АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Провадження № 22ц/790/110/15 Головуючий 1 інст. - Чудовський Д.О.
Справа № 646/6126/13-ц Доповідач - Кругова С.С.
Категорія: відшкодування щкоди
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 березня 2015 року судова колегія судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Харківської області у складі:

головуючого - КРУГОВОЇ С.С.,

суддів - ЗАЗУЛИНСЬКОЇ Т.П., МІНЕНКОВОЇ Н.О.,

за участю секретарів - Шпарага О.О., Красношапка К.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у місті Харкові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 та представника ОСОБА_2 - ОСОБА_3 на рішення Червонозаводського районного суду міста Харкова від 20 серпня 2014 року по справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа - ОСОБА_4, Приватне акціонерне товариство страхова компанія "Лафорт" про стягнення матеріальної шкоди та за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1, ПрАТ "УАСК АСКА", третя особа ОСОБА_4 про стягнення матеріальної та моральної шкоди,-

в с т а н о в и л а :

У липні 2013 року ОСОБА_1 звернулася з позовом, у якому просила суд стягнути з відповідача на її користь на відшкодування завданої майнової шкоди 86435,38 грн. та перерахувати зазначену суму коштів на рахунок НОМЕР_5, ВАТ "ОТП Банк", МФО 300528; а також, стягнути з відповідача на користь позивача судовий збір у сумі 864,35 грн. та витребувати з Комінтернівського районного суду м. Харкова справу про адміністративне правопорушення №2020/9760/2012 з метою вивчення матеріалів правопорушення.

Позивач ОСОБА_1 подала заяву про забезпечення позову, де просила вжити заходів щодо забезпечення позову шляхом заборони відповідачу вчиняти будь-які дії, пов'язані із розпорядженням (у тому числі відчуженням) автомобілем "Газель" (КТП 33029), державний номер НОМЕР_1, 2008 року випуску. Ухвалою районного суду від 08.07.2013 року у задоволенні заяви було відмовлено.

Представник відповідача проти позову заперечував.

У зустрічній позовній заяві представник ОСОБА_2 - ОСОБА_3 просила стягнути з ОСОБА_1 (ідентифікаційний код НОМЕР_2) на користь позивача ОСОБА_2 моральну шкоду у зв'язку із знищенням чи пошкодженням його майна в сумі 4000 грн.; а також стягнути з ПрАТ "УАСК АСКА" р/р 48 в АО "ПроКредитБанк Украина" МФО 320984 ЕДРПОУ 13490997, ідентифікаційний №82 (83052, м. Донецьк, пр. Ілліча, 100) на користь ОСОБА_2 22080 грн., та стягнути з відповідачів на користь ОСОБА_2 відповідно до задоволених позовних вимог судові витрати.

У своїх запереченнях ПрАТ "УАСК "АСКА" та представник ОСОБА_1 - ОСОБА_5 просили відмовити ОСОБА_2 у задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

29.11.2013 року представник ОСОБА_1 - ОСОБА_5 подала заяву про зміну підстави позову, де просила стягнути з ОСОБА_2 на її користь на відшкодування завданої майнової шкоди 86435,38 грн. та перерахувати зазначену суму коштів на рахунок: НОМЕР_5 в АТ "ОТП Банк", МФО 300528, а також просила стягнути з неї на користь позивача судовий збір у сумі 864,35 грн.

В уточненій позовній заяві від 07.04.2014 року ОСОБА_2 просила стягнути з ОСОБА_1 на користь позивача ОСОБА_2 моральну шкоду у зв'язку зі знищенням чи пошкодженням його майна в сумі 4000 грн.; стягнути з ОСОБА_1 на її користь заподіяні збитки у вигляді різниці між фактичним розміром шкоди у вигляді реальної вартості робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі, і страховим відшкодуванням в сумі 4418,83 грн., враховуючи, що ця сума станом на 04.04.2014 року в перерахунку складає 6412,91 грн., а тому на момент розгляду справи у суді,; стягнути з ПрАТ "УАСК "АСКА" на її користь суму 7010,79 грн. майнової шкоди, 450 грн. витрат, пов'язаних з евакуацією ТЗ, 505 грн., витрат, пов'язаних з проведенням експертизи, а всього у сумі 7965,79 грн., враховуючи, що в перерахунку вартість відновлювального ремонту з врахуванням фізичного зносу складових, що підлягають зміні, станом на 04.04.2014 року складає 10174,54 грн., а тому на момент розгляду справи у суді., стягнути з відповідачів на користь позивача відповідно до задоволених позовних вимог судові витрати.

У своїх запереченнях на уточнену позовну заяву ПрАТ "УАСК "АСКА" та представник ОСОБА_1 - ОСОБА_5 просили відмовити у її задоволенні.

Ухвалою Червонозаводського районного суду м. Харкова від 20.08.2014 року позовні вимоги за зустрічним позовом ОСОБА_2 в частині стягнення з ОСОБА_1 матеріальної шкоди у розмірі 6412,91 грн. залишено без розгляду.

Рішенням Червонозаводського районного суду міста Харкова від 20 серпня 2014 року позовну заяву залишено без задоволення, зустрічну позовну заяву - задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 моральну шкоду у розмірі 4000, 00 грн. (чотири тисячі грн.00 коп.).

Стягнуто з ПрАТ "УАСК АСКА" на користь ОСОБА_2 матеріальну шкоду у розмірі 7010,79 грн. (сім тисяч десять грн. 79 коп.).

Не погоджуючись з зазначеним рішенням ОСОБА_1 звернулася з апеляційною скаргою, в якій просила скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення матеріальної шкоди у повному обсязі та стягнути на її користь з ОСОБА_2 в рахунок відшкодування матеріальної шкоди 86435,38 грн. та судові витрати, а також відмовити у повному обсязі в задоволенні позовних вимог ОСОБА_2

Зокрема, в своїй апеляційній скарзі зазначає, що рішення є незаконним та ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права, суд неправильно та неповно дослідив докази і встановив обставини по справі, які мають суттєве значення для правильного її вирішення.

Вказує, що 08 вересня 2012 року з її автомобілем HONDA ACCORD, державний номер НОМЕР_3, яким вона керувала та який знаходиться в її користуванні, зіткнувся автомобіль "Газель" (КТП 33029), державний номер НОМЕР_4, під керуванням третьої особи ОСОБА_4, який належить на праві власності ОСОБА_2 та рухався у зустрічному напрямку.

Вважає, що зіткнення трапилось з вини третьої особи, внаслідок порушення нею вимог п.8.10 та п.8.7.3 Правил дорожнього руху, у зв'язку з чим, її пасажирці - дочці ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, були спричиненні тілесні ушкодження, а її автомобіль HONDA ACCORD отримав механічні пошкодження, вартість ремонту зазначеного автомобіля становить 86435,38 грн., а оскільки власником авто "Газель" є ОСОБА_2, то матеріальна шкода підлягає стягненню саме з неї.

Вказує, що нею у судовому засіданні в якості підтвердження вини водія ОСОБА_4 були надані докази, пояснення її представників, свідків, а також було надано матеріали справи про адміністративне правопорушення, проте судом вказані докази та обставини було досліджено неповно та неправильно, а деякі не взято до уваги, проте, суд врахував пояснення свідків, викликаних за клопотанням представника ОСОБА_2 - ОСОБА_3

Крім того, вважає безпідставно прийнятими в якості належних та допустимих доказів відеозапис з камери відео спостереження магазину та схему організації дорожнього руху на світлофорному об'єкті і циклограму роботи даного об'єкту, оскільки невідомо за яких обставин і від кого було отримано відеозапис, невідомо час фіксації відеозапису, також на ньому не видно ні автомобілів між якими трапилось ДТП, ні водіїв, ні світлофору та свідків. Також зазначає, циклограма дорожнього руху не відповідає дійсності, оскільки ніяк не відноситься до світлофорного об'єкту, яким регулювався рух транспорту на ділянці, де мало місце ДТП.

Стверджує, що зустрічні позовні вимоги ОСОБА_2 щодо компенсації завданої їй моральної шкоди задоволені безпідставно, оскільки вона не надала належних та допустимих доказів на їх обґрунтування.

Також, не погоджуючись з зазначеним рішенням з апеляційною скаргою звернулася представник ОСОБА_2 - ОСОБА_3 , яка просила рішення суду першої інстанції в частині розміру стягнутої суми змінити, стягнути з ПрАТ "УАСК "АСКА" на користь ОСОБА_2 витрати, пов'язані з евакуацією транспортного засобу в сумі 450 грн., та пов'язані з проведенням експертизи в сумі 505 грн., а всього 955 грн. В іншій частині рішення суду залишити без змін.

Вважає рішення в частині відмови у задоволені позовних вимог щодо стягнення зі страхової компанії вищевказаних витрат таким, що не відповідає дійсним обставинам справи і вимогам матеріального та процесуального закону.

Вказує, що внаслідок ДТП, що трапилась з вини ОСОБА_1 та порушення нею п.10.1 ПДР України, автомобіль "Газель" отримав механічні ушкодження. Між ОСОБА_1 та ПрАТ "УАСК "АСКА" укладено договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, у зв'язку з чим, ОСОБА_2 як власник вчасно звернулася до страхової компанії з заявою про страховий випадок та проведення дослідження про встановлення матеріального збитку завданого їй як власнику автомобіля.

Зазначає, що технічний огляд зазначеного автомобілю проводився представником страхової компанії, про що складено відповідний акт. Розмір матеріальних збитків страховою компанією позивачці офіційно повідомлено не було. Також було замовлено та проведено дослідження про визначення матеріального збитку, але з вказаним звітом власник авто ознайомлений не був та до суду його також не було надано.

Виходячи з вищевказаних обставин, вона вимушена була самостійно звернутися до ФЛП ОСОБА_7 як до суб'єкта оціночної діяльності для оцінки вартості збитків, який також на замовлення страхової компанії та за участю її представника проводив технічний огляд ТЗ КТП 33029, р.н. НОМЕР_4.

Стверджує, що проведене дослідження коштувало ОСОБА_2 505 грн., крім того, після ДТП вона вимушена була скористатися послугами авто евакуатора, сплативши за це 450 грн. На підтвердження цього, суду було надано в оригіналі рахунок-фактура №010/14 від 13.01.2014 року та від 14.01.2014 року, а також товарний чек від 09.09.2012 року. Тому, висновок суду щодо ненадання ОСОБА_2 доказів є помилковим, а посилання на відсутність правових підстав для задоволення - необґрунтованим.

Виходячи з наведеного наголошує на тому, що саме страхова компанія повинна понести відшкодування за спричинену шкоду. Вважає, що в іншій частині суд першої інстанції встановив обставини справи повно, надавши належну оцінку доказам і дійшов обґрунтованого висновку.

Заслухавши доповідь судді, пояснення осіб, що з'явилися, обговоривши доводи апеляційної скарги та, дослідивши матеріали справи, судова колегія вважає, що апеляційні скарга задоволенню не підлягають, виходячи з наступного.

Відповідно до ч.1 ст. 303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Рішення суду в частині задоволення позову про стягнення майнової шкоди з ПрАТ «УАСК АСКА» сторонами не оскаржується і в силу ст. 303 ЦПК України в апеляційному порядку не переглядається.

Постановлюючи оскаржуване рішення про відмову в задоволенні позову ОСОБА_1, суд першої інстанції виходив з того, що не встановлено вину ОСОБА_4, а ОСОБА_2 є неналежним відповідачем, оскільки вона передала автомобіль в управління ОСОБА_4 на законних підставах.

Задовольняючи частково зустрічний позов, суд першої інстанції стягуючи моральну шкоду, виходив з того, що ОСОБА_2 перенесла душевні страждання, оскільки вона є підприємцем та використовувала автомобіль в підприємницькій діяльності, через пошкодження втратила грошові кошти .

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог про стягнення з ПрАТ «УАСК АСКА» витрат на евакуацію 450 грн. та проведення експертизи 505 грн., суд першої інстанції виходив з того, що позивачем не доведено, що евакуація транспортного засобу здійснювалася до місця проживання чи до місця проведення ремонту, а вартість експертизи не відноситься до тих витрат, що підлягають відшкодуванню страховою компанією.

З таким висновком суду, судова колегія погоджується з наступних підстав.

Судовим розглядом встановлено, що 08.09.2014 року по АДРЕСА_1 сталася дорожньо транспортна пригода в результаті якої автомобіль Хонда Аккорд держномер НОМЕР_6 під керуванням ОСОБА_1 і автомобіль Газель держномер НОМЕР_7 під керуванням ОСОБА_4 отримали пошкодження і власникам спричинено майнову шкоду.

Відповідно до ч.1 ст.1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.

Згідно постанови Апеляційного суду Харківської областівід 13.09.2013 року провадження по адміністративній справі закрито за відсутності в діях ОСОБА_4 адміністративного правопорушення, передбаченого ст..124 КУпАП, оскільки висновок судді першої інстанції про те, що це зіткнення сталося з провини водія ОСОБА_4 є необґрунтованим, а посилання на порушення ним п.8.10 ПДР України - безпідставним (т.2 а.с.7-8).

Згідно ч.4 ст.61 ЦПК України постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкова для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено постанову суду , з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою.

При розгляді адміністративної справи були заслухані свідки на очах яких сталася ДТП, досліджений відеозапис, схема організації дорожнього руху на даному світлофорному об»єкті та циклограма роботи останнього . Судом надана також оцінка висновку автотехнічної експертизи від 22 листопада 2012 року про невідповідність дій ОСОБА_4 вимогам п.8.10 ПДР України, оскільки він зроблений експертом виходячи з пояснень водія ОСОБА_1, які як зазначив суд не відповідають фактичним обставинам зіткнення транспортних засобів (т.1, а.с.127-133).

Таким чином, судом під час розгляду адміністративної справи достовірно встановлено, що ОСОБА_4 не вчиняв протиправних дій.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 щодо якості відеозапису і встановлення вини ОСОБА_4 висновком автотехнічної експертизи не мають значення для вирішення даної справи, оскільки їм надана оцінка під час розгляду адміністративної справи, за результатами якої ухвалено постанову, яка в силу ч.4 ст.61 ЦПК України є обов»язковою.

Відповідно до ч. 2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Матеріали справи не містять даних , що ОСОБА_2 укладала трудовий договір з ОСОБА_4 , але свідчать, що нею як суб»єктом підприємницької діяльності був переданий ОСОБА_4 в управління автомобіль , а тому суд першої інстанції обґрунтовано відмовив в задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2, як до неналежного відповідача.

Що стосується зустрічного позову слід зазначити наступне.

Суд першої інстанції встановив, що ОСОБА_1, керуючи автомобілем, порушила п.10.1 та п.10.4 ПДР, у зв'язку з чим відбулось зіткнення автомобілів та їх пошкодження і спричинення власнику авто КТП 33029 "Газель" ОСОБА_2 матеріальної і моральної шкоди.

Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоду завдано не з її вини.

Тобто, вина заподіювача шкоди призумується і він зобов'язаний визначити коло фактів, на які він посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, і довести обставини, якими він обгрунтовує ці вимоги й заперечення (ч.1 ст.60 ЦПК України), крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Відповідно до ст.57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обгрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема, звуко- і відеозаписів, висновків експертів.

Відповідно до п.5 Постанови Пленуму ВС України № 4 від 31.03.95 р. «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов'язковому з'ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача та вини останнього в її заподіянні.

Судами першої і другої інстанції було створено рівні умови для сторін щодо надання доказів своїх вимог і заперечень.

В суді апеляційної інстанції ОСОБА_1 заявляла клопотання про призначення судової автотехнічної експертизи і клопотання було судом задоволено, але в подальшому вона відмовлялась від її оплати. Відповідач за зустрічним позовом ОСОБА_1 не спростувала своєї вини.

Суд першої інстанції правильно встановив обставини по справі і дав належну оцінку наданим сторонами доказам і дійшов правильного висновку про наявність протиправних дій ОСОБА_1 , вини в заподіянні шкоди, її наявність і причинний зв»язок між її діями і наслідками.

Доводи апеляційної скарги представника ОСОБА_2 не є суттєвими, і не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи.

Суд першої інстанції правильно ухвалив рішення виходячи з наявних в матеріалах справи доказів і відмовив в стягнені витрат на евакуацію транспортного засобу і проведення експертизи, оскільки ці витрати в силу ст.22 ЗУ "Про обов"язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" не є частиною оціненої шкоди,заподіяної внаслідок ДТП майну. Позовні вимоги в цій частині до винної особи ОСОБА_1 не заявлялися.

Відповідно до ст.308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 307, 308,313, 314,315, 317, 319, 324 ЦПК України, судова колегія, -

у х в а л и л а :

Апеляційні скарги ОСОБА_1 та представника ОСОБА_2 - ОСОБА_3 -- відхилити.

Рішення Червонозаводського районного суду міста Харкова від 20 серпня 2014 року - залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту проголошення.

Касаційна скарга може бути подана безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий -

Судді -