АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРНІВЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 квітня 2015 року м. Чернівці

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Чернівецької області у складі:

головуючого Яремка В. В.

суддів: Винту Ю. М., Чупікової В. В.,

секретар Шерівська Ю.А.

з участю позивачки ОСОБА_1, її представника ОСОБА_2, відповідача ОСОБА_3,її представника ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення аліментів за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Глибоцького районного суду Чернівецької області від 16 березня 2015 року,

встановила:

У лютому 2015 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_3 про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей.

Зазначала, що з 12 червня 2009 року вона перебуває у зареєстрованому шлюбі з відповідачем. Під час шлюбу у них народилися двоє дітей - сини ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2.

Посилаючись на те, що вони з відповідачем проживають окремо, неповнолітні діти проживають з нею, на утримання яких відповідач не надає належної матеріальної допомоги, має непостійний мінливий заробіток, що не підлягає обліку, просила стягнути з відповідача на її користь аліменти по 800 гривень на кожну дитину, щомісячно, до досягнення ними повноліття.

Рішенням Глибоцького районного суду Чернівецької області від 16 березня 2015 року позов задоволено частково.

Стягнуто з відповідача на користь позивачки аліменти на утримання неповнолітніх дітей: ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2 у розмірі по 600 гривень, щомісячно, на кожну дитину, починаючи з 03 березня 2015 року до досягнення ними повноліття.

В апеляційній скарзі відповідач просить рішення суду першої інстанції змінити в частині розміру присуджених аліментів, зменшивши цей розмір до 200 гривень, щомісячно, на кожну дитину.

Посилається на неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи, порушення норм матеріального та процесуального права.

Колегія суддів, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, вважає, що апеляційна скарга підлягає відхиленню, виходячи з наступного.

Задовольняючи позов ОСОБА_1 частково та стягуючи з відповідача на її користь аліменти у твердій грошовій сумі по 600 гривень на кожну дитину, щомісячно, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач не має постійного заробітку, офіційно не працює, однак за майновим станом, сімейним станом та станом здоров'я спроможний сплачувати аліменти у зазначеному розмірі.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції.

Відповідно до ч. 1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини, стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина та інші обставини, що мають істотне значення.

Згідно з ч.1 ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.

У справі встановлено, що відповідач не має постійного місця праці, проте у період, який передував пред'явленню позову він мав доходи від надання послуг з будівництва та проведення ремонтних робіт, про що він визнавав в ході розгляду справи.

Встановлено також, що відповідач має у володінні земельну частку (пай), з оренди якої отримує доходи, проживаючи з батьками, утримує худобу, коня, свиней, птицю, що також визнається відповідачем.

Розмір грошових доходів відповідача на час, що передував пред'явленню позову становить у середньому біля 4000 гривень на місяць.

Тому доводи апелянта про те, що він за своїм майновим станом не спроможний сплачувати аліменти у визначеному судом першої інстанції розмірі є необґрунтованими.

Відповідач посилається на те, що на час розгляду справи та надалі він не матиме доходів, які б давали змогу сплачувати аліменти у визначеному розмірі.

Проте такі доводи ґрунтуються на припущеннях, а у випадку подальшого погіршення майнового стану відповідач не позбавлений можливості ставити питання про зменшення розміру аліментів.

Апелянт посилається на неврахування судом першої інстанції стану його здоров'я, а саме наявності захворювання, а також того, що він проживає з матір'ю, яка хворіє на тяжке захворювання.

Проте зі змісту мотивувальної частини оскаржуваного рішення вбачається, що суд першої інстанції врахував дані обставини, давши належну оцінку наявним у справі доказам.

Встановлено, що хоча відповідач і має певні захворювання, а саме, косоокість, дальнозоркість високого ступеня (а.с.29), однак він є працездатним.

Батьки відповідача, з якими він проживає, отримують пенсію.

Таким чином, враховуючи матеріальне становище платника аліментів, стан його здоров'я та сімейний стан, суд дійшов обґрунтованого висновку про те, що відповідач спроможний та зобов'язаний сплачувати аліменти у розмірі по 600 гривень на кожну дитину.

Доводи апеляційної скарги не дають підстав для зміни рішення суду та зменшення визначеного судом першої інстанції розміру аліментів.

На підставі наведеного та керуючись п. 1 ч. 1 ст. 307, ст. 308 ЦПК України, колегія суддів

ухвалила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Глибоцького районного суду Чернівецької області від 16 березня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий В. В. Яремко

Судді: Ю. М. Винту

В. В. Чупікова