Ухвала

іменем україни

02 грудня 2015 року м. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Касьяна О.П.,

суддів: Амеліна В.І., Дербенцевої Т.П.,

Остапчука Д.О., Савченко В.О.,

розглянувши в судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, треті особи: ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, про усунення перешкод у здійсненні права власності, за касаційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 10 червня 2014 року та ухвалу апеляційного суду Запорізької області від 15 липня 2014 року,

в с т а н о в и л а:

У вересні 2013 року ОСОБА_3 звернувся до суду з указаним позовом, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що він є власником 351/400 частин житлового будинку АДРЕСА_1 Влітку 2009 року відповідачі вселилися до його будинку без його дозволу. У 2012 році його стосунки з колишньою дружиною зіпсувалися, проживання відповідачів у його будинку шкодить його власним інтересам, тому просив усунути йому перешкоди у користуванні власністю шляхом виселення відповідачів із спірного будинку.

Рішенням Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 10 червня 2014 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Запорізької області від 15 липня 2014 року, у задоволенні позову ОСОБА_3 відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_3 просить скасувати зазначені судові рішення та ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити, посилаючись на порушення судами норм процесуального права та неправильним застосування норм матеріального права.

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Відповідно до вимог ст. 324 ЦПК Українипідставами для касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив із того, що відповідачі вселилися до спірного будинку за згодою власника на підставі усного договору найму.

Апеляційний суд погодився з такими висновками суду першої інстанції, зазначивши при цьому, що між сторонами виникли правовідносини із договору найму, а тому виселення відповідачів може бути проведене у порядку та на підставах передбачених ст. 168 ЖК України.

Проте погодитися з такими висновками апеляційного суду не можна з наступних підстав.

Відповідно до ст. 313 ЦПК України справа розглядається апеляційним судом за правилами, встановленими для розгляду справ судом першої інстанції, за результатами якого апеляційний суд ухвалює рішення або постановляє ухвалу за правилами ст. 19 і гл. 7 розд. ІІІ цього Кодексу.

За змістом ухвала суду апеляційної інстанції повинна відповідати вимогам ст. 315 ЦПК України. Зокрема, у ній повинні бути зазначені мотиви, з яких апеляційний суд виходив при постановленні ухвали, і положення закону, яким він керувався.

З урахуванням вимог ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Згідно з вимогами ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Проте, зазначеним вимогам ухвала суду апеляційної інстанції не відповідає. Суд належним чином не перевірив доводів апеляційної скарги; не перевірив законність і обґрунтованість ухваленого судом першої інстанції рішення; не навів достатніх мотивів прийнятого ним рішення; не зазначив обставини, якими б спростовувалися доводи апеляційної скарги.

Судами установлено, що ОСОБА_3 є власником 351/400 частин будинку АДРЕСА_1

Обґрунтовуючи позов, ОСОБА_3 зазначав, що відповідачі вселилися до спірного будинку самоправно влітку 2009 року. Після того, як у 2012 році стосунки між ним та його дружиною зіпсувалися і рішенням Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 31 жовтня 2012 року шлюб між ними розірвано, проживання відповідачів у його домоволодінні шкодить його власним інтересам. Він змушений проживати в одному будинку з колишньою дружиною, тоді як належний йому будинок займають відповідачі, які у добровільному порядку не виселяються та перешкоджають йому користуватися та володіти будинком.

Відповідно до вимог ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Згідно зі ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Заперечуючи проти позову, відповідачі зазначали, що вселилися до спірного будинку у 2009 році та проживають в ньому без реєстрації на підставі усного договору найму на невизначений строк, відповідно до умов якого замість плати за користування житловим приміщення вони зобов'язалися зробити відновлювальний ремонт, сплачувати комунальні послуги та підтримувати будівлю в належному технічному стані.

Згідно ст. 158 ЖК України наймач користується жилим приміщенням у будинку (квартирі), що належить громадянинові на праві приватної власності, відповідно до договору найму жилого приміщення.

Договір найму житла укладається у письмовій формі (ст. 811 ЦК України, ст. 158 ЖК України).

Відповідно до ч. 3 ст. 10, ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

За положеннями ч. 2 ст. 58 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Вирішуючи спір, апеляційний суд на зазначені вимоги закону увагу не звернув, у порушення ст. ст. 212-214, 316 ЦПК України обставини справи встановив неповно; не визначився з характером спірних правовідносин та правовою нормою, яка підлягає застосуванню до цих правовідносин; не з'ясував, в якій саме частині будинку проживали відповідачі з урахуванням того, що позивач є власником 351/400 спірного будинку; не звернув увагу, що договір найму житлового приміщення між сторонами у письмовій формі не укладався (ст. 811 ЦК України), а письмових доказів на підтвердження його укладання відповідачами не надано; не врахував, що самі по собі сплата комунальних платежів та відновлювальний ремонт, який здійснили відповідачі для підтримання будинку у належному стані, не є достатніми та належними доказами того, що між сторонами існували відносини договору найму житлового приміщення; з урахуванням заперечення позивачем факту укладання договору найму жилого приміщення, не з'ясував правовий статус відповідачів та чи не є вони тимчасовими мешканцями (ст. 818 ЦК України) та дійшов передчасного висновку про залишення рішення суду першої інстанції без змін.

Ураховуючи, що допущені апеляційним судом порушення норм процесуального права унеможливили встановлення фактичних обставин, які мають значення для правильного вирішення справи, ухвала апеляційного суду не відповідає вимогам ст. 213 ЦПК України щодо законності й обґрунтованості, що в силу ч. 2 ст. 338 ЦПК України є підставою для її скасування із направленням справи на новий розгляд до апеляційного суду.

Керуючись ст. ст. 336, 338 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_3задовольнити частково.

Ухвалу апеляційного суду Запорізької області від 15 липня 2014 рокускасувати, справу направити на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий О.П. Касьян Головуючий
Судді:В.І. Амелін Т.П. Дербенцева Д.О. Остапчук В.О. Савченко Судді: В.І. Амелін