Провадження № 6/127/209/15
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 березня 2015 року Вінницький міський суд Вінницької області

у складі головуючого судді Овсюка Є.М.

при секретарі Олійник І.Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Вінницького міського суду Вінницької області подання державного виконавця Відділу Державної виконавчої служби Вінницького районного управління юстиції про тимчасове обмеження ОСОБА_1 у праві виїзду за межі України, -

В С Т А Н О В И В :

Державний виконавець Відділу Державної виконавчої служби Вінницького районного управління юстиції ОСОБА_2, звернулась до суду з поданням про тимчасове обмеження боржника ОСОБА_1 у праві виїзду за межі України, мотивуючи подання тим, що на виконанні у відділі ДВС Вінницького РУЮ перебуває виконавче провадження з виконання виконавчого листа № 2-1923, виданого 04.02.2011 року про стягнення з ОСОБА_1 на користь ВАТ «Державний ощадний банк України» коштів в сумі 24 304, 88 грн. 01 липня 2013 року державним виконавцем винесено постанову про відкриття виконавчого провадження, яка цього ж дня була направлена боржнику з наданням терміну для добровільного виконання рішення суду до 08.07.2013 року. Оскільки у вказаний строк рішення боржником добровільно не виконано, державним виконавцем у відповідності до вимог ст. 27 Закону України «Про виконавче провадження» розпочато примусове виконання рішення суду. Крім того, державним виконавцем направлені запити до відповідних структур для отримання інформації щодо наявності чи відсутності у боржника рухомого та нерухомого майна, його доходи, на які отримано відповіді, на підставі яких встановлено відсутність зареєстрованого за боржником майна, на яке можна звернути стягнення. Посилаючись на те, що державним виконавцем було вжито всіх передбачених чинним законодавством заходів примусового виконання рішення суду, боржник ухиляється від виконання своїх зобов'язань та з метою фактичного виконання боржником своїх боргових зобов'язань перед стягувачем, а також беручи до уваги те, що на даний час ця вимога боржником не виконується, державний виконавець Остачинська І.А. просить вирішити питання щодо тимчасового обмеження ОСОБА_1 у праві виїзду за межі України.

Державний виконавець в судове засідання не зявилась, надала суду заяву в якій просила суд подання розглянути у її відсутність. Суд, ухвалив розглянути справу у відсутність державного виконавця.

Представник боржника ОСОБА_1 ОСОБА_3 в судовому засіданні подання не визнав та просив суд відмовити в його задоволенні.

Розглянувши матеріали подання, заслухавши пояснення учасників судового розгляду, суд приходить до висновку, що подання є необгрунтованим та задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Відповідно до ст. 33 Конституції України кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Відповідно до ст. 377-1 ЦПК України питання про тимчасове обмеження боржника-фізичної особи або керівника боржника - юридичної особи у праві виїзду за межі України при виконанні судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) вирішується судом за місцезнаходженням органу державної виконавчої служби за поданням державного виконавця, погодженим з начальником відділу державної виконавчої служби. Суд негайно розглядає подання, зазначене в частині першій цієї статті, без виклику чи повідомлення сторін та інших заінтересованих осіб за участю державного виконавця.

Відповідно до п. 5 ч. 1 та ч. 2 ст. 6 Закону України «Про порядок виїзду з України і вїзду в Україну громадян України», громадянинові України може бути тимчасово відмовлено у видачі паспорта у випадку, зокрема, якщо він ухиляється від виконання зобов'язань, покладених на нього судовим рішенням, - до виконання зобов'язань; громадянинові України, який має паспорт, може бути тимчасово відмовлено у виїзді за кордон у випадках, передбачених пунктами 1-9 частини першої цієї статті.

Відповідно до ч. 1 ст. 11 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Відповідно до п. 18 ч. 3 ст. 11 Закону України «Про виконавче провадження» у разі ухилення боржника від виконання зобов'язань, покладених на нього рішенням, державний виконавець має право звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи або керівника боржника - юридичної особи за межі України - до виконання зобов'язань за рішенням.

Частиною 1 ст. 60 ЦПК України встановлено обов'язок кожної із сторін доводити ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

На підставі викладеного, суд приходить до висновку, що можливість застосування обмеження права особи існує лише у випадку якщо є належні та допустимі докази умисної недобросовісної і протиправної поведінки боржника - фізичної особи або керівника боржника - юридичної особи спрямованої на невиконання зобов'язань, покладених на нього судовим рішенням.

Ухилення від виконання зобов'язань, покладених судовим рішенням, рішенням іншого органу (посадової особи) передбачає наявність з об'єктивної сторони таких діянь (дії чи бездіяльності) особи боржника, які полягають у навмисному чи іншому свідомому невиконанні нею зазначених обов'язків. Особа, яка має невиконані зобов'язання, не може вважатися винною в ухиленні, поки не буде доведено протилежне.

Оскільки в матеріалах подання немає жодних доказів, які б свідчили про те, що боржник, незважаючи на прийняті державним виконавцем заходи, умисно ухиляється від виконання зобов'язань, то суд приходить до висновку, що в задоволенні подання слід відмовити через недоведеність його вимог. Крім того, в матеріалах подання немає доказів того, що боржник належним чином повідомлявся про необхідність з'явитися до державного виконавця, що державним виконавцем вжито заходів щодо розшуку боржника.

Наявність заборгованості як такої не свідчить про умисне ухилення боржника від виконання зобов'язань, покладених на нього рішенням та не є підставою для обмеження боржника у праві виїзду за межі України. Отже, до суду не надано жодних доказів, які б давали підстави вважати, що боржник умисно ухиляється від виконання зобов'язань та що він може виїхати за межі України, не виконавши вказаних зобовязань.

Керуючись ст. 33 Конституції України, ст. 6 Закону України «Про порядок виїзду з України і вїзду в Україну громадян України», ст. ст. 209, 210, 377-1 ЦПК України, -

У Х В А Л И В:

В задоволенні подання державного виконавця Відділу Державної виконавчої служби Вінницького районного управління юстиції про тимчасове обмеження ОСОБА_1 у праві виїзду за межі України - відмовити.

Апеляційну скаргу на ухвалу може бути подано протягом п'яти днів з дня її проголошення. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали. Апеляційна скарга подається до Апеляційного суду Вінницької області через Вінницький міський суд Вінницької області.

СУДДЯ: