Справа № 303/6426/15-ц
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

07 грудня 2015 року м. Ужгород

Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Закарпатської області

у складі : головуючого судді Мацунича М.В.

суддів : Куштана Б.П., Панька В.Ф.

з участю секретаря : Дашковської С.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Ужгород цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Мукачівського міськрайонного суду від 13 жовтня 2015 року за позовом ОСОБА_1 до Комунального підприємства Центральна районна аптека № 4 м. Мукачева про стягнення середнього заробітку за затримку виконання рішення суду про поновлення на роботі, -

в с т а н о в и л а :

Так, 05.10.2015 року, ОСОБА_1 звернулась в суд із вищенаведеним позовом, який мотивував тим, що заочним рішенням Мукачівського міськрайонного суду від 05 березня 2015 року її поновлено на роботі на посаді Завідуючої аптечним пунктом № 1 Комунального підприємства Центральна районна аптека № 4 при міській поліклініці м. Мукачево. А додатковим рішенням Мукачівського міськрайонного суду від 11 березня 2015 року, допущено до негайного виконання заочне рішення стосовно поновлення на роботі. На момент звернення до суду з позовом на посаді завідуючої аптечним пунктом № 1 Комунального підприємства Центральна районна аптека № 4 при міській поліклініці м. Мукачево не поновлена у відповідності до заочного рішення суду. Таким чином, перебуває у вимушеному прогулі, через невиконання рішення суду, а тому просить стягнути на її користь середній заробіток за період з 11.12.2015 року по 11.10.2015 року на загальну суму 12232,50 гривень. Виходячи з наведеного і просить задоволити позовні вимоги.

Рішенням Мукачівського міськрайонного суду від 13 жовтня 2015 року відмовлено у задоволенні позову за недоведеністю останнього.

ОСОБА_1, подала апеляційну скаргу на рішення суду в якій просить скасувати таке, і ухвалити нове рішення про задоволення позову. При цьому посилається на те, що рішення суду не відповідає вимогам норм матеріального права й ухвалено в порушення норм процесуального права.

У судовому засіданні апеляційної інстанції, позивач - ОСОБА_1 підтримала, вимоги скарги й просила задоволити таку, виходячи з наданих доказів у справі.

Представник відповідача в особі ОСОБА_2, заперечила, вимоги скарги й просили таку відхилити. Оскільки, вважає рішення суду законним, так-як позивачкою не доведено, що заочне рішення суду по її поновленні на роботі не виконано.

Колегія суддів, приймаючи до уваги межі перегляду справи в апеляційній інстанції, заслухавши пояснення сторін, обговоривши доводи апеляційної скарги, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування норм матеріального й процесуального права при винесенні оспорюваного судового рішення, знаходить апеляційну скаргу такою, що підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступних мотивів.

Відповідно до вимог статей 212 - 214 ЦПК України судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим.

Законним рішення є тоді, коли суд, виконавши всі вимоги цивільного процесуального законодавства й, всебічно перевіривши обставини, вирішив справу у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, а за їх відсутності на підставі закону, що регулює подібні відносини або виходячи із загальних засад і змісту законодавства України.

Обґрунтованим визнається рішення в якому повно відображені обставини, що мають значення для даної справи, а висновки суду про встановлені обставини й правові наслідки є вичерпними, відповідають дійсності й підтверджуються достовірними доказами, дослідженими в судовому засіданні.

Проте, зазначеним вимогам закону ухвалене в справі рішення суду не відповідає.

За правилами ч. 1 ст. 303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції. А згідно ч. 3 ст. 303 ЦПК України апеляційний суд не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права, які є обовязковою підставою для скасування рішення.

Відхиляючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив із того, що Наказом №22 від 05.03.2015 року КП Центральна районна аптека № 4 м. Мукачева було поновлено ОСОБА_1 на роботі з 05.01.2015 року, а тому, рішення суду є виконаним у день винесення наказу про поновлення на роботі.

Але з таким висновком суду першої інстанції, колегія суддів не погоджується, виходячи з наступних обставин.

Так, Конституція України, трудове та цивільне законодавство закріплює обовязок кожного неухильно додержуватися положень Конституції України та законів України, добросовісно здійснювати свої права та обовязки і встановлює юридичну відповідальність за їх невиконання та передбачає, заходи примусового виконання цивільних обовязків, які виникають, зокрема, безпосередньо з актів законодавства, рішення суду або договору, у разі їх невиконання боржником добровільно (ст. 68 Конституції України, статті 11, 14 ЦК України, статті 14, 367 ЦПК України, ЗУ Про виконавче провадження).

У той же час, ч. 1 ст. 235 КЗпП України передбачає, що в разі звільнення без законної підстави працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір.

Рішення про поновлення на роботі незаконно звільненого працівника, прийняте органом, який розглядав трудовий спір, підлягає негайному виконанню (ч. 7 ст. 235 КЗпП України).

Негайне виконання судового рішення полягає в тому, що воно набуває властивостей обов'язковості, і підлягає виконанню не з моменту набрання ним законної сили, а негайно із часу його оголошення в судовому засіданні.

Оскільки зазначена норма права в імперативній формі передбачає негайне виконання рішення суду про поновлення працівника на роботі відсутність у судовому рішенні вказівки про це не позбавляє, рішення його обовязковості з моменту проголошення.

Обовязковість рішень суду віднесена Конституцією України до основних засад судочинства (ч. 5 ст. 124 Конституції України). Отже, з огляду на принцип загальнообовязковості судових рішень за змістом статей 14, 367 ЦПК України судові рішення, які відповідно до закону підлягають негайному виконанню, є обовязковими для виконання, зокрема, посадовими особами, від яких залежить реалізація прав особи, підтверджених судовим рішенням.

Як розяснив Пленум Верховного Суду України в п. 34 постанови Пленуму Верховного Суду України від 6 листопада 1992 року № 9 Про практику розгляду судами трудових спорів, належним виконанням судового рішення про поновлення на роботі слід вважати видання власником про це наказу, що дає можливість працівнику приступити до виконання своїх попередніх обовязків.

Отже, аналіз зазначених правових норм дає підстави для висновку про те, що законодавець передбачає обовязок роботодавця добровільно, і негайно виконати рішення суду про поновлення працівника на роботі, і цей обовязок полягає в тому, що у роботодавця обовязок видати наказ про поновлення працівника на роботі виникає відразу після оголошення рішення суду, незалежно від того, чи буде дане рішення суду оскаржуватися.

Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом (ч. 2 ст. 14 ЦПК України).

Статтею 236 КЗпП України встановлено, що в разі затримки власником або уповноваженим ним органом виконання рішення органу, який розглядав трудовий спір про поновлення на роботі незаконно звільненого або переведеного на іншу роботу працівника, цей орган виносить ухвалу про виплату йому середнього заробітку або різниці в заробітку за час затримки.

У випадку невиконання цього обовязку добровільно, рішення суду підлягає виконанню у примусовому порядку.

Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку, визначають ЗУ Про виконавче провадження (далі - Закон), а також прийнята на виконання цього Закону Інструкція з організації примусового виконання рішень, затверджена наказом Міністерства юстиції України від 02.04.2012 N 512/5

Відповідно до зазначених нормативно-правових актів примусове виконання рішень в Україні покладається на державну виконавчу службу та здійснюється останньою на підставі виконавчого документа.

Виходячи з лексичного значення (тлумачення) поняття затримка, як зволікання, проволока, за змістом норм ст. 236 КЗпП України затримкою виконання рішення суду про поновлення працівника на роботі слід вважати невидання власником (уповноваженим органом) наказу про поновлення працівника на роботі без поважних причин, негайно, після проголошення судового рішення.

У відповідності до змісту резолютивної частини заочного рішення Мукачівського міськрайонного суду від 05 березня 2015 року, ОСОБА_1 поновлено на роботі на посаді завідуючої аптечним пунктом № 1 комунального підприємства Центральна районна аптека № 4 при міській поліклініці м. Мукачево, а.с. 75. А додатковим рішенням Мукачівського міськрайонного суду від 11 березня 2015 року, допущено до негайного виконання заочне рішення стосовно поновлення ОСОБА_1 на роботі, а.с. 79.

Та, 11.03.2015 року видано виконавчий лист за №2/303/613/15 про поновлення ОСОБА_1 на роботі, а.с. 80. Який перебуває на виконанні у міському відділі ДВС Мукачівського міськрайонного управління юстиції, згідно виконавчого провадження № 46884456.

Як передбачено ч. 1 ст. 76 Закону, рішення про поновлення на роботі незаконно звільненого або переведеного працівника виконується негайно. Виконання рішення вважається закінченим із дня видачі відповідного наказу або розпорядження власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом, фізичною особою, фізичною особою - підприємцем, який прийняв незаконне рішення про звільнення або переведення працівника, після чого державний виконавець виносить постанову про закінчення виконавчого провадження.

Матеріали справи містять наказ № 22 від 05.03.2015 року про поновлення ОСОБА_1 на роботі на підставі виконавчого листа №2/303/613/15 від 05.03.2015 року, а.с. 26. При цьому, слід зазначити, що виконавчий лист за №2/303/613/15, виданий був лише 11.03.2015 року, а тому не міг слугувати підставою для видачі зазначеного наказу.

Згідно виписки із наказу № 13 від 11.03.2015 року, ОСОБА_1 поновлено в КП ЦРА №4 м. Мукачево, а.с. 82.

Проте, вимогою державного виконавця від 30.03.2015 року № 13-531 у звязку з неналежним та не в повній мірі виконанням завідуючою КП ЦРА №4 м. Мукачево ОСОБА_3 заочного рішення суду, зобовязано керівника КП ЦРА №4 м. Мукачево ОСОБА_3 у строк до 03.04.2015 року поновити ОСОБА_1 на роботі на посаді завідуючої аптечним пунктом № 1 комунального підприємства Центральна районна аптека № 4 при міській поліклініці м. Мукачево, а.с. 81.

У ході виконавчого провадження, головний державний виконавець міського відділі ДВС Мукачівського міськрайонного управління юстиції ОСОБА_4 звертався у суд із заявою про розяснення заочного рішення Мукачівського міськрайонного суду від 05 березня 2015 року. ОСОБА_5 Мукачівського міськрайонного суду від 06 травня 2015 року, відмовлено у розясненні, так-як рішення суду є зрозумілим, а.с. 83-84.

ОСОБА_5 Мукачівського міськрайонного суду від 21 травня 2015 року, відмовлено головному державному виконавцю міського відділі ДВС Мукачівського міськрайонного управління юстиції у встановленні (зміні) способу і порядку виконання рішення суду. У звязку із тим, що ні матеріали справи, а, ні виконавче провадження не містять відомостей про те, що посада на якій повинна бути поновлена стягувачка, ліквідована, а.с. 85.

16.07.2015 року, завідуюча КП ЦРА №4 ОСОБА_3 надіслала на адресу головного державного виконавця міського відділі ДВС Мукачівського міськрайонного управління юстиції ОСОБА_4 копію наказу № 22 від 09 липня 2015 року про поновлення ОСОБА_1 на роботі на підставі виконавчого листа №2/303/613/15 виданого 11.03.2015 року, а.с. 87, 88.

Відповідно до витягу з кримінального провадження №0002584 від 14 серпня 2015 року, внесено до ЄРДР 28.07.2015 року інформацію по невиконанню заочного рішення Мукачівського міськрайонного суду від 05 березня 2015 року, щодо поновлення ОСОБА_1 на роботі, а.с. 90.

Також, КП ЦРА №4 м. Мукачево Закарпатського ОВО Фармація звернулась у суд із заявою про встановлення (зміну) способу і порядку виконання рішення суду. Проте, ОСОБА_5 Мукачівського міськрайонного суду від 31 серпня 2015 року, відмовлено КП ЦРА №4 м. Мукачево Закарпатського ОВО Фармація у встановленні (зміні) способу і порядку виконання рішення суду. З тих підстав, що заявник не ліквідований, а продовжує здійснювати свої виробничі функції. А даних про те, що ОСОБА_1 була повідомлена про її переведення на нижчу посаду, та наявність її згоди на таке переведення, матеріали справи не містять, а.с. 92-94.

Відповідно до листа начальника МВ ДВС Мукачівського МРУЮ від 04.11.2015 року за № 06-11/8715 на виконанні у міському відділі ДВС Мукачівського МРУЮ перебуває ВП №46884456 відкрите на підставі В/л №2/303/613/15 від 11.03.2015 року про поновлення ОСОБА_1 на роботі, а.с. 134.

На усне звернення ОСОБА_1, МВ ДВС Мукачівського МРУЮ повідомив 27.11.2015 року за № 13-957/9251 із приводу того, що виконавче провадження по виконанню В/л №2/303/613/15 від 11.03.2015 року про поновлення ОСОБА_1 на роботі, знаходиться в стадії примусового виконання та не закінчено, а.с. 154.

Апеляційним судом було оглянуто та досліджено Книгу наказів за 2015 рік у якій значиться тільки наказ № 22 від 05.03.2015 року, а накази за № 13 від 11.03.2015 року і за № 22 від 09 липня 2015 року не встановлено.

Представник відповідача в особі ОСОБА_2 пояснила, що накази за № 13 від 11.03.2015 року і за № 22 від 09 липня 2015 року, завідуюча КП ЦРА №4 ОСОБА_3 не виносила. Тоді як позивачка пояснила, що відповідач не вів книгу наказів належним чином, а видавав, накази стосовно неї, коли і кому потрібно за відповідної потреби, аби не поновити її на роботі у відповідності до рішення суду.

Проаналізувавши встановлені обставини у сукупності з наявними доказами, які містяться у матеріалах переглядаємої справи, колегія суддів схиляється до думки, що КП ЦРА №4 м. Мукачево Закарпатського ОВО Фармація не виконало заочне рішення Мукачівського міськрайонного суду від 05 березня 2015 року по поновленню ОСОБА_1 на роботі на посаді завідуючої аптечним пунктом № 1 комунального підприємства Центральна районна аптека № 4 при міській поліклініці м. Мукачево. А звідси, наявна затримка з вини відповідача виконання судового рішення у розумінні статті 236 КЗпП України, яка зумовлює відповідальність, передбачену цією нормою.

Визначаючи розмір відшкодування за час затримки виконання рішення суду, колегія суддів виходить із наступних обставин справи.

Відповідно до ст. 27 ЗУ Про оплату праці, та Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженому постановою КМ України від 8 лютого 1995 року № 100 (далі - Порядок), здійснюється обчислення середньомісячної заробітної плати.

Так, абзацом 3 пункту 2 Порядку встановлено, що середньомісячна заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні два календарні місяці роботи, що передують події, з якою повязана дана виплата. Усі виплати включаються в розрахунок середньої заробітної плати у тому розмірі, у якому вони нараховані, без виключення сум відрахування на податки, стягнення аліментів тощо.

А відповідно до пункту 5 розділу IV Порядку нарахування виплат у всіх випадках збереження середньої заробітної плати провадиться виходячи з розміру середньоденної (годинної) заробітної плати.

Та згідно з пунктом 8 розділу IV Порядку нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні 2 місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньомісячне число робочих днів розраховується діленням на 2 сумарного числа робочих днів за останні два календарні місяці згідно із графіком роботи підприємства, установи, організації, встановленим із дотриманням вимог законодавства (абзац третій пункту 8 розділу IV Порядку).

Відповідач надав суду Довідку від 10.11.2015 року № 45/2015 про середню заробітну плату ОСОБА_1, якою розраховано середньоденну зарплату у відповідності до положень абзацу 1 пункту 2 Порядку, виходячи з виплат за останні 12 календарних місяців роботи, що суперечить наведеним вище, нормам.

Визначаючи середньоденну заробітну плату, колегія суддів виходить із такого.

Як убачається зі змісту Довідки від 10.11.2015 року № 45/2015, ОСОБА_1 до моменту її звільнення була нарахована заробітна плата за повні календарні місяці, а саме : жовтень 2014 року 826,67 грн., листопад 2014 року 705,42 грн., що разом становить 1532,09 грн. (826,67 + 705,42), а.с. 136.

У жовтні місяці 2014 р. було - 23 робочі дні, а в листопаді місяці 2014 р. було - 20 робочих днів, що разом становить - 43 робочі дні.

Та коли, 1532,09 грн. : на 43 р.д. = 35,63 грн. (середньоденний заробіток).

Починаючи з наступного дня після проголошення заочного рішення суду - 06.03.2015 р. та по дату ухвалення даного судового рішення - 07.12.2015 р., КП ЦРА №4 м. Мукачево Закарпатського ОВО Фармація не виконувало заочне рішення суду, протягом 144 робочих днів.

Визначаючи середній заробіток за час затримки виконання заочного рішення суду, необхідно 144 робочі дні х на 35,63 грн. середньоденного заробітку то й отримаємо суму = 5130,72 грн. середнього заробітку за час затримки (вказана сума зазначена з податками й обовязковими платежами, які підлягають вирахуванню), та саме ця сума й підлягає стягненню з відповідача.

Таким чином, наведені докази у сукупності із встановленими обставинами, свідчать про те, що висновок суду першої інстанції про виконання відповідачем заочного рішення суду про поновлення на роботі позивача, є передчасним.

А звідси, встановлені обставини справи, вказують на те, що рішення суду про відхилення позову не відповідає наявним у справі доказам та вимогам норм матеріального права, що у відповідності до приписів ч. 1 ст. 309 ЦПК України є підставою для його скасування, та ухвалення в звязку із цим нового рішення про часткове задоволення позовних вимог.

Згідно вимог ч. 3 ст. 88 ЦПК України на користь держави з відповідача, слід стягнути судовий збір у сумі 511,56 гривень (243,60+267,96).

Виходячи з наведеного та керуючись вимогами статей 307, 309, 314, 316 і 319 ЦПК України, апеляційний суд, -

р і ш и в :

апеляційну скаргу ОСОБА_1, задоволити частково.

Рішення Мукачівського міськрайонного суду від 13 жовтня 2015 року, скасувати та ухвалити в справі нове рішення про часткове задоволення позову.

Стягнути з Комунального підприємства Центральна районна аптека № 4 м. Мукачева на користь ОСОБА_1 5130,72 гривні (з урахуванням обовязкових платежів і зборів) середнього заробітку за затримку виконання рішення про поновлення на роботі.

У решті позовних вимог, відмовити.

Стягнути з Комунального підприємства Центральна районна аптека № 4 м. Мукачева на користь держави 511,56 гривень, судового збору.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення та може бути оскаржено в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів із дня набрання ним законної сили.

Головуючий : __________________ Судді : ____________________

____________________