РІШЕННЯ

Іменем України

(заочне)

22.06.2015 року Франківський районний суд м. Львова, в складі:

головуючого судді Ванівського Ю.М.

при секретарі Буюклі В.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Львові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Служби автомобільних доріг у Львівській області, ДП «Львівський облавтодор» ВАТ «ДАК «Автомобільні дороги України» про відшкодування моральної шкоди завданої ушкодженням здоровя,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернулася до суду із вищевказаним позовом до відповідачів, яким просить Стягнути з останніх 35000 грн. компенсації за завдану їй моральну шкоду, а також понесені нею при зверненні із позовом судові витрати.

Позов мотивує тим, що 19.10.2014 року їхала автомобілем марки «Тойота», модель «Венза» д.н.з. НОМЕР_1 разом із ОСОБА_2, який керував транспортним засобом. Близько 11:30 год. на 1+100 м авто дороги Миколаїв-Жидачів-Калуш у результаті потрапляння автомобіля на нерівності дороги у вигляді напливів, що були на дорозі, автомобіль став некерованим, внаслідок чого, відбулось зіткнення автомобіля з деревом, у результаті позивач отримала тілесні ушкодження у виді струсу головного мозку, підшкірного крововиливу тімяної ділянки голови зліва. Вважає, що причиною ДТП є недбалість відповідачів, які неналежним чином утримували дану ділянку автодороги, що є їхнім законним обовязком. Факт ДТП стверджується протоколом інспектора ДАІ та показами водія ОСОБА_2 Крім того зазначає, що вини останнього у даному ДТП немає, що стверджується постановою суду. Внаслідок тілесних ушкоджень, позивач була змушена звернутись до лікарні, де їй поставили діагноз: закрита черепно-мозгова травма, струс головного мозку, підшкірний крововилив тімяної ділянки голови зліва. Надалі, була змушена протягом семи днів проходити стаціонарне лікування за власні кошти, що підтверджується листом Бердичівської центральної міської лікарні № 482 від 17.03.2015 року. Зазначає, що попри те, що з дня аварії минуло чимало часу, її досі турбують головні болі, що стали наслідком стусу головного мозку. Внаслідок неналежного виконання відповідачами своїх обовязків, їх завдано значної моральної шкоди, яка полягає у тривалих фізичних та моральних стражданнях. Просить задовольнити позов.

Представник відповідача ДП «Львівський облавтодор» ВАТ «ДАК «Автомобільні дороги України» скерував до суду письмові заперечення на позов, якими вказує, що позов є безпідставним, оскільки вини ДП «Львівський облавтодор» ВАТ «ДАК «Автомобільні дороги України» у настанні ДТП, внаслідок якої позивачу завдано шкоди немає, що стверджується відповідною постановою суду, винесеною за наслідками ДТП. Вважає, що ДТП відбулася з вини водія автомобіля «Тойота» ОСОБА_2, який не врахував дорожньої обстановки. Також вказує, що за стан автомобільних доріг загального користування та та якість робіт з їх ремонту та утримання відповідає Служба автомобільних доріг у Львівській області, а не ДП «Львівський облавтодор» ВАТ «ДАК «Автомобільні дороги України». Також вважає, що позивачу внаслідок ДТП не було заподіяно значної шкоди її здоровю, оскільки до медичного закладу остання звернулася лише за три доби після ДТП. Просить відмовити упозові повністю за безпідставністю та необгрунтованістю.

У судовому засіданні повноважний представник позивача позов підтримав, з підстав, викладених у такому, просить задовольнити у повному обсязі.

Представники відповідачів у судове засідання не зявилися, про причини неявки суд не повідомили, у відповідності до ст. 169, 224 ЦПК України, суд вважає за можливе провести розгляд справи у їх відсутності на підставі наявних у справі матеріалів та доказів, ухвалити заочне рішення.

Суд, вислухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи у їх сукупності , приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню частково.

Судом встановлено такі факти і відповідні їм правовідносини.

19 жовтня 2014 року ОСОБА_2, о 11:30 год. керуючи автомобілем марки «Тойота», модель «Венза» д.н.з. НОМЕР_1, рухався по автодорозі Миколаїв-Жидачів-Калуш, при цьому не врахував дорожньої обстановки, стану транспортного засобу, втратив керування, внаслідок чого зїхав у кювет і завдав технічних ушкоджень автомобілю. Даний факт стверджується постановою Бердичівського міськрайонного суду від 13.01.2015 року, долученою до матеріалів справи.

Згідно даної постанови, провадження в справі щодо відповідальності ОСОБА_2 за ст. 124 КУпАП закрито за відсутністю в його діях складу правопорушення

Відповідно до ч.3,4 ст.61 ЦПК України, обставини, встановлені судовим рішенням в адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Постанова у справі про адміністративне правопорушення обов'язкова для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою.

Також матеріалами справи доводиться заподіяння шкоди здоровю позивача та факт перебування її на лікуванні, внаслідок ДТП, зокрема таке стверджується Довідкою-розрахунком Бердичівської ЦМЛ від 16.05.2015 року та довідкою цього ж закладу №482 від 17.03.2015 року.

Матеріалами справи, зокрема Актом обстеження дорожніх умов на ділянці автомобільної дороги/вулиці та фототаблицями до такого підтверджується неналежна якість дорожнього покриття вказаної ділянки автодороги, на якій сталася ДТП.

Судом встановлено, що вищевказана ділянка автомобільної дороги перебуває у загальнодержавній власності в особі Служби автомобільних доріг у Львівській області та на підставі відповідного договору, обслуговується ДП «Львівський облавтодор» ВАТ «ДАК «Автомобільні дороги України».

Відповідно п.5 Єдиних правил ремонту і утримання автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, правил користування ними та охорони, затверджених постановою Кабінету Міністрів України №198 від 30.03.1994 року, власники дорожніх об'єктів або уповноважені ними органи дорожньо-експлуатаційні організації, користувачі дорожніх об'єктів та спеціалізовані служби організації дорожнього руху зобов'язані забезпечувати зручні і безпечні умови руху, сприяти збільшенню пропускної спроможності дорожніх об'єктів, запобігати травмуванню учасників дорожнього руху, пошкодженню транспортних засобів і дорожніх об'єктів, забрудненню навколишнього середовища.

Пунктом 11 вищевказаних Правил визначено обов'язок своєчасно і якісно виконувати експлуатаційні роботи відповідно до технічних правил з дотриманням норм і стандартів з безпеки руху... Постійно контролювати експлуатаційний стан усіх елементів дорожніх об'єктів та негайно усувати виявлені пошкодження чи інші перешкоди в дорожньому русі, а за неможливості це зробити - невідкладно позначити їх дорожніми знаками, сигнальними, огороджувальними і направляючими пристроями... покладається на власників дорожніх об'єктів або уповноважені ними органи - дорожньо-експлуатаційні організації.

Крім того, пункт 11 визначає, що власники дорожніх об'єктів або уповноважені ними органи дорожньо-експлуатаційні організації зобов'язані «....відшкодувати в установленому законодавством порядку збитки власникам транспортних засобів, якщо дорожньо-транспортна пригода сталася внаслідок незадовільного утримання доріг, вулиць, залізничних переїздів».

Таким чином, згідно Єдиних правил ремонту і утримання доріг, вулиць, залізничних переїздів, правил користування ними та охорони, які поширюються на автомобільні (позаміські) дороги, міські вулиці і дороги загального користування визначено, що ремонт і утримання дорожніх об'єктів, що перебувають у загальнодержавній власності, здійснюється дорожньо-експлуатаційними організаціями, які належать до сфери управління Укравтодору. Такою уповноваженою особою із урахуванням того, що вона є генеральним підрядником по здійсненню експлуатаціного утримання є ДП «Львівський облавтодор» ВАТ «ДАК «Автомобільні дороги України».

Ст.9 Закону України Про дорожній рух передбачено, що до компетенції власників автомобільних доріг, вулиць та залізничних переїздів або уповноважених ними органів у сфері дорожнього руху належить: здійснення заходів щодо розвитку, удосконалення, ремонту та утримання у безпечному для дорожнього руху стані доріг, компенсація витрат власникам транспортних засобів, якщо дорожньо-транспортні події сталися з причин незадовільного експлуатаційного утримання автомобільних доріг; забезпечення безпечних, економічних та комфортних умов дорожнього руху; своєчасне виявлення перешкод дорожньому руху та їх усунення, а у разі неможливості невідкладне позначення дорожніми знаками, огороджувальними і направляючими засобами та передача права на експлуатаційне утримання доріг, вулиць та залізничних переїздів іншими юридичними особами.

Відповідно до ч. З ст.14 Закону України «Про дорожній рух» учасники дорожнього руху мають право на безпечні умови дорожнього руху, на відшкодування збитків, завданих внаслідок невідповідності стану автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів вимогам безпеки руху.

З вище вказаного вбачається, що відповідачами неналежно виконувалися покладені на них законні та договірні зобовязання щодо утримання, ремонту автомобільної дороги.

Відповідно до ч.1 ст.1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

Як вбачається з ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Згідно до п. З Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Відповідно ст.23 ЦК України моральна шкода полягає: 1. у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; 2. у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів; 3. у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4. у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Суд враховує конкретні обставини справи, а також вимоги ст.23 ЦК України, зокрема, те, що розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості, а також те, що моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов'язана з розміром цього відшкодування, тому суд вважає, що завдана моральна шкода підлягає задоволенню частково в розмірі 15000 гривень, і ця моральна шкода згідно зі ст. 23 ЦК України, полягає у душевних стражданнях та психологічному дискомфорті, які позивач зазнала у зв'язку з ушкодженням її здоровя внаслідок неправомірної поведінки відповідачів, що суттєво порушило звичайний життєвий уклад позивача, його нормальні життєві зв'язки, та зумовило необхідність прийняття додаткових заходів для нормалізації його життя.

Відповідно до ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Як вбачається з ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. До судових витрат згідно ст.79 ЦПК України відносяться судовий збір та витрати, пов'язані з розглядом справи, зокрема, витрати на правову допомогу, витрати сторін та їх представників, що пов'язані з явкою до суду, витрати, пов'язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів та проведенням судових експертиз, витрати, пов'язані з проведенням огляду доказів за місцем їх знаходження та вчинення інших дій, необхідних для розгляду справи.

Таким чином, стягненню також підлягають витрати позивача на сплату судового збору в сумі 350 грн. що документально підтверджується квитанцією про сплату судового збору № 159 від 24.03.2015 року.

З урахуванням викладеного, оскільки факт спричинення шкоди позивачу, з вини відповідачів доведено, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню частково, слід стягнути з відповідачів на користь позивача моральну шкоду, а також судові витрати.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. З, 10, 11, 30, 88, 118, 119, 209, 212, 213, 214, 215, 218 ЦПК України; ст.ст. 23, 1167 ЦК України, Законом України «Про дорожній рух», суд, -

ВИРІШИВ :

Позов задовольнити частково.

Стягнути солідарно зі Служби автомобільних доріг у Львівській області та ДП «Львівський облавтодор» ВАТ «ДАК «Автомобільні дороги України» на користь ОСОБА_1 15000 грн. компенсації завданої моральної шкоди та 350 грн. сплаченого судового збору.

В решті позовних вимог відмовити.

Рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів, з дня отримання копії рішення.

Суддя Ванівський Ю.М.