Апеляційний суд Кіровоградської області
№ провадження 22-ц/781/761/15 Головуючий у суді І-ї інстанції Нерода Л. М.
Доповідач Фомічов С. Є.
УХВАЛА

Іменем України

17.03.2015 року колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Кіровоградської області у складі:

головуючого судді - Фомічова С.Є.

суддів Гайсюка О.В.

Карпенка О.Л.

при секретарі - Дімановій Н.І.

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Кіровограді цивільну справу за позовом комунального підприємства «Житлогосп» м. Олександрія Кіровоградської області до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за надання комунальних послуг, за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 31 січня 2015 року і

В С Т А Н О В И Л А:

Комунальне підприємство «Житлогосп» звернулось до суду з позовом до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за надання комунальних послуг.

В обґрунтування позовних вимог у позові вказано, що позивач є балансоутримувачем житлових будинків міста Олександрії Кіровоградської області, згідно рішення Олександрійської міської ради №29 від 23 листопада 2010 року та надає населенню послуги по обслуговуванню будинків та прибудинкових територій. Відповідач є (власником) прописана та проживає в квартирі АДРЕСА_1, загальна площа 39,80 м2, яку обслуговує комунальне підприємство «Житлогосп».

Вказано, що заяв від споживача, про ненадання послуг до підприємства не надходило, що свідчить про наявність усного договору між підприємством та споживачем. Відповідач належним чином своїх обов'язків по сплаті квартирної плати не виконує, у зв'язку з чим утворилась заборгованість. Підприємство неодноразово зверталось до боржника щодо погашення заборгованості, але ніяких дій зі сторони останнього прийнято не було.

Зазначено, що у 2013 році підприємство звернулось із заявою про видачу судового наказу про стягнення з відповідача заборгованості за надані житлово-комунальні послуги в сумі 1911,03 грн. та витрат по сплаті судового збору в сумі 114,70 грн. Проте, ухвалою Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 20 грудня 2013 року по справі №398/10117/13-ц відмовлено у прийнятті заяви, оскільки із наданих до суду документів вбачається спір про право. Таким чином, підприємство звернулось до суду в порядку позовного провадження.

Рішенням Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 31 січня 2015 року задоволено частково позов комунального підприємства «Житлогосп» до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за надання комунальних послуг. Стягнуто з відповідача на користь позивача 950 грн. заборгованості. Вирішено питання про розподіл судових витрат. В іншій частині позовних вимог відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3 ставляться питання про скасування рішення суду першої інстанції через порушення, на її думку, норм матеріального та процесуального права. Просила суд апеляційної інстанції скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення яким відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

Заслухавши доповідача, пояснення ОСОБА_3, яка підтримала доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та в межах позовних вимог, заявлених в суді першої інстанції, відповідно до ст. 303 ЦПК України, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Суд першої інстанції при ухваленні вказаного рішення відповідно до вимог ст.ст. 212-213 ЦПК України повно з'ясував всі обставини справи та дав їм належну оцінку.

Згідно зі статтею 13 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» залежно від функціонального призначення житлово-комунальні послуги поділяються на: 1) комунальні послуги (централізоване постачання холодної води, централізоване постачання гарячої води, водовідведення (з використанням внутрішньо будинкових систем), газо- та електропостачання, централізоване опалення, а також вивезення побутових відходів тощо); 2) послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій (прибирання внутрішньо будинкових приміщень та прибудинкової території, санітарно-технічне обслуговування, обслуговування внутрішньо будинкових мереж, утримання ліфтів, освітлення місць загального користування, поточний ремонт, вивезення побутових відходів тощо); 3) послуги з управління будинком, спорудою або групою будинків (балансоутримання, укладання договорів на виконання послуг, контроль виконання умов договору тощо); 4) послуги з ремонту приміщень, будинків, споруд (заміна та підсилення елементів конструкцій та мереж, їх реконструкція, відновлення несучої спроможності несучих елементів конструкцій тощо).

Статті 19, 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», Правила користування приміщеннями житлових будинків, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 24 січня 2006 року № 45, передбачають обов'язок споживача житлово-комунальних послуг укласти письмовий договір з виконавцем послуг на основі типового договору. Правом споживача є одержання вчасно та відповідної якості житлово-комунальних послуг згідно із законодавством та умовами укладеного договору, обов'язком споживача є оплата житлово-комунальних послуг у строки, встановлені договором або законом.

Судом першої інстанції встановлено та не заперечувалось сторонами, що відповідач є власником квартири АДРЕСА_1.

Вказаний вище будинок знаходиться на балансі та обслуговуванні комунального підприємства «Житлогосп». Відповідач підтвердив той факт, що за послуги з утримання будинку та прибудинкової території не сплачує та те, що відповідний договір не укладено між позивачем та відповідачем. Згідно виписки з особового рахунку № НОМЕР_1, відповідач має заборгованість у розмірі 1911,03 грн.

Судом також було встановлено, що між сторонами немає письмово договору на обслуговування будинку та прибудинкової території, проте послуги з утримання будинку та прибудинкової території відповідачу надавалися, а відповідач їх приймав.

Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Кіровоградської області вважає, що суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що відсутність письмового договору не може бути підставою для звільнення від сплати вартості отриманих відповідачем послуг з обслуговування будинку та прибудинкової території. Твердження відповідача про те, що позивач не укладає з нею договір, не є підставою для несплати за користування послугами комунального підприємства «Житлогосп». Крім того, відповідач сам корегує умови договору, так як на її думку, договір має відповідати її вимогам, а не вимогам типових договорів чи договорів комунального підприємства «Житлогосп».

Відповідно до ст.20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», споживач зобов'язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом, якщо він фактично користувався ними.

Правова позиція про те, що відсутність письмового договору про надання комунальних послуг не є підставою для відмови у задоволенні позовних вимог про стягнення заборгованості з оплати отриманих послуг, оскільки виниклі між сторонами зобов'язання є дійсними і їх виконання повинне здійснюватися у відповідності до норм цивільного законодавства, викладена у постанові Верховного Суду України від 25 листопада 2014 року (справа № 3-184гс14).

Задовольняючи позов комунального підприємства «Житлогосп», суд виходив з того, що відповідач тривалий час не сплачує житлово-комунальні послуги, про що вона не заперечувала, а користується ними. Враховуючи той факт, що відповідач проводила ремонті роботи і позивач не заперечував цього суд стягнув заборгованість частково. Рішення суду першої інстанції в цій частині не оскаржується, а тому і не переглядається судом в апеляційному порядку.

Суд дійшов вірного висновку, що стягнення заборгованості за надані комунальні послуги та нарахування проведено з урахуванням площі квартири та відповідно до обсягу наданих послуг, затверджених рішеннями виконавчого комітету Олександрійської міської ради.

Правильним є і висновок суду першої інстанції про те, що позовні вимоги є обґрунтованими, позивачем доведено факт наявності у відповідача заборгованості за отримані комунальні послуги, яка підтверджується випискою з особового рахунку щодо проведених нарахувань, перерахунків, здійснених оплат та наявного залишку заборгованості в межах трирічного строку.

Доводи відповідача, що наведені у апеляційній скарзі про невідповідність визначених тарифів, які на її думку, є підставою для звільнення її від сплати заборгованості за користування послугами комунального підприємства «Житлогосп», не можуть бути прийняті до уваги апеляційним судом, оскільки не ґрунтуються на законі та є безпідставними.

Відповідно до ст.303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

За таких обставин колегія суддів дійшла до висновку, що суд першої інстанції ухвалив рішення з дотриманням норм матеріального і процесуального права, відповідно до ч. 1 ст. 308 ЦПК України, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, а тому підстав для його скасування не має. Апеляційна скарга підлягає відхиленню, а рішення суду залишається без змін.

Керуючись ст.ст. 209, 303, 307, 308, 313-315 ЦПК України, колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Кіровоградської області, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 31 січня 2015 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий

Судді