Справа № 150/792/15-ц Провадження № 22-ц/772/3436/2015Головуючий в суді першої інстанції Кушнір Б. Б.
Категорія 47 Доповідач Копаничук С. Г.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 грудня 2015 рокум. Вінниця

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Вінницької області в складі:

Головуючої: Копаничук С.Г.

Суддів: Стеблюк Л.П., Якименко М.М.

при секретарі: Топольській В.О.

за участю представника позивачки - ОСОБА_2, представника відповідача - Нестерука В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Вінниці цивільну справу за позовом ОСОБА_4 до сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю «Росія», за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог - відділу Держгеокадастру у Чернівецькому районі Вінницької області, про повернення самовільно зайнятої земельної ділянки, за апеляційною скаргою ОСОБА_4 на рішення Чернівецького районного суду від 20 жовтня 2015 року,-

В с т а н о в и л а :

В жовтні 2015 року ОСОБА_4 звернулась до суду з позовом до СТОВ «Росія», за участю третьої особи - відділу Держгеокадастру у Чернівецькому районі про повернення самовільно зайнятої земельної ділянки, розташованої на території Борівської сільської ради Чернівецького району посилаючись на те, що 30.11.2014 року закінчився строк дії договору оренди землі укладений між нею та відповідачем, проте, останній відмовляється в добровільному порядку повернути вказану ділянку та продовжує користуватись нею без відповідної правової підстави.

Рішенням Чернівецького районного суду від 20.10.2013 року в задоволенні позову ОСОБА_4 до СТОВ «Росія», за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог - відділу Держгеокадастру у Чернівецькому районі Вінницької області про повернення самовільно зайнятої земельної ділянки - відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_4 просить зазначене рішення скасувати, через порушення судом норм матеріального і процесуального права, а по справі ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити. Зазначила, що суд дійшов помилкового висновку про те, що договір вважається укладеним з час його державної реєстрації - 14.11.2012 року, тоді як насправді договір укладався та підписувався 20.08.2009 року і саме з цієї дати почався перебіг строку його дії.

Заслухавши осіб, які беруть участь у розгляді справи, перевіривши матеріали справи, рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим; законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом; обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були дослідженні в судовому засіданні.

Відповідно до ст.214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Проте, вказаним вимогам рішення суду не відповідає.

Судом встановлено, що ОСОБА_4 належить на праві приватної власності земельна ділянка, площею 1,67 га, що розташована на території Борівської сільської ради Чернівецького району (а.с.8). 20.08.2009 року сторони уклали договір оренди №162 вказаної земельної ділянки, строком на п'ять років. По акту приймання-передачі земельної ділянки від 20.08.2009 року, орендавець передав, а орендар прийняв у строкове платне користування земельну ділянку, загальною площею 1,67 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва згідно договору оренди землі терміном з 20.08.2009 року по 30.11.2014 року. 14.11.2012 року вищевказаний договір був зареєстрований в Чернівецькому відділі сектору Вінницької філії ДП «Центр ДЗК» за №02694.

Ухвалюючи рішення про відмову в повернення самовільно зайнятої земельної ділянки, суд першої інстанції виходив з того, що договір оренди землі набуває чинності з дня його державної реєстрації і п'ятирічний строк його дії починається саме з цієї дати, а оскільки вказаний договір оренди був зареєстрований 14.11.2012 року, то відповідач на даний час використовує земельну ділянку на договірних засадах.

Проте, з таким висновком погодитись не можна, оскільки суд першої інстанції допустив порушення норм матеріального та процесуального права.

За змістом ст.ст.18, 20 ЗУ «Про оренду землі» (у редакції, яка була чинною на момент виникнення спірних правовідносин) договір оренди землі підлягає державній реєстрації, якщо такий договір укладений. Після державної реєстрації укладеного договору оренди землі він набирає чинності.

Ч.1 ст.638 ЦК України передбачено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Зі змісту ч.1 ст.15 ЗУ «Про оренду землі» вбачається, що істотними умовами договору оренди землі, зокрема, є строк дії договору оренди та умови і строки передачі земельної ділянки орендарю.

Згідно ст. 19 ЗУ «Про оренду землі» строк дії договору оренди землі визначається за згодою сторін, але не може перевищувати 50 років, а відповідно до ст.17 цього Закону, передача об'єкта оренди орендарю здійснюється орендодавцем у строки та на умовах, що визначені у договорі оренди землі, за актом приймання-передачі.

Як вбачається з договору оренди землі, сторони погодили, що останній укладений терміном на п'ять років, а також умови та строки передачі земельної ділянки орендарю.

Так, згідно п.16 вказаного договору оренди, передача земельної ділянки орендарю здійснюється у п'ятиденний термін після державної реєстрації цього договору, за актом її приймання-передачі.

Проте, з матеріалів справи вбачається, що сторони в день укладення договору - 20.08.2009 року підписали акт приймання-передачі земельної ділянки, відтак, ОСОБА_4 передала її, а відповідач прийняв у користування земельну ділянку терміном на п'ять років.

Незважаючи на те, що згідно закону договір оренди землі набуває чинності з моменту його державної реєстрації, сторони по укладеному договору дійшли спільної згоди щодо початку його строку, орендодавець погодився передати і передав, а орендар погодився прийняти і прийняв земельну ділянку у використання, зі спільної згоди остання використовувалась до проведення державної реєстрації договору, а тому у суду немає підстав вважати, що строк договору почався з моменту його реєстрації.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що сторони реалізували свої права за договором оренди землі в момент передачі земельної ділянки у користування, а послідуюча його державна реєстрація лише підтвердила реальність уже укладеного і виконуваного договору.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 31 ЗУ «Про оренду землі» договір оренди припиняється в разі закінчення строку, на який його було укладено.

Згідно ч. 1 ст. 34 ЗУ «Про оренду землі» у разі припинення або розірвання договору оренди землі орендар зобов'язаний повернути орендодавцеві земельну ділянку на умовах, визначених договором. Орендар не має права утримувати земельну ділянку для задоволення своїх вимог до орендодавця.

В п. 17 договору оренди землі 162 від 20.08.2009 року сторони домовились, що після припинення дії договору оренди землі Орендар повертає Орендодавцеві земельну ділянку у стані, не гіршому порівняно з тим, у якому він одержав її в оренду.

На час розгляду справи відповідач продовжує використовувати земельну ділянку позивача та відмовляється повернути її у добровільному порядку.

За таких обставин, доводи скарги заслуговують на увагу, а рішення суду підлягає скасуванню з ухваленням нового про задоволення позову.

Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Таким чином на користь позивачки підлягає стягненню з відповідача понесені нею та документально підтвердженні судові витрати в розмірі 1023 грн. 15 коп.

Керуючись ст.ст.307, 309, 316 ЦПК України ,-

В и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 задовольнити.

Рішення Чернівецького районного суду від 20 жовтня 2015 року скасувати.

Позов ОСОБА_4 задовольнити.

Зобов'язати сільськогосподарське товариство з обмеженою відповідальністю «Росія» повернути ОСОБА_4 земельну ділянку, площею 1,67 га, яка розташована на території Борівської сільської ради Чернівецького району Вінницької області і належить позивачці згідно державного акту на право власності на землю серії НОМЕР_1, виданого 10.05.2001 року.

Стягнути з сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю «Росія» на користь ОСОБА_4 судовий збір в розмірі 1023,15 грн.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення та може бути оскаржено в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України розгляду цивільних і кримінальних справ на протязі двадцяти днів .

Головуючий: /підпис/

Судді: /підписи/

З оригіналом вірно: