Справа № 755/5525/15-ц
Ухвала

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"23" березня 2015 р. м. Київ

Суддя Дніпровського районного суду м. Києва САВЛУК Т.В., вивчивши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини,

в с т а н о в и в:

До Дніпровського районного суду міста Києва надійшла позовна заява ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини.

Відповідно до ч.1 ст.109 Цивільного процесуального кодексу України позови до фізичної особи пред'являються в суд за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її проживання або за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її перебування.

Як вбачається зі змісту позовної заяви, позивачем пред'явлено вимоги до відповідача ОСОБА_2, громадянина Російської Федерації, який проживає за адресою: АДРЕСА_1.

В той же час, частиною десятої ст. 110 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що позови до відповідача, який не має в Україні місця проживання чи перебування, можуть пред'являтись за місцезнаходженням його майна або останнім відомим зареєстрованим місцем його проживання чи перебування в Україні.

Відповідно до положень ст. 414 Цивільного процесуального кодексу України підсудність судам України цивільних справ у спорах, в яких беруть участь іноземці, а також у спорах, в яких хоча б одна із сторін, проживає за кордоном, визначається законами України.

Закон України "Про міжнародне приватне право" визначає приватноправові відносини як відносини, які ґрунтуються на засадах юридичної рівності, вільному волевиявленні, майновій самостійності, суб'єктами яких є фізичні та юридичні особи. (п. 1 ч. 1 ст. 1 Закону України "Про міжнародне приватне право")

Відповідно до положень ст. 414 Цивільного процесуального кодексу України підсудність судам України цивільних справ з іноземним елементом визначається цим Кодексом, законом або міжнародним договором, згода на обов'язковість якого надана Верховною Радою України.

Загальні правила підсудності судам України цивільних справ з іноземним елементом визначені у ст. 75 Закону України "Про міжнародне приватне право".

Підсудність судам України справ з іноземним елементом визначається на момент відкриття провадження по справі, незважаючи на те, що в ході провадження у справі підстави такої підсудності відпали або змінились, крім випадків, передбачених у ст. 76 цього Закону.

Відповідно до ст. 76 Закону України "Про міжнародне приватне право", в якій містяться підстави для визначення підсудності справ судам України, суди можуть приймати до свого провадження і розглядати будь-які справи з іноземним елементом у випадках, зокрема, якщо на території України відповідач має місце проживання або місцезнаходження, або рухоме майно чи нерухоме майно, на яке можна покласти стягнення, або знаходиться філія або представництво юридичної особи - відповідача.

Відповідно до ст. 76 Закону України "Про міжнародне приватне право", в якій містяться підстави для визначення підсудності справ судам України, суди можуть приймати до свого провадження і розглядати будь-які справи з іноземним елементом у випадках, зокрема, якщо у справі про сплату аліментів або про встановлення

батьківства позивач має місце проживання в Україні.

Виходячи з предмету позову, позивачем пред'явлено вимоги до відповідача ОСОБА_2, громадянина Російської Федерації, про стягнення аліментів на утримання повнолітнього сина - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, в розмірі 1/3 частини всіх його видів заробітку, до досягнення дитиною 23 років включно.

В той же час, питання про стягнення аліментів з громадян, які проживають на території іноземних держав регулюються Конвенцією про стягнення аліментів за кордоном 1956 року.

Законом України "Про приєднання України до Конвенції про стягнення аліментів за кордоном" відповідно до статті 2 Конвенції, виконання в Україні функцій Органу, що приймає та передає документи, покладено на Міністерство юстиції України.

З метою забезпечення впорядкування застосування в Україні цієї Конвенції, наказом Міністерства юстиції України від 29.123.2006 №121/5 затверджена Інструкція про виконання в Україні Конвенції про стягнення аліментів за кордоном, зареєстрована в Міністерстві юстиції України 29.12.2006 за №1390/13264.

Інструкція визначає спрощену процедуру стягнення аліментів на дитину або утримання на іншого члена сім'ї згідно Конвенції у відносинах з визначеним переліком держав, серед іншого, Російською Федерацією.

З огляду на викладене, відсутні підстави для розгляду позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, оскільки позивачем не доведено обставин, які б мали підтвердити, що відповідач ОСОБА_2, громадянин Російської Федерації, має місце проживання в України, що зумовлювало б розгляду спору з урахуванням положень ст. 76 Закону України "Про міжнародне приватне право", що зумовлює повернення позивачу поданого від його імені позову для подальшого звернення до належного суду або з дотриманням порядку визначеного Законом України "Про приєднання України до Конвенції про стягнення аліментів за кордоном".

Враховуючи наведене та керуючись п.4 ч.3 ст.121, ст.ст.209-210 Цивільного процесуального кодексу України, суддя

у х в а л и в:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини повернути позивачу, для подання позову до належного суду.

Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду міста Києва протягом п'яти днів з дня її проголошення. У разі, якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

С у д д я