Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

Справа №377/316/15-ц

Провадження №2/377/162/15

26 березня 2015 року Славутицький міський суд Київської області у складі: головуючої - судді Теремецької Н.Ф., при секретарі - Прокопенко Р.О., за відсутності сторін, розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Славутичі цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до територіальної громади м. Славутича в особі Славутицької міської ради Київської області про визначення розміру спадкової частки, -

УСТАНОВИВ:

16 березня 2015 року до суду надійшла позовна заява, у якій позивачка просить визначити, що частка у жилому приміщенні, розташованому за адресою: АДРЕСА_1, що залишилась як спадок після смерті ОСОБА_2, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 року, становить 1/2 частку даного жилого приміщення.

Позовні вимоги позивачка обґрунтувала тим, що 7 червня 1997 року вона вступила в шлюб з ОСОБА_2, який був зареєстрований у відділі реєстрації актів громадянського стану Подільського району м. Києва. За час шлюбу у них спільних дітей не було. Коли в них у 2005 році виникли певні проблеми у сімейних стосунках, за її позовом за рішенням Славутицького міського суду Київської області від 6 липня 2005 року шлюб між ними був розірваний. Але після цього, вони помирилися і з серпня 2005 року поновили між собою фактичні шлюбні стосунки, які підтримували постійно до дня смерті її чоловіка. Під час перебування у шлюбі вони з ОСОБА_2 придбали на її ім'я жиле приміщення, розташоване за адресою: АДРЕСА_1 за договором купівлі-продажу, який 7 квітня 2000 року був посвідчений державним нотаріусом Славутицької міської державної нотаріальної контори Київської області за реєстровим № 1519, та 10 квітня 2000 року був зареєстрований у Славутицькому міському бюро технічної інвентаризації Київської області за реєстровим № 9/14 в реєстровій книзі № 3. Ще під час офіційного шлюбу з ОСОБА_2, останній 4 грудня 1998 року посвідчив у нотаріуса заповіт на її ім`я, за яким заповів їй, як своїй дружині, все майно, що буде належати йому на праві власності на момент його смерті, який він не скасовував та не змінював до дня його смерті. Відповідно до вимог ст. ст. 60, 70 Сімейного кодексу України ця квартира має статус спільної сумісної власності подружжя, частки на яку у неї з чоловіком були рівні. Після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 року ОСОБА_2 за її заявою від 18 вересня 2013 року була відкрита спадкова справа. Але оформити своє право на спадщину за заповітом, що залишилася після смерті ОСОБА_2, вона не має можливості, оскільки після офіційного розлучення з чоловіком заповіт втратив своє юридичне значення. Рішенням Славутицького міського суду Київської області від 17 лютого 2015 року було встановлено факт її проживання разом з спадкодавцем ОСОБА_2 однією сім'єю з серпня 2005 року по день його смерті. При зверненні до державного нотаріуса з питання подальшого оформлення спадщини після отримання судового рішення її повідомили, що вона не зможе оформити своє право на спадщину на частку вказаного жилого приміщення, яка залишилась після смерті ОСОБА_2, оскільки в договорі купівлі-продажу не було вказано розмір частки кожного з подружжя, що спонукало її звернутися до суду з даним позовом.

У судове засідання позивачка та представник відповідача не з'явилися, подавши заяви про розгляд справи за їх відсутності та визнанням позову в повному обсязі відповідачем.

Суд, вивчивши матеріали справи, оглянувши копію спадкової справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

З матеріалів справи встановлено, що 7 червня 1997 року у відділі реєстрації актів громадянського стану Подільського району м. Києва було зареєстровано шлюб між ОСОБА_3 та ОСОБА_2. Після реєстрації шлюбу присвоєно прізвища: чоловіку ОСОБА_2, дружині ОСОБА_2, що підтверджено витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про шлюб щодо підтвердження дошлюбного прізвища від 14 березня 2014 року, копією свідоцтва про укладення шлюбу (а.с.9, 28).

ОСОБА_2 4 грудня 1998 року у державного нотаріуса Славутицької міської державної нотаріальної контори Київської області посвідчив заповіт, зареєстрований в реєстрі за № 5544, за яким він заповів своїй дружині ОСОБА_1 все його майно, де б воно не було і з чого б воно не складалося і взагалі все те, що йому буде належати на день смерті і на що він за законом мав право (а.с. 26).

7 квітня 2000 року на ім`я ОСОБА_1 під час її офіційного шлюбу з ОСОБА_2 згідно договору купівлі - продажу, посвідченого державним нотаріусом Славутицької міської державної нотаріальної контори Київської області за реєстровим № 1519 та 10 квітня 2000 року зареєстрованого у Славутицькому міському бюро технічної інвентаризації Київської області за реєстровим № 9/14 в реєстровій книзі № 3, було набуто у приватну власність квартиру АДРЕСА_1

Шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 було розірвано, про що в Книзі реєстрації розірвань шлюбів зроблено відповідний актовий запис за № 91 від 23 серпня 2005 року, що підтверджено свідоцтвом про розірвання шлюбу серії НОМЕР_1, виданого 23 серпня 2005 року відділом реєстрації актів цивільного стану Славутицького міського управління юстиції Київської області (а.с.10).

ІНФОРМАЦІЯ_1 року ОСОБА_2 помер у м. Славутичі Київської області, що підтверджується його свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_2

Як вбачається з довідки форми № 3 з КП «ЖКЦ» від 13.03.2015 року за № 42 в квартирі за адресою: АДРЕСА_2 з 25.04.2000 року була зареєстрована ОСОБА_1, її дочка ОСОБА_4, та з 20.06.2000 року і ОСОБА_2, який був знятий з реєстрації 02.04.2013 року в зв'язку з його смертю (а.с. 14) .

З метою прийняття спадщини, що залишилася після смерті спадкодавця, 18 вересня 2013 року за заявою ОСОБА_1 державним нотаріусом Славутицької міської державної нотаріальної контори Київської області була відкрита спадкова справа ОСОБА_2 за номером у спадковому реєстрі 5503095, номер у нотаріуса 73/2013 ( а.с. 12).

Враховуючи, що ОСОБА_1 було відмовлено в оформленні спадщини ОСОБА_2 за заповітом у зв`язку з тим, що ОСОБА_2 заповідав все своє майно своїй дружині ОСОБА_1, а на момент відкриття спадщини її шлюб із спадкодавцем був розірваний, то рішенням Славутицького міського суду Київської області від 17 лютого 2015 року, яке набрало законної сили 28 лютого 2015 року, було встановлено факт проживання ОСОБА_1 разом з спадкодавцем ОСОБА_2 однією сім'єю з серпня 2005 року і до часу відкриття спадщини - дня смерті спадкодавця ІНФОРМАЦІЯ_1 року. Встановлення даного факту їй необхідно для отримання права на спадкування майна, що залишилося після смерті ОСОБА_2, відповідно до ст. 1264 ЦК України шляхом визнання її за вищевказаною підставою спадкоємцем четвертої черги за законом, оскільки інших спадкоємців немає. (а.с. 29-30).

Із змісту листа Славутицької міської державної нотаріальної контори Київської області від 11.03.2015 року вбачається, що ОСОБА_1 для вирішення питання подальшого оформлення спадщини, яка залишилася після смерті ОСОБА_2, було рекомендовано звернутися до суду з позовом про визначення спадкової частки, оскільки в договорі купівлі - продажу, за яким було придбано житлове приміщення, частки співвласників не були визначені (а.с. 15).

Згідно вимог ст. 60 Сімейного кодексу України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності. За ч. 1 ст. 70 Сімейного кодексу України у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

Зі змісту позовної заяви та доданих до неї документів вбачається, що ніякої домовленості, ні усної, ні письмової, щодо часток кожного з співвласників у житловому приміщені під час придбання його у власність між подружжям не було. Інше законом також не встановлено. Шлюбний контракт між собою вони не укладали. Відповідно виникало право кожного з співвласників на 1/2 частку вищевказаного житлового приміщення.

Вищенаведені докази та норми матеріального права, що регулюють спірні питання, свідчать про те, що придбане у власність на ім`я ОСОБА_1 жиле приміщення за адресою: АДРЕСА_3, є спільною сумісною власністю ОСОБА_1 та ОСОБА_2, виходячи з чого спадковим майном, яке залишилося після смерті ОСОБА_2, є його 1/2 частка у вищевказаному житловому приміщенні.

За таких обставин позов підлягає задоволенню в повному обсязі.

Відповідно до ч.3 ст. 88 ЦПК України стягненню з відповідача на користь держави підлягає судовий збір на користь держави, від сплати якого позивачка звільнена згідно п.10 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір».

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 209, 213 - 215 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю.

Визначити, що частка у жилому приміщенні, розташованому за адресою: АДРЕСА_1, що залишилась як спадок після смерті ОСОБА_2, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 року, становить 1/2 частку даного жилого приміщення.

Стягнути з Славутицької міської ради Київської області судовий збір на користь держави в розмірі 243 гривні 60 копійок.

Рішення може бути оскаржено до Апеляційного суду Київської області через Славутицький міський суд. Апеляційна скарга може бути подана протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційну скрагу не було подано. У разі подання апеляційної скраги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя Н. Ф. Теремецька