П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 березня 2015 року м. Київ

Судова палата у цивільних справах

Верховного Суду України в складі:

головуючого суддів: Яреми А.Г., Григор'євої Л.І., Гуменюка В.І., Лященко Н.П., Охрімчук Л.І., Сеніна Ю.Л., Сімоненко В.М., -

розглянувши в судовому засіданні справу за клопотанням компанії «Фамед Інжиніринг ГмбХ енд Ко КГ» («VAMED Engineering GmbH & CO KG»), зацікавлена особа - державне підприємство для постачання медичних установ «Укрмедпостач» Міністерства охорони здоров'я України, про скасування рішення Міжнародного комерційного арбітражного суду при Торгово-промисловій палаті України від 4 квітня 2013 року за заявою заступника Генерального прокурора України про перегляд Верховним Судом України ухвали колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 липня 2014 року,

в с т а н о в и л а :

У серпні 2013 року компанія «Фамед Інжиніринг ГмбХ енд Ко КГ» («VAMED Engineering GmbH & CO KG») звернулась до суду з клопотанням про скасування рішення Міжнародного комерційного арбітражного суду при Торгово-промисловій палаті України (далі - МКАС при ТПП України) від 4 квітня 2013 року.

Зазначала, що рішенням МКАС при ТПП України від 4 квітня 2013 року зобов'язано компанію «Фамед Інжиніринг ГмбХ енд Ко КГ» («VAMED Engineering GmbH & CO KG») у строк 90 календарних днів з моменту одержання рішення здійснити заміну медичного обладнання, а саме інкубаторів транспортних, що поставлені за договором поставки від 14 вересня 2009 року в кількості 85 одиниць, на транспортні інкубатори, які за своєю якістю, ефективністю та безпекою будуть відповідати умовам договору поставки й нормам чинного законодавства України і які можна буде використовувати за призначенням в Україні, а в разі невиконання цієї вимоги ухвалено стягнути з компанії «Фамед Інжиніринг ГмбХ енд Ко КГ» («VAMED Engineering GmbH & CO KG») на користь державного підприємства для постачання медичних установ «Укрмедпостач» Міністерства охорони здоров'я України (далі - ДП «Укрмедпостач») 4 973 590,55 євро вартості, що сплачена за вказане медичне обладнання.

Посилаючись на те, що вказане рішення МКАС при ТПП України суперечить публічному порядку України, крім того, арбітражне застереження, на підставі якого МКАС при ТПП України розглянув спір між сторонами, є недійсним, оскільки спір, що був предметом розгляду МКАС при ТПП України, виник із приводу виконання компанією обов'язків за договором поставки, укладеним у зв'язку із задоволенням державних потреб на підставі постанови Кабінету Міністрів України від 5 серпня 2009 року № 819, постачання медичного обладнання за яким здійснювалось за кошти, що отримані в кредит під державну гарантію України, просила на підставі статті 34 Закону України «Про міжнародний комерційний арбітраж» скасувати зазначене рішення МКАС при ТПП України.

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 3 вересня 2013 року, залишеною без змін ухвалою апеляційного суду м. Києва від 18 березня 2014 року та ухвалою колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 липня 2014 року, клопотання компанії «Фамед Інжиніринг ГмбХ енд Ко КГ» («VAMED Engineering GmbH & CO KG»), зацікавлена особа - ДП «Укрмедпостач», про скасування рішення МКАС при ТПП України від 4 квітня 2013 року задоволено: рішення МКАС при ТПП України від 4 квітня 2013 року за позовом ДП «Укрмедпостач» до «VAMED Engineering GmbH & CO KG» (Австрія) скасовано.

У заяві про перегляд ухвали колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 липня 2014 року заступник Генерального прокурора України порушує питання про скасування зазначеної ухвали й направлення справи на новий розгляд до суду касаційної інстанції, посилаючись на неоднакове застосування судом касаційної інстанції статей 1, 31 Закону України «Про міжнародний комерційний арбітраж», що потягло ухвалення різних за змістом судових рішень у подібних правовідносинах.

В обґрунтування заяви заступник Генерального прокурора України надав ухвали колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 18 грудня 2013 року, від 16 липня 2014 року, від 26 грудня 2012 року та від 19 березня 2014 року, в яких, на його думку, по-іншому застосовано зазначені правові норми.

Ухвалою колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 22 грудня 2014 року справу за клопотанням компанії «Фамед Інжиніринг ГмбХ енд Ко КГ» («VAMED Engineering GmbH & CO KG»), зацікавлена особа - ДП «Укрмедпостач», про скасування рішення МКАС при ТПП України від 4 квітня 2013 року допущено до провадження Верховного Суду України в порядку глави 3 розділу V Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України).

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши наведені в заяві заступника Генерального прокурора України доводи, Судова палата у цивільних справах Верховного Суду України дійшла висновку про те, що заява не підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до статті 353 ЦПК України Верховний Суд України переглядає судові рішення у цивільних справах виключно з підстав і в порядку, встановлених цим Кодексом.

За положеннями пункту 1 частини першої статті 355 ЦПК України підставою для подання заяви про перегляд судових рішень у цивільних справах є неоднакове застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права, що потягло ухвалення різних за змістом судових рішень у подібних правовідносинах.

При цьому під судовим рішенням у подібних правовідносинах слід розуміти такі, де тотожними є предмет спору, підстави позову, зміст позовних вимог та встановлені судом фактичні обставини справи, а також має місце однакове матеріально-правове регулювання спірних правовідносин.

У справі, яка переглядається, судами встановлено, що на підставі постанови Кабінету Міністрів України від 5 серпня 2009 року № 819 «Про залучення державним підприємством для постачання медичних установ «Укрмедпостач» у 2009 році іноземного кредиту для реалізації інвестиційного проекту щодо забезпечення лікувально-профілактичних закладів обладнанням, транспортними засобами, виробами медичного призначення та лікарськими засобами під державну гарантію» 14 вересня 2009 року між компанією «Фамед Інжиніринг ГмбХ енд Ко КГ» («VAMED Engineering GmbH & CO KG») і ДП «Укрмедпостач» було укладено договір поставки медичного обладнання; постачання здійснено за кошти, які отримані в кредит під державну гарантію України для задоволення державних потреб.

Згідно зі статтею 13 указаного договору всі суперечки та розбіжності, які виникають за цим договором, будуть вирішуватись шляхом переговорів між сторонами; якщо порозуміння між сторонами не досягнуто, то всі суперечки і розбіжності чи вимоги, які виникнуть за цим договором, або в зв'язку з ним, у тому числі щодо його виконання, порушення, припинення або недійсності, підлягають вирішенню в МКАС при ТПП України.

Рішенням МКАС при ТПП України від 4 квітня 2013 року зобов'язано компанію «Фамед Інжиніринг ГмбХ енд Ко КГ» («VAMED Engineering GmbH & CO KG») у строк 90 календарних днів з моменту одержання рішення здійснити заміну медичного обладнання, а саме інкубаторів транспортних, що поставлені за договором поставки від 14 вересня 2009 року в кількості 85 одиниць, на транспортні інкубатори, які за своєю якістю, ефективністю та безпекою будуть відповідати умовам договору поставки й нормам чинного законодавства України і які можна буде використовувати за призначенням в Україні, а в разі невиконання цієї вимоги ухвалено стягнути з компанії «Фамед Інжиніринг ГмбХ енд Ко КГ» («VAMED Engineering GmbH & CO KG») на користь ДП «Укрмедпостач» 4 973 590,55 євро вартості, що сплачена за вказане медичне обладнання.,

Постановляючи ухвалу про задоволення клопотання компанії «Фамед Інжиніринг ГмбХ енд Ко КГ» («VAMED Engineering GmbH & CO KG»), суд першої інстанції, з висновками якого погодились суди апеляційної та касаційної інстанцій, вважав, що рішення МКАС при ТПП України підлягає скасуванню з підстав, передбачених частиною другою статті 34 Закону України «Про міжнародний комерційний арбітраж», оскільки арбітражне застереження про передачу спорів на розгляд МКАС при ТПП України не відповідало положенням національного законодавства, зокрема частині другій статті 12 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) (у редакції, яка була чинною на час укладення договору поставки), за якою заборонялось передавати спори, що виникають з договорів, укладених у зв'язку із задоволенням державних потреб, на вирішення третейського (арбітражного суду).

Разом із тим у судових рішеннях суду касаційної інстанції, які надані заявником як приклад неоднакового застосування статті 1 Закону України «Про міжнародний комерційний арбітраж», на відміну від висновків, які викладені у судовому рішенні, що переглядається, містяться такі висновки:

- в ухвалі колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 18 грудня 2013 року, яка постановлена у справі про скасування рішення МКАС при ТПП України з мотивів суперечності цього рішення публічному порядку України й невідповідності арбітражної процедури угоді сторін із підстав відмови арбітражного суду в задоволенні клопотання про зупинення арбітражного розгляду у справі до набрання чинності рішенням в адміністративній справі, суд касаційної інстанції дійшов висновку про те, що зазначене рішення МКАС при ТПП України постановлене з дотриманням вимог статті 28 Закону України «Про міжнародний комерційний арбітраж» та статті 14 Регламенту та не суперечить арбітражному застереженню, яке міститься у відповідному контракті. У вказаній справі арбітражне застереження про передачу спорів на вирішення МКАС при ТПП України містилось у контракті, який не був пов'язаний із задоволенням державних потреб (зі сплатою державних коштів), оскільки державне підприємство (виконавець) надавало послуги й отримувало за це плату від приватної компанії (замовник та платник); при цьому положення частини другої статті 12 ГПК України (у редакції, яка була чинною на час укладення договору поставки) не застосовувалось;

- в ухвалі колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16 липня 2014 року, яка постановлена у справі про надання дозволу на примусове виконання арбітражних рішень Арбітражного суду при Економічній палаті Чеської Республіки та Аграрній палаті Чеської Республіки про стягнення грошових коштів із міської ради й виконавчого комітету міської ради, суд касаційної інстанції виходив із того, що відповідно до положень статті 84 Закону України «Про виконавче провадження», статей 35, 36 Закону України «Про міжнародний комерційний арбітраж» і відповідних міжнародних договорів, ратифікованих Україною, зазначене арбітражне рішення підлягає примусовому виконанню на території України. При цьому питання відповідності арбітражного застереження положенням національного законодавства сторонами не порушувалось і судом не вирішувалось;

- в ухвалі колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 26 грудня 2012 року, яка постановлена у справі про надання дозволу на примусове виконання рішення Арбітражного інституту торгової палати м. Стокгольма, юрисдикція якого ґрунтувалась не на арбітражному застереженні в договорі, що укладений між сторонами, а на положенні міжнародного договору - Договору до Енергетичної Хартії, ратифікованого Україною, який містить беззаперечне застереження щодо передачі спору на арбітражний розгляд, суд касаційної інстанції дійшов висновку про дотримання заявником процедури подачі клопотання про надання дозволу на примусове виконання арбітражного рішення. У зазначеній справі питання відповідності арбітражного застереження положенням національного законодавства чи додержання арбітражної процедури судом не вирішувалось;

- в ухвалі колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 19 березня 2014 року міститься висновок про наявність правових підстав для надання дозволу на примусове виконання на території України Другого проміжного остаточного арбітражного рішення, визнання та виконання якого заперечувалось стороною, проти якої винесено рішення з підстав неналежного повідомлення відповідача про час і місце судового розгляду. Питання відповідності арбітражного застереження положенням національного законодавства чи додержання арбітражної процедури у вказаній справі судом не вирішувалось.

Таким чином, порівняння наведених судових рішень із судовим рішенням, яке переглядається, не дає підстав для висновку про те, що суд касаційної інстанції під час розгляду двох чи більше справ за тотожних предмета спору, підстав позову та за аналогічних обставин і однакового регулювання нормами матеріального права спірних правовідносин дійшов протилежних висновків щодо заявлених вимог.

Отже, обставини, які стали підставою для перегляду справи, не підтвердились, у зв'язку із чим відповідно до частини першої статті 360-5 ЦПК України в задоволенні заяви заступника Генерального прокурора України про перегляд рішення суду касаційної інстанції Верховним Судом України необхідно відмовити.

Керуючись пунктом 1 частини першої статті 355, пунктом 2 частини першої статті 360-3, частиною першою статті 360-5 ЦПК України, Судова палата у цивільних справах Верховного Суду України

п о с т а н о в и л а :

У задоволенні заяви заступника Генерального прокурора України про перегляд Верховним Судом України ухвали колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 липня 2014 року відмовити.

Постанова Верховного Суду України є остаточною і може бути оскаржена тільки на підставі, встановленій пунктом 2 частини першої статті 355 Цивільного процесуального кодексу України.

Головуючий А.Г. Ярема

Судді: Л.І. Григор'єва

В.І. Гуменюк

Н.П. Лященко

Л.І. Охрімчук

Ю.Л. Сенін

В.М. Сімоненко