Справа № 495/1254/15-ц
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 березня 2015 року м. Білгород-Дністровський

Білгород-Дністровський міськрайонний суд Одеської області у складі:

головуючого судді: Мишко В.В.

при секретарі судового засідання: Охримчук А.В.

за участю представників сторін:

від позивача: не з'явився

від відповідача: не зявилися

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Білгород-Дністровському Одеської області заяву Білгород-Дністровської міської ради Одеської області про перегляд заочного рішення

по справі № 495/9251/14-ц

за позовом ОСОБА_1

до Білгород-Дністровської міської ради Одеської області

про визнання права власності на спадкове майно

В С Т А Н О В И В :

11.12.2014 року ОСОБА_1 (далі по тексту позивач) звернувся до Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області з позовною заявою до Білгород-Дністровської міської ради Одеської області (далі по тексту відповідач) про визнання права власності на спадкове майно.

Так, позивач просив суд:

- встановити факт належності квартири АДРЕСА_1, загальною площею 68,86 кв.м., житловою площею 40,31 кв.м. ОСОБА_2, яка померла 07.07.2014 року;

- визнати за ОСОБА_1 право власності на квартиру АДРЕСА_2, загальною площею 40,9 кв.м.

Заочним рішенням Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 02.02.2015 року по справі № 495/9251/14-ц позовні вимоги ОСОБА_1 було задоволено частково. Встановлено факт належності 3/4 частин квартири АДРЕСА_1, загальною площею 68,86 кв.м., житловою площею 40,31 кв.м. ОСОБА_2, яка померла 19.11.2009 року. Визнано за ОСОБА_1 право власності на квартиру АДРЕСА_2, загальною площею 68,86 кв.м., житловою площею 40,31 кв.м. У задоволенні інших позовних вимог було відмовлено.

20.02.2015 року від відповідача до Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області надійшла заява про перегляд заочного рішення Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 02.02.2015 року по справі № 495/9251/14-ц.

Така заява мотивована тим, що судом при прийнятті рішення про набуття власності у порядку спадкування не була врахована ст.1218 Цивільного кодексу України та положення Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду». Крім того, в матеріалах справи відсутні належні докази на підтвердження того, що квартира АДРЕСА_3, надавалась у власність ОСОБА_2, а посилання на ордер від 23.04.1993 року серії НФ №32, який є документом, що дає право на вселення в квартиру, не можна розглядати як документ, що посвідчує право власності. Тобто, приймаючи рішення судом не враховані докази, які мають істотне значення для правильного вирішення справи. В матеріалах справи також відсутні докази повідомлення відповідача про час та місце судового розгляду.

Представник заявника ОСОБА_3 просить задовольнити заявлені вимоги в повному обсязі, скасувати заочне рішення Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 02.02.2015 року та призначити справу до розгляду в загальному порядку.

Учасники судового процесу в судове засідання не з'явилися та суд вважає за можливе розглянути справу за їх відсутності на підставі наявних та достатніх для розгляду матеріалів справи.

У відповідності до ч.2 ст.197 Цивільного процесуального кодексу України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, вивчивши матеріали справи в межах заяви про перегляд заочного рішення, вважає, що остання підлягає задоволенню, так як судом при його винесенні не були враховані докази, які мають істотне значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до розяснень, викладених у пунктах 1, 6 постанови Пленуму Верховного Суду України від 29.12.1976 року № 11 «Про судове рішення», рішення є законним тоді, коли суд виконавши всі вимоги процесуального законодавства і всебічно перевіривши обставини, вирішив справу у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, а за їх відсутності на підставі закону, що регулює подібні відносини, або виходячи із загальних засад і змісту законодавства України; обґрунтованим визнається рішення, в якому повно відображені обставини, які мають значення до даної справи, висновки суду про встановлені обставини і правові наслідки є вичерпними, відповідають дійсності і підтверджуються достовірними доказами, дослідженнями в судовому засіданні.

Згідно листа Верховного Суду України від 01.05.2007 року «Про узагальнення практики ухвалення та перегляду судами заочних рішень у цивільних справах», суди повинні дотримуватись таких умов проведення заочного розгляду справ: неявка відповідача в судове засідання; належне повідомлення відповідача про час і місце судового засідання; відсутність поважних причин неявки відповідача; відсутність клопотання відповідача про розгляд справи за його відсутності; відсутність заперечень позивача проти заочного розгляду справи. Лише за наявності всіх пяти умов суд може провести заочний розгляд справи.

У відповідності до пункту 2 частини 3 статті 231 Цивільного процесуального кодексу України, суд може своєю ухвалою за результатами розгляду заяви про перегляд заочного рішення скасувати заочне рішення і призначити справу до розгляду в загальному порядку.

Згідно із ст. 232 Цивільного процесуального кодексу України, заочне рішення підлягає скасуванню, якщо судом буде встановлено, що відповідач не з'явився в судове засідання та не повідомив про причини неявки з поважних причин і докази, на які він посилається, мають істотне значення для правильного вирішення справи.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено в судовому засіданні, судом при прийнятті оскаржуваного рішення про набуття власності у порядку спадкування не була врахована ст.1218 Цивільного кодексу України та положення Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду». Крім того, в матеріалах справи відсутні належні докази на підтвердження того, що квартира АДРЕСА_3, надавалась у власність ОСОБА_2, а посилання на ордер від 23.04.1993 року серії НФ №32, який є документом, що дає право на вселення в квартиру, не можна розглядати як документ, що посвідчує право власності. Тобто, приймаючи рішення судом не враховані докази, які мають істотне значення для правильного вирішення справи. В матеріалах справи також відсутні докази повідомлення відповідача про час та місце судового розгляду.

Враховуючи вищевикладені обставини та норми чинного законодавства, суд вважає, що є всі підстави для задоволення заяви Білгород-Дністровської міської ради, скасування заочного рішення суду та призначення справи до розгляду в загальному порядку.

Керуючись статтями 74, 169, 197, 208-210, 230-232 Цивільного процесуального кодексу України, суд -

У Х В А Л И В:

Заяву Білгород-Дністровської міської ради про перегляд заочного рішення Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 02.02.2015 року по справі № 495/9251/14-ц за позовною заявою ОСОБА_1 до Білгород-Дністровської міської ради про визнання права власності на спадкове майно задовольнити.

Заочне рішення Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 02.02.2015 року по справі № 495/9251/14-ц за позовною заявою ОСОБА_1 до Білгород-Дністровської міської ради про визнання права власності на спадкове майно скасувати і призначити справу до розгляду в загальному порядку на 08.04.2015 року о 10:30 годині .

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя В.В. Мишко