У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 лютого 2015 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Кузнєцова В.О.,
суддів: Ізмайлової Т.Л., Мостової Г.І., Наумчука М.І., Олійник А.С.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Октант-центр» до ОСОБА_6, треті особи: арбітражний керуючий Сибаль Андрій Михайлович, ОСОБА_8, Публічне акціонерне товариство «ВТБ Банк», про стягнення коштів, за касаційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Октант-центр» на рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 29 липня 2014 року та ухвалу апеляційного суду Хмельницької області від 23 вересня 2014 року,

в с т а н о в и л а:

У березні 2014 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Октант-центр» (далі - ТОВ «Октант-центр») звернулося до суду з позовом до ОСОБА_6 про стягнення коштів.

На обґрунтування позову ТОВ «Октант-центр» посилалося на те, що 14 грудня 2005 року між Закритим акціонерним товариством «Октант-центр» (правонаступником якого є ТОВ «Октант-центр») та ОСОБА_6 укладено договір № 52/5-45, згідно з п. п. 1.1, 2.1 якого позивач зобов'язався збудувати і передати у власність відповідача до 24 квітня 2008 року нежитлове приміщення загальною площею 835, 3 кв. м у будинку АДРЕСА_1, а ОСОБА_6 зобов'язалася прийняти об'єкт та сплатити позивачу кошти у розмірі 5 050 003 грн 20 коп.

27 листопада 2011 року між позивачем і відповідачем укладено додатковий договір № 1 до договору від 14 грудня 2005 року № 52/5-45, згідно з яким змінено істотні умови основного договору в частині встановлення порядку розрахунків та відповідальності сторін за невиконання умов договору.

ОСОБА_6 проведено з ТОВ «Октант-центр» частковий розрахунок за вказаним договором у розмірі 1 014 000 грн. Станом на 20 березня 2014 року заборгованість відповідача згідно з договором від 14 грудня 2005 року № 52/5-45, з урахуванням змін та доповнень, внесених додатковим договором від 27 листопада 2008 року № 1, складає 4 036 003 грн 20 коп., які позивач просив стягнути з відповідача.

Рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 29 липня 2014 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Хмельницької області від 23 вересня 2014 року, у задоволенні позову ТОВ «Октант-центр» до ОСОБА_6 про стягнення коштів відмовлено. Вирішено питання про стягнення судового збору.

У касаційній скарзі ТОВ «Октант-центр» порушує питання про скасування оскаржуваних рішень суду із передачею справи на новий розгляд до суду першої інстанції, мотивуючи свою вимогу порушенням судами норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга підлягає відхиленню з таких підстав.

Судами встановлено, що 14 грудня 2005 року між ЗАТ «Октант-центр» (правонаступником якого є ТОВ «Октант-центр») та ОСОБА_6 укладено договір № 52/5-45, відповідно до п. 1.1 якого підприємство зобов'язалося збудувати та передати у власність ОСОБА_6 п'ятиповерхове нежитлове приміщення (будівлю) загальною площею 835, 3 кв. м у будинку АДРЕСА_1, а ОСОБА_6 зобов'язалася прийняти об'єкт та сплатити позивачу кошти у розмірі та порядку, як передбачено вказаним договором (а. с. 5).

Відповідно до п. п. 2.1, 3.1 вказаного договору підприємство зобов'язалося збудувати об'єкт, здати його в експлуатацію та передати у власність до 25 квітня 2008 року. Договірна ціна будівництва становить 5 050 003 грн 20 коп.

ОСОБА_6 зобов'язалася сплатити підприємству грошові кошти в наступному порядку: 751 000 грн - до 21 квітня 2008 року; 4 299 003 грн 20 коп. - протягом 14 банківських днів з моменту завершення будівництва та набуття ОСОБА_6 права власності на об'єкт (п. 3.3 договору).

27 листопада 2008 року сторони уклали додатковий договір № 1 до договору від 14 грудня 2005 року № 52/5-45, відповідно до умов якого, зокрема, доповнили розділ 3 договору п. 3.4 у наступній редакції: «Сторони дійшли згоди, що єдиним прийнятим порядком розрахунків зі здійснення кінцевого розрахунку у розмірі 4 299 003 грн 20 коп. є перерахування ОСОБА_6 коштів або внесення готівки на рахунок підприємства № 0024.980 в Хмельницькій філії Відкритого акціонерного товариства «ВТБ Банк», МФО 315591.

Рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 30 січня 2009 року за ОСОБА_6 визнано право власності на торговельне приміщення загальною площею 835, 3 кв. м у будинку АДРЕСА_1.

Рішенням апеляційного суду Хмельницької області від 03 листопада 2009 року рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 30 січня 2009 року скасовано та ухвалено нове рішення, яким у задоволенні позову ОСОБА_6 до ЗАТ «Октант-центр» про визнання права власності відмовлено.

Нежитлове приміщення загальною площею 835, 3 кв. м у будинку АДРЕСА_1 на момент ухвалення рішення не введено в експлуатацію, право власності на вказаний об'єкт за відповідачем не зареєстровано, що підтверджується інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 12 червня 2014 року № 22876429.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Статтею 610 ЦК України визначено, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Згідно зі ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ч. 2 ст. 331 ЦК України право власності на новостворене нерухоме майно (житлові будинки, будівлі, споруди тощо) виникає з моменту завершення будівництва (створення майна). Якщо договором або законом передбачено прийняття нерухомого майна до експлуатації, право власності виникає з моменту його прийняття до експлуатації. Якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації.

Новостворене нерухоме майно стає об'єктом цивільних правовідносин з моменту завершення будівництва, прийняття до експлуатації або державної реєстрації без урахування того, яким суб'єктом правовідносин здійснено такі дії та на якого суб'єкта цивільних правовідносин або сторону договору зареєстроване новостворене майно.

Зазначена стаття ЦК України не передбачає можливості виникнення права власності на новостворене нерухоме майно за рішенням суду.

Такий правовий висновок висловлено Верховним Судом України у постанові від 05 лютого 2014 року у справі № 6-131цс14, яка згідно зі ст. 360-7 ЦПК України є обов'язковою для всіх судів України.

За змістом ч. 1 ст. 182, ч. 2 ст. 331 ЦК України та ч. 3 ст. 3, ч. 1 ст. 4 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав» право власності на новостворене нерухоме майно виникає у особи, яка створила це майно, після завершення будівництва об'єкта нерухомості, введення його в експлуатацію, та державної реєстрації права власності.

Таким чином до прийняття об'єкта новоствореного нерухомого майна до експлуатації та його державної реєстрації право власності на цей об'єкт не виникає.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції, з висновками якого погодився апеляційний суд, керуючись ст. ст. 331, 526, 610, 629 ЦК України та встановивши, що спірна нежитлова будівля не введена в експлуатацію, стосовно неї не здійснено державну реєстрацію як на завершений об'єкт будівництва, відповідач у встановленому законом порядку та відповідно до умов договору не набув права власності на вказаний об'єкт, обґрунтовано виходив з того, що у зв'язку з тим що позивачем не виконано умови договору щодо передачі об'єкта у власність відповідача, у позивача не виникло обов'язку, передбаченого п. 3.3 договору, а тому позов пред'явлено передчасно.

Встановлено і це вбачається з матеріалів справи, що оскаржувані судові рішення ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, доводи скарги про неправильне застосування судами норм матеріального права і порушення норм процесуального права безпідставні.

Враховуючи наведене, колегія суддів дійшла висновку про необхідність відхилення касаційної скарги і залишення рішень судів першої та апеляційної інстанцій без змін.

Керуючись ст. ст. 336, 337 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Октант-центр» відхилити.

Рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 29 липня 2014 року та ухвалу апеляційного суду Хмельницької області від 23 вересня 2014 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий Судді:В.О. Кузнєцов Т.Л. Ізмайлова Г.І. Мостова М.І. Наумчук А.С. Олійник