У Х В А Л А

17 березня 2015 року м. Ужгород

Колегія суддів палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Закарпатської області в складі:

головуючого: Дроботі В.В.

суддів: Власова С.О., Бисаги Т.Ю.

при секретарі: Чучка Н.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвали Мукачівського міськрайонного суду від 9 липня та 9 вересня 2014 року по справі за поданням державного виконавця МВ ДВС Мукачівського МРУЮ про тимчасове обмеження особи у праві виїзду за межі України,

в с т а н о в и л а :

Державний виконавець міського відділу державної виконавчої служби Мукачівського міськрайонного управління юстиції звернувся до суду з поданням про обмеження ОСОБА_1 у праві виїзду за межі України.

Подання було мотивовано тим, що ОСОБА_1 є боржником у виконавчому провадженні. Згідно судового рішення він повинен сплатити на користь ОСОБА_2 100 120 грн. Не дивлячись на вжиті заходи виконавчої служби боржник з листопада 2012 року рішення суду не виконує.

Посилаючись на те, що боржник, маючи можливість сплачувати борг за судовим рішенням, ухиляється від свого зобов'язання, виконавець просив тимчасово обмежити ОСОБА_1 у його праві виїзду за межі України.

Ухвалами суду від 9 липня та 9 вересня 2014 року подання задоволено. ОСОБА_1 встановлено тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України до виконання ним своїх зобов'язань за виконавчим листом № 2-3133/11 від 25 жовтня 2012 року, виданим Мукачівським міськрайсудом.

В апеляційній скарзі ставиться питання про скасування даних ухвал та постановлення нової про відмову у задоволенні подання державного виконавця. Апелянт вказує на те, що він не виконує судове рішення з об'єктивних причин. Навмисного невиконання рішення з його боку суд не встановив.

Колегія суддів вважає, що скарга підлягає до часткового задоволення з таких підстав.

За змістом ст. ст. 1, 11 та 377-1 ЦПК України при розгляді подань щодо тимчасового обмеження боржника - фізичної особи у праві виїзду за межі України при виконанні судових рішень суди повинні з'ясувати не лише факт невиконання судового рішення та причини його невиконання, а й вжиття державним виконавцем усіх передбачених законом заходів щодо примусового виконання судового рішення.

Після відкриття виконавчого провадження та невиконання боржником судового рішення у добровільному порядку ЗУ «Про виконавче провадження» надає право держвиконавцю вчиняти ряд дій по його примусовому виконанню.

Так, ст. ст. 52, 53, 55 даного Закону надають виконавцеві право:

- з'ясувати наявність у боржника коштів у банках та інших фінансових установах, в тому числі в іноземній валюті та накласти на ці кошти арешт,

- перевірити наявність у боржника нерухомого майна (житлові та дачні будинки, квартири, нежитлові будівлі, земельні ділянки тощо) і у випадку їх наявності звернути стягнення на це майно,

- перевірити наявність у боржника цінних паперів або корпоративних прав,

- з'ясувати наявність у боржника транспортних засобів (автомобілів, плавзасобів, повітряних суден та ін.) та накласти на них арешт.

Обмеження особи у конституційному праві вільного пересування в тому числі і виїзду за кордон полягає у запобіганні ухиленню фізичної особи боржника від виконання судового рішення при наявності реальної можливості його виконання на території України.

Таке обмеження можливе в судовому порядку як крайній захід вжитих державним виконавцем дій щодо примусового виконання рішення та на підставі вмотивованого подання цієї посадової особи.

Наявні у справі матеріали свідчать про передчасність, а отже поспішність задоволення судом подання виконавця.

Суд не перевірив чи звертався державний виконавець з відповідними запитами до банків, кредитних спілок, фінансових установ з метою одержання даних щодо можливих внесків ОСОБА_1 у цих установах.

Суд також не перевіряв чи надсилав держвиконавець вимоги до реєстраційних служб, бюро технічної інвентаризації, дачних, гаражних кооперативів з метою встановлення наявності на праві власності у боржника нерухомого майна.

Поза увагою суду залишились інші питання, з'ясування яких дозволило б перевірити виконання автором подання вимог ст. 11 Закону № 606-ХІV, зокрема чи звертався державний виконавець до Національного депозитарію цінних паперів, реєстраційних служб МВС та інших структур з метою одержання інформації щодо транспортних засобів боржника та належності йому інших майнових прав.

Таким чином, висновок суду про умисне невиконання боржником судового рішення при наявності в нього реальної можливості сплатити стягувачеві борг, є передчасним.

Окрім того, з довідки начальника міського відділу ДВС Мукачівського МРУЮ № 4-1243 від 16 лютого 2015 року видно, що з 2012 по теперішній час на виконанні у цьому відділі знаходяться 4 виконавчих провадження, у яких апелянт є боржником, та по яких він вніс на депозитний рахунок МВ ДВС 5 600 грн.

Суд не перевірив чи виконані МВ ДВС вимоги ч. 1 ст. 33 закону № 606-ХІV щодо об'єднання виконавчого провадження у даній справі з іншими виконавчими провадженнями, чи відбулося розщеплення сум, сплачених боржником, по усім виконавчим листам, чому на користь ОСОБА_2 не надійшло зі сплаченої суми жодних коштів.

Нарешті, ухвали суду, що оскаржуються, не містять висновків прийнятого рішення, а саме: чому можливий виїзд боржника за межі України при наявності в нього сім'ї та постійного місця проживання в Закарпатті, перешкоджатиме виконанню рішення суду про стягнення коштів на користь ОСОБА_2

Оскільки суд не з'ясував зазначені вище питання, не перевірив з достатньою повнотою доводи державного виконавця та не спростував заперечення боржника, ухвали суду підлягають до скасування.

При новому розгляді суду слід виконати зазначені вище вказівки апеляційного суду і в залежності від встановленого вирішити подання державного виконавця.

Керуючись ст. ст. 307, 312 ЦПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу задовольнити частково.

Ухвали Мукачівського міськрайонного суду від 9 липня та 9 вересня 2014 року скасувати, передавши питання на новий розгляд до суду першої інстанції.

Відповідно до положень п. 24-1 ч. 1 ст. 293 та п. 2 ч. 1 ст. 324 ЦПК України ухвала касаційному оскарженню не підлягає.

Головуючий:

Судді: