АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22-ц/793/2888/15Головуючий по 1 інстанції
Категорія : 19,27 ОСОБА_1
Доповідач в апеляційній інстанції
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 грудня 2015 року Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Черкаської області в складі:

головуючогоОСОБА_2
суддівОСОБА_3 , ОСОБА_4
при секретаріОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Черкаси апеляційну скаргу ОСОБА_6 на рішення Черкаського районного суду Черкаської області від 28 жовтня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_7 про стягнення із спадкоємців боржника заборгованості та зустрічним позовом ОСОБА_7 до ОСОБА_6 про визнання недійсним договору позики, -

в с т а н о в и л а :

У квітні 2014 року ОСОБА_6 звернулася до суду з позовною заявою до ОСОБА_7, ОСОБА_8 та ОСОБА_9 про стягнення із спадкоємців боржника заборгованості.

Свої позовні вимоги обґрунтовувала тим, що 26 жовтня 2011 року між нею та ОСОБА_10 було укладено договір позики. Відповідно до умов даного договору, вона передала у власність ОСОБА_10 грошові кошти у сумі 200 000 доларів США, а він зобов'язувався повернути їй таку ж суму грошей до 01 листопада 2013 року.

Однак, порушуючи умови договору позики, ОСОБА_10 позику повернув лише частково, у розмірі 10 963 долари США, в зв'язку з чим, заборгованість ОСОБА_10 перед нею складає 189 037 доларів США.

В п. 4.1. Договору позики встановлено, що повернення позики (в тому числі сплата неустойки, штрафу, пені), здійснюються у доларах США або у національній валюті України, по середньому курсу продажу готівкою долара США до гривні, встановленого по Україні на сайті http://finanse.ua, на момент повернення грошових коштів. Таким чином, станом на 23 квітня 2014 року, враховуючи курс продажу готівкою долара США до гривні, у розмірі 11,91 грн. за 1 долар США, борг ОСОБА_10 по договору позики становить 2 251 430, 67 грн., що розраховується наступним чином: 189 037 дол. США (не повернуті грошові кошти) х 11,91 (курс продажу готівкою долара США) = 2 251 430, 67 грн.

Зазначала, що п. 6.2. Договору позики встановлено, що у разі прострочення термінів повернення позики, позичальник ОСОБА_10 сплачує штраф у розмірі 20% від розміру несвоєчасно повернутої позики. Оскільки розмір несвоєчасно повернутої позики становить 189 037 доларів США, штраф за несвоєчасне повернення складає 37 807, 4 долари США, що становить: 37807,4 дол. США (отримані ОСОБА_10 грошові кошти) X 11,91 ( курс продажу готівкою долара США до гривні) = 450 286,13 грн.

Отже, загальна сума боргу по договору позики становить 2 701 716,80 грн., що включає в себе 225 1430,67 грн. боргу по договору позики та 450 286,13 грн. штрафу.

Вказувала на те, що 12 квітня 2014 року їй стало відомо, що ОСОБА_10 28 жовтня 2013 року помер. За наявною у неї інформацією, спадкоємцями є його дружина ОСОБА_7, та доньки ОСОБА_8 та ОСОБА_9

Після смерті ОСОБА_10 відкрилася спадщина, за його останнім місцем проживання ІНФОРМАЦІЯ_1, що відноситься до Черкаського районного нотаріального округу.

Просила стягнути з ОСОБА_7, ОСОБА_8 та ОСОБА_9 грошові кошти в розмірі 2 701 716,80 грн., в межах вартості майна, одержаного у спадщину від ОСОБА_10 у розмірі, який відповідає належній кожному частці у спадщині.

29 липня 2014 року представник позивачки ОСОБА_11 надав суду заяву про залишення позовних вимог до ОСОБА_8 та ОСОБА_9 без розгляду.

В подальшому ОСОБА_6, звернулася до суду із заявою про зміну предмету позову та збільшення позовних вимог, в якій просила накласти стягнення на спадкове майно, яке лишилося після смерті ОСОБА_10, а саме:

земельну ділянку, площею 0,1564 га, цільове призначення - для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, що розташована на території с. Геронимівка Черкаського району Черкаської області по вул. Польовій,30, яка належала ОСОБА_10 на підставі Державного акту про право власності на земельну ділянку серії ЯЗ №445163, виданого згідно рішення сесії Геронимівської сільської ради від 27 березня 2009 року № 26-8/V, зареєстрованого в Книзі записів Державних актів на право власності на землю 01 грудня 2009 року, кадастровий номер земельної ділянки №:01:003:0271, з початковою ціною 80 000 (вісімдесят тисяч) грн.;

2/3 (двох третіх) часток у праві власності на житловий будинок з відповідною частиною господарсько - побутових будівель, що знаходяться в с. Геронимівка Черкаського району Черкаської області по вул. Кулакова, 16 , які належали ОСОБА_10 з яких 1/3 частка на підставі договору дарування, посвідченого Черкаською районною держнотконторою 25 вересня 1992 року за № 3394, зареєстрованого 25 вересня 1992 року в Черкаському бюро технічної інвентаризації за № 57 в кн.№1, та 1/3 частка на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого приватним нотаріусом ОСОБА_12 23 грудня 2008 року за № 12010, зареєстрованого 05 січня 2009 року в Черкаському бюро технічної інвентаризації за № 57 в кн.№1, житловий будинок з відповідною частиною господарсько-побутових будівель на частку у праві власності якої звертається стягнення складається з житлового будинку, з прибудовою під літ. « А-1,а» дерев'яний обкладений цеглою, житлова площа 43,1 кв. м., загальна площа 63,5 кв.м., з господарсько-побутовими будівлями: гараж з оглядовою ямою під літ. «Б», сарай під літ. «В», погріб під літ. «Г», вбиральня під літ. «Д», огорожа під №1, 2, водоколонка під №3, свердловина під №4, з початковою ціною 400 000 (чотириста тисяч) грн.;

1/2 частку у праві власності на двох кімнатну квартиру АДРЕСА_1, площею 52,7 кв.м., яка належала ОСОБА_10 на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого приватним нотаріусом ОСОБА_13 30 березня 2000 року № 1393, зареєстрованого 30 березня 2000 року в Черкаському бюро технічної інвентаризації за № 1 в кн.№1, початковою ціною 135 000 ( сто тридцять п'ять тисяч) грн.;

1/2 частку у праві власності на автомобіль марки MAZDA модель CX9, 2008 року випуску, шасі (кузов рама) № JM3TB38V480163813, тип ТЗ - легковий універсал - В, державний номерний знак НОМЕР_1, який належав ОСОБА_10, на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу САС088434, виданого Черкаським ВРЕВ при УДАІ УМВС України в Черкаській області 29 жовтня 2008 року, з початковою ціною 150 000 (сто п'ятдесят тисяч) грн.;

1/2 частку у праві власності на автомобіль марки IVECO-MAGIRUS модель 190Е470, 2000 року випуску, шасі (кузов, рама) № WJMA1VTH004222195, тип ТЗ - бортовий - С, державний номерний знак НОМЕР_2, який належав ОСОБА_10 на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу САА199748, виданого Черкаським ВРЕВ при УДАІ УМВС України в Черкаській області 30 жовтня 2009 року, з початковою ціною 80 000 (вісімдесят тисяч) грн.

Шляхом продажу вказаного майна на прилюдних торгах в межах процедури виконавчого провадження, для задоволення її вимог в розмірі 5 230 305,96 грн. Також, просила відшкодувати судові витрати за рахунок відповідача.

ОСОБА_7 звернулася до суду із зустрічним позовом до ОСОБА_6 про визнання недійсним договору позики.

В обґрунтування зустрічного позову зазначала, що ОСОБА_6 помилково вказує на те, що оскаржуваний договір підписаний від імені ОСОБА_10, оскільки останній не підписував та не отримував кошти від ОСОБА_6

Вважає очевидним, що підпис зроблений іншою особою, а не особисто ОСОБА_10, через те що навіть візуальне співставлення підпису на договорі та його справжнього підпису на інших документах за аналогічний період дає підстави для сумнівів в достовірності підпису зробленого на оскаржуваному договорі.

Зазначала, що оскаржуваний договір позики укладений, нібито, особисто ОСОБА_10 в п. 1.4 містить положення в якому зазначено, що «гарантією повернення Позичальником позики є власне майно, а також майно ТОВ «Злагода», про що свідчить відтиск печатки на даному договорі». ТОВ «Злагода» є юридичною особою, зареєстрованою у відповідності до вимог законодавства України та діє з дотриманням положень Статуту товариства.

Згідно п. 8.2 Статуту ТОВ «Злагода» до компетенції зборів учасників товариства належить: з) затвердження угод, укладених на суму, що перевищує 50 000 (п'ятдесят тисяч) гривень. Таким чином, в разі якщо б оскаржуваний правочин дійсно мав місце, засновники товариства (станом на 26 жовтня 2011року) ОСОБА_7 та ОСОБА_6, шляхом винесення рішення на Зборах учасників Товариства прийняли б рішення про затвердження вчинення оскаржуваної угоди. Проте вказане рішення відсутнє.

Просила визнати недійсним договір позики укладений 26 жовтня 2011 року між ОСОБА_6 та ОСОБА_10

Рішенням Черкаського районного суду Черкаської області від 28 жовтня 2015 року в позові ОСОБА_6 до ОСОБА_7 відмовлено.

Позов ОСОБА_7 до ОСОБА_6 задоволено.

Визнано недійсним договір позики укладений 26 жовтня 2011 року між ОСОБА_6 та ОСОБА_10

Не погоджуючись з рішенням суду ОСОБА_6 оскаржила його в апеляційному порядку.

Зазначала, що рішення суду ухвалене з порушення норм матеріального та процесуального права при неповному зясуванні обставин справи, всупереч дійсним обставинам справи, не надання судом оцінки факту часткового повернення ОСОБА_10 отриманої суми позики.

Вважає, що висновки суду є необґрунтованими, суперечать один одному та зроблені всупереч вимог чинного законодавства України.

Просила скасувати рішення Черкаського районного суду Черкаської області від 28 жовтня 2015 року та ухвалити нове рішення, яким її позовні вимоги задовольнити повністю та накласти стягнення на спадкове майно, яке лишилося після смерті ОСОБА_10

Відшкодування судових витрат покласти на відповідача.

Заслухавши суддю-доповідача, учасників процесу, вивчивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає відхиленню, виходячи з наступного.

Відповідно до роз'яснень Пленуму Верховного Суду України, що викладені в п. 2 Постанови від 18 грудня 2009 року №14 "Про судове рішення у цивільній справі", рішення є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства відповідно до статті 2 ЦПК України, вирішив справу згідно з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин відповідно до статті 8 ЦПК, а також правильно витлумачив ці норми.

Обґрунтованим визнається рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених доказами, які були досліджені в судовому засіданні і які відповідають вимогам закону про їх належність і допустимість, або обставин, що не підлягають доказуванню, а також якщо рішення містить вичерпні висновки суду, що відповідають встановленим на підставі достовірних доказів обставинам, які мають значення для вирішення справи.

Рішення суду першої інстанції відповідає зазначеним вимогам.

Відмовляючи в задоволенні позову ОСОБА_6 та задовольняючи позов ОСОБА_7 суд першої інстанції виходив з того, що позивачем за первісним позовом та її представником належних доказів того, що вказаний договір позики був підписаний ОСОБА_10 та факт отримання ним коштів не надано та зазначено, що даний факт спростовується і висновком експертів.

Переглядаючи правильність висновків районного суду в межах доводів апеляційної скарги, наданих сторонами доказів та наявних матеріалів справи, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку у справі, з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Ч. 1 ст. 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

З урахуванням цих норм правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, а також у разі звернення до суду органів і осіб, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні та суспільні інтереси. Суд повинен установити, чи були порушені, невизнані або оспорені права, свободи чи інтереси цих осіб, і залежно від установленого вирішити питання про задоволення позовних вимог або відмову в їх задоволенні.

Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що згідно договору позики, 26 жовтня 2011 року між ОСОБА_6 та ОСОБА_10 було укладено договір позики(т.1 а.с.7).

Відповідно до п 1.1. умов даного договору, ОСОБА_6 передала у власність ОСОБА_10 грошові кошти у сумі 200 000 доларів США, а останній зобов'язувався повернути їй таку ж суму грошей. Пунктом 2.2. договору позики передбачалося, що позика надавалася з терміном остаточного погашення до 01 листопада 2013 року, а саме в 2011 році 10 000 доларів США; в 2012 році 100 000 доларів США.; до 01 листопада 2013 року 90 000 доларів США.

Відповідно до п. 4.1. договору, позика повертається готівкою. Після отримання коштів «Позикодавцем» останній здійснює напис на 2-х примірниках договору позики, а після повного повернення позики складає розписку. Сплата (повернення позики, сплата штрафних санкцій) позичальником позикодавцеві грошових коштів на виконання умов даного договору, здійснюються у доларах США або у національній валюті України, по середньому курсу продажу готівкою долара США до гривні, встановленого по Україні на сайті http://finanse.ua, на момент повернення грошових коштів. Договір діє з моменту підписання його сторонами і діє до моменту виконання позичальником взятих на себе зобовязань (п. 5.1 договору).

Даний договір був скріплений підписами сторін та штрихом відтиску печатки ТОВ «Злагода».

28 жовтня 2013 року ОСОБА_10 помер(т.1 а.с.61,65).

Відповідно до ч. 2 ст. 1281 ЦК України, кредиторові спадкодавця належить протягом шести місяців від дня, коли він дізнався або міг дізнатися про відкриття спадщини, пред'явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, незалежно від настання строку вимоги.

ОСОБА_6П, керуючись ч. 2 ст. 1281 ЦК України, 18 квітня 2014 року направила цінним листом із вкладенням до спадкоємців ОСОБА_10 та приватного нотаріуса Черкаського міського нотаріального округу ОСОБА_14, вимогу від 14 квітня 2014 року про погашення спадкоємцями ОСОБА_10 заборгованості, шляхом здійснення виплати заборгованості, пропорційно до частки успадкованого майна (т.1 а.с.12-15). Даний факт підтверджується поштовими відправленнями наданими до суду(т.1 а.с.16-18).

Про дану вимогу ОСОБА_6, приватний нотаріус Черкаського міського нотаріального округу ОСОБА_14 листом №160/02-14 від 25 квітня 2014 року повідомив ОСОБА_7, яка згідно копії свідоцтва про укладення шлюбу серії І-СР № 469360, виданим Геронимівською сільською радою 18 березня 1989 року являється дружиною ОСОБА_10С.(т.1 а.с.67,79).

Згідно листа за № 211/02-14 від 22 травня 2014 року приватним нотаріусом Черкаського міського нотаріального округу ОСОБА_14 було повідомлено ОСОБА_6, що спадкоємицею померлого ОСОБА_10 є його дружина ОСОБА_7Я.(т.1 а.с.39).

Відповідно до статті 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобовязується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Згідно із частиною другою статті 1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

Статтею 202 ЦК України визначено, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обовязків. Правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (договори).

Відповідно до частин першої та другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Відповідно правової позиції викладеної у Постанові № 6-63 цс13 «Про стягнення боргу за договором позики» Верховного Суду України від 18 вересня 2013 року, письмова форма договору позики внаслідок його реального характеру є доказом не лише факту укладення договору, але й факту передачі грошової суми позичальнику.

Договір позики є двостороннім правочином, а також він є одностороннім договором, оскільки після укладення цього договору всі обов'язки за договором позики, у тому числі повернення предмета позики або рівної кількості речей того ж роду та такої ж якості, несе позичальник, а позикодавець набуває за цим договором тільки права.

За своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання боржником від кредитора певної грошової суми або речей.

Досліджуючи боргові розписки чи договори позики, суди повинні виявляти справжню правову природу укладеного договору, незалежно від найменування документа, і залежно від установлених результатів робити відповідні правові висновки.

Крім того, частиною першою статті 1049 ЦК України встановлено, що за договором позики позичальник зобовязаний повернути суму позики у строк та в порядку, що передбачені договором.

Згідно правової позиції, яка висловлена Верховним Судом України в постанові від 11 листопада 2015 року у справі №6-1967цс15, розписка як документ, що підтверджує боргове зобовязання, має містити умови отримання позичальником в борг із зобовязанням її повернення та дати отримання коштів.

Спірний договір позики містить вищевказані умови про отримання позичальником в борг із зобовязанням її повернення та дати отримання коштів.

Однак, з висновку експертів за результатами проведення судово-технічної експертизи документів та почеркознавчої експертизи за № 11655/14-33/11656/14-32 від 28 квітня 2015 року вбачається, що встановити, в якій послідовності виконані відтиск печатки ТОВ «Злагода», підпис від імені ОСОБА_10 та друкований текст у договорі позики на 200 000 доларів США,що укладений між ОСОБА_10 та ОСОБА_6 і датований 26 жовтня 2011 року, не виявляється можливим у звязку з тим, що штрихи реквізитів цього договору не перетинаються між собою.

Крім того, вищевказаною експертизою встановлено, що відтиск печатки ТОВ «Злагода» нанесений не в той час, яким датований документ 26 жовтня 2011 року, а в інший час, ймовірно у вересні 2007 року.

У договорі позики підпис від імені ОСОБА_10 виконаний рукописним способом пастою кулькової ручки без попередньої технічної підготовки та без застосування технічних засобів.

Встановити, чи виконано досліджуваний підпис від імені ОСОБА_10, що міститься в графі: «Сторони та їх підписи Позичальник: ОСОБА_10, інш НОМЕР_3», проти друкованого запису: «В.С. Борисенко» в договорі позики на 200 000 доларів США, що укладений між ОСОБА_10 та ОСОБА_6 і датований 26 жовтня 2011 року, самим ОСОБА_10 або цей підпис виконано іншою особою з ретельним наслідування підпису ОСОБА_10, не виявилось можливим з причин наведених в дослідницькій частині висновку, а саме: при ретельному вивченні досліджуваного підпису та зразків підпису ОСОБА_10, встановлені збіжності транскрипції та загального вигляду підписів, форми рухів при виконанні малих безбуквенних штрихів, розчерку, взаємного розміщення та напрямку рухів при виконанні безбуквенних штрихів підпису та розбіжності таких ознак почерку: темпу рухів, протяжності рухів по вертикалі при виконанні безбуквенних штрихів(т.1 а.с. 209-218).

В апеляційній скарзі ОСОБА_6 посилалась на те, що висновки експерта зроблені з порушенням Інструкції про призначення та проведення судових експертиз та експертних досліджень та Науково-методичних рекомендацій з питань підготовки та призначення судових експертиз та експертних досліджень, однак клопотань про проведення повторної чи додаткової експертизи ні під час розгляду справи в суду першої інстанції, ні в апеляційному суді сторонами не заявлялось.

Згідно п. 1.4 договору, гарантією повернення позичальником позики є власне майно, а також майно ТОВ «Злагода», про що свідчить відтиск печатки ТОВ «Злагода» на даному договорі.

Однак, із пп. з п. 8.2 Статуту ТОВ «Злагода» вбачається, що до компетенції Зборів учасників товариства належить затвердження угод, укладених на суму, що перевищує 50 000 грн. Матеріали справи не містять даних про те, що такі збори скликались по вказаному питанню, як і відсутнє рішення зборів про затвердження договору позики від 26 жовтня 2011 року, що повинно мати місце, оскільки договором передбачена майнова відповідальність товариства.

Відповідно до п. 7 Постанови Пленуму Верховного суду України № 9 від 6 листопада 2009 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» правочин може бути визнаний недійсним лише з підстав, визначених законом, та із застосуванням наслідків недійсності, передбачених законом.

Підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені ч. ч. 1 - 3, 5 та 6 ст. 203 цього Кодексу. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин) (ст. 215 ЦК України).

Згідно ч. 2, 3 ст. 203 ЦК України, особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі.

Таким чином, колегія суддів вважає, що вільне волевиявлення учасника правочину, передбачене статтею 203 ЦК України, є важливим чинником, без якого неможливо укладення договору. Своє волевиявлення на укладення договору учасник правочину виявляє в момент досягення згоди з усіх істотних умов, складання та скріплення підписом письмового документа.

Відповідно до ч. 3 ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно ч. 1 ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Виходячи з положень ч. 4 ст. 60 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів приходить до висновку, що матеріали справи не містять доказів того, що ОСОБА_10. В.С. підписував вказаний договір позики, а враховуючи, що підписання договору засвідчує факт отримання грошової суми, то відсутні і докази отримання коштів ОСОБА_10

Щодо посилань апелянта на ту обставину, що ОСОБА_15 повернув частину коштів, а саме 15 листопада 2011 року ОСОБА_6 6 000 доларів США та 26 листопада 2011 року 40 000 грн., що становить 4 963 доларів США і це підтверджує факт підписання договору та отримання суми позики не заслуговують на увагу, оскільки доказів того, що ОСОБА_10 повертав частину коштів, крім напису у договорі самої ОСОБА_6, матеріали справи не містять.

Інші доводи апеляційної скарги не є суттєвими і не дають підстави для висновку про неправильність застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, які призвели до неправильного вирішення справи.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням вимог матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Враховуючи зазначені обставини, колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права, на підставі наданих сторонами доказів, досліджених в судовому засіданні повно і обєктивно, є обґрунтованим і не може бути скасоване з підстав, викладених в апеляційній скарзі.

Керуючись ст. ст. 303, 304, 307,308, 315, 317, 319 ЦПК України колегія суддів, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_6 - відхилити.

Рішення Черкаського районного суду Черкаської області від 28 жовтня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_7 про стягнення із спадкоємців боржника заборгованості та зустрічним позовом ОСОБА_7 до ОСОБА_6 про визнання недійсним договору позики залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий :

Судді :