Апеляційний суд Кіровоградської області
№ провадження 22-ц/781/321/15 Головуючий у суді І-ї інстанції Іванова Н. Ю.
Доповідач Кіселик С. А.
РІШЕННЯ

Іменем України

18.03.2015 Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Кіровоградської області в складі :

Головуючого : судді Кіселика С.А.

суддів : Суржика М.М., Суровицької Л.В.

за участю секретаря судового засідання Кравченко Я.С.

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Кіровограді цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2, який діє в інтересах ОСОБА_3 на рішення Кіровського районного суду м. Кіровограда від 03 грудня 2014 року по справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4, ОСОБА_5 про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, -

ВСТАНОВИЛА:

В березні 2014 року ОСОБА_3 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_4, ОСОБА_5 та просить відшкодувати за рахунок відповідачів шкоду, завдану джерелом підвищеної небезпеки та стягнути з них, солідарно, на її користь, 120 970 грн. 47 коп. та понесені витрати по сплаті судового збору в сумі 1 209 грн. 71 коп.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначила, що 14.11.2013 р. о 23 год. 00 хв. ОСОБА_4 керуючи автомобілем ВАЗ-21070, державний номерний знак НОМЕР_1, що належить на праві власності ОСОБА_5, виїжджаючи з другорядної дороги на автодорогу Кіровоград-Кривий Ріг-Запоріжжя на 39км + 500м автодороги, не переконавшись, що це буде безпечно, здійснив поворот в сторону с. Куцівки, де допустив зіткнення з автомобілями, в тому числі, з автомобілем позивача VOLKSWAGEN GOLF, державний номерний знак НОМЕР_2. Зазначені обставини встановлені у судовому засіданні та викладені у постанові судді судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Кіровоградської області від 30.01.2014 року. Внаслідок зіткнення вказані транспортні засоби отримали механічні пошкодження, а завдана матеріальна шкода позивачу, згідно ремонтній калькуляції № НОМЕР_2 від 04.12.2013 року оцінена в 120 970 грн. 47 коп. Власником автомобіля ВАЗ-21070, державний номерний знак НОМЕР_1, яким керував ОСОБА_4, являється ОСОБА_5 Позивач вважає, що під час розгляду справи про адміністративне правопорушення не встановлено на якій правовій підставі особа винна у завданні шкоди використовувала транспортний засіб, а тому обидва відповідачі повинні відшкодовувати шкоду солідарно.

Ухвалою Кіровського районного суду м. Кіровограда від 21 серпня 2014 року до участі у справі залучено в якості третьої особи, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору НАСК «Оранта».

Рішенням Кіровського районного суду м.Кіровограда від 03 грудня 2014 року в позові відмовлено.

Суд вважав, що позивачем не надано належних доказів про розмір заподіяної шкоди в результаті ДТП.

В апеляційній скарзі позивач просить скасувати рішення суду, ухвалене з порушенням норм матеріального права, та ухвалити нове рішення про задоволення позову.

В судове засідання суду апеляційної інстанції позивач, його представник та третя особа не з'явилися, хоча про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином ( а.с. 184, 185). Відповідачі та їх представники апеляційну скаргу не визнали та заперечували проти її доводів.

Заслухавши доповідача, відповідачів та їх представників, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах, встановлених ст. 303 ЦПК України, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню.

Відповідно до ст.213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом, а обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно зі ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Однак, оскаржуване рішення суду першої інстанції зазначеним вимогам не відповідає.

Як встановлено судом і підтверджується матеріалами справи, 14.11.2013 р. о 23 год. 00 хв. ОСОБА_4 керуючи автомобілем ВАЗ-21070, державний номерний знак НОМЕР_1, що належить на праві власності ОСОБА_5, виїжджаючи з другорядної дороги на автодорогу Кіровоград-Кривий Ріг-Запоріжжя на 39км + 500м автодороги, не переконавшись, що це буде безпечно, здійснив поворот в сторону с. Куцівки, де допустив зіткнення із автомобілями, в тому числі, з автомобілем позивача VOLKSWAGEN GOLF, державний номерний знак НОМЕР_2.

Винним в порушенні Правил дорожнього руху, яке стало причиною дорожньо-транспортної пригоди, визнано відповідача ОСОБА_4 (а.с.8 - 12).

Шкода, заподіяна особі або майну громадянина підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв'язок та є вина зазначеної особи.

Відповідно до ч.1 ст.1192 ЦК України розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначаються відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Статтею 30 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що транспортний засіб вважається фізично знищеним, якщо його ремонт є технічно неможливим чи економічно необґрунтованим. Ремонт вважається економічно необґрунтованим, якщо передбачені згідно з аварійним сертифікатом (рапортом), звітом (актом) чи висновком про оцінку, виконаним аварійним комісаром, оцінювачем або експертом відповідно до законодавства, витрати на відновлювальний ремонт транспортного засобу перевищують вартість транспортного засобу до дорожньо-транспортної пригоди. Якщо транспортний засіб вважається знищеним, його власнику відшкодовується різниця між вартістю транспортного засобу до та після дорожньо-транспортної пригоди, а також витрати на евакуацію транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди Стаття 30 в редакції Закону N 5090-VI ( 5090-17 ) від 05.07.2012 .

В пунктах 14 і 15 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01 березня 2013 року «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» роз'яснено: «Ухвалюючи рішення про стягнення на користь потерпілого відшкодування вартості майна, що не може використовуватись за призначенням, але має певну цінність, суд з урахуванням принципу диспозитивності, тобто за заявою заподіювача шкоди, одночасно повинен вирішити питання про передачу цього майна після відшкодування збитків особі, відповідальній за шкоду.

Якщо пошкоджений транспортний засіб не може бути відновлено або вартість його відновлювального ремонту з урахуванням зношеності та втрати товарної вартості перевищує його ринкову вартість на момент пошкодження, розмір шкоди визначається за ринковою вартістю транспортного засобу на момент пошкодження.

Порядок відшкодування шкоди, пов'язаної з фізичним знищенням транспортного засобу, регламентовано статтею 30 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», який згідно зі статтею 8 ЦК (аналогія закону) може застосовуватись не лише страховиком, а й іншими особами, які здійснюють діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, та відповідають за завдану шкоду. Тобто транспортний засіб вважається фізично знищеним, якщо його ремонт є технічно неможливим чи економічно необґрунтованим, а власник транспортного засобу згоден із визнанням транспортного засобу фізично знищеним. Ремонт вважається економічно необґрунтованим, якщо передбачені згідно з експертизою, проведеною відповідно до вимог законодавства, витрати на ремонт транспортного засобу перевищують вартість транспортного засобу до дорожньо-транспортної пригоди.

У разі якщо власник транспортного засобу не згоден із визнанням транспортного засобу фізично знищеним, йому відшкодовується різниця між вартістю транспортного засобу до та після дорожньо-транспортної пригоди, а також витрати з евакуації транспортного засобу з місця цієї пригоди.

Якщо ж транспортний засіб визнано фізично знищеним, відшкодування шкоди виплачується у розмірі, який відповідає вартості транспортного засобу до дорожньо-транспортної пригоди та витратам з евакуації транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди».

В пункті 16 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01 березня 2013 року «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» роз'яснено: «Відповідно до статті 21 Закону № 1961-IV на території України забороняється експлуатація транспортного засобу без поліса обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності, тобто володільці транспортних засобів, за винятком осіб, звільнених від обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності згідно з пунктом 13.1 статті 13 цього Закону, зобов'язані застрахувати ризик своєї цивільної відповідальності, яка може настати внаслідок завдання шкоди життю, здоров'ю або майну інших осіб при використанні транспортних засобів. У зв'язку із цим при пред'явленні позовних вимог про відшкодування такої шкоди в результаті дорожньо-транспортної пригоди безпосередньо до особи, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, суд має право виключно в порядку, передбаченому статтею 33 ЦПК, залучити до участі у справі страхову організацію (страховика), яка застрахувала цивільну відповідальність володільця транспортного засобу. Непред'явлення вимог до страховика за наявності підстав для стягнення завданої шкоди саме зі страховика є підставою для відмови в позові до завдавача шкоди у відповідному розмірі.

Вирішуючи спір, суд першої інстанції зазначені норми матеріального права та роз'яснення не врахував.

Відповідно до протоколу огляду транспортного засобу від 26.11.2013 року складеного старшим аварійним комісаром Запорізького ОЦКП, даних ремонтної калькуляції ( а.с. 14 - 24) та розрахунку страхового відшкодування від 15 липня 2014 року (а.с. 119), вартість відновлювального ремонту автомобіля VOLKSWAGEN GOLF, державний номерний знак НОМЕР_2 (без врахування зносу деталей, що замінюються становить 120970 грн. 47 коп. Вартість транспортного засобу на дату настання страхового випадку становить 89536 грн. 33 коп., а вартість залишків у разі повного конструктивного знищення складає 61300 грн.

Оскільки витрати на відновлювальний ремонт пошкодженого транспортного засобу перевищують його вартість до дорожньо-транспортної пригоди, то відповідно до положень ст. 30 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» ремонт автомобіля, який належить позивачу, є економічно необґрунтованим, а транспортний засіб вважається фізично знищеним.

Позивач факт фізичного знищення автомобіля не визнає і питання про передачу транспортного засобу відповідачам, після його пошкодження, не ставить.

Відповідно до поліса № АС/5568688 обов'язкового страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, на момент ДТП відповідальність власника автомобіля ВАЗ-21070, державний номерний знак НОМЕР_1 та інших осіб які правомірно володіють забезпеченим транспортним засобом застрахована страхувальником ВАТ НАСК «Оранта» (а.с. 106).

Відповідач ОСОБА_4 забезпеченим транспортним засобом володів правомірно, на чому в судовому засіданні, в суді апеляційної інстанції, наголосив власник транспортного засобу ОСОБА_5.

Таким чином, за даних обставин, відносини щодо відшкодування завданої позивачем шкоди в результаті ДТП, виникли між позивачем та ВАТ НАСК «Оранта».

Існування між позивачем та ВАТ НАСК «Оранта» зазначених вище правовідносин підтверджується також листом директора Департаменту врегулювання збитків ВАТ НАСК «Оранта» (а.с. 117) із якого вбачається, що страховик на підставі страхового акту № ОЦВ - 13 - 15073/1 та відповідно до поданої позивачем заяви, погодився здійснити ОСОБА_3 виплату страхового відшкодування в розмірі 27726 грн. 33 коп. ( різницю між ринковою вартістю автомобіля та його залишковою вартістю після ДТП), як то передбачено Законом.

Відповідно до ч.1 ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції (ч.1 ст.303 ЦПК України).

Правом вибору особи, до якої заявляються вимоги, наділено позивача.

Як зазначалося вище ВАТ НАСК «Оранта» залучено до участі у справі в якості третьої особи на підставі ухвали Кіровського районного суду м. Кіровограда від 21 серпня 2014 року.

Питання щодо залучення ВАТ НАСК «Оранта» в якості відповідача та стягнення із страховика шкоди позивачем не ставилось.

Крім того, суд апеляційної інстанції не наділений повноваженням заміни відповідача чи притягнення особи в якості співвідповідача на стадії апеляційного розгляду.

Враховуючи наведене колегія суддів дійшла висновку, що доводи позивача та його представника щодо покладення відшкодування на особу, яка здійснювала діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки та на власника автомобіля, цивільно - правова відповідальність яких застрахована, не ґрунтується на законі. І саме з цих підстав, а не з підстав неможливості судом визначити розмір матеріального відшкодування, колегія суддів відмовляє у задоволенні позову.

На підставі викладеного, керуючись п.2 ч.1 ст.307, ст.309, ч.2 ст.314,ст.316 ЦПК України, колегія суддів, -

В И Р І Ш И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2, який діє в інтересах ОСОБА_3, задовольнити частково.

Рішення Кіровського районного суду м.Кіровограда від 03 грудня 2014 року скасувати.

ОСОБА_3 в позові до ОСОБА_4, ОСОБА_5, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору НАСК «Оранта» про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, відмовити.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення та може бути оскаржено в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Головуючий суддя:

судді: