АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД м. КИЄВА
Справа №22-ц/796/2882/2015 Головуючий у І інстанції -Роман О.А.
Доповідач - Заришняк Г.М.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 березня 2015 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду міста Києва у складі:

Головуючого - Заришняк Г.М.

Суддів - Андрієнко А.М., Мараєвої Н.Є

при секретарі -Осмолович В.С.

розглянула у відкритому судовому засіданні в Апеляційному суді міста Києва цивільну справу за апеляційною скаргою Качур Людмили Володимирівни в інтересах Товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» на заочне рішення Подільського районного суду міста Києва від 08 грудня 2014 року по справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором,-

В С Т А Н О В И Л А:

ТОВ «ОТП Факторинг Україна» звернулося в суд з позовом до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Свої позовні вимоги Товариство обґрунтовувало тим, що згідно з договором №001/23012/07 від 19.12.2007 року, укладеним між ПАТ «ОТП Банк» та ОСОБА_2, Банк відкрив відповідачу відновлювальну кредитну лінію в сумі 20 000,00 грн., яка в подальшому була збільшена до 20 500,00 грн., строком на 1461 день, тобто по 18.12.2011року з видачею платіжної картки. На підставі договору факторингу №01/06/11 від 25.06.2011 року, ПАТ «ОТП Банк» передав Товариству право вимоги по вказаному кредитному договору. Умови кредитного договору відповідач належним чином не виконував, а тому утворилася заборгованість в сумі 16 640 грн. 04 коп., про стягнення якої просило ТОВ «ОТП Факторинг Україна».

Заочним рішенням Подільського районного суду міста Києва від 08 грудня 2014 року в задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі представник ТОВ «ОТП Факторинг Україна», посилаючись на неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, порушення норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення суду та постановити нове рішення про задоволення позовних вимог Товариства в повному обсязі.

В суді апеляційної інстанції представник ТОВ «ОТП Факторинг Україна» підтримав апеляційну скаргу з підстав та доводів, наведених в ній.

Представник ОСОБА_2 проти задоволення апеляційної скарги заперечував, вважаючи рішення суду законним.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність й обґрунтованість постановленого рішення суду в цій частині, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Судом встановлено, згідно на підставі договору №001/23012/07 від 19.12.2007 року про видачу та обслуговування міжнародних кредитних пластикових карток (приватних), укладеного між ПАТ «ОТП Банк» та ОСОБА_2, ПАТ «ОТП Банк» відкрив відповідачу відновлювальну кредитну лінію в сумі 20 000,00 грн., яка в подальшому була збільшена до 20 500,00 грн., строком на 1461 день, тобто по 18.12.2011року з видачею платіжної картки.

Проте відповідач свої зобов"язання за договором не виконав, борг не повернув.

Відповідно до договору факторингу №01/06/11 від 25.06.2011 року (а.с.14-20) та з витягу Додатку №1 до нього (а.с.21), ПАТ «ОТП Банк» передав ТОВ «ОТП Факторинг Україна» право вимоги по вказаному кредитному договору.

Відповідно до ч. 5 ст. 261 ЦК України за зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання.

Як видно з умов договору №001/23012/07 від 19.12.2007р., строк кредитної лінії встановлений відповідачу строком на 1461 день, тобто по 18.12.2011року з видачею платіжної картки.

Згідно з виписки по рахунку, останній раз відповідач сплатив заборгованість по кредиту 22.05.2009 року, в подальшому кредитною карткою не користувався, 09.06.2009 р. ПАТ «ОТП Банк» борг відповідача в сумі 16 361 грн.47 коп. переніс на прострочену заборгованість по картці (а.с.51).

За таких обставин, суд першої інстанції прийшов до правильного висновку, що право вимоги у Банку виникло з 23.06.2009року, оскільки п.5.5.Кредитного Договору передбачено щомісячну сплату відповідачем мінімального платежу.

Як вбачається з поштового конверта, позовна заява ТОВ «ОТП Факторинг Україна» надіслана до суду лише 22.01.2014 року.(а.с.27), тобто за спливом трьохрічного строку позовної давності.

Згідно з ч. 3 ст. 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення.

Відповідно до вимог ч. 4 ст. 267 ЦК України, сплив позовної даності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

18 червня 2014 року представник ОСОБА_2 до ухвалення судом першої інстанції рішення подав клопотання, в якому просив відповідно до ч. 3 ст. 267 ЦК України застосувати строк позовної давності.

З огляду на викладене, суд першої інстанції прийшов до правильного висновку про необхідність відмови в задоволені ТОВ «ОТП Факторинг Україна» за спливом строку позовної давності.

Доводи апеляційної скарги висновки суду не спростовують.

Постановлене судом рішення відповідає вимогам матеріального та процесуального закону й не може бути скасованим з підстав, що наведені в апеляційній скарзі.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 313 - 315 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу Качур Людмили Володимирівни в інтересах Товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» відхилити.

Заочне рішення Подільського районного суду міста Києва від 08 грудня 2014 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, проте може бути оскаржена в касаційному порядку протягом 20 днів з моменту проголошення шляхом подачі касаційної скарги до Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних та кримінальних справ.

Головуючий:

Судді: