У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24.04.2015 року місто Ужгород

Суддя Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області Бенца К.К., розглянувши заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову у справі за позовом ОСОБА_1 до Ужгородської міської поліклініки , Ужгородської міської ради про визнання незаконним та скасування наказу № 61 о від 11.03.2015 року Ужгородської міської поліклініки в частині включення в склад медичної комісії лікаря-травматолога, внесення змін в розпорядження міського голови та стягнення моральної шкоди, -

встановив:

В провадженні Ужгородського міськрайоного суду знаходиться цивільна справа за позовом ОСОБА_1 до Ужгородської міської поліклініки, Ужгородської міської ради про визнання незаконним та скасування наказу № 61 о від 11.03.2015 року Ужгородської міської поліклініки в частині включення в склад медичної комісії лікаря-травматолога, внесення змін в розпорядження міського голови та стягнення моральної шкоди.

Ухвалою суду від 16.04.2015 року відкрито провадження у даній справі.

На адресу суду 23.04.2015 року від позивача ОСОБА_1 надійшла заява про забезпечення позову шляхом заборони вчиняти певні дії, а саме: заборонити головному лікарю Ужгородської міської лікарні ОСОБА_2 чинити перешкоди у здійсненні позивачем обов'язків, покладених на нього трудовим договором; заборонити здійснювати будь-які дії, пов'язані з притягненням позивача до дисциплінарної відповідальності у зв'язку з невиконанням оскарженого в судовому порядку наказу № 61-о від 11 березня 2015 року та встановити обов'язок вчинити певні дії по внесенню в табель обліку робочого часу даних про фактично відпрацьовані позивачем дні. Мотивуючи необхідність вжиття заходів забезпечення позову тим, що з боку адміністрації Ужгородської міської поліклініки щодо позивача почалися переслідування, які полягають в тому, що від нього вимагається виконання оскарженого ним в судовому порядку незаконного наказу, заборонено працівникам поліклініки видавати йому карточки хворих, що перебувають у позивача на прийомі та оформляти за його висновками листки непрацездатності, наказано працівникам кадрової служби зазначати в табелі виходу на роботу про його відсутність, що не відповідає дійсності. На думку позивача , наказ оскаржений в судовому порядку не набирає законної сили та не підлягає до виконання до вирішення судом питання про його законність по суті, а отже вважає позивач, що законодавець надав йому право не виконувати оскаржений ним наказ , що не тягне за собою жодних дисциплінарних наслідків. Вважаючи такі дії адміністрації Ужгородської міської поліклініки незаконними , просить суд вжити заходи забезпечення позову , оскільки невжиття заходів забезпечення позову може зробити неможливим виконання рішення суду за результатами розгляду даної справи і потягне за собою виникнення ще декількох трудових спорів по оскарженню незаконних дій адміністрації, уникнення яких є реальна можливість , а тому з посиланням на викладене позивач в своїй заяві просить задовольнити її в повному обсязі.

Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що заява не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Звернення з позовом до суду за захистом порушених прав, інтересів фізичних осіб та юридичних осіб, а також свобод фізичних осіб є одним із способів судового захисту.

Інститут забезпечення позову при цьому, дає можливість суду до ухвалення рішення по суті вжити заходів щодо забезпечення заявленого позову у певних визначених випадках, враховуючи чітко визначені підстави.

Надаючи правову оцінку обґрунтованості заявленого клопотання, суд зазначає, що інститут забезпечення позову регламентовано статтями 151 153 ЦПК України, які встановлюють підстави для вжиття заходів забезпечення позову, а також способи забезпечення позову в цивільному процесі. Наявність такого інституту є однією з гарантій виконання рішення суду і спрямована на дотримання норми щодо обовязковості до виконання судових рішень, встановленої статтею 124 Конституції України.

Забезпечення позову - це вжиття судом, у провадженні якого перебуває справа, до вирішення справи визначених законом заходів щодо створення можливості реального виконання у майбутньому рішення суду. Це сукупність процесуальних дій, які гарантують виконання рішення суду у випадку задоволення позовних вимог.

Забезпечення позову це вживання судом, в провадженні якого перебуває справа, необхідних заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача проти несумлінних дій відповідача, що гарантує реальне виконання ухваленого рішення.

Відповідно до ч.3 ст.151 ЦПК України, забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

При цьому згідно до п. 2, п.3 ч.1 ст. 152 ЦПК України позов забезпечується, в тому числі, шляхом забороною вчиняти певні дії та встановленням обовязку вчинити певні дії.

Згідно ч.1, ч.5 ст.153 ЦПК України , заява про забезпечення позову розглядається судом, у провадженні якого перебуває справа в день її надходження без повідомлення відповідача та інших осіб, які беруть участь у справі і про вжиття заходів забезпечення позову суд постановляє ухвалу.

У вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв'язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв'язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

У випадку звернення сторони із клопотанням про забезпечення позову, заявник повинен обґрунтувати причини звернення із таким клопотанням, причини, у звязку з якими потрібно забезпечити позов, тобто обґрунтування, чому незастосування заходів по забезпеченню може ускладнити або зробити неможливим виконання рішення суду, і чому саме.

З матеріалів справи вбачається, що між сторонами виник спір з приводу визнання незаконним та скасування наказу № 61 о від 11.03.2015 року Ужгородської міської поліклініки в частині включення та відрядження в Ужгородський ОМВК в склад обєднаної медичної комісії лікаря- ортопеда - травматолога, внесення змін в розпорядження міського голови та стягнення моральної шкоди.

Як вбачається із змісту заяви про забезпечення позову в ній не зазначено будь яких обгрунтувань причин чому незастосування заходів по забезпеченню може ускладнити або зробити неможливим виконання рішення суду, і чому саме. Позивач у заяві про забезпечення позову обмежився висловлюванням про те, що «невжиття заходів забезпечення позову потягне за собою не тільки неможливість виконання рішення суду по даній справі, але й виникнення ще декількох трудових спорів по оскарженню незаконних дій адміністрації, уникнути яких є реальна можливість» без зазначення обгрунтування причини, у звязку з якими потрібно забезпечити позов, тобто обґрунтування, чому незастосування заходів по забезпеченню може ускладнити або зробити неможливим виконання рішення суду, і чому саме. Не зрозуміло з яких підстав виходив позивач зазначаючи у заяві, що невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду за результатами розгляду даної справи.

Згідно з п.4 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову»№9 від 22.12.2006 року, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахування доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулась з такою заявою, позовним вимогам.

Відповідно до ч.3 ст. 152 ЦПК України види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Приймаючи до уваги наведені норми процесуального законодавства, з врахуванням роз'яснення Верховного Суду України, виходячи з вищенаведеного, з оцінки обґрунтованості доводів позивача, щодо необхідності вжиття заходів забезпечення позову з урахуванням розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника, щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін; наявності зв'язку між заходом, щодо забезпечення позову і предметом позовної вимоги, в тому числі, спроможності заходів, який заявник просить вжити у порядку забезпечення позову, забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання, або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; суд вважає, що заява позивача про забезпечення позову є необгрунтованою і не підлягає задоволенню, зважаючи також на те, що заборона головному лікарю Ужгородської міської лікарні ОСОБА_2 здійснювати будь-які дії, пов'язані з притягненням позивача до дисциплінарної відповідальності у зв'язку з невиконанням оскарженого в судовому порядку наказу № 61-о від 11 березня 2015 року, та встановлення обов'язку вчинити певні дії по внесенню в табель обліку робочого часу даних про фактично відпрацьовані позивачем дні, є втручанням у діяльність Ужгородської міської полікліники.

Сама по собі незгода з діями відповідачів та їх оскарження в судовому порядку, виключає застосування інституту забезпечення позову, позивачем в обгрунтування вимог заяви не надано доводів та не зазначено мотивів того, що невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду, з врахуванням вимог ЦПК України, постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову»№9 від 22.12.2006 року суд вважає , що заява позивача про забезпечення позову є безпідставною.

Керуючись ст.ст. 151-153, 208-210 ЦПК України, суддя,-

ухвалив:

В задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову у справі за позовом ОСОБА_1 до Ужгородської міської поліклініки , Ужгородської міської ради про визнання незаконним та скасування наказу № 61 о від 11.03.2015 року Ужгородської міської поліклініки в частині включення та відрядження в Ужгородський ОМВК в склад обєднаної медичної комісії лікаря- ортопеда - травматолога, внесення змін в розпорядження міського голови та стягнення моральної шкоди відмовити.

Оскарження ухвали про відмову у забезпеченні позову не зупиняє її виконання, а також не перешкоджає подальшому розгляду справи.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом пяти днів з дня її проголошення . У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи , яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом пяти днів з дня отримання копії ухвали. Апеляційна скарга подається до апеляційного суду Закарпатської області через Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області.

Суддя Ужгородського

міськрайонного суду ОСОБА_3