Ухвала

іменем україни

22 квітня 2015 року м. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних

і кримінальних справ у складі:

головуючого Ткачука О.С.,

суддів: Висоцької В.С., Колодійчука В.М.,

Умнової О.В., Фаловської І.М.,

розглянувши у судовому засіданні справу за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Альтаір-1» до ОСОБА_3, приватного акціонерного товариства «Страхова Група «ТАС» про відшкодування матеріальної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди за касаційною скаргою приватного акціонерного товариства «Страхова Група «ТАС» на рішення Олевського районного суду Житомирської області від 27 жовтня 2014 року та ухвалу апеляційного суду Житомирської області від 18 грудня 2014 року,

встановила:

У липні 2014 року товариство з обмеженою відповідальністю

«Альтаір-1» (далі - ТОВ «Альтаїр-1») звернулося до суду з указаним позовом, посилаючись на те, що 16 грудня 2013 року мала місце дорожньо-транспортна пригода (далі - ДТП) за участю автомобіля марки«ЗІЛ-131», державний номерний знак НОМЕР_1, під керуванням ОСОБА_3 та автомобіля марки «Renault Kangoo», державний номерний знак

НОМЕР_2, який належить ТОВ «Альтаїр-1». Винним у скоєнні ДТП визнано ОСОБА_3 Внаслідок зазнав механічні пошкодження. Матеріальний збиток пошкодженого автомобіля при ДТП склав

68 907,14 грн.

Цивільно-правова відповідальність власника автомобіля марки «ЗІЛ-131», державний номерний знак НОМЕР_1, була застрахована у приватному акціонерному товаристві «Страхова Група «ТАС» (далі - ПрАТ «СГ «ТАС»). Оскільки збитки страховою компанією не були відшкодовані, просило стягнути з ОСОБА_3 18 907 грн та з ПАТ «СГ «ТАС» 50 000 грн на відшкодування заподіяної страховим випадком матеріальної шкоди завданої внаслідок ДТП.

Рішенням Олевського районного суду Житомирської області від

27 жовтня 2014 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Житомирської області від 18 грудня 2014 року, позов задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ТОВ «Альтаір-1» 18 907 грн відшкодування заподіяної матеріальної шкоди, 510 грн франшизи, 700 грн понесених судових витрат за проведення оцінки вартості відновлювального ремонту та 189,07 грн судового збору, а всього стягнуто 20 306,07 грн.

Стягнуто з ПрАТ «СГ «ТАС» на користь ТОВ «Альтаір-1» 49 490 грн страхового відшкодування майнової шкоди заподіяної внаслідок ДТП та 500 грн понесених судових витрат при сплаті судового збору, всього стягнуто 49 990 грн. У задоволенні решти вимог відмовлено.

У касаційній скарзі ПрАТ «СГ «ТАС» просить скасувати ухвалені у справі судові рішення, справу передати на новий розгляд до суду першої інстанції, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, заслухавши суддю - доповідача, обговоривши доводи скарги та перевіривши матеріали справи, дійшла висновку, що касаційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Ухвалюючи рішення про часткове задоволення позову, суд першої інстанції, з висновком якого погодився апеляційний суд, виходив із того, що зіткнення автомобілів, яке сталося 16 грудня 2013 року, є страховим випадком, а тому заподіяна шкода підлягає відшкодуванню. Зазначав, що сторонами клопотання про проведення експертизи щодо витрат на ремонт транспортного засобу та його вартості до ДТП не заявлялось, питання з власником транспортного засобу про його фізичну знищеність не обговорювалось, а подана позивачем довідка ПП «Експертна компанія «Укавтоекспертиза» від 15 травня 2014 року не є експертним висновком, тому СК «СГ «ТАС» повинна нести відповідальність за шкоду, яка була заподіяна в результаті ДТП відповідно до лімітів відповідальності страховика (50 000 грн) з урахуванням розміру франшизи 510 грн.

Проте повністю з таким висновком погодитися не можна, виходячи з наступного.

Установлено, що 16 грудня 2013 року ОСОБА_3, керуючи автомобілем марки «ЗІЛ-131», державний номерний знак НОМЕР_1, під здійснив зіткнення з автомобілем марки «Renault Kangoo», державний номерний знак НОМЕР_2, який належить ТОВ «Альтаїр-1».

Постановою Олевського районного суду Житомирської області від 20 лютого 2014 року ОСОБА_3 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 340 грн.

Цивільно-правова відповідальність власника автомобіля марки «ЗІЛ-131», державний номерний знак НОМЕР_1, була застрахована у

ПрАТ «СГ»ТАС» за полісом, в якому визначений ліміт відповідальності страховика за шкоду, заподіяну майну третіх осіб, у сумі 50 000 грн та встановлена франшиза 510 грн. Строк дії полісу з 10 вересня 2013 року по 9 вересня 2014 року (а.с. 8).

Відповідно до висновку експертного автотоварознавчого дослідження № 3679 від 28 січня 2014 року вартість відновлюваного ремонту пошкодженого автомобіля становить 115 591,08 грн, ринкова вартість - 68 907 грн, а матеріальний збиток, заподіяний власнику пошкодженого при ДТП складає 68 907 грн. Тобто відновлювальний ремонт є недоцільним. Висновок визнаний сторонами та не оскаржувався.

За положеннями ст. 1192 ЦК України з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов'язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Згідно із ст. 30 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», в редакції, яка діяла на час ДТП - 16 грудня 2013 року, транспортний засіб вважається фізично знищеним, якщо його ремонт є технічно неможливим чи економічно необґрунтованим. Ремонт вважається економічно необґрунтованим, якщо передбачені згідно з аварійним сертифікатом (рапортом), звітом (актом) чи висновком про оцінку, виконаним аварійним комісаром, оцінювачем або експертом відповідно до законодавства, витрати на відновлювальний ремонт транспортного засобу перевищують вартість транспортного засобу до дорожньо-транспортної пригоди. Якщо транспортний засіб вважається знищеним, його власнику відшкодовується різниця між вартістю транспортного засобу до та після дорожньо-транспортної пригоди, а також витрати на евакуацію транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди.

Таким чином, при вирішенні питання про розмір збитків, які підлягають відшкодуванню в зв'язку з пошкодженням автомобіля, з'ясуванню підлягають вартість транспортного засобу, вартість його ремонту і зазначені обставини повинні бути оцінені з точки зору економічної обґрунтованості ремонту; при цьому розмір страхового відшкодування залежить і від того, чи погоджується власник транспортного засобу на визнання такого транспортного засобу фізично знищеним.

Обґрунтовуючи апеляційну скаргу ПрАТ «СГ»ТАС» посилалось на те, що пошкоджений автомобіль є фізично знищеним, оскільки витрати на відновлювальний ремонт перевищують його вартість до ДТП.

Апеляційний суд, відхиляючи апеляційну скаргу, обмежився посиланням на те, що не бере до уваги довідку №122-КФ від 15 травня 2014 року ПП «Експертна компанія «Укавтоекспертиза», оскільки це не є експертним висновком.

При цьому не врахував, що законом №5090-VI від 5 липня 2012 року в ст. 30 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» були внесені зміни, відповідно до яких визнання транспортного засобу знищеним може бути підтверджено не лише висновком експертизи, проведеною відповідно до законодавства, а і сертифікатом (рапортом), звітом (актом) чи висновком про оцінку, виконаним аварійним комісаром, оцінювачем, і в цьому разі повинна відшкодуватися різниця між вартістю транспортного засобу до та після дорожньо-транспортної пригоди.

Переглядаючи справу, апеляційний суд на вказане уваги не звернув та у порушення вимог ст. ст. 303, 315 ЦПК України належним чином доводів апеляційної скарги не перевірив; не навів ніяких мотивів постановлення ним ухвали та обставин, які б спростовували доводи скарги, не зазначив.

За викладених обставин постановлена апеляційним судом ухвала не може залишатися в силі, оскільки постановлена з неправильним застосуванням норм матеріального права, а саме не застосована норма матеріального права, яка підлягає застосуванню та порушенням норм процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, а тому згідно ч. 2 ст. 338 ЦПК України підлягає скасуванню з направленням справи на новий судовий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Керуючись ст. ст. 336, 338 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу приватного акціонерного товариства «Страхова Група «ТАС» задовольнити частково.

Ухвалу апеляційного суду Житомирської області від 18 грудня

2014 року скасувати, справу направити на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий О.С. Ткачук

Судді:В.С. Висоцька

В.М. Колодійчук

О.В. Умнова

І.М. Фаловська