АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22-ц/793/604/15Головуючий по 1 інстанції
Категорія : на ухвалу Зінченко М. Г.
Доповідач в апеляційній інстанції
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 березня 2015 року Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Черкаської області в складі:

головуючогоПальонного В. С.
суддівЄльцова В. О. , Карпенко О. В.
при секретаріПосипайко А.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Черкаси апеляційну скаргу представника ОСОБА_6 на ухвалу судді Катеринопільського районного суду Черкаської області від 19 рудня 2014 року про відмову у відкритті провадження у справі за позовом ОСОБА_6 до Головного управління Держземагентства у Черкаській області, третя особа Катеринопільське відділення Звенигородської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міністерства доходів України в Черкаській області, про звільнення від сплати орендної плати за користування земельною ділянкою, -

в с т а н о в и л а :

В грудні 2014 року ОСОБА_6 звернувся до суду з позовом до Головного управління Держземагентства у Черкаській області, третя особа Катеринопільське відділення Звенигородської об'єднаної ДПІ ГУ Міндоходів України в Черкаській області, про звільнення від сплати орендної плати за користування земельною ділянкою.

В обґрунтування позовних вимог вказував, що за договорами оренди землі від 16 серпня 2013 року Головним управлінням Держземагентства у Черкаській області йому передано в строкове платне користування дві земельні ділянки державної власності сільськогосподарського призначення площею відповідно 81,5910га та 24,00га, розташовані в адміністративних межах Єрківської сільської ради Катеринопільського району, для ведення фермерського господарства.

За умовами вказаних договорів оренди Головне управління Держземагенства у Черкаській області взяло на себе зобов'язання надати йому в користування зазначені земельні ділянки, але це зобов'язання залишається невиконаним, оскільки ці земельні ділянки без відповідних правових підстав займають жителі с. Єрки Катеринопільського району і він позбавлений можливості приступити до реалізації законного права землекористування.

З врахуванням викладено ОСОБА_6 просив суд зобов'язати Головне управління Держземагентства у Черкаській області звільнити його від сплати орендної плати за вказаними договорами оренди землі за період з 12 грудня 2013 року по 26 лютого 2014 року в сумі 23351 грн. 81 коп.

Ухвалою судді Катеринопільського районного суду Черкаської області від 19 грудня 2014 року у відкритті провадження у справі за позовом ОСОБА_6 відмовлено в зв'язку з тим, що заява не підлягає розгляду в судах у порядку цивільного судочинства.

Не погоджуючись з ухвалою суду, представник ОСОБА_6 подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм процесуального права, просить її скасувати та направити справу до суду першої інстанції для вирішення питання про відкриття провадження.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника ОСОБА_6, яка підтримала апеляційну скаргу, вивчивши та обговоривши матеріали справи, судова колегія вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Відмовляючи у відкритті провадження у справі за позовом ОСОБА_6, суд виходив з того, що правовідносини, які виникли між сторонами, ґрунтуються на адміністративному договорі, а оскільки відповідно до п.4 ч.1 ст.17 КАС України спори, що виникають з приводу укладання, виконання, припинення, скасування чи визнання нечинними адміністративних договорів віднесено до юрисдикції адміністративних судів, то даний спір не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Проте, погодитись з таким висновком суду не можна, оскільки він не відповідає вимогам закону.

За змістом частини другої статті 4 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на всі публічно-правові спори, крім спорів, для яких законом встановлений інший порядок судового вирішення.

Законодавство не містить визначення терміна «публічно-правовий спір». Для розгляду спору адміністративним судом необхідно встановити його публічно-правовий зміст (характер). Для з'ясування характеру спору потрібно враховувати, що протилежним за змістом є приватно-правовий спір. Це означає, що в основі розмежування спорів лежить поділ права на публічне та приватне.

Вирішуючи питання про віднесення норми до публічного права, а спору до публічно-правового потрібно враховувати загальнотеоретичні та законодавчі критерії. Зокрема, за змістом пункту 1 частини першої статті 3 КАС України у публічно-правовому спорі, як правило, хоча б однією стороною є орган виконавчої влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа або інший суб'єкт, який здійснює владні управлінські функції на основі законодавства, у тому числі на виконання делегованих повноважень.

При цьому необхідно звертати увагу на те, що спір набуває ознак публічно-правового за умов не лише наявності серед суб'єктів спору публічного органу чи посадової особи, а й здійснення ним (ними) у цих відносинах владних управлінських функцій.

Пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у пунктах 6-7 постанови №3 від 1 березня 2013 року «Про деякі питання юрисдикції загальних судів та визначення підсудності цивільних справ» роз'яснив, що при вирішенні питань, пов'язаних із компетенцією судів у спорах, що витікають із земельних відносин, судам слід ураховувати роз'яснення, викладені в пунктах 2 і 3 постанови Пленуму Верховного Суду України від 16 квітня 2004 року №7 «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» (із змінами і доповненнями, внесеними постановою Пленуму Верховного Суду України від 19 березня 2010 року №2), а також Рішення Конституційного Суду України від 1 квітня 2010 року № 10-рп/2010 у справі за конституційним поданням Вищого адміністративного Суду України щодо офіційного тлумачення положень частини першої статті 143 Конституції України, пунктів «а», «б», «в». «г» статті 12 Земельного кодексу України, пункту 1 частини першої статті 17 Кодексу адміністративного судочинства України.

При цьому суди мають виходити з того, що згідно зі статтями 13 і 14 Конституції України, статтями 177, 181, 324 і главою 30 ЦК земля та земельні ділянки є об'єктами цивільних прав, а держава і територіальні громади через свої органи беруть участь у земельних відносинах із метою реалізації цивільних та інших прав у приватноправових відносинах, тобто прав власників земельних ділянок. Отже, суд має з'ясувати, є спір приватноправовим або публічно-правовим; чи виник спір із відносин, урегульованих нормами цивільного права, чи пов'язані ці відносини зі здійсненням сторонами цивільних або інших майнових прав на земельні ділянки на засадах рівності; чи виник спір щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень при реалізації ним управлінських функцій у сфері земельних відносин.

Земельні відносини, суб'єктами яких є фізичні чи юридичні особи, органи місцевого с самоврядування, органи державної влади, а об'єктами - землі у межах території України, земельні ділянки та права на них, у тому числі на земельні частки (паї), регулюються земельним і цивільним законодавством на принципах забезпечення юридичної рівності прав їх учасників, забезпечення гарантій прав на землю (стаття 1 ЦК, статті 2,5 Земельного кодексу України). Захист судом прав на землю у цих відносинах здійснюється способами, визначеними статтями 16,21,393 ЦК, статтею 152 ЗК. У тому числі шляхом визнання недійсними рішень органів виконавчої влади, органів місцевого самоврядування.

Відповідно до цього спори, що викають із земельних відносин, у яких хоча б однією із сторін є фізична особа, незважаючи на участь у них суб'єкта владних повноважень, згідно зі статтею 15 ЦПК розглядаються в порядку цивільного судочинства.

З матеріалів справи вбачається, що між сторонами виник земельний спір з приводу виконання укладених між ними договорів про надання земельних ділянок для ведення фермерського господарства в частині нарахування орендної плати.

Даний спір виник із відносин, урегульованих нормами цивільного права, ці відносини пов'язані із здійсненням сторонами цивільних прав на земельні ділянки на засадах рівності, оскільки в даному випадку держава через свої уповноважені органи (органи Держземагенства), надаючи земельні ділянки в оренду для ведення фермерського господарства, бере участь у земельних відносинах з метою реалізації цивільних та інших прав у приватноправових відносинах і уповноважені нею органи при цьому не здійснюють владних управлінських функцій.

Суд на вказані обставини та вимоги закону уваги не звернув і прийшов до помилкового висновку про публічно-правовий характер спору між сторонами у справі.

З огляду на викладене оскаржувана ухвала підлягає скасуванню з направленням позовної заяви ОСОБА_6 до суду першої інстанції для вирішення питання про відкриття провадження у справі.

Керуючись ст. ст. 307, 311, 314, 315 ЦПК України, колегія суддів,-

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу задовольнити.

Ухвалу судді Катеринопільського районного суду Черкаської області від 19 грудня 2014 року про відмову у відкритті провадження у справі за позовом ОСОБА_6 до Головного управління Держземагентства у Черкаській області, третя особа Катеринопільське відділення Звенигородської об'єднаної державної податкової інспекції головного управління Міністерства доходів України в Черкаській області, про звільнення від сплати орендної плати за користування земельною ділянкою скасувати.

Позовну заяву ОСОБА_6 до Головного управління Держземагентства у Черкаській області, третя особа Катеринопільське відділення Звенигородської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міністерства доходів України в Черкаській області, про звільнення від сплати орендної плати за користування земельною ділянкою направити до Катеринопільського районного суду Черкаської області для вирішення питання про відкриття провадження у справі.

Ухвала набирає чинності з моменту проголошення, касаційному оскарженню не підлягає.

Головуючий :

Судді :