Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

13 березня 2015 року м. Ужгород

Колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Закарпатської області в складі:

судді-доповідача - Джуги С.Д.,

суддів - Готри Т.Ю., Кеміня М.П.

при секретарі: Чейпеш С.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу виконавчого комітету Хустської міської ради на рішення Хустського районного суду від 25 листопада 2014 року по справі за позовом виконавчого комітету Хустської міської ради до ОСОБА_2 про спонукання до вчинення дій та зобов'язання укласти договори , -

в с т а н о в и л а :

У квітні 2014 року виконком Хустської міської ради звернувся в суд із зазначеним позовом до відповідача. Позов обґрунтовано тим, що рішенням виконкому №584 від 31.08.2007 р. надано дозвіл ОСОБА_2 на розробку проектно-кошторисної документації на розширення ТПК «Карпати» в АДРЕСА_1 за рахунок дворогосподарств по АДРЕСА_2 та пунктом 2.5 даного рішення зобов'язано у відповідності до постанови Кабінету Міністрів №40 від 24.01.2007 р. «Про встановлення граничного розміру коштів замовників, що залучаються до розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури населених пунктів» перерахувати на рахунок виконкому 10% вартості реконструкції. 28.11.2008 р. рішенням виконкому №981 затверджено проектно-кошторисну документацію у сумі 3051, 845 тис. грн. та надано дозвіл ОСОБА_2 на розширення ТПК «Карпати» з прибудовою готельного корпусу в АДРЕСА_2. Пунктом 3.1 рішення повторно зобов'язано відповідача відповідно до ст.27-1 ЗУ «Про планування і забудову території» укласти договір про обов'язкову пайову участь замовника у створенні і розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури. Відповідно до ч.2 ст.27-1 ЗУ «Про планування і забудову територій» від 20.04.2000 р. №1699 встановлений виключний обов'язок замовника взяти участь у розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури міста. Пайовий внесок забудовників у створенні соціальної та інженерно-транспортної інфраструктури міста являє собою одноразовий внесок, який забудовник має сплатити до бюджету міста. Величина пайової участі (внеску) замовника у створенні інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури населеного пункту визначається у договорі, укладеному з органом місцевого самоврядування, відповідно до встановленого органом місцевого самоврядування розміру пайової участі (внеску) замовника від загальної кошторисної вартості будівництва (реконструкції) об'єкта містобудування, визначеної згідно з державними будівельними нормами. Таким чином, сплата пайових внесків є необхідною умовою здійснення інвестиційної діяльності щодо будівництва (перебудови) об'єктів нерухомості у м. Хуст, якою займається відповідач. Договір про пайову участь у створенні і розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури населеного пункту укладається не пізніше п'ятнадцяти робочих днів з дня реєстрації звернення замовника про його укладення, але до одержання дозволу на виконання будівельних робіт. При розгляді справи №713/4621/12 Хустським районним судом позивачу стало відомо, що дозвіл на виконання будівельних робіт був виданий інспекцією ДБК у Закарпатській області 18.12.2008 р. і за відсутності укладеного договору. Тому вважають, що строк звернення до суду необхідно обчислювати саме з вересня 2012 року. Відповідно до ст.27-1 ЗУ «Про планування і забудову територій», що діяла на момент прийняття рішень виконкому, граничний термін сплати пайового внеску не повинен перевищувати одного місяця до планової здачі об'єкта містобудування в експлуатацію. Беручи до уваги декларацію про готовність об'єкта до експлуатації №ЗК143110238 від 03.08.2011 р. розширення існуючого готельного комплексу ТПК «Карпати» в АДРЕСА_1, строки, встановлені законом для сплати пайового внеску, пропущені. Вищевказані рішення виконкому Хустської міської ради №584 від 31.08.2007 р. та №981 від 28.11.2008 р. відповідачем проігноровані та не виконані. У вересні 2012 р. відповідач звернулася до суду з позовом про визнання права власності на об'єкт, 06.09.2013 р. позовна заява залишена без розгляду, оскільки відповідач отримала свідоцтво про право власності в державній реєстраційній службі Хустського РУЮ. 03.10.2013 р. позивачем було надіслано для підписання два примірники договору про пайову участь (внесок) замовника у створенні і розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури в м. Хуст. На день звернення до суду відповіді від відповідача не надходило. Такі дії свідчать про те, що ОСОБА_2 свідомо ухиляється від сплати пайового внеску, що є грубим порушенням Закону. З врахуваням наведеного позивач просив поновити пропущений строк звернення до суду, зобов'язати ОСОБА_2 виконати п.2.5 рішення виконавчого комітету Хустської міської ради №584 від 31.08.2007 р. та п.3.1 рішення виконавчого комітету Хустської міської ради №981 від 28.11.2008 р. і укласти договори про пайову участь (внесок) замовника у створенні і розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури в м. Хуст

Рішенням Хустського районного суду від суду від 25 листопада 2014 року позов задоволено. Поновлено виконавчому комітету Хустської міської ради строк на звернення до суду. У задоволенні позову виконавчого комітету Хустської міської ради до ОСОБА_2 про зобов'язання відповідача виконати п.2.5 рішення виконавчого комітету Хустської міської ради №584 від 31.08.2007 року та п.3.1 рішення виконавчого комітету Хустської міської ради №981 від 28.11.2008 року і укласти договори про пайову участь (внесок) замовника у створенні і розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури в м. Хуст -відмовлено .

В апеляційній скарзі позивач просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення позову, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи та перевіривши наведені в апеляційній скарзі доводи, колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Закарпатської області дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст. 213 ЦПК України судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим.

Рішення є таким, коли суд на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які посилалися сторони як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених належними і допустимими доказами, виконавши всі вимоги цивільного судочинства відповідно до ст. 2 ЦПК України, вирішив справу згідно з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин відповідно до ст. 8 ЦПК, правильно витлумачивши ці норми .

Рішення суду першої інстанції зазначеним вимогам не відповідає, підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення.

Відповідно до ч. 1 ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Захист цивільних прав - це застосування цивільно-правових засобів з метою забезпечення цивільних прав.

Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України (ст. 4 ЦПК України).

Стаття ст. 15 ЦК України передбачає право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Таким чином, порушення, невизнання або оспорення суб'єктивного права є підставою для звернення особи за захистом свого права із застосуванням відповідного способу захисту.

Відповідно до ч.1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутись до суду за захистом свого особистого немайнового права або майнового права та інтерес.

Способи захисту цивільного права та інтересів зазначені в ч.2 ст. 16 ЦК України.

Одним із способів захисту прав та інтересів є примусове виконання обов'язку в натурі. Даний спосіб захисту застосовується у тих випадках, коли відповідач зобов'язаний був вчинити певні дії по відношенню до позивача, але відмовився або уникає можливості виконати свій обов'язок. Такий засіб захисту застосовується за наявності зобов'язальних правовідносин між позивачем та відповідачем.

Відповідно до ч.2 ст. 509 ЦК України зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Згідно ч.3, ч.4 ст. 11 ЦК України цивільні права та обов'язки можуть виникати безпосередньо з актів цивільного законодавства. У випадках, встановлених актами цивільного законодавства, цивільні права та обов'язки виникають безпосередньо з актів органів державної влади або органів місцевого самоврядування.

Відповідно до ст.27-1 Закону України «Про планування і забудову територій» від 20.04.2000р. №1699, який був чинний на момент прийняття виконкомом вище зазначених рішень, згідно ст. 40 чинного Закону України «Про здійснення містобудівної діяльності» від 17.02.2011р. №3038 замовник, який має намір здійснити будівництво об'єкта містобудування у населеному пункті, зобов'язаний взяти участь у розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури міста. Пайова участь у розвитку інфраструктури населеного пункту полягає у перерахуванні замовником до прийняття об'єкта будівництва в експлуатацію до відповідного місцевого бюджету коштів для створення і розвитку зазначеної інфраструктури. Величина пайової участі (внеску) замовника у створенні інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури населеного пункту визначається у договорі, укладеному з органом місцевого самоврядування, відповідно до встановленого органом місцевого самоврядування розміру пайової участі (внеску) замовника від загальної кошторисної вартості будівництва (реконструкції) об'єкта містобудування, визначеної згідно з державними будівельними нормами. Розмір пайової участі у розвитку інфраструктури населеного пункту визначається протягом десяти робочих днів з дня реєстрації органом місцевого самоврядування звернення замовника про укладення договору про пайову участь та доданих до нього документів, що підтверджують вартість будівництва об'єкта, з техніко економічними показниками.

Таким чином, обома вище наведеними актами цивільного законодавства визначено обов'язки забудовника взяти пайову участь у розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури міста, а також визначено, що саме забудовник звертається із заявою про укладення договору про пайову участь у створенні і розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури населеного пункту, а не орган місцевого самоврядування надсилає забудовнику проект угоди.

Матеріалами справи встановлено, що рішенням виконавчого комітету Хустської міської ради від 31.08.2007 року за №584 надано дозвіл ОСОБА_2 на розробку проектно-кошторисної документації на розширення ТПК «Карпати» в АДРЕСА_1 за рахунок дворогосподарств по АДРЕСА_2 і зобов'язано ОСОБА_2: п.2.1 до початку проектних робіт отримати заключення та ТУ від СЕС, держпожінспекції, ВУ ВКГ, РЕМ, УПЕГГ, ОДІзЕ, РТІЕБ; п.2.2 отримати від головного архітектора м.Хуст вихідні дані для проектування розширення ТПК «Карпати» в АДРЕСА_1 за рахунок дворогосподарств по по АДРЕСА_2 ; п.2.3 розробити проектно-кошторисну документацію в ліцензованій проектній організації та погодити його у встановленому порядку з головним архітектором м. Хуст, СЕС, ІДПН; п.2.4 після погодження проектно-кошторисної документації на розширення ТПК «Карпати» в АДРЕСА_1 за рахунок дворогосподарства по АДРЕСА_2 подати матеріали на розгляд виконкому Хустської міської ради та отримати дозвіл на будівництво; п. 2.5 для розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури м.Хуст та на виконання постанови КМУ №40 від 24.01.2007р. перерахувати на рахунок виконавчого комітету Хустської міської ради 10 % вартості реконструкції; п.2.6 після завершення будівельних робіт представити об'єкт державній технічній комісії для прийняття його до експлуатації. (а.с.6)

Рішенням виконавчого комітету Хустської міської ради від 28.11.2008 р. №981 затверджено проектно-кошторисну документацію та надано дозвіл ОСОБА_2 на розширення ТПК «Карпати» з прибудовою готельного корпусу в АДРЕСА_2. і пунктом 3.1 даного рішення зобов'язано відповідача відповідно до ст.27-1 Закону України «Про планування і забудову територій» укласти договір про обов'язкову пайову участь замовника у створенні і розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури. (а.с.7)

18.12.2008 року інспекцією Державного архітектурно-будівельного контролю у Закарпатській області відповідачу ОСОБА_2 надано Дозвіл на виконання будівельних робіт за №2384 (а.с.8)

03.08.2011 року інспекцією ДАБК у Закарпатській області за №ЗК143110238 зареєстрована Декларація готовність вище вказаного об'єкта до експлуатації (а.с.9-15).

Відповідач ОСОБА_2, як забудовник, свої цивільні обов'язки не виконала, договір про обов'язкову пайову участь замовника у створенні і розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури не уклала та невиконала рішення органу місцевого самоврядування щодо перерахування на рахунок виконавчого комітету Хустської міської ради 10 % вартості реконструкції, чим порушила права позивача.

З врахуванням наведеного заявлені позовні вимоги позивача в частині зобов'язання відповідача ОСОБА_2 виконати п.2.5 рішення виконавчого комітету Хустської міської ради №584 від 31.08.2007 р. є обґрунтованими і підлягаю задоволенню.

В той же час, вимоги позивача про зобов'язання відповідача виконати п.3.1 рішення виконавчого комітету Хустської міської ради №981 від 28.11.2008 р. і укласти договори про пайову участь (внесок) замовника у створенні і розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури в м. Хуст не підлягають до задоволення виходячи з наступного.

Відповідно до п.3 ст. 3 ЦК України цивільне законодавство передбачає загальний принцип свободи договору.

Серед способів захисту, передбачених ч.2 ст. 16 ЦК України, не зазначено такого способу захисту, як установлення правовідносин (в тому числі шляхом зобов'язання особи до укладення відповідних договорів).

Зобов'язання укласти договір у судовому порядку не відповідає способам захисту прав, передбачених ст. 16 ЦК (постанова Верховного Суду України від 10 жовтня 2012 року № 6-110цс12).

Зазначена Постанова ВСУ прийнята з підстав передбачених п.1 ч.1 ст. 355 ЦПК України, а тому висновки викладені в ній є обов'язковими для всіх судів України (ч.2 ст. 214, ч.1 ст. 360-7 ЦПК України).

За наведених обставин у заявленому позові виконкому Хустської міської ради в цій частині слід відмовити.

Суд першої інстанції при розгляді даної справи вищезазначених фактичних обставин справи та вимог закону не врахував, в рішенні навів взаємовиключні висновки, неправильно застосувавши норми матеріального та процесуального права.

З врахуванням викладеного рішення суду першої інстанції, як постановлене з порушенням норм матеріального і процесуального права, підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про часткове задоволення позову з вищенаведених підстав.

Керуючись ст. ст. 307, 309 , 313, 316, 317, 319 ЦПК України колегія суддів -,

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу виконавчого комітету Хустської міської ради задовольнити частково.

Рішення Хустського районного суду від 25 листопада 2014 року скасувати, ухваливши по справі нове рішення .

Позов виконавчого комітету Хустської міської ради задовольнити частково.

Зобов'язати ОСОБА_2 виконати п.2.5 рішення виконавчого комітету Хустської міської ради №584 від 31.08.2007 року.

В решті заявлених вимог виконавчого комітету Хустської міської ради - відмовити.

Рішення набирає законної сили з дня його ухвалення і може бути оскаржено в касаційному порядку на протязі двадцяти днів з дня набрання ним законної сили шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Суддя-доповідач

Судді