АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ТЕРНОПІЛЬСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 606/2587/14-ц Головуючий у 1-й інстанції Малярчук В.В.
Провадження № 22-ц/789/401/15 Доповідач - Жолудько Л.Д.
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 березня 2015 р. Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Тернопільської області в складі:

головуючого - Жолудько Л.Д.

суддів - Сташків Б. І., Костів О. З.,

при секретарі - Баляс Т.І.

з участю ОСОБА_1, її представника ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Тернополі цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1, поданої її представником ОСОБА_2, на рішення Теребовлянського районного суду від 22 січня 2015 року по справі за позовом ОСОБА_1 до Микулинецької селищної ради про визнання права власності на житловий будинок у порядку спадкування,

ВСТАНОВИЛА:

У листопаді 2014 року ОСОБА_1 звернулася в суд з позовом до Микулинецької селищної ради про визнання права власності на житловий будинок з реконструкцією під житловий будинок в порядку спадкування після смерті її матері.

Позивачка вказувала, що вона в установленому порядку прийняла спадщину після смерті матері ОСОБА_3, однак в нотаріальній конторі їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право власності на жилий будинок з надвірними будівлями в порядку спадкування в зв'язку з відсутністю в спадкодавця правовстановлюючих документів на добудову до житлового будинку та на добудову до господарського будинку з реконструкцією.

Посилаючись на те, що її матір набула права вимоги визнання права власності на об'єкти самочинного будівництва, а вона, як спадкоємець, відповідно до вимог ст. 1218 ЦК України успадкувала це право, позивачка просила задовольнити її позовні вимоги.

Рішенням Теребовлянського районного суду від 22 січня 2015 року позов задоволено. Визнано за ОСОБА_1 право власності на житловий будинок загальною площею 50,1 кв.м, житловою площею- 27 кв.м, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, що належав її матері ОСОБА_3, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1.

Визнано за ОСОБА_1 право власності на будівельні матеріали та обладнання, використані в процесі добудови житлового будинку загальною площею 50,1 кв.м, житловою площею- 27 кв.м, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, що належав її матері ОСОБА_3, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить рішення суду скасувати й ухвалити нове рішення, яким задовольнити її позовні вимоги в повному обсязі, посилаючись на те, що судом при вирішенні спору було неправильно застосовані норми матеріального справа, що стосуються правового режиму самочинного будівництва.

Апелянт вказує, що спадкодавець мала всі необхідні дозволи на виконання будівельних робіт, оформила проектну та технічну документацію ще до введення в дію ЗУ "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень", що було підставою для визнання за нею права власності на зведені нею будівлі та споруди.

Посилаючись на те, що її матір набула права вимоги визнання права власності на об'єкти самочинного будівництва, а вона, як спадкоємець, відповідно до вимог ст. 1218 ЦК України успадкувала це право, апелянт просила задовольнити її апеляційну скаргу.

У судовому засіданні ОСОБА_1 та її представник ОСОБА_2 підтримали апеляційну скаргу, зіславшись на доводи, викладені в ній, просять її задовольними.

Представник Микулинецької селищної ради повторно не з'явився в судове засідання, подавши заяву про розгляд справи за його відсутності.

Розглянувши справу, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, заслухавши пояснення ОСОБА_1 та її представника ОСОБА_2, колегія вважає, що апеляційна скарга ОСОБА_1, подана її представником ОСОБА_2, підлягає до часткового задоволення.

Визнаючи за ОСОБА_1 право власності в порядку спадкування за заповітом на житловий будинок загальною площею 50,1 кв.м, житловою площею- 27 кв.м, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, що належав її матері ОСОБА_3, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1, суд виходив з того, що дане майно входить до складу спадщини, яку позивачка ОСОБА_1 прийняла в установленому порядку як спадкоємець за заповітом.

Колегія вважає, що з таким висновком суду слід погодитись, оскільки він відповідає встановленим обставинам і вимогам закону.

Разом з тим, висновок суду про визнання за ОСОБА_1 права власності на будівельні матеріали та обладнання, використані в процесі добудови житлового будинку загальною площею 50,1 кв.м, житловою площею- 27 кв.м, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, що належав її матері ОСОБА_3, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 є таким, що виходить за межі позовних вимог, і не відповідає обставинам справи.

Уважаючи здійснену спадкодавцем ОСОБА_3 добудову до житлового будинку самовільною, суд не звернув увагу на ряд наявних в матеріалах справи дозвільних документів на здійснення добудови й переобладнання будинку, що призвело до неправильного встановлення правового статусу цих об'єктів та прав і обов'язків позивачки, які входять до складу спадщини.

Наведене відповідно до вимог ст. 309, ч. 1, п.п. 3,4 ЦПК України є підставою для скасування рішення суду в частині визнання за ОСОБА_1 права власності на будівельні матеріали та обладнання, використані в процесі добудови житлового будинку загальною площею 50,1 кв.м, житловою площею- 27 кв.м, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, що належав її матері ОСОБА_3

Судом установлено, що спадкодавець ОСОБА_3 була власником житлового будинку загальною площею 50,1 кв.м, житловою площею- 27 кв.м, що розміщений на земельній ділянці площею 700 кв.м за адресою: АДРЕСА_1 на підставі свідоцтва про право власності від 19.04.1989 року, зареєстрованого в реєстрі за № 1025 та свідоцтва про право на спадщину за законом від 19.04.1989 року, зареєстрованого в реєстрі за № 1027, після смерті її чоловіка ОСОБА_4

02 квітня 2008 року ОСОБА_3 склала заповіт, у якому заповіла ОСОБА_5 та ОСОБА_1 в рівних частках належне їй домоволодіння, що знаходиться за адресою в АДРЕСА_1 та земельну ділянку площею 0,0802 га.

Даний заповіт на день смерті ОСОБА_3 не змінювався і не скасовувався.

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 померла, що підтверджується свідоцтвом про смерть серія НОМЕР_1 від ІНФОРМАЦІЯ_1, виданого Микулинецькою селищною радою Теребовлянського району.

На день смерті ОСОБА_3 разом з нею за адресою: АДРЕСА_1 була зареєстрована дочка ОСОБА_1, 1951 р.н., що підтверджується довідкою за № 662 від 25.03.2014 року, виданою виконкомом Микулинецької селищної ради.

Інша дочка спадкодавця-ОСОБА_6. відмовилася від прийняття належної їй спадщини за заповітом від 02.04.2008 року на користь дочки ОСОБА_1, що підтверджується заявою № 1686 від 10.12.2010 року.

ОСОБА_1 успадкувала земельну ділянку для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, площею 0,0802 га., яка розташована в АДРЕСА_1, згідно зі свідоцтвом про спадщину за заповітом від 04.04.2014 року.

04 квітня 2014 року постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії за № 390/02-14 ОСОБА_1 було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 Теребовлянського району в зв'язку з тим, що до вказаного житлового будинку самовільно збудовано прибудови та самовільно проведене переобладнання, загальна та житлова площа збільшилася, а тому свідоцтво на житловий будинок із загальною площею 238,8 кв. м. та житловою площею 7,3 кв. м. має бути зміненим.

В ході користування належним житловим будинком покійною ОСОБА_3 здійснено добудову індивідуального (садибного) житлового будинку та надбудови до господарського будинку з реконструкцією під житловий будинок, що знаходиться за адресою в АДРЕСА_1, що призвело до збільшення загальної площі житлового будинку.

За результатами здійсненого технічного обстеження індивідуального (садибного) житлового будинку під літ. "А", прибудови під літ. "а", літ. "а1" і літ. "а2" загальною площею - 238,90 м. кв., у тому числі, житловою площею - 77,30 м.кв., установлено відповідність вимогам діючих державних стандартів, будівельних норм і правових вимог пожежної безпеки, санітарно- гігієнічним вимогам, а також вимогам надійності і будівель і споруд та можливості його безпечної експлуатації.

Вищевказане підтверджується технічним висновком експерта з технічного обстеження будівель і споруд щодо добудови до індивідуального (садибного) житлового будинку та надбудови до господарського будинку з реконструкцією під житловий будинок від 18.07.2014 року, що знаходиться за адресою АДРЕСА_1.

Апеляційним судом установлено, що у матеріалах справи міститься ряд дозвільних документів про добудову до житлового будинку, а саме:

· технічний паспорт на житловий будинок з надвірними будівлями від 19.12.2013 року;

· паспорт на забудову садиби в населених пунктах України № 428;

· рішення виконавчого комітету Микулинецької селищної ради № 298 від 07.11.2006 року, яким надано дозвіл ОСОБА_3 на добудову житлового будинку в АДРЕСА_1;

· технічний висновок щодо добудови до індивідуального (садибного) житлового будинку та надбудови до господарського будинку з реконструкцією під житловий будинок від 18.07.2014 року.

Крім того, апелянтом до апеляційної скарги долучено наступні дозвільні документи: паспорти на забудову садиби в населених пунктах України № 978, № 161; рішення виконавчого комітету Микулинецької селищної ради про дозвіл на добудову веранди і гаражу до житлового будинку в АДРЕСА_1 ОСОБА_3 № 185 від 13.08.1994 року та на проведення надбудови другого поверху господарського будинку № 38 від 14.03.2003 року.

В силу вимог статей 11, 10, 60 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями фізичних чи юридичних осіб, поданими відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини на які посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Зазначеним вимогам закону рішення суду першої інстанції в частині визнання за ОСОБА_1 права власності на будівельні матеріали та обладнання, використані в процесі добудови житлового будинку загальною площею 50,1 кв.м, житловою площею- 27 кв.м, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, що належав її матері ОСОБА_3, не відповідає.

Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Статтею 1218 ЦК України встановлено, що до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

При вирішенні спору про визнання права власності на спадкове майно потрібно розмежовувати час і підстави виникнення права власності у спадкодавця, які кваліфікуються відповідно до законодавства України, чинного на час виникнення права власності, та підстави спадкування зазначеного майна, що визначаються на час відкриття спадщини та згідно із п. 5 Прикінцевих та перехідних положень ЦК.

Умовою для переходу в порядку спадкування права власності на об'єкти нерухомості, в тому числі житловий будинок, інші споруди, земельну ділянку є набуття спадкодавцем зазначеного права у встановленому законодавством України порядку.

Відповідно до ст. 3, ч.ч. 3, 4 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" від 01.07.2004 року права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації.

Права на нерухоме майно, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов: якщо реєстрація прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав діяло законодавство, що не передбачало обов'язкової реєстрації таких прав.

Згідно з частинами 2 і 3 статті 331 ЦК України, якщо договором або законом передбачено прийняття нерухомого майна до експлуатації, право власності виникає з моменту його прийняття до експлуатації.

Якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації.

До завершення будівництва (створення майна) особа вважається власником матеріалів, обладнання тощо, які були використані в процесі будівництва (створення майна).

Пунктом 8 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику у справах про спадкування" від 30.05.2008 року встановлено, що якщо будівництво здійснювалось згідно з законом, то в разі смерті забудовника до завершення будівництва його права та обов'язки входять до складу спадщини.

Відповідно до ст. 376 ЦК України самочинним (здійсненим з порушенням вимог закону) є будівництво нерухомого майна на земельній ділянці, що не була відведена особі, яка здійснює будівництво, або відведена не для цієї мети, або без відповідного документа, який дає право на виконання будівельних робіт, чи без належно затвердженого проекту, або з істотним порушенням будівельних норм і правил.

Належних і допустимих доказів про порушення спадкодавцем вказаних вимог закону при здійсненні будівництва судом не встановлено, рішень спеціально уповноважених органів про усунення порушень закону при здійсненні будівництва немає. Навпаки, наявними у матеріалах справи доказами, підтверджено, що будівництво здійснювалось з додержанням вимог закону.

Таким чином, колегія вважає, що матеріалами справи встановлено, що добудова й переобладнання житлового будинку ОСОБА_3 були здійснені з додержанням вимог закону, однак в установленому порядку вони не були прийняті в експлуатацію, у зв'язку з чим спадкодавець не набула права власності на них.

Визнання права власності в порядку спадкування на незавершені будівництвом об'єкти чинним законодавством не передбачено.

До складу спадщини, яка відкрилася після смерті ОСОБА_3, увійшли, у тому числі, й права та обов'язки спадкодавця як забудовника не прийнятих в експлуатацію будівель і споруд. Однак, з позовом про визнання в порядку спадкування таких прав і обов'язків позивачка не зверталась.

Таким чином, при вирішенні спору судом не було застосовано норми матеріального права, які підлягали застосуванню, висновки суду не відповідають обставинам справи і межам позовних вимог, що призвело до неправильного вирішення справи і відповідно до вимог ст. 309, ч. 1, п.п. 3,4 ЦПК України є підставою для скасування рішення суду в частині визнання за ОСОБА_1 права власності на будівельні матеріали та обладнання, використані в процесі добудови житлового будинку загальною площею 50,1 кв.м, житловою площею- 27 кв.м, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, що належав її матері ОСОБА_3

На підставі ст.ст. 331, ч.ч. 2, 3; 1216; 1218 ЦК України та, керуючись ст.ст. 307, ч. 1, п. 3; 309,ч.1,п.1; 313; 317; 319; 324; 325 ЦПК України, колегія суддів

Вирішила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1, подану її представником ОСОБА_2, частково задовольнити.

Рішення Теребовлянського районного суду від 22 січня 2015 року змінити.

У частині визнання за ОСОБА_1 права власності на будівельні матеріали та обладнання, використані в процесі добудови житлового будинку загальною площею 50,1 кв.м, житловою площею- 27 кв.м, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, що належав її матері ОСОБА_3, рішення суду скасувати.

Ухвалити в цій частині нове рішення про відмову в задоволенні решти позовних вимог.

У решті рішення Теребовлянського районного суду від 22 січня 2015 року залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення і може бути оскаржене в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Головуючий - підпис

Судді - два підписи

З оригіналом згідно:

Суддя апеляційного суду Тернопільської області Л.Д. Жолудько