Справа № 371/2088 Головуючий у І інстанції Гаврищук А.В.
Провадження № 22-ц/780/1824/15 Доповідач у 2 інстанції Кашперська
Категорія 29 24.03.2015
УХВАЛА

Іменем України

24 березня 2015 року колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Київської області у складі:

головуючого судді Кашперської Т.Ц.,

суддів Фінагєєва В.О., Яворського М.А.,

за участю секретаря Франюк Т.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні апеляційного суду Київської області цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Миронівського районного суду Київської області від 09 лютого 2015 року за заявою ОСОБА_1 про розстрочку виконання рішення у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди,

заслухавши доповідь судді, перевіривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, колегія суддів, -

в с т а н о в и л а :

В січні 2015 року ОСОБА_1 звернулася до суду із заявою про розстрочку виконання рішення суду, посилаючись на те, що рішенням Миронівського районного суду Київської області від 21 березня 2014 року з неї на користь ОСОБА_2 стягнуто 53415 грн. матеріальної шкоди та 534,15 грн. судових витрат, про що судом видано виконавчий лист. На виконання зазначеного виконавчого листа державним виконавцем видано постанову про відкриття виконавчого провадження з накладенням арешту на майно боржника, зокрема квартиру за адресою АДРЕСА_1. В рахунок погашення заборгованості вона сплатила на користь ОСОБА_2 260,50 та 256,50 грн., але стягувач відмовилася отримувати кошти. 11 грудня 2014 року її повідомлено, що за заявою стягувача буде звернуто стягнення на належне їй на праві власності майно. Вказувала, що вона є пенсіонером із розміром пенсії 1084,09 грн., інших доходів не має, крім того 13 січня 2015 року при зверненні до Миронівської ЦРЛ було встановлено діагнози, які потребують проходження оперативного лікування, що унеможливлює негайне виконання рішення. Квартира, що знаходиться під арештом, є її єдиним майном та житлом, і у разі примусової реалізації вона залишиться без житла та без засобів для існування. Просила розстрочити виконання рішення Миронівського районного суду Київської області строком на один рік з дня постановлення відповідної ухвали судом.

Ухвалою Миронівського районного суду Київської області від 09 лютого 2015 року ОСОБА_1 відмовлено в задоволенні заяви про розстрочку виконання рішення суду.

Заявник ОСОБА_1, не погоджуючись із ухвалою суду першої інстанції, подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неповне з'ясування судом обставин справи, порушення судом норм процесуального права, просив скасувати ухвалу Миронівського районного суду Київської області від 09 лютого 2015 року та постановити нову, якою задовольнити її заяву.

В судове засідання 24 березня 2015 року заявник, належним чином повідомлена про час і місце розгляду справи, не з'явилася. 16 березня 2015 року до апеляційного суду надійшло клопотання про відкладення розгляду справи в зв'язку із неможливістю присутності її представника при розгляді справи. Відповідно до вимог ст. 305 ЦПК України колегія суддів відхилила клопотання про відкладення розгляду справи, визнавши причини неявки заявника та її представника неповажними.

Колегія суддів, перевіряючи законність та обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Залишаючи заяву відповідача про розстрочку виконання рішення суду без задоволення, суд першої інстанції виходив із відсутності підстав для цього, що встановлені ст. 373 ЦПК України.

Колегія суддів погоджується із вказаними висновками, оскільки вони відповідають матеріалам справи і узгоджуються із вимогами закону.

Із матеріалів справи колегія суддів вбачає, що рішенням Миронівського районного суду Київської області від 21 березня 2014 року стягнуто із ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 53415 грн. матеріальної шкоди та 534,15 грн. судових витрат.

04 липня 2014 року постановою державного виконавця відділу державної виконавчої служби Миронівського районного управління юстиції відкрито виконавче провадження ВП № 43882839 та накладено арешт на все майно ОСОБА_1, зокрема квартиру АДРЕСА_1.

Відповідно до довідки Управління пенсійного фонду України в м. Обухові та Обухівському районі від 09 грудня 2014 року, ОСОБА_1 отримує пенсію за віком у розмірі 1084,09 грн.

В обґрунтування заяви про розстрочку виконання рішення суду заявником вказано, що вона є пенсіонером, інших доходів не має, 13 січня 2015 року при зверненні до Миронівської ЦРЛ їй було встановлено діагноз, що потребує оперативного лікування, що унеможливлює негайне виконання рішення суду.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 36 Закону України «Про виконавче провадження» за наявності обставин, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим, державний виконавець за власною ініціативою чи за заявою сторін, а також самі сторони мають право звернутися до суду, який видав виконавчий документ, із заявою про відстрочку або розстрочку виконання, а також про встановлення або зміну способу і порядку виконання.

Згідно зі ст. 373 ЦПК України за наявності обставин, що утруднюють виконання рішення (хвороба боржника або членів його сім'ї, відсутність присудженого майна в натурі, стихійне лихо тощо), за заявою державного виконавця або за заявою сторони суд, який видав виконавчий документ, у десятиденний строк розглядає питання про відстрочку або розстрочку виконання, зміну чи встановлення способу і порядку виконання рішення в судовому засіданні з викликом сторін і у виняткових випадках може відстрочити або розстрочити виконання, змінити чи встановити спосіб і порядок виконання рішення.

Отже, закон пов'язує можливість відстрочки та розстрочки виконання рішення лише з об'єктивними, тобто такими, що не залежать від волі боржника, обставинами, які носять винятковий характер і утруднюють виконання рішення суду у строк чи у встановлений судом спосіб.

Суд першої інстанції при розгляді заяви про розстрочку виконання рішення врахував вказані вимоги закону, взяв до уваги інтереси як стягувача, так і боржника, наявність обставин, які б давали підстави для розстрочки виконання рішення суду, та прийшов до обґрунтованого висновку про відсутність підстав для задоволення заяви ОСОБА_1

Доводи апеляційної скарги про те, що виявлена 13 січня 2015 року хвороба утруднює виконання рішення суду, належними доказами не підтверджені, оскільки в матеріалах справи відсутні докази про наявність у ОСОБА_1 захворювання та проведення оперативного лікування, які б позбавляли її можливості виконати зазначене судове рішення.

Оцінюючи доводи апеляційної скарги, що квартира, на яку накладено арешт, є єдиним майном і житлом ОСОБА_1, якого вона може бути позбавлена, колегія суддів враховує наступне.

Згідно зі ст. 3 ЦК України загальними засадами цивільного законодавства є, зокрема, справедливість, добросовісність та розумність. Вимога справедливості, добросовісності та розумності цивільного законодавства практично виражається у встановленні його нормами рівних умов для участі всіх осіб у цивільних відносинах; закріпленні можливості адекватного захисту порушеного цивільного права або інтересу.

В матеріалах справи наявний витяг з реєстру прав власності на нерухоме майно, згідно якого ОСОБА_1 є також співвласником будинку АДРЕСА_2 (а. с. 150, 151), а отже доводи апелянта щодо позбавлення її житла не відповідають дійсним обставинам справи.

Крім того, колегія суддів враховує, що матеріали справи не містять доказів щодо здійснення державним виконавцем процедури звернення стягнення на арештоване майно боржника.

Таким чином, задоволення заяви ОСОБА_1 про розстрочку виконання рішення суду не відповідатиме принципам, закріпленим у ст. 3 ЦК України, та вимогам ст. 373 ЦПК України щодо винятковості підстав для розстрочки виконання рішення суду.

За таких обставин колегія суддів приходить до висновку, що ухвала суду першої інстанції постановлена із додержанням вимог закону і не може бути скасована з підстав, що викладені в апеляційній скарзі.

Керуючись ст. ст. 307, 308, 312, 313, 314, 315, 317 ЦПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Ухвалу Миронівського районного суду Київської області від 09 лютого 2015 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий: Кашперська Т.Ц.

Судді: Фінагєєв В.О.

Яворський М.А.