Справа № 185/9448/14-ц
Провадження № 2/185/104/15
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
05 березня 2015 року Павлоградський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі головуючого судді Болдирєвої У.М.
з участю секретаря Муржиєвої І.О.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Павлограді цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа ОСОБА_3 про стягнення боргу за договором позики,
30 вересня 2014 року позивач звернувся з позовом до відповідача про стягнення боргу за договором позики, посилаючись на те, що 28 березня 2013 року між ним та відповідачем у простій письмовій формі був укладений договір позики.
За умовами зазначеного договору позивач передав відповідачу гроші у сумі 31 600 грн. Відповідачем власноручно була написана розписка про отримання зазначеної суми.
Відповідач зобов'язався повертати борг частками, згідно графіка повернення позики, сплатив 19 квітня 2013 року 1320 грн, 20 травня 2013 року 1317 грн, 26 червня 2014 року 1320 грн, після чого припинив виконувати свої зобов'язання.
Тому позивач просить стягнути з відповідача суму боргу 28 963 грн, плату за користування позикою в сумі 17 863 грн 50 коп та судові витрати.
У судове засідання представник позивача ОСОБА_4 не з'явився, у письмовій заяві просив розглянути справу без його участі, підтримав позовні вимоги, не заперечував проти ухвалення заочного рішення.
Відповідач у судове засідання не з'явився, про час і місце судового засідання повідомлявся належним чином, причину неявки суду не повідомив. Зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України.
ОСОБА_1 особа ОСОБА_3 у судове засідання не з'явилась, подала заяву про відкладення розгляду справи на іншу дату, оскільки вона знаходиться в іншому місті, однак підтверджуючих документів до заяви не додано.
У письмовому запереченні відповідач ОСОБА_2 зазначив, що він дійсно позичав у ОСОБА_1 гроші у сумі 10 000 грн, але ОСОБА_1 наполіг на тому, щоб у розписці та договорі він зазначив суму 31 600 грн. Він погодився на укладення договору, тому що дитині потрібно було термінове лікування. Тому на його думку між ним та ОСОБА_1 укладений удаваний правочин, який є нікчемним і не створює юридичних наслідків. Він подав заяву до правоохоронних органів щодо шахрайських дій ОСОБА_1, до цього часу заяву не розглянуто. Він повертав ОСОБА_1 гроші частками, всього повернув 8972 грн, а саме:
- 19 квітня 2013 року 1320 грн,
- 20 травня 2013 року 1317 грн,
- 26 червня 2013 року 1320 грн,
- 29 липня 2013 року 1000 грн,
- 30 липня 2013 року 415 грн,
- 20 вересня 2013 року 1500 грн,
- 29 жовтня 2013 року 700 грн,
- 08 жовтня 2013 року 700 грн,
- 15 листопада 2013 року 700 грн.
Залишок неповернутого боргу складає 1028 грн і у цій сумі він визнає позовні вимоги.
Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.
Відповідно до вимог ст. 1047 ЦК договір позики укладається в письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян.
На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.
Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.
Якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів (ч.2 ст.1050 ЦК України).
У судовому засіданні встановлено, що 28 березня 2013 року між позичальником ОСОБА_2 та позикодавцем ОСОБА_1 був укладений договір позики грошей (а.с.5) за умовами якого позикодавець передав позичальнику грошові кошти в сумі 31 600 грн, а позичальник зобов'язався повернути позику частками в термін до 28 березня 2014 року згідно графіка, наведеного у пункті 4.2 договору позики.
Того ж дня ОСОБА_2 була написана розписка, якою він підтвердив отримання від ОСОБА_1 грошей у сумі 31 600 грн (а.с.6).
Пунктом 8.2 договору позики грошей сторони підтвердили, що договір укладений ними добровільно і вони не знаходяться під впливом непереборних життєвих обставин, які б змушували їх погодитися на укладання та підписання цього договору.
Відповідачем ОСОБА_2 договір був підписаний без будь-яких застережень, тому суд не бере до уваги твердження відповідача про те, що він змушений був укласти цей договір через важкі сімейні обставини і отримав меншу суму грошей ніж зазначено у договорі.
Згідно квитанцій про здійснення касових операцій (а.с.33-34) ОСОБА_2 був частково повернутий борг 19 квітня 2013 року 1320 грн, 20 травня 2013 року 1317 грн, 26 червня 2013 року - 1320 грн, 29 липня 2013 року 1000 грн.
Всього повернуто 4957 грн.
Залишок неповернутого боргу складає 31 600 4957 = 26 643 грн, зазначена сума підлягає стягненню з відповідача.
Згідно графіка погашення боргу (п.4.2 договору позики) сума щомісячного платежу складає 1317 грн до 28 лютого 2014 року включно, 17 113 грн до 28 березня 2014 року.
Пунктом 5.2 договору позики передбачено, що після закінчення строків, вказаних у п.4.2 цього договору, позичальник сплачує плату за користування позикою, яка складає 1% в день від суми кожного несплаченого по договору платежу, починаючи з дня, коли повинен був здійснений цей платіж згідно графіка до дня повного розрахунку.
За графіком сума щомісячного платежу 1317 грн, 1% від цієї суми дорівнює 13,17 грн.
Перші три платежі згідно графіка у квітні, травні, червні 2013 року сплачені вчасно.
Четвертий платіж позичальник мав здійснити до 28 липня 2013 року, сплачено щомісячний платіж не в повному обсязі, заборгованість 317 грн прострочено 426 днів, плата за користування позикою 3,17 грн х 426 днів = 1350,42 грн.
П'ятий платіж до 28 серпня 2013 року, прострочено 395 днів, плата за користування позикою 13,17 грн х 395 днів = 5202,15 грн.
Шостий платіж до 28 вересня 2013 року, прострочено 364 днів, плата за користування позикою 13,17 грн х 364 днів = 4793,88 грн.
Сьомий платіж до 28 жовтня 2013 року, прострочено 334 днів, плата за користування позикою 13,17 грн х 334 днів = 4398,78 грн.
Восьмий платіж до 28 листопада 2013 року, прострочено 303 днів, плата за користування позикою 13,17 грн х 303 днів = 3990,51 грн.
Дев'ятий платіж до 28 грудня 2013 року, прострочено 273 днів, плата за користування позикою 13,17 грн х 273 днів = 3595,41 грн.
Десятий платіж до 28 січня 2014 року, прострочено 242 днів, плата за користування позикою 13,17 грн х 242 днів = 3187,14 грн.
Одинадцятий платіж до 28 лютого 2014 року, прострочено 211 днів, плата за користування позикою 13,17 грн х 211 днів = 2778,87 грн.
Загальна сума плати за користування позикою станом на 26 вересня 2014 року складає 27 297,06 грн.
Позовні вимоги про стягнення плати за користування позикою заявлені на суму 17 863,50 грн.
Як визначає ч.1 ст.11 ЦПК України суд не має права вийти за межі заявлених позовних вимог.
Тому сума плати за користування позикою підлягає стягненню у межах заявлених позовних вимог 17 863,50 коп.
Судові витрати, понесені позивачем на сплату судового збору (а.с.1) підлягають стягненню з відповідача пропорційно до задоволених позовних вимог в сумі 445,06 грн, як передбачено ч.1 ст.88 ЦПК України.
Враховуючи вищевикладене та керуючись ст.ст. 212-215 ЦПК України, суд.
Позов ОСОБА_1 задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 борг за договором позики в сумі 26 643 (двадцять шість тисяч шістсот сорок три) грн, плату за користування позикою в сумі 17 863 (сімнадцять тисяч вісімсот шістдесят три) грн 50 коп, судові витрати в сумі 445 (чотириста сорок п'ять) грн 06 коп.
В іншій частині позову відмовити.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.
Апеляційна скарга на рішення суду подається в апеляційний суд Дніпропетровської області через Павлоградський міськрайонний суд протягом десяти днів з дня його проголошення
Суддя: