року, також не можуть бути прийняті апеляційним судом.

Правова природа пені така, що позовна давність до вимог про її стягнення обчислюється по кожному дню (місяцю), за яким нараховується пеня, окремо. Право на позов про стягнення пені за кожен день (місяць) виникає щодня (щомісяця) на відповідну суму, а позовна давність обчислюється з того дня (місяця), коли кредитор дізнався або повинен був дізнатися про порушення права.

Інших доводів щодо неправильності оскаржуваного рішення апеляційна скарга ОСОБА_4 не містить.

Враховуючи викладене, апеляційний суд приходить до висновку про те, що судом першої інстанції при вирішенні позовних вимог, пред'явлених ВАТ «Родовід банк» до боржника за кредитним договором, ОСОБА_4, дана належна оцінка доводам сторін у сукупності з наданими сторонами доказами, висновки суду відповідають обставинам справи, доводи, викладені у апеляційній скарзі, не спростовують їх, тому підстав для скасування оскаржуваного рішення в цій частині немає.

Водночас, доводи апеляційної скарги ОСОБА_3 щодо невідповідності висновків районного суду в частині відсутності правових підстав для визнання поруки припиненою можуть бути прийняті апеляційним судом у якості підстав для скасування оскаржуваного рішення в частині вирішення позовних вимог ПАТ «Родовід банк» до ОСОБА_3 та в частині вирішення зустрічних позовних вимог ОСОБА_3 до ПАТ «Родовід банк» про припинення зобов'язань за договором поруки виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником.

Згідно із ч. 4 ст. 559 ЦК України порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя. Якщо строк основного зобов'язання не встановлений або встановлений моментом пред'явлення вимоги, порука припиняється, якщо кредитор не пред'явить позову до поручителя протягом одного року від дня укладення договору поруки.

Відповідно до ч. 1 ст. 251 ЦК України строком є певний період у часі, зі спливом якого пов'язана дія чи подія, яка має юридичне значення.

Строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами (ч. 1 ст. 252 ЦК України).

Разом з тим із настанням певної події, яка має юридичне значення, законодавець пов'язує термін, який визначається календарною датою або вказівкою на подію, яка має неминуче настати (ч. 2 ст. 251 та ч. 2 ст. 252 ЦК України).

З договору поруки вбачається, що в ньому не встановлено строку, після якого порука припиняється, а умова договору поруки (пункт 4.1) про його дію до повного виконання боржником своїх зобов'язань перед банком за кредитним договором не є встановленим сторонами строком припинення дії поруки, оскільки суперечить ч. 1 ст. 251 та ч. 1 ст. 252 ЦК України, тому в цьому разі підлягають застосуванню норми ч. 4 ст. 559 ЦК України про те, що порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя.

Отже, порука - це строкове зобов'язання, і незалежно від того, встановлений строк її дії договором чи законом, його сплив припиняє суб'єктивне право кредитора. Це означає, що строк поруки відноситься до преклюзивних строків.

У кредитному договорі строк виконання основного зобов'язання чітко визначений - строк повного погашення кредиту є 5 квітня 2013 року.

За таких обставин у банку виникло право пред'явити вимогу до поручителя про виконання порушеного зобов'язання боржника щодо повернення кредиту, починаючи з 5 квітня 2013 року, протягом наступних шести місяців.

Строк поруки не є строком для захисту порушеного права. Це строк існування самого зобов'язання поруки. Таким чином, і право кредитора, і обов'язок поручителя по його закінченні припиняються, а це означає, що жодних дій щодо реалізації цього права, в тому числі застосування примусових заходів захисту в судовому порядку, кредитор вчиняти не може.

Ураховуючи вищенаведене у сукупності із фактом подання даного позову до поручителя 1 вересня 2014 року, суд приходить до висновку про наявність правових підстав визнати поруку ОСОБА_3 за договором поруки № 37.3/МА-16.08.1 від 7 квітня 2008 року, укладеним між Публічним акціонерним товариством «Родовід банк» та ОСОБА_3, припиненою.

Оскільки порука є припиненою, правові підстави для стягнення заборгованості з поручителя боржника відсутні, а тому у задоволенні позовних вимог ВАТ «Родовід банк» до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором слід відмовити.

Керуючись ст.303, 307, 309, 313-316 ЦПК України, колегія суддів,-

В И Р І Ш И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити.

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 відхилити.

Рішення Оболонського районного суду м. Києва від 24 грудня 2014 року в частині вирішення позовних вимог Публічного акціонерного товариства «Родовід банк» до ОСОБА_3 та в частині вирішення зустрічних позовних вимог ОСОБА_3 до Публічного акціонерного товариства «Родовід банк» про припинення зобов'язань за договором поруки скасувати та ухвалити в цій частині нове рішення.

У задоволенні позовних вимог Публічного акціонерного товариства «Родовід банк» до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором відмовити.

Зустрічний позов ОСОБА_3 до Публічного акціонерного товариства «Родовід банк» про припинення зобов'язань за договором поруки задовольнити.

Визнати поруку ОСОБА_3 за договором поруки № 37.3/МА-16.08.1 від 7 квітня 2008 року, укладеним між Публічним акціонерним товариством «Родовід банк» та ОСОБА_3, припиненою.

В решті рішення суду залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення, може бути оскаржене в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий: А.А. Пікуль

Судді: Т.О. Невідома

Т.І. Побірченко