Справа №2/489/1073/15
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 липня 2015 р. Ленінський районний суд м. Миколаєва в складі: головуючого судді Губницького Д.Г., при секретарі Наумкіній І.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Миколаєві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання договору, визнання права власності,

ВСТАНОВИВ:

У лютому 2015 р. ОСОБА_2 В,О. звернувся до суду з позовом, яким просив розірвати договір про поділ спільного майна подружжя з відповідачкою укладений 18 липня 2013 р. та повернути йому право власності на земельні ділянки по вул. Каштанова 7А та 9А в м. Миколаєві та ? частину квартири АДРЕСА_1, оскільки відповідачка всупереч усної обіцянки, яку зробила перед укладанням договору в присутності свідка ОСОБА_2, не сплатила йому вартість цього майна.

В судовому засіданні позивач з представником позовні вимоги підтримав. Позивач пояснив, що фактично домовленість з відповідачкою до укладання нотаріального договору була спрямована на компенсацію йому половини вартості квартири, без земельних ділянок, згідно ринкового курсу на момент її виплати.

В судовому засіданні представники відповідачки позов не визнали.

Суд, заслухавши пояснення осіб, які беруть участь в справі, показання свідка, дослідивши письмові докази, встановив наступні обставини.

18 липня 2013 р. між подружжям - сторонами в справі було укладено договір за яким набуте в спільну сумісну власність у шлюбі з 1989 р. майно - зареєстроване за кожним право власності на ? частини квартири АДРЕСА_2, а також зареєстроване за ОСОБА_1 право власності на земельні ділянки по вул. Каштанова, 7А та 9А в м. Миколаєві і автомобіль Toyota Landkruser, номерний знак НОМЕР_1 - ділиться таким чином: ОСОБА_1 в особисту власність виділяється автомобіль Toyota Landkruser, номерний знак НОМЕР_1, а ОСОБА_2 виділяється в особисту власність ? частина квартири АДРЕСА_2, яка належала чоловікові, а також земельні ділянки по вул. Каштанова, 7А та 9А в м. Миколаєві.

Договір було посвідчено приватним нотаріусом Миколаївського міського нотаріального округу ОСОБА_3, реєстровий №1415 (а.с.3,4).

У відповідності до п. 5, 6 договору сторони засвідчили що не мають жодних майнових та немайнових претензій.

Згідно п. 11 договору зміни та доповнення до нього вносяться шляхом укладання додаткових договорів, які посвідчуються нотаріально.

Свідок ОСОБА_2 брат позивача суду показав, що дійсно до укладання спірного договору в його присутності відповідачка обіцяла сплати братові половину вартості квартири.

Свідок ОСОБА_3 приватний нотаріус, суду показав, що сторони вели себе при укладанні договору емоційно, про що вони розмовляли між собою не памятає. Домовлялася про посвідчення договору відповідачка, потім приїхали разом з позивачем та підписали договір, який обидва читали, а він їм розяснював його положення.

Позивач в позовній заяві послався на істотне порушення договору з відповідачкою через несплату нею вартості спільного сумісного майна, що є порушенням її зобовязання.

В позові мається посилання на ст. 652 ЦК України, якою передбачений порядок зміни або розірвання договору у звязку із істотною зміною обставин , якими сторони керувалися при укладенні договору.

Але можливість розірвання договору у разі істотного порушення договору другою стороною, тобто такого порушення, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору передбачена ст. 651 ЦК України.

Виходячи з того що істотна зміна обставин як умова розірвання договору передбачає обєктивну зміну їх після його укладання, а розірвання договору внаслідок істотного його порушення стороною договору зобовязання може мати місце і при його укладанні належною нормою яка регулює спірні правовідносини є ст. 651 ЦК України.

Втім істотне порушення договору має на увазі, що порушується певні його істотні положення. Ціна договору, тобто матеріальна складова домовленості є істотною умовою договору.

Через відсутність в договорі зобовязання відповідачки сплатити компенсацію позивачу за майно яке було предметом поділу підстав для розірвання договору від 18 липня 2013 р. суд не вбачає. Як похідна не підлягає задоволенню й вимога про визнання за позивачем права власності на майно яке було передано позивачці від нього.

Покази свідка ОСОБА_2 не є достатнім та належним доказом існування такого зобовязання, оскільки згідно п. 11 спірного договору зміни та доповнення до нього повинні вноситися письмово та посвідчуватися нотаріально.

Згідно ст. 88 ЦПК України судові витрати позивачу не відшкодовуються.

Керуючись ст. 212-215 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову відмовити.

Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Миколаївської області шляхом подання апеляційної скарги через Ленінський районний суд м. Миколаєва протягом 10 днів з дня його проголошення, а особами, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення - в тому ж порядку і в той самий строк, який обраховується з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Д.Г. Губницький