№ 336/4576/13-ц
пр. № 6/336/85/2015
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 березня 2015 року м. Запоріжжя

Шевченківський районний суд м. Запоріжжя у складі головуючого судді Жупанової І.Б., при секретарі Брагіній І.В., з участю державного виконавця Гавриленко О.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні подання Шевченківського відділу державної виконавчої служби Запорізького міського управління юстиції про обмеження права виїзду за кордон осіб, які мають невиконані зобовязання, покладені на них судовими рішеннями,

В С Т А Н О В И В:

Шевченківський ВДВС Запорізького МУЮ звернувся до суду з вищезазначеним поданням, в якому зазначено, що на виконанні Шевченківського ВДВС Запорізького МУЮ знаходиться виконавче провадження № 45227715/3 з примусового виконання виконавчого документу: виконавчий лист № 336/4576/13-ц виданий 05.05.2014 р. Шевченківським районним судом м. Запоріжжя про стягнення солідарно з ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 на користь Запорізького державного підприємства «Кремнійполімер» заборгованості в розмірі 14 441,57 грн.

21.10.2014 року до відділу надійшла заява про відкриття виконавчого провадження відносно ОСОБА_2, який є боржником по вказаному виконавчому документу.

23.10.2014 р. року старшим державним виконавцем Соріною Ю.Ю. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження з примусового виконання вищезазначеного виконавчого документу, копії якої за вих. № 1915/16, направлено сторонам для виконання та до відома. Боржник був зобовязаний явкою до відділу, проте вимогу державного виконавця було проігноровано.

Боржник ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, ІПН НОМЕР_1, ур.. м. Запоріжжя, що мешкає : м. Запоріжжя, вул. Чарівна, буд. 40-А, кім. 66,67, неодноразово викликався до відділу державної виконавчої служби (12.11.2014 року), для надання державному виконавцю необхідних документів щодо сплати заборгованості, проте ним рішення суду та законі вимоги державного виконавця не виконуються.

17.12.2014 р. старшим державним виконавцем Соріною Ю.Ю. з метою перевірки майнового стану боржника здійснено вихід за адресою вказаною у виконавчому документі, а саме: м. Запоріжжя, вул. Чарівна, буд. 40-А, кім. 66,67, проте за відсутності мешканців боржнику залишено виклик до відділу, про що складено акт державного виконавця, що міститься у матеріалах виконавчого провадження.

Станом на теперішній час боржник до відділу не зявлявся, заборгованість за виконавчим документом боржником не сплачено.

На підставі викладеного, встановлено, що боржником не вжито жодного заходу з метою виконання рішення суду, а також з цього вбачаються ознаки ухилення боржником від виконання зобовязань покладених на нього судом.

У зв'язку з невиконанням боржником рішення суду у добровільному порядку, державним виконавцем здійснюються заходи з виявлення майна боржника та його подальшої примусової реалізації. На все майно боржника накладено арешт, з метою забезпечення виконання рішення суду.

На підставі викладеного державний виконавець звернувся до суду із поданням, погодженим з начальником Шевченківського ВДВС Запорізького МУЮ, в якому просить прийняти рішення щодо тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України боржника ОСОБА_2

В судовому засіданні державний виконавець Гавриленко О.М. підтримала дане подання, просить суд обмежити боржника у праві виїзду за кордон до виконання ним зобовязань за судовим рішенням.

Вислухавши пояснення державного виконавця, дослідивши матеріали справи та матеріали виконавчого провадження, суд вважає, що подання не підлягає задоволенню.

Порядок вирішення питання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України за поданням державного виконавця врегульовано ст. 377-1 ЦПК України, відповідно до якої питання про тимчасове обмеження боржника - фізичної особи у праві виїзду за межі України при виконанні судових рішень вирішується судом за місцезнаходженням органу державної виконавчої служби за поданням державного виконавця, погодженим з начальником відділу державної виконавчої служби, а також п. 18 ст. 11 ЗУ «Про виконавче провадження».

Відповідно ч.2 ст. 377-1 ЦПК України суд негайно розглядає подання, зазначене в частині першій цієї статті, без виклику чи повідомлення сторін та інших заінтересованих осіб за участю державного виконавця.

Відповідно до статті 33 Конституції України кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Згідно зі ст.2 Протоколу №4 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, який гарантує деякі права і свободи, не передбачені в Конвенції та у Першому протоколі до неї, кожен є вільним залишати будь-яку країну, включно зі своєю власною. На здійснення цих прав не може бути встановлено жодних обмежень, крім тих, що передбачені законом і є необхідними в демократичному суспільстві в інтересах національної чи громадської безпеки, для підтримання публічного порядку, запобігання злочину, для захисту здоров'я чи моралі або з метою захисту прав і свобод інших осіб.

Відповідно до п. 5 ч.2 ст. 6 ЗУ «Про порядок виїзду з України і вїзду в Україну громадян України» громадянинові України, який має паспорт, може бути тимчасово відмовлено у виїзді за кордон, якщо він ухиляється від виконання зобовязань, покладених на нього судовим рішенням.

Згідно з п. 18 ч.3 ст. 11 ЗУ «Про виконавче провадження» державний виконавець у процесі здійснення виконавчого провадження має право: у разі ухилення боржника від виконання зобов'язань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи або керівника боржника - юридичної особи за межі України - до виконання зобов'язань за рішенням.

Інші підстави звернення державного виконавця з поданням до суду про тимчасове обмеження права виїзду за межі України під час примусового виконання рішення суду законом не передбачені.

Звертаючись же із поданням до суду ДВС зазначено, що підставою такого звернення є наявність в особи невиконаних зобовязань, покладених на неї судовим рішенням.

Однак законом передбачено юридичні санкції у вигляді тимчасового обмеження у праві виїзду не за наявності факту невиконання зобовязань, а за ухилення від їх виконання.

Відповідно до роз'яснень Верховного Суду України, викладених у Листі від 01.02.2013 року "Судова практика щодо вирішення питання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України", ухилення від виконання зобов'язань, покладених на боржника рішенням варто розуміти як будь-які свідомі діяння (дії або бездіяльність) боржника, спрямовані на невиконання відповідного обов'язку у виконавчому провадженні, коли виконати цей обов'язок у нього є всі реальні можливості (наприклад, наявність майна, грошових коштів тощо) і цьому не заважають будь-які незалежні від нього об'єктивні обставини (непереборної сили, події тощо).

Державним виконавцем констатовано лише факт наявності у боржника заборгованості. У матеріалах справи відсутні докази того, що він вчиняє дії, які унеможливлюють чи ускладнюють виконання рішення суду, ухиляється від виконання зобов'язань, покладених на нього судовим рішенням. Сам факт не отримання викликів державного виконавця і неявка за вимогою до нього не може свідчити про ухилення в світлі вищезазначених розяснень Верховного Суду України.

У ст. 31 ЗУ «Про виконавче провадження» є припис, за яким копії постанов державного виконавця та інші документи виконавчого провадження про відкриття виконавчого провадження надсилаються рекомендованим листом з повідомленням про вручення. Боржник вважається повідомленим про відкриття виконавчого провадження, якщо йому надіслано постанову про відкриття виконавчого провадження за адресою, зазначеною у виконавчому документі, проте вказані вимоги державним виконавцем не виконані.

За наявності викладеного, не доведено ухилення боржника від сплати боргу, а також і те, що його викликали до ДВС, тому подання є необґрунтованим і задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 208, 377-1 ЦПК України, ст. 11 Закону України Про виконавче провадження , суд

У Х В А Л И В:

В задоволенні подання Шевченківського відділу державної виконавчої служби Запорізького міського управління юстиції відмовити.

Ухвалу суду може бути оскаржено до апеляційного суду Запорізької області через Шевченківський районний суд м. Запоріжжя шляхом подання апеляційної скарги протягом 5 днів з дня проголошення ухвали.

Суддя