Справа №: 398/3144/15-ц
РІШЕННЯ

Іменем України

"03" грудня 2015 р.

Олександрійський міськрайонний суд Кіровоградської області у складі:

судді Нероди Л.М.,

секретарі Борозній Л.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок вчинення злочину,

ВСТАНОВИВ:

У червні 2015 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок вчинення злочину.

Позивач у своїй позовній заяві посилався на те, що 22 серпня 2012 року близько 06 години 30 хвилин ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 керував автомобілем НОМЕР_1, рухаючись автодорогою Стрий-Тернопіль-Кіровоград-Знамянка в напрямку м. Тернопіль скоїв ДТП. Внаслідок ДТП позивач ОСОБА_1, як пасажир автомобіля НОМЕР_1 отримав тілесні ушкодження у вигляді відкритих осколкових переломів та ран мяких тканин в їх проекції правого стегна, проксимального кінця правої гомілки з розчавленням мяких тканин і колінного суглобу, ушкодження судин нервового пучка, що призвели до розвитку травматичного шоку середньої важкості (АТ 100 х 70 мм.рт.ст., пульс 90/хв.) та ампутації правої нижньої кінцівки на рівні верхньої третини правого стегна, які згідно висновку судово-медичної експертизи відносяться до категорії тяжких тілесних ушкоджень за кінцевим результатом та наслідками. Вироком Волочиського районного суду Хмельницької області від 11.12.2012 року ОСОБА_2 визнано винним за ч. 2 ст. 286 КК України та призначено покарання чотири роки позбавлення волі без позбавлення права керування транспортними засобами. На підставі ст. 75, 76 КК України засудженого ОСОБА_2 від відбування основного покарання звільнено та встановлено іспитовий строк два роки. Позивач вказує, що лікування, реабілітація та протезування потребують значного часу та коштів, а тому втрата загальної працездатності повинна бути відшкодована, тому просить стягнути з відповідача 64 821 грн. 01 коп. матеріальної шкоди та моральну шкоду у розмірі 100 000 грн. 00 коп. на загальну суму 164 821 грн. 01 коп.

Позивач та його представник у судовому засіданні позовні вимоги підтримали у повному обсязі та просили задоволити.

Представник відповідача позовні вимоги визнав частково та вказав, що визнає ОСОБА_2 моральну шкоду у розмірі 5 000 грн. 00 коп. та частково матеріальну шкоду, зокрема, не визнає відшкодування заробітку (доходу) внаслідок втрати працездатності. Також вказав, що відповідач, не чекаючи вироку, відшкодував матеріальну шкоду у розмірі 8 590 грн. 00 коп.

Заслухавши сторін та дослідивши матеріали цивільної справи, судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини.

Вироком Волочиського районного суду Хмельницької області від 11.12.2012 року ОСОБА_2 визнано винним за ч. 2 ст. 286 КК України та призначено покарання чотири роки позбавлення волі без позбавлення права керування транспортними засобами. На підставі ст. 75, 76 КК України засудженого ОСОБА_2 від відбування основного покарання звільнено та встановлено іспитовий строк два роки.

ОСОБА_1 отримав тілесні ушкодження у вигляді відкритих уламкових переломів та ран мяких тканин в їх проекції правого стегна, проксимального кінця правої гомілки з розчавленням мяких тканин і колінного суглобу, ушкодження судин нервового пучка, що призвели до розвитку травматичного шоку середньої важкості (АТ 100 х 70 мм.рт.ст., пульс 90/хв.) та ампутації правої нижньої кінцівки на рівні верхньої третини правого стегна, згідно вироку Волочиського районного суду Хмельницької області від 11.12.2012 року.

Судом враховано, що протиправна поведінка відповідача, вина, наявність матеріальної шкоди, причинний звязок між протиправною поведінкою та настанню наслідків у виді шкоди знайшли своє підтвердження у судовому засіданні.

Однак, суд не може повністю погодитися з вимогами позивача в частині стягнення матеріальної шкоди з наступних підстав.

Відповідно до ст. 56 КПК України, потерпілий має право на відшкодування завданої кримінальним правопорушенням шкоди в порядку, передбаченому законом.

Згідно ст. 128 КПК України особа, яка не предявила цивільного позову в кримінальному процесі, а також особа, цивільний позов якої залишено без розгляду, має право предявити його в порядку цивільного судочинства.

Стаття 61 ЦПК України вказує, що вирок у кримінальному провадженні, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обовязкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою.

Згідно ст. 3 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ст. 1177 ЦК України, шкода, завдана фізичній особі, яка потерпіла від кримінального правопорушення, відшкодовується відповідно до закону.

Згідно ст. 1195 ЦК України, фізична або юридична особа, яка завдала шкоди каліцтвом або іншим ушкодженням здоровя фізичній особі, зобовязана відшкодувати потерпілому заробіток (дохід), втрачений ним внаслідок втрати чи зменшення професійної або загальної працездатності, а також відшкодувати додаткові витрати, викликані необхідністю посиленого харчування, санаторно-курортного лікування, придбання ліків, протезування, стороннього догляду тощо.

Оскільки судом встановлено і матеріалами справи підтверджено, що позивач внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, скоєної відповідачем, отримав тілесні ушкодження, у звязку із чим проходив лікування.

У підтвердження витрат на ліки позивачем були надані фіскальні чеки та медична документація про призначення медичних препаратів та витрати, необхідні на проведеня операцій (встановлення апарату Єлізарова та зняття апарату Єлізарова) та комплекс передопераційної підготовки.

У звязку з визнанням відповідачем таких матеріальних вимог позивача, суд дійшов висновку про обґрунтованість заявлених вимог позивача в частині відшкодування матеріальної шкоди у розмірі 27 004 грн. 28 коп. Також матеріали справи містять чеки, які вказують про придбання палива та транспортні витрати позивача у розмірі 4 311 грн. 79 коп.

У судовому засіданні не знайшли свого підтвердження факти викладені позивачем щодо відшкодування вартості переливання донорської крові у розмірі 800 грн. 00 коп., так як позивачем не надано відповідних та допустимих доказів сплати за дану послугу.

Витрати у розмірі 3 076 грн. 94 коп. на проживання дружини позивача у готелі «Дружба» міста Волочиськ, а також проживання та харчування у місті Харків не підлягають стягненню, так як не понесені потерпілим від злочину.

З урахуванням того, що відповідач добровільно сплатив 8 590 грн. 00 коп., то необхідно частково задоволити позовні вимоги про відшкодування матеріальної шкоди у розмірі 31 316 грн. 07 коп.

Стосовно стягнення матеріальної шкоди внаслідок втрати працездатності, суд зазначає наступне.

На момент скоєння дорожньо-транспортної пригоди позивач працював, так як 14 січня 2015 року, ОСОБА_1 отримав пенсійне посвідчення № серії ААИ №142117, де зазначено, що вид пенсії: по інвалідності 2 грп. трудове каліцтво, термін дії: довічно.

Відповідно до ст. 1197 ЦК України, розмір втраченого фізичною особою внаслідок каліцтва або іншого ушкодження здоровя заробітку (доходу), що підлягає відшкодуванню, визначається у відсотках від середнього місячного заробітку (доходу), який потерпілий мав до каліцтва або іншого ушкодження здоровя, з урахуванням ступеня втрати потерпілим професійної працездатності, а за її відсутності - загальної працездатності.

Середньомісячний заробіток (дохід) обчислюється за бажанням потерпілого за дванадцять або за три останні календарні місяці роботи, що передували ушкодженню здоровя або втраті працездатності внаслідок каліцтва або іншого ушкодження здоровя. Якщо середньомісячний заробіток (дохід) потерпілого є меншим від пятикратного розміру мінімальної заробітної плати, розмір втраченого заробітку (доходу) обчислюється виходячи з пятикратного розміру мінімальної заробітної плати.

Якщо потерпілий на момент завдання йому шкоди не працював, його середньомісячний заробіток (дохід) обчислюється, за його бажанням, виходячи з його заробітку до звільнення або звичайного розміру заробітної плати працівника його кваліфікації у цій місцевості.

Судом взято до уваги, що визначення середнього заробітку необхідно вираховувати з загальної суми доходів, який отриманий потерпілим за останні дванадцять або за три останні календарні місяці, що передували ушкодженню здоровя або втраті працездатності внаслідок каліцтва або іншого ушкодження здоровя, тому необхідно ділити відповідно на 12 або на 3.

Судом встановлено, що матеріали цивільної справи не містять належних та допустимих доказів щодо працевлаштування позивача і загальної суми його доходів та у позовній заяві останній посилається на рахунок відшкодування втрати працездатності, виходячи з мінімальної заробітної плати, де розмір мінімальної заробітної плати 1 073 грн. 00 коп. х 36 місяців = відшкодування втрати працездатності у розмірі 38 628 грн. 00 коп.

Суд не погоджується з розрахунком позивача, так як він суперечить порядку визначеному законом, зокрема, для визначення ступеня втрати (у відсотках) позивачем професійної чи загальної працездатності необхідно надати відповідний медичний висновок.

Так, для обчислення потрібно: середній заробіток потерпілого за місяць, та % втрати професійної працездатності, наприклад, 50 відсотків, то розмір втраченого заробітку складе: заробіток потерпілого х 50% = щомісячний розмір відшкодування втрати працездатності.

Судом під час розгляду справи було повторно розяснено сторонам право щодо надання відповідних доказів для підтвердження або спростування даних фактів. Інших доказів суду сторонами не надано.

Крім того, матеріали справи не містять доказів щодо отримання позивачем виплат по тимчасовій непрацездатності з урахуванням середнього заробітку працюючого, так як позивач знаходився на лікарняному. Таким чином, суд позбавлений можливості здійснення розрахунку для визначення різниці між фактичним отримання виплат по тимчасовій непрацездатності та середнім заробітком позивача.

Отже позовна вимога про відшкодування втраченого позивачем внаслідок каліцтва або іншого ушкодження здоровя заробітку (доходу) не підлягає задоволенню.

Позивач просить стягнути з відповідача моральну шкоду у розмірі 100 000 грн. 00 коп.

Конституція України визначає життя і здоровя людини найвищою соціальною цінністю (стаття 3). Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого права і способом захисту цивільних прав може бути відшкодування, в тому числі, моральної (немайнової) шкоди, завданої каліцтвом або іншим ушкодженням здоровя (ст. ст. 16, 1168 ЦК України).

Моральна шкода полягає, зокрема, у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у звязку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоровя, а розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди. Моральна шкода відшкодовується одноразово, незалежно від майнової шкоди та не повязана з розміром цього відшкодування (ст. 23 ЦК України). Також враховується інтенсивність і тривалість психічних переживань особи, характер негативних наслідків, заподіяних злочином.

Згідно ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Суд дійшов висновку, що відшкодувати шкоду завдану здоровю, неможливо. Унікальні особливості здоровя не завжди дають можливість повернутися в той стан, який був до медичного втручання. Така шкода є невиправною. Медична наука та практика вказує, що навіть трансплантація органів не дає стовідсоткового відновлення організму.

Визначення суми психологічних переживань та страждань позивача у грошовому еквіваленті експертами-психологами неможливо, так як методика такого розрахунку не затверджена у встановленому порядку Міністерством юстиції України.

Відповідно до розяснень, що містяться в п.9 Постанови Пленуму Верховного Суду України №4 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоровя потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

Суд приймає до уваги посилання позивача на те, що внаслідок отримання травм останньому було завдано моральних страждань, які полягають у тривалому курсі лікування, що завдало йому фізичного болю та душевних страждань, ступеню вини відповідача. Враховуючи вимоги розумності і справедливості, суд вважає, що необхідно задоволити дану позовну вимогу частково у розмірі 20 000 грн. 00 коп.

Позивач звернувся до суду з позовом про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої злочином, яка виявилася в ушкодженні здоровя потерпілого.

Відповідно до ст. 5 Закону України «Про судовий збір», від сплати судового збору звільняються позивачі - за подання позовів про відшкодування шкоди, заподіяної каліцтвом або іншим ушкодженням здоровя, а також смертю фізичної особи.

Керуючись ст. 1167, 1168, 1177, 1195, 1197 ЦК України, ст. ст. 10, 11, 60, 88, 130, 209, 212, 213-215 ЦПК України, суд,

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 задоволити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 матеріальну шкоду у розмірі 30 026 (тридцять тисяч двадцять шість) грн. 07 коп. та моральну шкоду у розмірі 20 000 (двадцять тисяч) грн. 00 коп.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Кіровоградської області через суд першої інстанції шляхом подачі в 10-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку на апеляційне оскарження. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

СУДДЯ: Л.М. НЕРОДА