АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 553/4955/14-ц Номер провадження 22-ц/786/3550/15Головуючий у 1-й інстанції Парахіна Є. В. Доповідач ап. інст. Кузнєцова О. Ю.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 грудня 2015 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Полтавської області у складі:

головуючого судді: Кузнєцової О.Ю.

суддів: Хіль Л.М., Чічіля В.А.

при секретарі Кололюк О.П.

за участі позивача ОСОБА_2 та його представника ОСОБА_3, представника третьої особи Полтавської облдержадміністрації - Ковальчук І.В., прокурора Пальонної О.О.

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Полтаві цивільну справу за апеляційними скаргами Полтавської обласної державної адміністрації та ОСОБА_2

на рішення Ленінського районного суду м. Полтави від 13 лютого 2015 року

по цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до Міністерства аграрної політики та продовольства України, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору - Полтавська обласна державна адміністрація, ОСОБА_5, про визнання незаконним та скасування наказу про звільнення, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та відшкодування моральної шкоди,-

В С Т А Н О В И Л А :

У листопаді 2014 року ОСОБА_2 звернувся до суду із вказаним позовом та просив визнати незаконним та скасувати наказ Міністерства аграрної політики та продовольства України "Про звільнення ОСОБА_2." № 179-п від 23.10.2014 року, визнати незаконним та скасувати наказ Державного підприємства "Державний інститут проектування підприємств м'ясної та молочної промисловості "Полтавдіпром'ясомолпром" Міністерства аграрної політики та продовольства України № 22 від 30.10.2014 року, поновити його на роботі на посаді директора Державного підприємства "Державний інститут проектування підприємств м'ясної та молочної промисловості "Полтавдіпром'ясомолпром", стягнути з Міністерства аграрної політики та продовольства України середній заробіток за час вимушеного прогулу та відшкодувати завдану незаконним звільненням моральну шкоду у розмірі 2000 грн.

В обґрунтування позовних вимог вказував, що з липня 2006 року працював на посаді директора Державного підприємства "Державний інститут проектування підприємств м'ясної та молочної промисловості "Полтавдіпром'ясомолпром".

Наказом Мінагрополітики та продовольства України звільнений з посади директора у зв'язку з закінченням строку дії контракту від 19.05.2009 року на підставі п. 2 ст. 36 КЗпП України та призначений виконуючим обов'язки директора.

Наказом Мінагрополітики та продовольства України від 23.10.2014 року він у період тимчасової непрацездатності під час перебування на стаціонарному лікуванні звільнений з посади виконуючого обов'язки директора Державного підприємства "Державний інститут проектування підприємств м'ясної та молочної промисловості "Полтавдіпром'ясомолпром".

Вважає своє звільнення незаконним.

Ухвалою Ленінського районного суду м. Полтави від 16.12.2014 року позовні вимоги ОСОБА_2 про визнання незаконним та скасування наказу Державного підприємства "Державний інститут проектування підприємств м'ясної та молочної промисловості "Полтавдіпром'ясомолпром" Міністерства аграрної політики та продовольства України № 22 від 30.10.2014 року залишено без розгляду (а.с. 42).

Рішенням Ленінського районного суду м. Полтави від 13 лютого 2015 року в задоволенні позову ОСОБА_2 - відмовлено.

Вказане рішення в апеляційному порядку окремо один від одного оскаржили ОСОБА_2 та Полтавська облдержадміністрація.

Полтавська облдержадміністрація, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просила рішення суду першої інстанції в частині посилання суду на погодження ними призначення на посаду директора ДП «Державний інститут по проектуванню підприємств м'ясної та молочної промисловості «Полтавадіпром'ясомолпром» ОСОБА_5 - скасувати та ухвалити нове рішення по справі.

Позивач ОСОБА_2, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просив рішення місцевого суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким задовольнити його позовні вимоги у повному обсязі.

Згідно ч.1 ст. 303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Відповідно до вимог ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Рішення є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги цивільного процесуального законодавства і всебічно перевіривши обставини, вирішив справу у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, а за їх відсутності - на підставі закону, що регулює подібні відносини, або виходячи із загальних засад і змісту законодавства України.

Обґрунтованим визнається рішення, в якому повно відображені обставини, що мають значення для даної справи, висновки суду про встановлені обставини і правові наслідки є вичерпними, відповідають дійсності і підтверджуються достовірними доказами, дослідженими в судовому засіданні.

Судове рішення, ухвалене у справі, не повною мірою відповідає вказаним вимогам.

Як встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи ОСОБА_2 на підставі контракту № 4403 від 19.05.2009 року, укладеного з Міністерством аграрної політики та продовольства України, працював на посаді директора Державного підприємства "Державний інститут проектування підприємств м'ясної та молочної промисловості "Полтавдіпром'ясомолпром" Міністерства аграрної політики та продовольства України.

Наказом міністра Міністерства аграрної політики та продовольства України від 05.07.2012 року ОСОБА_2 звільнений з 05.07.2012 року з посади директора Державного підприємства "Державний інститут проектування підприємств м'ясної та молочної промисловості "Полтавдіпром'ясомолпром" у зв'язку з закінченням строку дії контракту від 19.05.2009 року, реєстраційний № 4403, згідно п. 2 ст. 36 КЗпП України (а.с. 6).

Цим же наказом ОСОБА_2 призначений виконуючим обов'язки директора Державного підприємства "Державний інститут проектування підприємств м'ясної та молочної промисловості "Полтавдіпром'ясомолпром".

Наказом міністра Міністерства аграрної політики та продовольства України № 179-п від 23.10.2014 року виконуючий обов'язки директора Державного підприємства "Державний інститут проектування підприємств м'ясної та молочної промисловості "Полтавдіпромя'сомолпром" ОСОБА_2 звільнений з посади. Підстава: службова записка Департаменту науково-освітнього забезпечення АПВ та розвитку сільських територій від 21.10.2014 року № 18-1-25/559 (а.с. 8).

Як вбачається зі службової записки заступника директора Департаменту науково-освітнього забезпечення АПВ та розвитку сільських територій від 21.10.2014 року № 18-1-25/559, вона складена у зв'язку з тим, що у поточному році при складанні та поданні до Міністерства фінансів плану Державного підприємства "Державний інститут проектування підприємств м'ясної та молочної промисловості "Полтавдіпром'ясомолпром" на 2015 рік керівником підприємства ОСОБА_2 порушено графік подання, встановлений наказом Мінагрополітики України № 192 від 22.05.2014 року (а.с. 86).

Наказом міністра Міністерства аграрної політики та продовольства України № 180-п від 24.10.2014 р. виконуючим обов'язки директора Державного підприємства "Державний інститут проектування підприємств м'ясної та молочної промисловості "Полтавдіпром'ясомолпром" призначений ОСОБА_5 Підстава: заява ОСОБА_5, службова записка Департаменту науково-освітнього забезпечення АПВ та розвитку сільських територій від 21.10.2014 року № 18-1-25/557 який приступив до виконання обов'язків з 30.10.2014 року на підставі винесеного ним як в.о. директора наказу № 21 від 30.10.2014 року (а.с.9,10).

У період з 20.10.2014 року по 19.11.2014 року ОСОБА_2 перебував на стаціонарному лікуванні.

Після тимчасової непрацездатності ОСОБА_2 вийшов на роботу 21.11.2014 року, був ознайомлений з наказом про звільнення, проведено його звільнення з посади та повний розрахунок, але трудову книжку видано не було.

Наказом міністра Міністерства аграрної політики та продовольства України № 207-п від 24.11.2014 р. на посаду директора Державного підприємства "Державний інститут проектування підприємств м'ясної та молочної промисловості "Полтавдіпром'ясомолпром" призначений ОСОБА_5, з яким в цей же день укладений контракт на термін з 24.11.2014 р. по 23.11.2017 р. Підстава: заява ОСОБА_5, лист-погодження Полтавської обласної державної алміністрації від 18.11.2014 р. № 8/80/01-21, службова записка Департаменту науково-освітнього забезпечення АПВ та розвитку сільських територій від 24.11.2014 р. № 18-4-01/633, конктракт (а.с.51).

Відповідно до ч. 3 ст. 40 КЗпП України не допускається звільнення працівника з ініціативи власника або уповноваженого ним органу в період його тимчасової непрацездатності, а також у період перебування працівника у відпустці.

Як було встановлено судом, у період з 20.10.2014 року по 19.11.2014 року ОСОБА_2 перебував на стаціонарному лікуванні, а отже його звільнення було проведено із порушенням трудового законодавства.

Крім цього, колегія суддів звертає увагу на те, що наказ про звільнення ОСОБА_2 не містить посилання на статтю КЗпП України, на підставі якої проведено його звільнення.

Згідно п. 18 постанови Пленуму Верховного Суду України № N 9 від 06.11. 1992 року «Про практику розгляду судами трудових спорів» при розгляді справ про поновлення на роботі судам необхідно з'ясувати, з яких підстав проведено звільнення працівника згідно з наказом (розпорядженням) і перевіряти їх відповідність законові. Суд не в праві визнати звільнення правильним, виходячи з обставин, з якими власник або уповноважений ним орган не пов'язували звільнення.

Як вбачається зі змісту наказу, підставою звільнення стала службова записка Департаменту науково-освітнього забезпечення АПВ та розвитку сільських територій від 21.10.2014 року № 18-1-25/559 на ім»я директора Департаменту роботи з персоналом (а.с. 86). Із змісту цієї службової записки слідує, що у поточному році при складанні та поданні до Міністерства фінансового плану державного підприємства на 2015 року керівником підприємства порушено графік подання фінансового плану, встановлений наказом Мінагрополітики України від 22.05.2014 року № 192. Службова записка містить пропозиції, а саме прохання розглянути питання щодо належного виконання обов»язків керівником Державного підприємства "Державний інститут проектування підприємств м'ясної та молочної промисловості "Полтавдіпромя'сомолпром".

Аналізуючи зміст цієї записки, не вбачається за можливе встановити коли саме у поточному році при складанні та поданні до Міністерства фінансового плану державного підприємтса на 2015 р. керівником підприємства порушено графік подання, коли саме було виявлено вчинення проступку.

Згідно ст. 148 КЗпП України дисциплінарне стягнення застосовується власником або уповноваженим ним органом безпосередньо за виявленням проступку, але не пізніше одного місяця з дня його виявлення, не рахуючи часу звільнення працівника від роботи у зв»язку з тимчасовою непрацездатністю або перебування його у відпустці. Дисциплінарне стягнення не може бути накладене пізніше шести місців з дня вчинення проступку.

Згідно ч. 1 ст. 147 КЗпП України за порушення трудової дисципліни до працівника може бути застосовано тільки один з таких заходів стягнення: догана, звільнення.

Якщо вказане є дисциплінарним проступком, то у відповідності до вимог ч. 1 ст. 149 КЗпП України до застосування дисциплінарного стягнення власник або уповноважений ним орган повинен зажадати від порушника трудової дисципліни письмові пояснення.

Матеріали справи не містять письмових пояснень ОСОБА_2 щодо порушення ним графіку подання до Міністерства фінансового плану державного підприємства на 2015 рік. Службова записка датована 21.10.2014 року, наказ про звільнення ОСОБА_2 виданий на 3-й день - 23.10.2014 року

Таким чином, суд першої інстанції вірно встановив обставини справи, зокрема порушення прав позивача при його звільненні, яке проведене відповідачем з порушенням норм трудового законодавства.

Проте, висновки суду щодо відмови у скасуванні наказу про звільнення внаслідок неможливості поновлення позивача на роботі не відповідають обставинам справи та завданням цивільного судочинства, яким є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав осіб.

Отже, колегія суддів вважає обґрунтованими доводи позивача про його звільнення без законної підстави, відповідно вимоги ОСОБА_2 про визнання незаконним та скасування наказу про звільнення підлягають задоволенню.

Місцевим судом вірно встановлено, що ОСОБА_2 на момент звільнення не працював на посаді директора ДП "Державний інститут проектування підприємств м'ясної та молочної промисловості "Полтавдіпром'ясомолпром", а був виконуючим обов'язків директора, а тому неможливим є поновлення його на роботі на посаді директора даного підприємства, яку він не займав.

Відповідно до ст. 235 ч.1, 2, 5 КЗпП України у разі звільнення без законної підстави або незаконного переведення на іншу роботу, у тому числі у зв'язку з повідомленням про порушення вимог ЗУ "Про запобігання корупції" іншою особою, працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір.

При винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижчеоплачуваної роботи, але не більш як за один рік. Якщо заява про поновлення на роботі розглядається більше одного року, не з вини працівника, орган, який розглядає трудовий спір, виносить рішення про виплату середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу.

У разі затримки видачі трудової книжки з вини власника або уповноваженого ним органу працівникові виплачується середній заробіток за весь час вимушеного прогулу.

Відповідно до ст. 11 ч.1 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Враховуючи, що ОСОБА_2 не заявляв вимог щодо поновлення його на посаді, яку він займав на час звільнення, тобто виконуючого обов'язків директора ДП "Державний інститут проектування підприємств м'ясної та молочної промисловості "Полтавдіпром'ясомолпром", то суд, виходячи з принципу диспозитивності цивільного процесу, вказане питання не вирішує.

Окрім цього, колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що посада директора державного підприємства передбачає укладення контрактної форми трудового договору, що регулюється Положенням «Про порядок укладання контракту з керівником підприємства, що є у державній власності, при найманні на роботу», затвердженим постановою КМ України від 19.03.1993 р. № 203 «Про застосування контрактної форми трудового договору з керівником підприємства, що є у державній власності», з послідуючими змінами від 09.10.2013 р. № 818.

Згідно ч. 3 ст. 21 КЗпП України особливою формою трудового договору є контракт, в якому строк його дії, права, обов'язки і відповідальність сторін (в тому числі матеріальна), умови матеріального забезпечення і організації праці працівника, умови розірвання договору, в тому числі дострокового, можуть встановлюватися угодою сторін. Сфера застосування контракту визначається законами України.

У відповідності до п.п. 2,4,6,7,8 вищенаведеного Положення передбачено, що наймання на роботу керівника підприємства, що є у державній власності, здійснюється шляхом укладення з ним контракту.

Наймання на роботу керівника підприємства, що є у державній власності, здійснюється відповідними міністерствами або іншими підвідомчими Кабінету Міністрів України органами виконавчої власди.

З керівником підприємства, раніше обраним чи призначеним на посаду, також укладається або переукладається контракт. Контракт укладається у письмовій формі.

Контракт є підставою для видання наказу (розпорядження) про призначення керівника на посаду (наймання на роботу) з дня, встановленого угодою сторін у контракті.

Враховуючи, що з ОСОБА_2 контракт після 05 липня 2012 року (дата звільнення у зв'язку із закінченням терміну дії контракту) не укладався, що є обов'язковою передумовою призначення його на посаду директора державного підприємства, то його доводи з приводу його право обіймати посаду директора є необґрунтованими.

Вирішуючи вимогу позивача про стягнення з Міністерства аграрної політики та продовольства України середнього заробітку за час вимушеного прогулу, колегія суддів, приходить до висновку про необхідність її задоволення.

Відповідно до роз'яснень, наданих у п. 4 інформаційного листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №10-1389/0/4-12 від 27.09.2012 року «Про практику застосування судами при розгляді справ окремих норм трудового права» відповідно до ст. 27 Закону України «Про оплату праці», п. 2 Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08 лютого 1995 р. № 100, середньомісячна заробітна плата за час вимушеного прогулу працівника обчислюється виходячи з виплат за останні два календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов'язана виплата, тобто, що передують дню звільнення працівника з роботи.

При цьому згідно з п. 5 наведеного вище Порядку основою для визначення загальної суми заробітку, що підлягає виплаті за час вимушеного прогулу, є середньоденна (середньогодинна) заробітна плата працівника, яка згідно з п. 8 цього Порядку визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців роботи (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період. Після визначення середньоденної заробітної плати як розрахункової величини для нарахування виплат працівнику здійснюється нарахування загальної суми середнього заробітку за час вимушеного прогулу, яка обчислюється шляхом множення середньоденної заробітної плати на середньомісячне число робочих днів у розрахунковому періоді. Середньомісячне число робочих днів розраховується діленням на 2 сумарного числа робочих днів за останні календарні місяці згідно з графіком роботи підприємства, установи, організації, встановленим із дотриманням вимог законодавства.

Крім того, положеннями розділу III наведеного Порядку передбачені види виплат, які підлягають урахуванню і які не підлягають урахуванню при обчисленні середнього заробітку як розрахункової величини для нарахування виплати за час вимушеного прогулу (постанова від 23 січня 2012 р. № 6-87 цс 11).

Так, за останні 2 місяці роботи ОСОБА_2, його заробітна плата склала 7 078,49 грн.;

7 078,49 грн./45 робочих днів за два останні місяці = 157,29 грн. середньоденна заробітна плата.

157,29 грн.*22,5 середньомісячне число робочих днів = 3539,02 грн./місяць.

Таким чином, на користь ОСОБА_2 підлягає стягненню 3539,02 грн.*12 місяців = 42 468,30 грн. середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу.

Щодо вимоги ОСОБА_2 про стягнення моральної шкоди у зв'язку з незаконним звільненням, то відповідно до ст. 237-1 КЗпП України вона підлягає частковому задоволенню у розмірі 1 000 грн., виходячи із ступеню моральних страждань позивача зумовлених порушенням його законних прав, втрати нормальних життєвих зв'язків, що вимагає додаткових зусиль для організації життя.

Вимога апелянта щодо визнання незаконним та скасування наказу ДП «Державний інститут по проектуванню підприємств м'ясної та молочної промисловості «Полтавадіпром'ясомолпром» Міністерства аграрної політики та продовольства України від 30.10.2014 р. № 22, не підлягає задоволенню, оскільки ухвалою Ленінського районного суду м. Полтави від 16.12.2014 року позовні вимоги ОСОБА_2 про визнання незаконним та скасування цього наказу залишено без розгляду.

Доводи Полтавської облдержадміністрації щодо невідповідності висновків місцевого суду в частині погодження призначення на посаду директора ДП «Державний інститут по проектуванню підприємств м'ясної та молочної промисловості «Полтавадіпром'ясомолпром» ОСОБА_5, є обгрунтованими.

Так, місцевий суд, в мотивувальній частині рішення, ухваленого у справі, послався на те, що у відповіді Полтавської облдержадміністрації від 24.11.2014 року за № 8180/01-21 (а.с. 122) Міністерству аграрної політики та продовольства України на його лист від 13.11.2014 р. про погодження призначення ОСОБА_5 на посаду директора (а.с. 120) не міститься повідомлення про погодження або вмотивованої відмови у погодженні призначення ОСОБА_5 на посаду, а отже пропозиція є погодженою.

Проте, у вказаній відповіді за підписом виконуючого обов'язки голови Полтавської облдержадміністрації Пругло О.Є. значиться, що звернення міністерства розглянуто, вважають за потрібне повернутися до питання звільнення попереднього керівника та призначення запропонованої у листі кандидатури після призначення голови облдержадміністрації.

Крім цього, на а.с. 121 міститься лист Департамента агропромислового розвитку облдержадміністрацї від 24.112014 року за № 1088/01-13 про те, що він не погоджував звільнення директора підприємства ОСОБА_2, а кандидатура на дану посаду ОСОБА_5 не проходила співбесіду, відсутня інформація про його трудову діяльність, вважає за доцільне в даний час утриматися від погодження на призначення його кандидатури на посаду директора.

У листі Полтавської облдержадміністрації від 28.10.2014 року за № 01-21/1454 за підписом голови Бугайчук В.М. міністру аграрної політики та продовольства України значиться, що наказом Фонду державного майна України від 20.01.2014 року № 150 підприємство включено до переліку об»єктів, які підлягають приватизації у 2014 році, тому голова звертається з проханням про продовження виконання обов»язків директора інституту ОСОБА_2 до завершення процедури приватизації підприємства (а.с. 37-38).

Отже, виходячи з вище вказаного, не можна вважати кандидатуру ОСОБА_5 погодженою на посаду директора Державного підприємства "Державний інститут проектування підприємств м'ясної та молочної промисловості "Полтавдіпромя'сомолпром".

З цих підстав колегія суддів приходить до висновку про необхідність виключити з мотивувальної частини оскаржуваного рішення посилання на погодження Полтавської облдержадміністрації призначення ОСОБА_5 на посаду директора ДП "Державний інститут проектування підприємств м'ясної та молочної промисловості "Полтавдіпром'ясомолпром".

Згідно ч.ч. 1,2 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. Якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від оплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, що їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог.

Таким чином, з Міністерства аграрної політики та продовольства України підлягає стягненню на користь держави судовий збір у розмірі 688,28 грн., а з Полтавської облдержадміністрації - 121,80 грн. судового збору за подання апеляційної скарги.

Згідно ч. 1 п.2,4 ст. 367 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про присудження працівникові виплати заробітної плати, але не більше ніж за один місяць.

Виходячи з викладеного, внаслідок порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, а також невідповідності висновків суду обставинам справи, ним було ухвалено помилкове рішення в частині відмови у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 про визнання незаконним та скасування наказу про звільнення, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та відшкодування моральної шкоди, а також посилання на погодження Полтавської облдержадміністрації призначення ОСОБА_5 на посаду директора ДП "Державний інститут проектування підприємств м'ясної та молочної промисловості "Полтавдіпром'ясомолпром", яке відповідно до ст. 309 ЦПК України підлягає скасуванню в цій частині з ухваленням нового рішення по суті позовних вимог.

Керуючись ст. ст. 303, 307 ч.1 п.2, 309 ч.1 п. 3, 4, 314 ч.2, 316 ЦПК України, колегія суддів, -

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу Полтавської обласної державної адміністрації - задовольнити.

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - задовольнити частково.

Рішення Ленінського районного суду м. Полтави від 13 лютого 2015 року в частині відмови у задоволенні позову ОСОБА_2 про визнання незаконним та скасування наказу про звільнення, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та відшкодування моральної шкоди - скасувати та ухвалити в цій частині нове рішення по суті позовних вимог.

Визнати незаконним та скасувати наказ Міністерства аграрної політики та продовольства України "Про звільнення ОСОБА_2." № 179-п від 23 жовтня 2014 року.

Стягнути з Міністерства аграрної політики та продовольства України на користь ОСОБА_2 середній заробіток за час вимушеного прогулу у розмірі 42 468,30 грн. (без утримання прибуткового податку й інших обов'язкових платежів), моральну шкоду у розмірі 1000 грн., а всього 43 468,30 грн.

Рішення в частині виплати заробітної плати за 1 місяць у розмірі 3 539,02 грн. допустити до негайного виконання.

Виключити з мотивувальної частини рішення Ленінського районного суду м. Полтави від 13 лютого 2015 року посилання на погодження Полтавської обласної державної адміністрації призначення ОСОБА_5 на посаду директора Державного підприємства "Державний інститут проектування підприємств м'ясної та молочної промисловості "Полтавдіпром'ясомолпром".

В іншій частині рішення Ленінського районного суду м. Полтави від 13 лютого 2015 року - залишити без змін.

Стягнути з Міністерства аграрної політики та продовольства України на користь держави судовий збір у розмірі 688,28 грн.

Стягнути з Полтавської обласної державної адміністрації на користь держави судовий збір у розмірі 121,80 грн. за подання та розгляд апеляційної скарги судом апеляційної інстанції.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення і може бути оскаржене безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ шляхом подачі касаційної скарги протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Головуючий: О.Ю. Кузнєцова

Судді Л.М. Хіль

В.А. Чічіль

З ОРИГІНАЛОМ ЗГІДНО: