Справа № 456/2847/13 Головуючий у 1 інстанції: Микитчин І.М.
Провадження № 22-ц/783/3086/15 Доповідач в 2-й інстанції: Ніткевич А. В.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 травня 2015 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Львівської області в складі:

головуючого - судді Ніткевича А.В.,

суддів: Мікуш Ю.Р., Павлишина О.Ф.,

секретаря Гацій І.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 13 лютого 2015 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про відшкодування майнової та моральної шкоди, -

встановила:

В травні 2013 року позивач ОСОБА_2 звернувся в суд з позовом до ОСОБА_3 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, з врахуванням заяви про збільшення позовних вимог від 29.01.2015 року просив стягнути з відповідача в його користь 301249,02 гривень заподіяної майнової шкоди та 1500000 гривень заподіяної моральної шкоди.

Оскаржуваним рішенням Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 13 лютого 2015 року позов задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 95882,71 гривень втраченого заробітку за період з січня 2011 року по січень 2015 року та 177340,24 гривні майнової шкоди, а всього 273222 гривні 95 копійок.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь держави 2732,00 грн. судового збору.

В решті позовних вимог відмовлено за безпідставністю.

Рішення суду оскаржив позивач ОСОБА_2, не погоджується із оскаржуваним рішенням в частині відмови у відшкодуванні витрат, понесених на придбання та доставку з Республіки Польща "Імітатора ходи - РІО", а також відмови у стягненні відшкодування моральної шкоди, оскільки на його думку, в цій частині рішення ухвалене з істотним порушенням норм матеріального права, не надано належної оцінки наявним у матеріалам справи доказам, висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи.

В апеляційній скарзі зазначає, що індивідуальною програмою реабілітації визначено, що для нього необхідні тренажери, шведська стінка, інші тренажери та спеціальне фізкультурно-спортивне обладнання.

Враховуючи зазначене, він через мережу інтернет в офіційного виробника замовив прилад для реабілітації пацієнтів у вертикальному положенні "Імітатор ходи РІО", що підтверджується належними доказами у матеріалах справи (листи з електронної пошти, документи з банку, листи відправки, упаковочний лист). Вказаний прилад 25 грудня 2011 року доставлений йому до дому в с. Дуліби, Стрийського району, він оплатив вартість доставки в сумі 600 доларів США.

Цей прилад для реабілітації є необхідним засобом для позивача, згідно довідки Стрийської центральної районної лікарні № 845 від 25 жовтня 2013 року є приладом для реабілітації у вертикальному положенні пацієнтів з парезом або паралічем нижніх кінцівок, його внесено до Державного реєстру медичної техніки та виробів медичного призначення України і дозволено для застосування.

Звертає увагу на те, що усі докази придбання зазначеного приладу завірені підписами відповідальних осіб та печатками фірми виробника.

Крім цього, звертає увагу на те, що з березня 2011 року по січень 2015 року додатково зазнав та продовжує зазнавати моральну шкоду, заподіяну внаслідок порушення його прав і свобод, законних інтересів.

Зокрема, в результаті протиправних дій відповідача йому спричинено тяжкі тілесні ушкодження, весь час він перебуває в стані стресової напруги, пережив оперативне втручання 09.03.2011 року, а після цього складний післяопераційний період. Все це призвело до майнових втрат, а також до неоцінених втрат немайнового характеру.

До цього часу він самостійно не може ходити, хоча і відмічається прогрес у реабілітаційних заходах, однак відновлення здоров"я в повному обсязі поки в повній мірі не спостерігається.

Він по даний час позбавлений можливості реалізувати свої уподобання та бажання, при цьому відповідач ОСОБА_3 в категоричній формі заперечує очевидні факти і в добровільному порядку відмовляється компенсувати завдану шкоду.

Визначаючи розмір відшкодування моральної шкоди в сумі 1500000 грн. він виходив від характеру та обсягу страждань, яких зазнав, характеру немайнових втрат та з урахуванням інших обставин, зокрема врахував теперішній стан здоров"я, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану.

Вважає, що для визначення суми позовних вимог в частині відшкодування моральної шкоди єдиним правильним та законним рішенням є призначення судово-психологічної експертизи.

Просить рішення Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 13 лютого 2015 року в частині відмови у відшкодуванні витрат, понесених на придбання та доставку з Республіки Польща "Імітатора ходи - РІО" змінити, збільшити розмір відшкодування на 28025,97 грн., а також змінити оскаржуване рішення в частині визначення розміру відшкодування моральної шкоди, визначивши такий розмір відповідно до висновку судово-психологічної експертизи.

В решті рішення залишити без змін.

Позивач ОСОБА_2 та його представник ОСОБА_5 в судове засідання апеляційної інстанції не прибули, подали заяву про розгляд справи у їх відсутність.

Відповідач ОСОБА_3 в судове засідання не прибула, не повідомила суд про причину неявки.

На переконання колегії суддів, матеріалів справи достатньо для розгляду справи по суті, а тому вважає за можливе, у відповідності до ч. 2 ст. 305 ЦПК України, розглядати справу за відсутності осіб, що не з"явилися.

За відсутності всіх осіб, відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, фіксування судового процесу технічними засобами не здійснюється.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, межі та доводи скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно задовольнити частково виходячи з наступного.

Згідно із ч. 1 ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав.

Відповідно до ст. 4 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, зазначений законами України.

Згідно із ст. 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення.

Враховуючи дослідженні судом докази та матеріали справи, вимоги закону, судова колегія приходить переконання, що оскаржуване рішення суду першої інстанції не в повній мірі відповідає наведеним вище вимогам.

Задовольняючи частково позовні вимоги та стягуючи в користь позивача 95882,71 грн. втраченого заробітку за період з січня 2011 року по січень 2015 року, а також 177340,24 грн. майнової шкоди, суд першої інстанції виходив з того, що відповідно до ст. 1195 ЦК України фізична або юридична особа, яка завдала шкоди каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я фізичній особі, зобов'язана відшкодувати потерпілому заробіток (дохід), втрачений ним внаслідок втрати чи зменшення професійної або загальної працездатності, а також відшкодувати додаткові витрати, викликані необхідністю посиленого харчування, санаторно-курортного лікування, придбання ліків, протезування, стороннього догляду тощо.

В свою чергу, суд відмовив у відшкодуванні позивачу витрат понесених на придбання "Імітатора ходи РІО" в сумі 28025,97 грн., вказавши, що такі безпідставні, оскільки не підтверджені належними доказами.

Крім цього, суд відмовив у вимозі стягнути з відповідача 1500000 грн. на відшкодування моральної шкоди, оскільки з відповідача в користь позивача стягнуто рішенням суду 70000 грн. на відшкодування моральної шкоди, при цьому підстави для повторного стягнення моральної шкоди суд не вбачав.

Оскільки апелянт оскаржує рішення Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 13 лютого 2015 року в частині відмови стягнути з відповідача ОСОБА_3 витрат на придбання та доставку "Імітатора ходи РІО" та моральної шкоди, за правилами ст. 303 ЦПК України апеляційним судом законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення в іншій частині не перевіряється.

Суд першої інстанції встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини.

Вироком Бережанського районного суду Тернопільської області від 17 грудня 2009 року ОСОБА_3 визнана винною у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст. 286 КК України, їй призначено покарання у вигляді 3 років позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортним засобом строком на 2 роки. На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_3 звільнена від відбування основного покарання із встановленням іспитового строку 1 рік 6 місяців.

ОСОБА_3 визнана винною у тому, що 30.07.2007 року о 03 год. керуючи власним автомобілем марки Шкода Фабія Класік, реєстраційний номер НОМЕР_1, в якому перебували пасажири ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_2, рухаючись у населеному пункті с. Куряни, Бережанського району, Тернопільської області, порушила п.п. 12.4, 12.2, 12.9 п. "б", 1.10, 2.3. п. "б", 12.1 та 12.3 Правил дорожнього руху України, не врахувала складних дорожніх умов, при виконанні маневру обгону вантажного автомобіля не зменшила швидкості, внаслідок чого керований нею автомобіль втратив поперечну стійкість, вийшов з-під її контролю, в результаті чого відбувся занос впродовж 106 метрів з подальшим з"їздом у кювет праворуч дороги по напрямку руху, де перекинувся. Внаслідок ДТП пасажири ОСОБА_10 і ОСОБА_9 отримали легкі тілесні ушкодження з короткочасним розладом здоров"я, а ОСОБА_2 - тяжкі тілесні ушкодження (а.с. 12-15).

Частиною 4 ст. 61 ЦПК України визначено, що вирок у кримінальному провадженні, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою.

Таким чином, вина відповідача ОСОБА_3 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України та заподіянні позивачу тяжких тілесних ушкоджень, визначені у вироку Бережанського районного суду Тернопільської області від 17 грудня 2009 року, в силу приписів ч. 4 ст. 61 ЦПК України, не підлягають доказуванню в ході розгляду даної цивільної справи.

Також, рішенням Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 01 березня 2011 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про відшкодування майнової та моральної шкоди, з ОСОБА_3 в його користь стягнуто 86 448 грн. 26 коп. заподіяної майнової шкоди, 60 660 грн. 49 коп. втраченого заробітку за період з червня 2008 року по січень 2011 року та 100 000 грн. моральної шкоди, а всього 247 108 грн. 75 коп. (а.с. 5-8)

Рішенням Апеляційного суду Львівської області від 30 січня 2012 року, рішення Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 01 березня 2011 року в частині стягнення моральної шкоди змінено, стягнуто 70000 грн. відшкодування моральної шкоди. У решті рішення суду залишено без змін (а.с. 9-11).

Звертаючись у 2013 році з позовом позивач стверджує, що з часу ухвалення зазначених вище судових рішень він додатково поніс витрати, викликані необхідністю систематичного санаторно-курортного лікування, постійної діагностики, придбання ліків, відповідного харчування, прийняття масажів, крім цього, зазначає, що і надалі продовжує отримувати моральну шкоду, яка проявляється в постійній стресовій напрузі тощо.

Загальні положення про відшкодування шкоди передбачені главою 82 ЦК України .

Згідно із вимогами ст. 1166 ЦК України шкода, завдана майну фізичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Разом з тим, спеціальна норма по відношенню до загальної - ч. 2 ст. 1187 ЦК України зазначає, що шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Під шкодою слід розуміти матеріальну шкоду, що виражається у зменшенні майна потерпілого у результаті порушення належного йому майнового права, та (або) применшенні немайнового блага (життя, здоров'я тощо).

Відповідно до ч. 1 ст. 1195 ЦК України, фізична або юридична особа, яка завдала шкоди каліцтвом або іншим ушкодженням здоров"ю фізичній особі, зобов"язвна відшкодувати потерпілому заробіток (дохід), втрачений ним внаслідок втрати чи зменшення професійної або загальної працездатності, а також відшкодувати додаткові витрати, викликані необхідністю посиленого харчування, санаторно-курортного лікування, придбання ліків, протезування, стороннього догляду тощо.

В свою чергу, відповідно до ч. 2 ст. 1202 ЦК України, стягнення додаткових витрат, передбачених ч. 1 ст. 1995 ЦК України, може бути здійснене наперед у межах стоків, встановлених на основі висновку відповідної лікарської експертизи, а також у разі необхідності попередньої оплати послуг і майна (придбання путівки, оплата проїзду, оплата спеціальних транспортних засобів.

Згідно виписки з акта огляду МСЕК № 1128/2 від 29.03.2011 року ОСОБА_2 встановлено першу групу інвалідності у зв"язку із ураженням опорно-рухового апарату, безтерміново, позивач потребує постійного стороннього догляду.

У п. 19 постанови Пленуму Верховного Суду України від 27.03.1992 року №6 "Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди" міститься роз'яснення про те, що розмір витрат на ліки, лікування, протезування, предмети догляду за потерпілим визначається на підставі виданих лікарями рецептів, довідок або рахунків про їх вартість.

Частиною 2 ст. 59 ЦПК України визначено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (ч. 1 ст. 58 ЦПК України).

Згідно довідки Стрийської ЦРЛ № 845 від 25.10.2013 року, виданої на ім"я ОСОБА_2, прилад для реабілітації пацієнтів у вертикальному положенні "Імітатор ходи РІО", є приладом для реабілітації у вертикальному положенні пацієнтів з парезом або паралічем нижніх кінцівок, виробник фірма "MEDEN-INMED", м. Кошалін, Республіка Польща. Вказаний прилад є життєво необхідним засобом для реабілітації ОСОБА_2, служить йому для виконання комплексних вправ у вертикальному положенні. В результаті систематичних занять на ньому покращується дихальна ефективність, посилюється кровообіг, організм знаходиться у вертикальному положенні, створюється динамічне навантаження на кістково-суглобну систему, створюється можливість запобігання утворення контрактури сухожиль і дегенерації суглобів, а також значно покращується фізичний стан організму, що сприяє доброму психічному стану. Прилад реабілітації пацієнтів у вертикальному положенні "Імітатор ходи РІО" внесено до Державного реєстру медичної техніки та виробів медичного призначення України і дозволено для застосування (т. 2 а.с. 26).

В свою чергу, з матеріалів справи вбачається, що позивач ОСОБА_2 через мережу Інтернет у республіці Польща здійснив замовлення приладу для реабілітації пацієнтів у вертикальному положенні - "Імітатор ходи РІО", виробник фірма "MEDEN INMED" Sp. Z о.о Кошалін, Польща (т. 1 а.с. 46-49).

Згідно фактури-проформи FVR/17/0051/2011 від 07 грудня 2011 року місцем доставки "Імітатору ходи - РІО" за взаємною домовленістю була фірма "REKORD II SP.K" 36-002 Ясонська 71 В

15 грудня 2011 року керівником фірми "REKORD II SP.K" внесено рахунок на суму 9724,00 польських злотих за "Імітатор ходи РІО". Код операції 2400. Банк "РЕКАО SA".

Згідно листа на перевіз від 21 грудня 2011 року ''Імітатор ходи - РІО" відправлено з фірми виробника "MEDEN-INMED2 Sp. z о.о. Кошалін, Польща, в місце доставки на фірму "REKORD II SP.K" 36-002 Ясонька 71 В. (т. 2 а.с. 19-21).

23 грудня 2011 року позивач ОСОБА_2 згідно замовлення вніс на рахунок фірми "REKORD II ROBERT SADOWY SP.K" 9885,24 польських злотих за "Імітатор ходи - РІО" (що становить 23 232 грн. 39 коп. по курсу Національного банку України станом на 23.12.2011 року).

За доставку (перевозку) "Імітатора ходи - РІО" позивач, на вимогу перевізника, того ж дня додатково оплатив 600 доларів США (що становить 4793 грн. 58 коп. по курсу Національного банку України станом на 25.12.2011).

Наведене підтверджується і квитанцією № 3 про видачу готівки з валютного рахунку на ім"я ОСОБА_2 у Стрийському відділенні ПАТ "ПриватБанк" від 23.12.2011 року, в сумі 3700 доларів США (що становить 29560 грн. 41 коп. по курсу Національного банку України на момент зняття коштів) (т. 2 а.с. 24-25).

Весь процес замовлення та отримання позивачем тренажеру підтверджується також електронною поштою в мережі Інтернет (т. 2 а.с. 13-17, 23).

Вирішуючи спір, суд першої інстанції в порушення положень ст. ст. 213-214 ЦПК України не звернув уваги на те, що понесені позивачем зазначені вище витрати на придбання "Імітатору ходи - РІО" підтверджені належними доказами, які знаходяться в матеріалах справи, цей прилад є життєво необхідним засобом для реабілітації ОСОБА_2, застосування такого рекомендовано індивідуальною програмою реабілітації інваліда ОСОБА_2, відтак з урахуванням наведеного, рішення суду першої інстанції в цій частині підлягає скасуванню, з ухвалення нового рішення про задоволення вимоги про стягнення з відповідача в користь позивача витрат, пов'язаних з придбанням та доставкою з Республіки Польща "Імітатору ходи - РІО" в сумі 28025,97 грн.

Разом з тим, відповідно до ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

У п.п. 3, 9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" (зі змінами та доповненнями) роз'яснено, що під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Як зазначено вище, рішенням Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 01 березня 2011 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про відшкодування майнової та моральної шкоди, з ОСОБА_3 стягнуто в користь ОСОБА_2, в тому числі 100 000 грн. відшкодування моральної шкоди (а.с. 5-8).

Рішенням Апеляційного суду Львівської області від 30 січня 2012 року, рішення Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 01 березня 2011 року в частині стягнення моральної шкоди змінено, стягнуто 70000 грн. відшкодування моральної шкоди (а.с. 9-11).

Разом з тим, звертаючись з даним позовом позивач просив стягнути з відповідача відшкодування моральної шкоди, пов"язану із подальшими фізичними стражданнями внаслідок отриманого ушкодження здоров"я.

Відповідно до ч. 5 ст. 23 ЦК України моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно із ч. 1 ст. 1168 ЦК України моральна шкода, завдана каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я, може бути відшкодована одноразово або шляхом здійснення щомісячних платежів.

З матеріалів справи вбачається, що позивач обрав такий спосіб компенсації моральної шкоди у зв"язку із ушкодженням здоров"я, як одноразову виплату та отримав судове рішення про стягнення моральної шкоди в розмірі 70000 грн. з відповідача.

З врахуванням вимог ст.ст. 23, 1167, 1168 ЦК України та роз"яснень, наведених у постанові Пленуму Верховного суду України від 31.03.1995 року №4 (з наступними змінами) "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди", судова колегія погоджується з висновком місцевого суду про відсутність підстав для повторного стягнення моральної шкоди.

Керуючись ст. ст. 303, 304, п. 2 ч. 1 ст. 307, п. 4 ч. 1 ст. 309, ст. 313, ч. 2 ст. 314, ст.ст. 316, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

вирішила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 13 лютого 2015 року в частині відмови у задоволенні позовної вимоги про стягнення витрат пов'язаних з придбанням та доставкою з Республіки Польща "Імітатору ходи - РІО" в сумі 28025,97 грн. - скасувати.

Ухвалити нове рішення, яким в цій частині позовні вимоги задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_3 в користь ОСОБА_2 28025 (двадцять вісім тисяч двадцять п"ять) грн. 97 коп. витрат, пов'язаних з придбанням та доставкою з Республіки Польща "Імітатору ходи - РІО".

Врешті рішення залишити без змін.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту його проголошення, але може бути оскаржене у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання рішенням законної сили.

Головуючий: А.В. Ніткевич

Судді: Ю.Р. Мікуш

О.Ф. Павлишин