Дата документу Справа №
Апеляційний суд Запорізької області
Провадження №22ц/778/2641/15 Головуючий у 1 інстанції: Мавроді Р.Ф.
Суддя-доповідач: ОСОБА_1
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 травня 2015 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Запорізької області у складі:

головуючого: Бондаря М.С.

суддів: Подліянової Г.С.

ОСОБА_2

при секретарі: Мельник З.П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю ДТЕК Добропіллявугілля на рішення Добропільського міськрайонного суду Донецької області від 03 лютого 2015 року у справі за позовом ОСОБА_3 до Товариства з обмеженою відповідальністю ДТЕК Добропіллявугілля про відшкодування моральної шкоди,-

ВСТАНОВИЛА:

У грудні 2014 року ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом до ТОВ ДТЕК Добропіллявугілля про відшкодування моральної шкоди.

В обґрунтування своїх позовних вимог позивач ОСОБА_3 вказав, що він з березня 2004 року по травень 2014 року перебував з відповідачем у трудових відносинах, працював на шахті Піонер гірничим майстром з повним робочим днем у шахті у шкідливих і небезпечних умовах праці. 21 лютого 2014 року під час виконання трудових обов'язків з ним стався нещасний випадок, внаслідок якого він отримав травму - ЗЧМТ, струс головного мозку, забійна скельпірована рана темінної області, що підтверджується актом Н-5 від 25.02.2014 та актом №3 про нещасний випадок на виробництві форми Н-1 від 25.02.2014 року. Висновком МСЕК від 22.04.2014 року йому встановлено 25% втрати професійної працездатності з переоглядом через рік (довідка №240480).

Відділенням виконавчої дирекції ФСС від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в м. Добропіллі йому були призначені страхові виплати, а саме: одноразова допомога і щомісячні регресні виплати.

Позивач вважає, що внаслідок отриманої травми йому заподіяні фізичний біль і душевні страждання. Ушкодження здоров'я призвело до порушення його особистих немайнових прав, таких як, право на охорону здоров'я, на безпечну працю. У зв'язку з виробничою травмою цілком порушена його нормальна життєдіяльність. Після травми його постійно турбує біль в голові, погіршився зір, тривалий час лікувався.

Рішенням Добропільського мвськрайонного суду Донецької області від 03 лютого 2015 року позов задоволено частково.

Стягнуто з ТОВ ДТЕК Добропіллявугілля в рахунок відшкодування моральної шкоди на користь ОСОБА_3, 7500 (сім тисяч п'ятсот) гривень.

В іншій частині позовних вимог про відшкодування моральної шкоди відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду, ТОВ ДТЕК Добропіллявугілля подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення суду та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову.

Заслухавши у засіданні апеляційного суду суддю-доповідача, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до розпорядження Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 2710/38-14 від 02.09.2014 року про зміну територіальної підсудності судових справ у відповідності до Закону України "Про здійснення правосуддя та кримінального провадження у зв'язку з проведенням антитерористичної операції", підсудність даної справи визначено апеляційному суду Запорізької області.

Скаржник, будучи своєчасно та належним чином повідомленим про часі місце розгляду справи до апеляційного суду не з"явився, про причини неявки суд не повідомив, що відповідно до ч. 2 ст. 305 ЦПК України не перешкоджає розглядові справи за неявки ТОВ ДТЕК Добропіллявугілля, належним чином повідомленого про час і місце розгляду справи.

Заслухавши у засіданні апеляційного суду суддю-доповідача, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно зі ст. 303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Згідно зі ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Задовольняючи частково позовні вимоги ОСОБА_3, суд першої інстанції виходив із того, що роботодавцем було порушено право позивача на безпечні умови праці, у зв'язку з чим позивачу було завдано моральну шкоду, яка підлягає відшкодуванню роботодавцем на підставі статті 237-1 КЗпП України.

З таким висновком суду можна погодитися .

Спори щодо відшкодування заподіяної працівникові ушкодженням здоров'я шкоди повинні вирішуватись за законодавством, яке було чинним на момент виникнення в потерпілого права на її відшкодування.

Статтею 173 КЗпП України передбачено, що шкода, заподіяна працівникам каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я, пов'язаним з виконанням трудових обов'язків, відшкодовується у встановленому законодавством порядку.

Відповідно до ч. 2 ст. 153 КЗпП України забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган.

Згідно із ст. 237-1 КЗпП України відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвело до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Порядок відшкодування моральної шкоди визначається законодавством.

Моральна шкода відшкодовується працівникові безпосередньо роботодавцем за таких умов: наявності факту порушення роботодавцем законних прав працівника; у разі виникнення у працівника моральних страждань або втрати нормальних життєвих зв'язків, або виникнення необхідності для працівника додаткових зусиль для організації свого життя; за наявності причинного зв'язку між попередніми умовами.

Відповідно до роз'яснень, що містяться у п. 13 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику у справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" (зі змінами, внесеними постановою Пленуму Верховного Суду України від 25 травня 2001 року), згідно з ст. 237-1 КЗпП України за наявності порушення прав працівника у сфері трудових відносин, зокрема виконання робіт у небезпечних для життя і здоров'я умовах, яке призвело до його моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків чи вимагає від нього додаткових зусиль для організації свого життя, обов'язок по відшкодуванню моральної (немайнової) шкоди покладається на власника або уповноважений ним орган незалежно від форми власності, виду діяльності чи галузевої належності.

Відповідно до ст. 9 Закону України "Про охорону праці" відшкодування шкоди, заподіяної працівникові внаслідок ушкодження його здоров'я здійснюється Фондом соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України відповідно до Закону України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності"

Законом України від 23 лютого 2007 року № 717-V "Про внесення змін до Закону України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності" абз. 4 ст. 1 викладено в новій редакції та виключено ч. 3 ст. 34 Закону № 1105- ХІV, скасовано право потерпілих на виробництві громадян на відшкодування їм моральної (немайнової) шкоди за рахунок Фонду.

Ухвалюючи судове рішення по справі суд встановив, що ОСОБА_3 перебував з відповідачем у трудових відносинах з березня 2004 року по травень 2014 року. Згідно акту розслідування нещасного випадку від 25 лютого 2014 року встановлено, що нещасний випадок, який стався з позивачем пов"язаний з виробництвом. Причиною нещасного випадку є відсутність належного контролю з боку керівництва шахти за умовами праці, станом дисципліни на робочих містах та недбале виконання посадових обовязків. ( а.с. 6-8).

Унаслідок отриманої 21 лютого 2014 року травми, пов'язаної з виробництвом, ОСОБА_4 висновком МСЕК від 22.04.2014 року було встановлено 25% втрати професійної працездатності.

З матеріалів справи вбачається, що за захистом своїх прав на відшкодування моральної шкоди, заподіяної ушкодженням здоров'я на виробництві, позивач звернувся у грудні 2014 року.

Суд першої інстанції, правильно зазначив, що на час виникнення в потерпілого права на відшкодування шкоди, та на час звернення позивача до суду положення ст. ст. 21, 28, 34 та 35 Закону України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності" щодо обов'язку Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України відшкодовувати моральну шкоду втратили чинність, таку шкоду позивачу, законні права якого порушено, за правилами статті 237-1 КЗпП України повинен відшкодовувати роботодавець при встановленні судом тих юридично важливих обставин, які визначені законом.

Отже, у зв'язку з втратою чинності положень ст. ст. 21, 28, 34 Закону України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності" від 23 вересня 1999 року № 1105-ХІV щодо обов'язку Фонду відшкодовувати моральну шкоду, спірні правовідносини регулюються ст. 237-1 КЗпП України. Цією нормою обов'язок по відшкодуванню заподіяної працівнику шкоди покладено на власника або уповноважений ним орган.

При цьому судом першої інстанції не були порушені норми процесуального права, правильно застосовано норми матеріального права.

Отже, ухвалюючи рішення, суд першої інстанції, повно та всебічно з'ясувавши обставини справи, дослідивши надані сторонами докази, врахував принципи розумності і справедливості дійшов обґрунтованого висновку про часткове задоволення позову, а доводи апеляційної скарги, які зводяться до того, що оскільки законодавчо скасоване відшкодування морально шкоди, завданої застрахованому працівнику внаслідок ушкодження його здоровя при виконанні трудових обовязків, а отже, підприємство не повинно відшкодовувати таку шкоду є неспроможні, та не спростовують висновків суду.

Керуючись ст. ст. 303, 307, 308, 313, 314, 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю ДТЕК Добропіллявугілля відхилити.

Рішення Добропільського мвськрайонного суду Донецької області від 03 лютого 2015 року у цій справі залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, проте вона може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді:

: