Справа № 2/489/2954/2015
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

23 листопада 2015 року Ленінський районний суд м. Миколаєва у складі:

головуючого - судді Спінчевської Н.А.,

при секретарі - Ковальовій С.В.,

за участю позивача ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Миколаєві цивільну справу за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2 до Другої Миколаївської державної нотаріальної контори про зняття заборони відчуження,

В С Т А Н О В И В:

У вересні 2015 року ОСОБА_1, ОСОБА_3 звернулися до суду з позовом до Другої Миколаївської державної нотаріальної контори про зняття заборони відчуження.

Позивачі вказують на те, що їх матері ОСОБА_4, яка померла 5 травня 2010 року, на праві власності на підставі договору довічного утримання від 6 квітня 2007 року належить квартира № 56 по вул. Батуріна (Клубній), 26 у м. Миколаєві.

Після смерті матері відкрилася спадщина у вигляді даної квартири. Вони звернулися до нотаріальної контори з метою оформлення у правах спадкування, проте, постановою нотаріуса від 3 квітня 2014 року їм було відмовлено у видачі свідоцтв про право на спадщину, оскільки після смерті відчужувача спірної квартири за договором довічного утримання їх мати за свого життя не звернулася до нотаріуса із заявою про зняття заборони відчуження.

На теперішній час квартира № 56 по вул. Батуріна (Клубній), 26 у м. Миколаєві знаходиться під забороною відчуження.

Посилаючись на викладене, позивачі просили суд зняти заборону відчуження квартири АДРЕСА_1, накладену державним нотаріусом Другої Миколаївської нотаріальної контори при посвідчені договору довічного утримання № 5-323 від 6 квітня 2007 року.

В судовому засіданні 23 листопада 2015 року позивач ОСОБА_1 і в судовому засіданні 27 жовтня 2015 року позивачка ОСОБА_2 позовні вимоги підтримала, просили суд позов задовольнити.

Представник відповідача в судове засідання не зявився, про час і місце судового засідання повідомлявся судом належним чином.

Заслухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, вивчивши матеріали справи та дослідивши надані сторонами докази, суд приходить до наступного.

Як вбачаться з матеріалів справи, 6 квітня 2007 року між ОСОБА_5 та ОСОБА_4 було укладено договір довічного утримання, який нотаріально посвідчений державним нотаріусом Другої Миколаївської нотаріальної контори та зареєстрований за № 5-323.

Згідно ст.. 744 ЦК України за договором довічного утримання (догляду) одна сторона (відчужувач) передає другій стороні (набувачеві) у власність житловий будинок, квартиру або їх частину, інше нерухоме майно або рухоме майно, яке має значну цінність, взамін чого набувач зобов'язується забезпечувати відчужувача утриманням та (або) доглядом довічно.

Так, згідно п.1.1 зазначеного договору відчужувач ОСОБА_5 передала, а набувач ОСОБА_4 отримала у власність квартиру № 56 по вул.. Баруріна (вул.. Клубна), 26 у м. Миколаєві.

Відповідно п. 1.3 зазначена квартира належала відчужувачу на підставі договору купівлі-продажу від 16 лютого 2001 року, який на рішенням Ленінського районного суду м. Миколаєва від 2 березня 2007 року було визнано дійсним.

Статтею 748 ЦК України визначено, що набувач стає власником майна, переданого йому за договором довічного утримання (догляду), відповідно до статті 334 цього Кодексу. Тобто право власності на майно за договором, який підлягає нотаріальному посвідченню, виникає у набувача з моменту такого посвідчення або з моменту набрання законної сили рішенням суду про визнання договору, не посвідченого нотаріально, дійсним. Права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації, виникають з дня такої реєстрації відповідно до закону.

Як вбачається з матеріалів справи, договір довічного утримання від 6 квітня 2007 року нотаріально посвідчений та зареєстрований в реєстрі за № 5-323.

Крім того, згідно витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 5 червня 2007 року квартира № 56 по вул.. Батуріна (вул.. Клубна), 26 у м. Миколаєві зареєстрована у МБТІ на праві приватної власності за ОСОБА_4 (номер запису 16994 в книзі 93).

Відповідно ч.ч. 1, 2 ст. 754 ЦК України набувач не має права до смерті відчужувача продавати, дарувати, міняти майно, передане за договором довічного утримання (догляду), укладати щодо нього договір застави, передавати його у власність іншій особі на підставі іншого правочину.

На майно, передане набувачу за договором довічного утримання (догляду), не може бути звернене стягнення протягом життя відчужувача.

Відповідно ст.. 73 Закону України «Про нотаріат» та п. 7.5. Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5, при посвідченні договору довічного утримання (догляду) накладається заборона відчуження майна в установленому порядку, про що робиться напис на всіх примірниках договору.

Згідно п.1.6 договору довічного утримання при його посвідчені було накладено заборону відчуження квартири.

Дана заборона на підставі ст. 73 Закону України «Про нотаріат» накладена до припинення або розірвання договору довічного утримання, та зареєстрована в реєстрі за № 5-324.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_5 померла 21 квітня 2007 року.

У відповідності до положень ч.2 ст. 755 ЦК України зазначений договір довічного утримання припинив свою дію у звязку зі смертю відчужувача.

Відповідно до статті 74 Закону України «Про нотаріат», п. 5.1 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України нотаріус знімає заборону відчуження майна при одержанні повідомлення про припинення, розірвання, визнання недійсним договору довічного утримання (догляду), а також за рішенням суду.

Як вбачається з матеріалів справи ОСОБА_4 власник спірної квартири, померла 5 травня 2010 року.

За свого життя відповідного повідомлення до нотаріальної контори про припинення договору довічного утримання від 6 квітня 2007 року у звязку зі смертю відчужувача не подала, у звязку з чим заборона відчуження спірної квартири знята не була.

Позивачі ОСОБА_6 та ОСОБА_2 є спадкоємцями померлої ОСОБА_4 за законом першої черги (ст. 1261 ЦК України).

Квартира № 56 по вул.. Батуріна (вул.. Клубна), 26 у м. Миколаєві входить до складу спадщини відповідно до ст. 1218 ЦК України.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку про наявність підстав для зняття заборони відчуження з квартири № 56 по вул. Батуріна (вул. Клубній), 26 у м. Миколаєві, оскільки договір довічного утримання від 6 квітня 2007 року, на підставі якого заборона відчуження була накладена, припинений.

Керуючись ст.ст.14, 15, 209, 212-215 ЦПК України, суд,

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1, ОСОБА_2 до Другої Миколаївської державної нотаріальної контори про зняття заборони відчуження задовольнити.

Зняти заборону відчуження з квартири № 56 по вул. Батуріна (вул. Клубна), 26 у м. Миколаєві, накладену державним нотаріусом Другої Миколаївської нотаріальної контори при посвідчені договору довічного утримання від 6 квітня 2007 року, та зареєстровану в реєстрі за № 5-324.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Миколаївської області через Ленінський районний суд м. Миколаєва шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня проголошення рішення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Н.А. Спінчевська