Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 квітня 2015 року Подільський районний суд міста Києва у складі:

головуючого судді - Романа О. А. ,

при секретарі - Кішинському М. О., при секретарі Коваленко М.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Києві

справу за позовом Фізичної особи - підприємця ОСОБА_1, інтереси якого представляє ОСОБА_2

до ОСОБА_3

про стягнення коштів по договору на виконання робіт,

В С Т А Н О В И В :

01.09.2014 року ФОП ОСОБА_1, інтереси якого представляє ОСОБА_2, звернувся в суд з позовом до ОСОБА_3 про стягнення кошті в сумі 1 500 197,40 грн., з яких:

- 809 000,00 грн. - вартість обладнання;

- 494 709,04 грн. - проценти за користування обладнанням, в період з 02.08.2010 року по

28.08.2014 року;

- 196 488,36 грн. - вартість обладнання, збільшена на індекс інфляції, в період з 02.08.2010 року по

28.08.2014 року.

Свої вимоги мотивує тим, що згідно з Договором №1 на виконання робіт від 30.04.2010 року (далі - Договір), разом з Додатком №1 до нього, по Акту від 02.06.2010 року, він передав відповідачу обладнання на суму 809 000,00 грн..

Пунктом 7.8. Договору передбачено, що у випадку знищення обладнання та/або відмови його повернути, відповідач зобов'язаний сплатити вартість обладнання, збільшену на індекс інфляції та 15% річних за весь час його користування.

Його неодноразові намагання повернути майно, починаючи з липня 2014 року, виявилися безуспішними, а тому він вимушений звернутися до суду за захистом своїх прав.

В судовому засіданні представник позивача - ОСОБА_2 позов підтримав, просить його задовольнити з підстав, викладених вище.

Відповідач позов не визнав, мотивуючи тим, що позивач не забезпечив його роботою, а тому обладнання не використовувалося.

Також повідомив, що, починаючи з липня 2014 року, позивач почав пред»являти йому претензії з приводу повернення йому майна, яке і по даний час знаходиться в його розпорядженні, оскільки у нього виникли сумніви з приводу належності обладнання ОСОБА_1

Представник відповідача - ОСОБА_4 в судове засідання не з»явився, причин неявки не повідомив, хоча про день та час розгляду справи повідомлений належним чином.

Заслухавши думку представника позивача, який вважає за можливе справу розглянути без участі представника відповідача та клопотання відповідача, який просить розгляд справи перенести на іншу дату, суд, керуючись ст.169 ч.2 ЦПК України, ухвалив справу розглянути без його участі.

Заслухавши пояснення учасників судового засідання, дослідивши матеріали справи суд вважає,що позов підлягає задоволенню на підставі ст.526 ЦК України, яка передбачає, що

зобов"язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу.

Так, як вбачається з Договору №1 на виконання робіт від 30.04.2010 року (а.с.7-10), Додатку №1 до нього (а.с.12) та Акту від 02.06.2010 року (а.с.11), ФОП ОСОБА_1 передав

ОСОБА_3 обладнання на суму 809 000,00 грн..

Згідно з пунктом 7.8. Договору, ним передбачено, що у випадку знищення обладнання та/або відмови його повернути, відповідач зобов'язаний сплатити вартість обладнання, збільшену на індекс інфляції та 15% річних за весь час його користування.

Як вбачається з пояснень представника позивача та не заперечує відповідач, ФОП ОСОБА_1 неодноразово намагався повернути обладнання, яке і по даний час знаходиться в розпорядженні відповідача, а тому позов підлягає задоволенню, оскільки вимога позивача про повернення обладнання і по даний час не виконана.

Згідно з розрахунком, зробленим представником позивача ОСОБА_2, проценти за користування обладнанням, в період з 02.08.2010 року по 28.08.2014 року, становлять в сумі 494 709,04 грн., а вартість обладнання, збільшена на індекс інфляції, в період з 02.08.2010 року по 28.08.2014 року, становить в сумі 196 488,36 грн..(а.с.2-6)

Правильність зробленого розрахунку сумніву не викликає,а тому суд вважає його вірним.

З урахуванням зробленого висновку, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача також судові витрати, у вигляді сплаченого судового збору за звернення до суду в сумі 3 654,00 грн., що становить три розміри мінімальної заробітної плати.

Такого висновку суд дійшов на підставі вимог ст.88 ч.1 ЦПК України, яка передбачає, що стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, з урахуванням вимог ст.4 ч.2 п.1 п.п.1 Закону України «Про судовий збір», яка передбачає, що за звернення до суду з позовною заявою майнового характеру сплачується судовий збір в розмірі 1% ціни позову, але не менше 0,2 розміру мінімальної заробітної плати та не більше 3-х розмірів мінімальної заробітної плати.

вбачається з квитанції №129 від 28.08.2014 року, за звернення до суду сплачено судовий збір в сумі 3 654,00 грн. (а.с.1)

На підставі викладеного,

ст.526 ЦК України,

ст.ст.4 ч.2 п.1 п.п.1 ЗУ «Про судовий збір»

керуючись ст.ст.5,6,7,8,10,11,60,79,88,208,209,212,213,214,215,294 ЦПК України,суд

В И Р І Ш И В :

Позов ЗАДОВОЛЬНИТИ.

Стягнути з ОСОБА_3 (реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_1) на користь Фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_2) кошти в сумі 1 503 851 (один мільйон п»ятсот три тисячі вісімсот п»ятдесят одну) грн.40 коп., з яких:

- 809 000,00 грн. - вартість обладнання;

- 494 709,04 грн. - проценти за користування обладнанням, в період з 02 серпня 2010 року по

28 серпня 2014 року;

- 196 488,36 грн. - вартість обладнання, збільшена на індекс інфляції, в період з 02 серпня 2010

року по 28 серпня 2014 року;

- 3 654,00 грн.- судовий збір за звернення до суду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Апеляційного суду м.Києва через Подільський районний суд м.Києва протягом 10-ти днів з дня отримання його копії.

Суддя О. А. Роман