РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 414/461/15-ц

Провадження № 2/414/218/2015

23 березня 2015 року

Кремінський районний суд

Луганської області

в складі: головуючого судді Харченко Г.А.,

при секретарі Давіян С.Р.,

за участі представника позивача ОСОБА_1,

представника третьої особи ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Кремінна справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4, третя особа Реєстраційна служба Кремінського районного управління юстиції про визнання права власності на частку квартири, позбавлення права власності на частку та визнання права власності на квартиру,

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся до суду з позовною заявою, в якій вказує, що в січні 1994 року ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_3 була приватизована квартира, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1. Факт приватизації підтверджується Свідоцтвом про право власності на житло. Вищезазначена квартира була зареєстрована за ними на праві спільної сумісної власності Фондом комунального майна. На підставі зазначеного свідоцтва було виготовлено технічний паспорт на квартиру. 26 серпня 2014 року померла ОСОБА_5 Після її смерті залишилось спадкове майно, а саме 1/3 частка квартири, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2. 23.12.2014 року була відкрита спадкова справа. Позивач вказує, що у встановлений строк звернулася до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини після смерті матері. Другий спадкоємець - ОСОБА_4 - написав заяву про відмову від спадщини на користь позивача. Однак у видачі Свідоцтва про право на спадщину на квартиру було відмовлено у зв'язку із відсутністю реєстраційного напису про реєстрацію права власності в БТІ на Свідоцтві про право власності на житло, виданого Кремінською міською радою. На момент приватизації квартири та отримання Свідоцтва ні Цивільний кодекс України, ні Закон України "Про власність" не передбачали здійснення реєстрації права власності на квартири. Існуюча на той час інструкція Про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затверджена Міністерством Комунального господарства Української РСР 13 січня 1966 року також не передбачала оформлення та реєстрації права власності на квартири. І лише в 1995 році наказом Державного комітету України по житлово-комунальному господарству від 13 грудня 1995 р. N 56 були затверджені Правила державної реєстрації обєктів нерухомого майна, що знаходиться у власності юридичних та фізичних осіб, якими була впроваджена система реєстрації, нагляду і контролю нерухомого майна. Таким чином на момент приватизації квартири була передбачена єдина реєстрація права власності на квартиру, отриману в результаті її приватизації, органом приватизації. Здійснити ж на теперішній час реєстрацію права власності на Свідоцтві про право власності на житло не можливо з причини того, що ОСОБА_5 померла, а реєстрація права власності на померлих осіб на даний час не здійснюється за раніше виданими правовстановлюючими документами. Зареєструвати ж на себе свої частки у інших співвласників також не має можливості з приводу того, що Свідоцтво про право власності було видане на 3 чоловік без визначення часток. Таким чином вищезазначену квартиру сторони отримали на законних підставах, шляхом її приватизації згідно з законодавством, яке діяло на момент її приватизації. Позивач зазначає, що всі (сторони) фактично набули право власності на вищезазначену квартиру. З моменту приватизації квартири вони користувалися нею для власного проживання. Оскільки у свідоцтві не зазначені конкретні частки у праві власності, а також відсутня будь-яка інформація щодо зміни нами часток, до того ж співвласники не укладали між собою ніяких договорів щодо поділу майна або ж щодо визначення часток у спільному майні, то їх частки у праві власності на квартиру вважаються рівними, тобто по 1/3 кожному. А тому позивач звертається до суду з позовом, в якому прохає визнати за нею право власності на 1/3 частку квартиру набуту нею в порядку приватизації; визнати за нею право власності на 1/3 частку померлої ОСОБА_5 в порядку спадкування; позбавити права власності на 1/3 частку квартири ОСОБА_4 та визнати право власності за позивачем на його частку.

Представник позивач ОСОБА_1 в судовому засіданні позов підтримав у повному обсязі.

Відповідач ОСОБА_4 в судове засідання надав заяву про розгляд справи за його відсутності, позов визнав (а.с. 18).

Представник третьої особи ОСОБА_2 в судовому засіданні проти позову не заперечувала.

Суд, вислухавши думку представника позивача та представника третьої особи; дослідивши матеріали, справи вважає позов таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до свідоцтва про смерть (а.с. 8) ОСОБА_5 померла 26.08.2014 року. Відповідно до витягу (а.с. 9) відкрито спадкову справу після смерті ОСОБА_5 Відповідно до довідки (а.с. 10) не має можливості видати свідоцтво про право на спадщину з причин відсутності реєстрації. Відповідно до свідоцтва (а.с. 11) ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_3 належна квартира за адресою Луганська область, м. Кремінна, вул. Тітова, 7/27. Відповідно до довідки комунального підприємства «Кремінське районне бюро технічної інвентаризації» (а.с. 12) вищевказана квартира належна ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_3 в рівних частках. Відповідно до технічного паспорту (а.с. 13-14) квартира розташована в м. Кремінна, вул. Тітова, 7/27, площею 63,5 м. кв. Відповідно до експертного висновку (а.с. 15) вартість кварти складає 141840,00 грн.

Відповідно до ч. 2 ст. 15 Закону України „Про власність від 07.02.1991 року (в редакції, яка діяла на момент отримання свідоцтва) наймач жилого приміщення в будинку державного чи громадського житлового фонду та члени його сім'ї мають право придбати у власність відповідну квартиру або будинок шляхом їх викупу або на інших підставах, передбачених законодавством України.

Відповідно до ч. 5 ст. 8 Закону України "Про приватизацію державного житлового фонду" від 19 червня 1992 року передача квартир (будинків) у власність громадян з доплатою, безоплатно чи з компенсацією відповідно до статті 5 цього Закону оформляється свідоцтвом про право власності на квартиру (будинок), яке реєструється в органах приватизації і не потребує нотаріального посвідчення.

Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Відповідно до ч. 2 ст. 1274 ЦК України спадкоємець за законом має право відмовитися від прийняття спадщини на користь будь-кого із спадкоємців за законом незалежно від черги. Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до ст. 365 Цивільного Кодексу України право особи на частку у спільному майні може бути припинене за рішенням суду на підставі позову інших співвласників, якщо: частка є незначною і не може бути виділена в натурі; річ є неподільною; спільне володіння і користування майном є неможливим; таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сімї.

На підставі викладено суд приходить до висновку, що позивач, відповідач та померла ОСОБА_5 були співвласника житлової квартири за адресою Луганська область, м. Кремінна, вул. Тітова, 7/27. Співвласники отримали її у власність ще за діючого Закону України «Про власність» та Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду». Сторони по справі є спадкоємцями після смерті ОСОБА_5, але не мають можливості оформити спадщину, оскільким на даний час не міститься реєстраційного напису про реєстрацію права власності в БТІ насвідоцтві про право власності на житло. Вимоги позивача щодо визнання за нею права власності на квартиру, яку вона отримала в процесі приватизації, є такими, що підлягають задоволенню у повному обсязі. Позивачем заявлено вимогу про визнання за нею в порядку спадкування власності на 1 / 3 частину квартири, яка залишилася після смерті матері ОСОБА_5, проти чого відповідач не заперечує, спадщину приймати не бажає. Відповідачем по справі також визнано вимогу позивача про припинення права власності відповідача на 1 / 3 частку квартири, а тому суд вважає за потрібне визнати за позивачем право вланості на цілу житлову квартиру, що розташована за адресою: Луганська область, м. Кремінна, вул. Тітова, 7/27.

На підставі вище викладеного та керуючись ст. ст.10, 60, ч. 4 ст. 130; 212-215, ч.1 ст.294, ч.4 ст. 295 ЦПК України, ст. ст. 328, 365, 1216, 1217, 1218, 1261, 1268, 1274 ЦК України, суд -

В И Р І Ш И В :

Позовні вимоги ОСОБА_3 до ОСОБА_4, третя особа Реєстраційна служба Кремінського районного управління юстиції про визнання права власності на частку квартири, позбавлення права власності на частку та визнання права власності на квартиру задовольнити повністю.

Визнати за ОСОБА_3 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1), право власності на 1/3 частку квартири АДРЕСА_3 як на частку набуту мною відповідно в процесі приватизації.

Визнати за ОСОБА_3 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1), право власності на 1/3 частки квартири АДРЕСА_3 в порядку спадкування за законом після померлої ОСОБА_5 (померлої26 серпня 2014 року);

Припинити право власності ОСОБА_4 на 1/3 частку квартири, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1.

Визнати за ОСОБА_3 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1), право власності на 1/3 частки квартири АДРЕСА_3, в результаті припинення права власності на 1/3 частки ОСОБА_4.

Визнати за ОСОБА_3 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1), право власності на квартиру АДРЕСА_3 як на цілу одиницю.

Апеляційна скарга на рішення суду подається апеляційному суду через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення, протягом 10 днів з дня його проголошення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Г.А. Харченко