Провадження№2/484/33/15
Справа№ 484/4238/14-ц
Рішення

Іменем України

28.04.2015 року Первомайський міськрайонний суд Миколаївської області у складі:

головуючого - судді Максютенко О.А.

при секретарі - Завірюха В.Ю.

за участю представника позивачів за дорученням ОСОБА_1

відповідача - ОСОБА_2

представника відповідача ОСОБА_2 за дорученням ОСОБА_3

представника відповідача Первомайської міської ради Миколаївської області за дорученням Полякової О.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду м. Первомайська цивільну справу за позовом ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8 до ОСОБА_2, Первомайської міської ради Миколаївської області про визнання розпорядження органу приватизації та свідоцтва про право власності недійсним, -

встановив:

16 жовтня 2014 року представник позивачів за дорученням ОСОБА_1 звернулась до суду із позовом до ОСОБА_2 та Первомайської міської ради Миколаївської області про визнання розпорядження №1431 від 24 травня 1996 року і виданого на його підставі свідоцтва про право власності на житло від 24 травня 1996 року, видане Первомайським міським комітетом житлово-комунального господарства Миколаївської області на квартиру АДРЕСА_1 - недійсним. Просили поновити право на приватизацію квартири та визнати за ними право власності на вище вказану квартиру.

В обґрунтування позову зазначили, що 24 травня 1996 року відповідач приватизував на себе квартиру АДРЕСА_1. На час приватизації в квартирі як одна сім»я постійно проживали: відповідач ОСОБА_2 та позивачі: ОСОБА_6 і на той час неповнолітні дітьми ОСОБА_7 та ОСОБА_9

Заяву про приватизацію квартири до органу з приватизації надавав ОСОБА_2 та завірив дружину ОСОБА_6 в тому, що квартира буде приватизована на всіх членів сім»ї.

Вважають, що в свідоцтві про право власності на житло від 24.05.1996 року міський комітет житлово-комунального господарства помилково не записали позивачів як членів сім»ї відповідача. Помилка відбулась через те, що позивачі в 1993 році переїхали із Росії на постійне місце проживання до України в м. Первомайськ Миколаївської області та поселились для проживання у спірну квартиру та проживають в ній до теперішнього часу.

В 1996 році на сім»ю із 4-х осіб була надана спірна квартира, вони всі проживали в квартирі, однак прописаний був лише ОСОБА_2, тому приватизація відбулась лише на нього. Про те, що відповідач приватизував квартиру на себе вони дізнались лише в 2013 році коли в судовому порядку ставили питання про визнання його померлим.

Позивач ОСОБА_6 була прописана в квартирі після оформлення тимчасової посвідки на постійне місце проживання на Україні, як громадянку Росії її прописали в спірній квартирі після її приватизації.

Відповідач в квартирі не проживає з 2006 року.

Позивачі в судове засідання не з»явились, представник позивачів в судовому засіданні уточнила позовні вимоги просила визнання розпорядження №1431 від 24 травня 1996 року виданого на його підставі свідоцтва про право власності на житло від 24 травня 1996 року, видане Первомайським міським комітетом житлово-комунального господарства Миколаївської області на квартиру АДРЕСА_1 - недійсним, просила поновити право на приватизацію квартири та визнати за позивачами право власності на вище вказану квартиру а також визнати причину пропуску строку звернення до суду за захистом порушених прав поважною та поновити строк позовної давності. В суді уточнила, що про те, що спірна квартира приватизована лише на відповідача позивачі дізнались лише на початку травня 2014 року.

Відповідач ОСОБА_2 та його представник за дорученням ОСОБА_3 в судовому засіданні позовні вимоги не визнали, та просили відмовити в задоволенні позову посилаючись на те, що в період написання заяви про приватизацію спірної квартири відповідач з колишньою дружиною позивачкою ОСОБА_6 та в присутності дітей ОСОБА_7, ОСОБА_9 неодноразово обговорювали питання приватизації та яким чином можливо на громадянку іншої держави приватизувати частину квартири. Вони разом звертались до Первомайської міської ради Миколаївської області, але їм було відмовлено в зв'язку з тим, що ОСОБА_6 не являється громадянкою України та не зареєстрована в даному приміщенні. В 2006 році він поїхав на заробітки у зв'язку з чим всі документи на квартиру залишились позивачам, тому вони не могли не знати кому належить дана квартира. Позивачі ОСОБА_7 та ОСОБА_9 в момент досягнення повноліття могли звернутись за захистом порушених прав однак протягом 14 років до суду не звертались. Колишня дружина позивач ОСОБА_6 на момент приватизації була громадянкою Росії, тому не мала права на приватизацію спірної квартири. Просили відмовити в задоволенні позову посилаючись на пропуск строку позовної давності.

Представник відповідача Первомайської міської ради Миколаївської області в судовому засіданні проти задоволення позову не заперечував.

Суд, заслухавши сторони, свідків дійшов слідуючого.

Судом встановлено, що квартира АДРЕСА_1 належить ОСОБА_2 на підставі свідоцтва про право власності на житло, виданого виконкомом житлово-комунального господарства від 24.05.1996 року. На момент приватизації квартири в квартирі був прописаний ОСОБА_2 ( довідка про склад сім»ї). На момент приватизації його колишня дружина позивачка ОСОБА_6 була громадянкою Росії, проти даного факту сторони не заперечували.

Відповідно до ст..1 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» N 2482-XII від 19 червня 1992 року приватизація державного житлового фонду - це відчуження квартир (будинків), житлових приміщень у гуртожитках, призначених для проживання сімей та одиноких осіб, кімнат у квартирах та одноквартирних будинках, де мешкають два і більше наймачів, та належних до них господарських споруд і приміщень (підвалів, сараїв і т. ін.) державного житлового фонду на користь громадян України.

За такого суд, вважає, що позивачкою ОСОБА_6 не доведено порушення її прав при здійсненні приватизації житла, яка була проведена з дотриманням вимог, передбачених законом, а тому не має підстав для визнання недійсними розпорядження органу приватизації і свідоцтва про право власності на житло.

Відповідно до норм ЦК та СК за неповнолітніх осіб, які не досягли 18-річного віку, угоди укладають від їх імені батьки. При цьому, до членів сім'ї наймача включаються тільки громадяни, які постійно проживають у квартирі разом з наймачем або за якими зберігається право на житло.

Позивачі ОСОБА_7 та ОСОБА_8 на підтвердження обґрунтованості своїх доводів не надали допустимих та достеменних доказів.

Крім того, з моменту приватизації спірної квартири минуло 19-ть років, поважності причин пропуску строку позовної давності позивачі не навели, а тому позовні вимоги задоволенню не підлягають.

Керуючись ст. ст. 10, 11,60 , 213-215 ЦПК України , суд

Вирішив:

В задоволенні позову ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8 до ОСОБА_2, Первомайської міської ради Миколаївської області про визнання розпорядження органу приватизації та свідоцтва про право власності недійсним, поновлення права на приватизацію квартири АДРЕСА_1 та визнання за ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8 права власності на спірну квартиру - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом 10-ти днів з дня його проголошення в апеляційний суд Миколаївської області через первомайський міськрайонний суд Миколаївської області. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: