АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Доповідач - Панченко М.М.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 грудня 2015 року м.Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду м.Києва у складі:

головуючого - Панченка М.М.

суддів - Барановської Л.В., Побірченко Т.І.

при секретарі - Мікітчак А.Л.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Києві апеляційну скаргу ОСОБА_1, який діє за дорученням ОСОБА_2, на ухвалу Дніпровського районного суду м. Києва від 05 лютого 2015 року про визнання неподаною та повернення заявнику заяви про скасування рішення Постійно діючого третейського суду при Асоціації українських банків від 29 серпня 2014 року,-

В С Т А Н О В И Л А:

У січні 2015 року ОСОБА_2 звернулася до суду із заявою про скасування рішення Постійно діючого третейського суду при Асоціації українських банків від 29 серпня 2014 року щодо стягнення з ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» кредитної заборгованості в розмірі 1 306 549 грн. 68 коп., а також судових витрат.

Ухвалою судді Дніпровського районного суду м. Києва від 16 січня 2015 року зазначену заяву залишено без руху та надано строк - два дні з моменту отримання копії ухвали для усунення недоліків, а саме: сплати судового збору і надання суду оригіналів або належним чином завірених копій третейської угоди та рішення третейського суду, яке заявник просить скасувати.

Ухвалою судді Дніпровського районного суду м. Києва від 05 лютого 2015 року заяву ОСОБА_2 визнано неподаною та повернуто заявнику, у зв'язку з неповним усуненням останньою недоліків. Зокрема, заявником надано суду копію рішення Постійно діючого третейського суду при Асоціації українських банків від 29 серпня 2014 року, завірену президентом Асоціації українських банків, а не головою відповідного третейського суду, як того вимагають приписи п. 1 ч. 3 ст. 389-2 ЦПК України.

В поданій апеляційній скарзі ОСОБА_1, який діє за дорученням ОСОБА_2, просить оскаржувану ухвалу скасувати, а питання щодо прийняття до провадження вказаної заяви передати на новий розгляд до суду першої інстанції. Послався на те, що додане до заяви рішення третейського суду є оригіналом, а постановлена судом ухвала обмежує доступ заявника до правосуддя.

Заслухавши доповідь судді Панченка М.М., пояснення осіб, що з'явились до суду, з'ясувавши обставини справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про задоволення апеляційної скарги з наступних підстав.

Відповідно до ч. 4 ст. 389-2 ЦПК України, заява про скасування рішення третейського суду, подана без додержання вимог, визначених у цій статті, а також у разі несплати суми судового збору повертається особі, яка її подала, чи залишається без руху в порядку, встановленому статтею 121 цього Кодексу.

За змістом ч. 2 ст. 121 ЦПК України, якщо позивач відповідно до ухвали суду у встановлений строк виконає вимоги, визначені статтями 119 і 120 цього Кодексу, сплатить суму судового збору позовна заява вважається поданою в день первісного її подання до суду. Інакше заява вважається неподаною і повертається позивачеві.

Визнаючи неподаною та повертаючи ОСОБА_2 заяву про скасування рішення третейського суду, суд першої інстанції виходив з того, що заявницею на виконання ухвали суду про залишення заяви без руху не повністю усунуто недоліки та не приведено вказану заяву у відповідність з вимогами, встановленими чинним процесуальним законодавством, зокрема, ст. 389-2 ЦПК України.

Так, згідно п. 1 ч. 3 ст. 389-2 ЦПК України, до заяви про скасування рішення третейського суду додається оригінал рішення третейського суду або належним чином завірена його копія. Копія рішення постійно діючого третейського суду завіряється головою постійно діючого третейського суду, а копія рішення третейського суду для вирішення конкретного спору має бути нотаріально завірена.

Між тим, до вказаної заяви ОСОБА_2 була додана копія рішення третейського суду, яка завірена неналежним чином. Зокрема, зазначений документ завірено президентом Асоціації українських банків, а не головою відповідного третейського суду.

Проте, колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що суд першої інстанції не був позбавлений можливості витребувати матеріали третейської справи з метою перевірки наданого заявником документу на предмет відповідності оригіналу рішення Постійно діючого третейського суду при Асоціації українських банків від 29 серпня 2014 року.

Крім того, суд міг продовжити ОСОБА_2 строк на усунення недоліків її заяви в частині надання належно завіреної копії рішення третейського суду, враховуючи що всі інші недоліки заявником було усунуто, а попередній строк на усунення недоліків відповідно до ухвали про залишення заяви без руху становив лише два дні, що об'єктивно ускладнювало можливість заявника привести заяву у відповідність до вимог чинного процесуального законодавства.

Таким чином, суд першої інстанції формально підійшов до вирішення питання про прийняття заяви ОСОБА_2 про скасування рішення постійно діючого третейського суду, чим обмежив право заявника на доступ до правосуддя, а тому вказане питання підлягає передачі до суду першої інстанції на новий розгляд, в ході якого суду першої інстанції необхідно врахувати наведене вище та ухвалити законне і обґрунтоване судове рішення.

Відповідно до п.3 ч.1 ст.312 ЦПК України розглянувши скаргу на ухвалу суду першої інстанції, апеляційний суд скасовує ухвалу і передає питання на новий розгляд до суду першої інстанції, якщо останній порушив порядок, встановлений для його вирішення.

Керуючись ст.ст.307,312 ЦПК України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1, який діє за дорученням ОСОБА_2, задовольнити.

Скасувати ухвалу Дніпровського районного суду м. Києва від 05 лютого 2015 року, а питання передати на новий розгляд до суду першої інстнації.

Ухвала набирає чинності з моменту її постановлення і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий:

Судді: