Провадження № 2/520/5558/15
Київський районний суд м. Одеси в складі:
головуючого - судді Калініченко Л.В.
при секретарі Єгоровій Н.Ю.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі цивільну справу за позовом
про стягнення боргу,
ОСОБА_1 17.09.2015 року звернулася до Київського районного суду міста Одеси з позовом до ОСОБА_2 про стягнення боргу, в якому просить суд: стягнути з ОСОБА_2 на свою користь грошові кошти у розмірі 327000 гривень 00 копійок та судові витрати, посилаючись на невиконання відповідачем договорних зобов'язань.
У судове засідання позивач ОСОБА_1 не зявилась, про дату, час та місце проведення судового засідання повідомлялась належним чином, надала до суду заяву, в якій позовні вимоги підтримала, просила суд розгляд справи провести за її відсутності, у разі неявки відповідача у судове засідання постановити заочне рішення.
Відповідач ОСОБА_2 у судове засідання не зявився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, про причини неявки суд не сповістив.
Згідно з ч.4 ст.169 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення).
Враховуюче те, що відповідно до ч.1 ст. 157 ЦПК України, суд розглядає справи протягом розумного строку, але не більше двох місяців з дня відкриття провадження у справі, та відповідно до ст.ст. 224, 225 ЦПК України, Київським районним судом м. Одеси була постановлена ухвала про заочний розгляд справи.
Дослідивши матеріали справи, суд вважає позов підлягаючим задоволенню.
Верховний Суд України на засіданні Судової палати у цивільних справах 18 вересня 2013 року розглянув справу № 6-63цс13, предметом якої був спір про стягнення боргу за договором позики. При розгляді цієї справи Верховний Суд України зробив правовий висновок про те, що письмова форма договору позики внаслідок його реального характеру є доказом не лише факту укладення договору, але й факту передачі грошової суми позичальнику. Договір позики є двостороннім правочином, а також він є одностороннім договором, оскільки після укладення цього договору всі обов'язки за договором позики, у тому числі повернення предмета позики або рівної кількості речей того ж роду та такої ж якості, несе позичальник, а позикодавець набуває за цим договором тільки права. За своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання боржником від кредитора певної грошової суми або речей. Досліджуючи боргові розписки чи договори позики, суди повинні виявляти справжню правову природу укладеного договору, незалежно від найменування документа, і залежно від установлених результатів робити відповідні правові висновки.
Згідно з ч. 1 ст. 1049 ЦК України, позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем).
Відповідно до ст. 525 ЦК України, одностороння відмова від зобовязання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.
Статтею 526 ЦК України встановлено, що зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
Згідно з ч.1 ст. 610 ЦК України, порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання).
Відповідно до ч. 1 ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання.
Згідно зі ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу.
Доказів сплати зазначеної суми відповідачем, в порушення вимог ст. 60 ЦПК України, суду не надано, тобто в обумовлений договором термін ОСОБА_2 грошові кошти не повернув.
У позовній заяві позивач просила стягнути з відповідача суму основного боргу у розмірі еквівалентому за курсом НБУ станом на день звернення до суду, а саме 327000 гривень.
При викладених обставинах, суд вважає за необхідне стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 грошові кошти у розмірі 327000 гривень.
Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.
Позивачем при зверненні до суду було сплачено судовий збір в сумі 487 гривень 20 копійок та в сумі 243 гривні 60 копійок, що у загальному розмірі становить 730 гривень 80 копійок.
Стягненню з відповідача на користь позивача підлягають судові витрати з оплати судового збору у розмірі 730 гривень 80 копійок.
Крім того ухвалою судді Київського районного суду міста Одеси від 18.09.2015 року було відстрочено позивачеві сплату судового збору у розмірі 3270 гривень 00 копійок до ухвалення судового рішення по справі.
З урахуванням того, що позовні вимоги підлягають задоволенню, та вже сплаченої позивачем суми судового збору за подання позовної заяви майнового характеру в дохід держави в сумі 487 гривень 20 копійок, стягненню з відповідача в дохід держави, підлягає судовий збір в сумі 2782 гривні 40 копійок (3270-487,20=2782,40).
Керуючись ст. ст. 11, 60, 61, 88, 212- 215, 294 ЦПК України, ст. ст. 625, 1049 ЦК України, суд,
Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_2 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1) на користь ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1) грошові кошти за договором позики від 10 січня 2013 року в сумі 327000 (триста двадцять сім тисяч) гривень 00 копійок.
Стягнути з ОСОБА_2 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1) на користь ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1) витрати по сплаті судового збору у розмірі 730 (сімсот тридцять) гривень 80 (вісімдесят) копійок.
Стягнути з ОСОБА_2 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1) в дохід держави судовий збір в сумі 2782 (дві тисячі сімсот вісімдесят дві) гривні 40 (сорок) копійок.
Рішення може бути переглянуто Київським районним судом м. Одеси за письмовою заявою відповідачів, яка може бути подана протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.

Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Одеської області шляхом подання до Київського районного суду м. Одеси апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення, а особи, які не приймали участь під час проголошення рішення суду протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Головуючий Калініченко Л. В.