ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
справа № 753/2222/15-ц
провадження № 2/753/2562/15
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"14" квітня 2015 р. Дарницький районний суд м. Києва

в складі головуючого - судді Парамонова М.Л., при секретарі Олійник М.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві справу за позовом

ОСОБА_2, ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про вселення,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 і ОСОБА_3 29.01.2015 року звернулися до суду з позовом до ОСОБА_4 про вселення в квартиру АДРЕСА_1, посилаючись на те, що сторони є співвласниками квартири та зареєстровані за зазначеною адресою; квартира НОМЕР_3 є двокімнатною і складається з ізольованих житлових кімнат площею 17,4 кв. м та 12,4 кв. м, загальна площа квартири 50,7 кв. м; відповідач є колишнім чоловіком ОСОБА_2; починаючи з січня 2008 року відповідач перешкоджає позивачам в користуванні спірною квартирою та не впускає до квартири, тому позивачі вимушені були звернутися до суду з даним позовом.

В судовому засіданні позивачі ОСОБА_2 і ОСОБА_3, а також представник позивачки ОСОБА_2 - ОСОБА_5 позовні вимоги підтримали та просили позов задовольнити; відповідач ОСОБА_4 позов не визнав; не заперечуючи того, що сторони є співвласниками квартири НОМЕР_3; оскільки сторони є повнолітніми особами, а кімнат в квартирі лише дві, порядок користування приміщеннями квартири між сторонами (співвласниками) не встановлений, тому просив в задоволенні позову відмовити.

Заслухавши пояснення сторін та представника ОСОБА_5 в судовому засіданні, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги ОСОБА_2 і ОСОБА_3 підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

Згідно ст.10, 60 ч.1 ЦПК України кожна сторона зобов"язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ст.61 цього Кодексу (підстави звільнення від доказування).

В судовому засіданні встановлено: згідно копії свідоцтва про право власності на житло від 09.01.2007 року - квартира АДРЕСА_1 належить в рівних долях ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 (сторони), а також ОСОБА_6, який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 року.

Згідно довідки форми №3 від 21.01.2015 року та плану квартири, квартира НОМЕР_3 є двокімнатною, жилою площею 29,80 кв. м (ізольовані кімнати площею 12,4 кв. м та 17,4 кв. м; власником особового рахунку по квартирі був ОСОБА_6; зареєстровані в квартирі три особи - сторони по даній справі (а.с.5-6).

ОСОБА_4 (відповідач) та ОСОБА_2 (позивачка) перебували в зареєстрованому шлюбі з 22.07.1995 року по 08.04.2015 року, мають спільного сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 (позивач 2).

Дані обставини підтверджуються матеріалами справи і не заперечуються сторонами.

Згідно ст.150 ЖК України громадяни, які мають у приватній власності будинок, квартиру користуються ними для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд.

Згідно ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Згідно ст.383, 358 ЦК України власник (співвласник) житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім"ї, інших осіб; право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю, кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у спільній частковій власності.

Згідно ст.360 ЦК України співвласник відповідно до своєї частки у праві спільної часткової власності зобов"язаний брати участь у витратах на управління, утримання та збереження спільного майна, у сплаті податків, зборів (обов"язкових платежів), а також нести відповідальність перед третіми особами за зобов"язаннями, пов"язаними із спільним майном; тобто встановлення порядку користування спільним нерухомим майном не змінює часток співвласників у спільній частковій власності на таке майно.

Відповідач ОСОБА_4 не заперечує про те, що позивачі, будучи співвласниками спірної квартири, фактично не проживають в квартирі з 2007 року, у тому числі з причини його заперечень, у зв"язку з чим ОСОБА_2 зверталась в грудні 2014 року із заявою до Дарницького РУ ГУ МВС України в м. Києві (а.с.7).

За встановлених обставин, суд вважає, що позовні вимоги ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про вселення їх в квартиру АДРЕСА_1 доведені в судовому засіданні; заперечення відповідача в частині вимог позивачів є безпідставними, тому позов підлягає задоволенню.

Керуючись ст.15, 30, 60, 209-218 ЦПК України, на підставі ст.ст.16, 311 ч.1, 4, 319, 321, 328, 358, 383, 386, 391 ЦК України, ст.150 ЖК України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити. Вселити ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2 (ідентифікаційний номер - НОМЕР_1) та ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 (ідентифікаційний номер - НОМЕР_2) в квартиру АДРЕСА_1, як співвласників квартири.

Рішення може бути оскаржено до Апеляційного суду м. Києва через Дарницький районний суд м. Києва протягом 10 днів з дня його проголошення.

Суддя: Парамонов М.Л.