НОВОМОСКОВСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 183/3792/14
№ 2/183/223/15
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28.01.2015 року Новомосковський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючої судді Березюк В.В.,

за участю секретарясудового засідання Тен І.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_2, ОСОБА_3 до Губиниської селищної ради Новомосковського району Дніпропетровської області, третя особа -ОСОБА_4, про визнання права власності на частину земельної ділянкив порядку спадкування за законом,-

в с т а н о в и в:

Позивачі звернулися до суду із зазначеним позовом, в якомупісля уточнення своїх позовних вимог просять визнати за кожним право власності на 1/4 частину земельної ділянки площею 0,3899 га, надану для будівництва та обслуговування житлового будинку 0,15 га, ведення особистого підсобного господарства в межах населених пунктів 0,24 га, кадастровий номер НОМЕР_3, НОМЕР_4, яка розташована на території с. Губиниха Губиниської селищної ради Новомосковського району Дніпропетровської області (надалі - земельна ділянка), в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_5, померлоїІНФОРМАЦІЯ_3.

В обґрунтування заявленого позову позивачі посилаються на те, щоІНФОРМАЦІЯ_3 померлаОСОБА_5, яка є матір'ю ОСОБА_2 та дружиною ОСОБА_3Після її смерті відкрилась спадщина, у тому числі на1/2 частину земельної ділянки, яку ОСОБА_5 успадкувала після смерті своєї матері ОСОБА_6, померлої ІНФОРМАЦІЯ_4, що підтверджується свідоцтвом про право на спадщину від 08.04.2010 року. Позивачі як спадкоємці першої черги прийняли спадщину, оскільки постійно проживали із спадкодавцем на час його смерті та в шестимісячний строк звернулись із заявами про прийняття спадщини до державної нотаріальної контори.

Однак згідно листа Управління Держземагентства у Новомосковському районі Дніпропетровської області від 14.04.2014 року земельна ділянка зареєстрована за ОСОБА_6, а перехід прав на ОСОБА_5 в державному земельному кадастрі не зареєстровано.

Постановою Сьомої Дніпропетровської державної нотаріальної контори від 15.05.2014 року позивачам було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на 1/2 частину земельної ділянки, оскільки видане ОСОБА_5 свідоцтво про право на спадщину на 1/2 частину земельної ділянки не було зареєстровано в уповноваженому реєстраційному органі та ОСОБА_5 за життя не отримала державний акт про право власності на земельну ділянку.

За таких обставин позивачізвернулися до суду для захисту своїхправ.

В судове засідання позивачі не з'явилися, представник позивачів надав суду заяви про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримав у повному обсязі.

Представник відповідача в судове засідання не з'явився, відповідач надав суду заяву про розгляд справи у відсутність його представника.

Третя особав судове засідання не з'явилася, надала суду заяву про розгляд справи у її відсутність, проти позову не заперечує.

Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов до висновку, що позов слід задовольнити з наступних підстав.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_3 померла ОСОБА_5 (а.с.15), яка є матір'ю ОСОБА_2 та дружиною ОСОБА_3, що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу та відповідним свідоцтвом про народження (а.с.8,14). За життя ОСОБА_5 успадкувала після смерті своєї матері ОСОБА_6, померлої ІНФОРМАЦІЯ_4, 1/2 частину земельної ділянки, що підтверджується свідоцтвом про право на спадщину за законом, виданим 08.04.2010 року державним нотаріусом Сьомої Дніпропетровської державної нотаріальної контори за реєстраційним №4-467 (а.с.16). Спадкоємцем іншої 1/2 частини земельної ділянки після смерті ОСОБА_6 є ОСОБА_4, яка також є дочкою ОСОБА_6

Земельна ділянка належала ОСОБА_6 на праві власності на підставі державного акту на право приватної власності на землю серія НОМЕР_6, виданого Губиниською селищною радою Новомосковського району Дніпропетровської області22.12.1994 року, зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за №751 (а.с.9). На вказаному державному акті державним нотаріусом проставлено відмітку про видачу ОСОБА_5 та ОСОБА_4 свідоцтва про право на спадщину на земельну ділянку і про перехід права власності на неї до вказаних осіб.

Відповідно до ст. 1299 ЦК України, яка була чинна на момент реалізації своїх спадкових прав ОСОБА_5 після смерті ОСОБА_6, якщо у складі спадщини, яку прийняв спадкоємець, є нерухоме майно, спадкоємець зобов'язаний зареєструвати право на спадщину в органах, які здійснюють державну реєстрацію нерухомого майна (стаття 182 цього Кодексу). Право власності на нерухоме майно виникає у спадкоємця з моменту державної реєстрації цього майна. Статтю 1299 ЦК України було виключено згідно із Законом України

від 04.07.2013 р. N 402-VII, який набув чинності 04.08.2013 року.

Згідно ч. 3 ст. 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень»,права на нерухоме майно та їх обтяження, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації. Відповідно до положень ст.ст. 2, 4 цього Закону, нерухомим майном, право власності на яке підлягає реєстрації, вважається також і земельна ділянка.

За життя ОСОБА_5 не зареєструвала своє право на 1/2 частину земельної ділянки та не отримала державний акт на неї на своє ім'я. З листа Управління Держземагентства у Новомосковському районі Дніпропетровської області від 14.04.2014 року суд вбачає, що спірна земельна ділянка за даними державного земельного кадастру на цей час зареєстрована за ОСОБА_6, перехід прав на земельну ділянку до ОСОБА_5 та ОСОБА_4 не зареєстровано (а.с.12).

Відповідно до ст. 126 ЗК України, в редакції, яка діяла на час видачі ОСОБА_5 свідоцтва про право на спадщину на земельну ділянку, право власності на земельну ділянку посвідчується державним актом, крім випадків, визначених частиною другою цієї статті. Згідно п.п. «б» ч. 2 цієї статті, право власності на земельну ділянку, набуту у власність із земель приватної власності без зміни її меж, цільового призначення, посвідчується, зокрема, свідоцтвом про право на спадщину.

Відповідно до ч. 6 ст. 126 ЗК України, в редакції, яка діяла на час видачі ОСОБА_5 свідоцтва про право на спадщину на земельну ділянку, при набутті права власності на земельну ділянку на підставі документів, визначених частиною другою цієї статті, державний акт на право власності на земельну ділянку, що відчужується, долучається до документа, на підставі якого відбувся перехід права власності на земельну ділянку, в кожному такому випадку відчуження земельної ділянки.На державному акті про право власності на земельну ділянку нотаріус, який посвідчує (видає) документ, та орган, який здійснює державну реєстрацію прав на нерухоме майно та їх обмежень, роблять відмітку про перехід права власності на земельну ділянку із зазначенням документа, на підставі якого відбувся такий перехід.У разі набуття права власності на земельну ділянку кількома набувачами або у разі відсутності на відповідному державному акті місця для проставлення відмітки про перехід права власності на земельну ділянку набувачеві або відчужувачеві земельної ділянки протягом 30 календарних днів з дня подання ним до органу, який здійснює видачу зазначеного акта, документів, передбачених законодавством, видається державний акт на право власності на земельну ділянку.Орган, який здійснює реєстрацію прав на нерухоме майно та їх обмежень, робить відмітку про реєстрацію прав на земельну ділянку на підставі документа про її відчуження, складеного та посвідченого в порядку, встановленому законом, протягом 14 календарних днів з дня подання до цього органу зазначеного документа. Забороняється вимагати для здійснення відмітки та державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обмежень документи, не передбачені цією статтею.

Отже, аналізуючи зазначене суд приходить до висновку, що на момент видачі ОСОБА_5 свідоцтва про право на спадщину на земельну ділянку, діюче на той час законодавство України передбачало, що свідоцтво про право на спадщину на земельну ділянку є документом, який посвідчує право власності на неї, перехід права власності на земельну ділянку на підставі цього документу засвідчувався відмітками нотаріуса, що видав свідоцтво про право на спадщину, та органу, що здійснює державну реєстрацію прав на нерухоме майно, на державному акті. Тобто свідоцтво про право на спадщину на земельну ділянку визнавалось таким же правовстановлюючим документом на неї як і державний акт.

Згідно ст. 1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

З матеріалів справи суд вбачає, що позивачі як спадкоємці за законом першої черги прийняли спадщину після смерті ОСОБА_5, що підтверджується довідкою про постійне проживання із спадкодавцем (а.с.11). Постановою державного нотаріуса Сьомої Дніпропетровської державної нотаріальної контори від 15.05.2014 року позивачам було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на 1/2 частину земельної ділянки, оскільки видане ОСОБА_5 свідоцтво про право на спадщину на 1/2 частину земельної двлянки не було зареєстровано в уповноваженому реєстраційному органі та ОСОБА_5 за життя не отримано державний акт про право власності на земельну ділянку (а.с.17).

Згідно ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до ст. 1225 ЦК України та ст. 131 ЗК України, право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення.

Судом встановлено, що 08.04.2010 року ОСОБА_5 було видано державною нотаріальною конторою свідоцтво про право на спадщину на 1/2 частину земельної ділянки після смерті її матері ОСОБА_6, на державному акті на право власності на вказану земельну ділянку державним нотаріусом проставлено відмітку про перехід права власності на неї до ОСОБА_5 та ОСОБА_4 на підставі зазначеного свідоцтва. Отже, ОСОБА_5 набула право власності на вказану спадщину і, лише відсутність державної реєстрації цього права і відповідної відмітки органу державної реєстрації прав на нерухоме майно на державному акті на право власності на землю чи нового державного акту на право власності на землю, оформленого на ім'я ОСОБА_5, на думку суду, не може бути підставою для позбавлення спадкоємців ОСОБА_5 права на отримання спадщини після її смерті, оскільки це не відповідає принципам розумності та справедливості.

Тому позов слід задовольнити.

На підставі вищенаведеного, керуючись ст. ст. 3, 10, 57-60, 212-215 ЦПК України, ст. ст. 1217, 1218, 1225, 1268 ЦК України, ст.ст. 126, 131 ЗК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_2, ОСОБА_3 до Губиниської селищної ради Новомосковського району Дніпропетровської області, третя особа - ОСОБА_4, про визнання права власності на частину земельної ділянки в порядку спадкування за законом, - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_2 (ІНФОРМАЦІЯ_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1) право власності на 1/4 частину земельної ділянки площею 0,3899 га, надану для будівництва та обслуговування житлового будинку 0,15 га, ведення особистого підсобного господарства в межах населених пунктів 0,24 га, кадастровий номер НОМЕР_3, НОМЕР_4, яка розташована на території с. Губиниха Губиниської селищної ради Новомосковського району Дніпропетровської області, в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_5, померлої ІНФОРМАЦІЯ_3.

Визнати за ОСОБА_3 (ІНФОРМАЦІЯ_2, ідентифікаційний номер НОМЕР_2, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1) право власності на 1/4 частину земельної ділянки площею 0,3899 га, надану для будівництва та обслуговування житлового будинку 0,15 га, ведення особистого підсобного господарства в межах населених пунктів 0,24 га, кадастровий номер НОМЕР_3, НОМЕР_4, яка розташована на території с. Губиниха Губиниської селищної ради Новомосковського району Дніпропетровської області, в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_5, померлої ІНФОРМАЦІЯ_3.

Рішення може бути оскаржене в апеляційний суд Дніпропетровської області через Новомосковский міськрайонний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя В.В. Березюк