РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 жовтня 2015 року Дзержинський міський суд Донецької області у складі : судді Бабенко С.С., при секретарі Пілюгіній Г.Ю., з участю прокурора Ільющенко О.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду м. Дзержинська Донецької області справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про позбавлення батьківських прав,

ВСТАНОВИВ :

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про позбавлення їх батьківських прав відносно доньки ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1.

В обґрунтування зазначеного позову зазначила, що відповідачі по справі є батьками її онуки ОСОБА_4

ОСОБА_4 фактично проживає разом з нею та знаходиться на її утриманні.

ОСОБА_3 проживає за місцем реєстрації сама, ніде не працює, за час проживання характеризується негативно, зловживає алкогольними напоями, поводить аморальний спосіб життя.

ОСОБА_2 склав заяву від 27.03.2015 року про відмову від батьківських прав відносно своє доньки ОСОБА_4, а також просить розглянути питання про позбавлення його батьківських прав без його участі. Вказана заява засвідчена нотаріусом.

Відповідачі як батьки ОСОБА_4, вихованням останньої не займаються, коштів на її утримання не надають, не цікавляться її розвитком, здоров'ям, дитину не відвідують, не намагаються з нею спілкуватися, не відвідують навчальний заклад, де ОСОБА_4 навчається.

Вона вважає, що відповідачі свідомо нехтують своїми батьківськими обов'язками відносно дитини.

Комісія з питань прав дітей виконавчого органу Дзержинської міської ради 09.04.2015 року прийняла рішення про доцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 та ОСОБА_3 стосовно ОСОБА_4, 2001 року народження.

Просить позбавити ОСОБА_2 та ОСОБА_3 батьківських прав стосовно ОСОБА_4

Позивачка в судовому засіданні наполягала на задоволенні позову, зазначила, що ОСОБА_4 - це її онука, їй виповнилося 14 років, з літа 2014 року вона проживає разом з нею, у неї є своя кімната, є всі необхідні речі. Мати дівчини - ОСОБА_3 не займається вихованням доньки, не працює, зловживає спиртними напоями, з дитиною не зустрічається, може лише подзвонити по телефону. Один раз ОСОБА_4 зустрічалася з нею, ОСОБА_3 була у стані алкогольного сп'яніння, через що у дівчини стався невроз, та вона лікувалася у лікарні 7 днів в ЦМЛ м. Дзержинська і 7 днів в лікарні в м. Краматорська. За час знаходження дівчини в лікарні ОСОБА_3 за її проханням один раз навістила доньку. ОСОБА_3 матеріально доньку не утримує, подарунків не дарить, не цікавиться її навчанням, здоров'ям.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з'явився, про день та час розгляду справи був повідомлений належно, надав заяву з проханням розглянути справу без його участі, в якій зазначив про його відмову від батьківських обов'язків відносно ОСОБА_4

Відповідачка ОСОБА_3 в судове засідання не з'явилася, про день та час розгляду справи була повідомлена належно, про причини неявки суд не інформувала. Судом винесено ухвалу про заочний розгляд справи.

Прокурор в судовому засіданні підтримав позов в повному обсязі.

Представник служби у справах дітей в суді не заперечувала проти задоволення позову, зазначила, що згідно висновку виконавчого органу Дзержинської міської ради з цього приводу, комісія прийшла до висновку про доцільність позбавлення ОСОБА_2 та ОСОБА_3 батьківських прав відносно ОСОБА_4, 2001 року народження, оскільки це відповідає інтересам дитини.

Свідок ОСОБА_4 в суді пояснила, що вона є донькою відповідачів, проживає разом з бабусею та дідусем. На цей час вона з ОСОБА_3 не спілкується, може лише побачити її на вулиці. ОСОБА_3 матеріально не допомагає, всі витрати несуть її бабуся та дід. В школу на батьківські збори ходить бабуся, мати ніколи школу не відвідувала. ОСОБА_3 пиячить, тому вона не бажає ходити до неї. Зазначила, що їй краще жити з бабусею.

Свідок ОСОБА_5 в суді показала, що відповідачка ОСОБА_3 є її невісткою, рік тому останню позбавили батьківських прав відносно молодшої доньки. З цього часу ОСОБА_3 не змінилася. продовжує свій спосіб життя - не працює, зловживає спиртними напоями. В квартирі разом з ОСОБА_3 проживає її сестра, яка хвора на відриту форму туберкульозу. Свою доньку ОСОБА_4 вона довела до неврозу, дівчина лікувалася у лікарні. Настя проживає разом з бабусею і дідусем, у них нормальна сім'я. Вони забезпечують її всім необхідним, з самого її народження піклуються про неї, купують їй необхідний одяг. ОСОБА_3 не цікавиться своїми дітьми, не купує їм подарунки, останні років десять вона продовжує вести такий спосіб життя.

Вислухавши пояснення позивачки, показання свідків, думки прокурора, представника служби у справах дітей, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_4 народилася ІНФОРМАЦІЯ_1 року, батьками в свідоцтві про її народження записані ОСОБА_2 та ОСОБА_3 (а.с. 7).

Згідно нотаріально посвідченої заяви ОСОБА_2, останній відмовляється від батьківських прав по відношенню до його доньки ОСОБА_4, 2001 року народження (а.с. 13).

Згідно характеристики та інформації загальноосвітньої школи № 16 Дзержинської міської ради від 23.03.2015 року та 25.03.2015 року відповідно, мати ОСОБА_4 - ОСОБА_3 зловживає алкогольними напоями, веде аморальний спосіб життя, не цікавиться учбовим процесом доньки, батьківські збори не відвідує; батько - ОСОБА_2 має іншу сім'ю, вихованням доньки не займається, долею останньою не цікавиться. Проживання ОСОБА_4 в сім'ї матері негативно позначається на психологічному стані дівчини. На даний час вихованням ОСОБА_6 займається її бабуся ОСОБА_1, де вона і проживає. (а.с. 8-10)

Згідно характеристики загальноосвітньої школи № 16 Дзержинської міської ради від 01.10.2015 року, мати дівчини - ОСОБА_3 зловживає алкогольними напоями, веде аморальний спосіб життя, життям доньки не цікавиться, матеріально не забезпечує, іноді спілкується по телефону, що приводить до негативних наслідків - у дівчини нервові стреси. ОСОБА_4 майже рік проживає разом з бабусею, яка повністю замінила дівчині батьків, бо забезпечує всім необхідним для життя, займається її вихованням, позитивно впливає на формування особистості, регулярно відвідує школу, цікавиться навчанням онуки, спілкується з класним керівником. ОСОБА_4 не має бажання повернутися до матері, бо це негативно впливає на стан її психологічного здоров'я. (а.с. ).

ОСОБА_3 за місцем проживання характеризується негативно, веде аморальний спосіб життя, зловживає спиртними напоями, не працює, від сусідів часто поступають скарги на неї. (а.с. ).

ОСОБА_3 постановою Дзержинського міського суду Донецької області від 23.01.2014 року була притягнута до адміністративної відповідальності за ст. 184 ч.1 КУпАП у вигляді штрафу у розмірі 51 грн. (а.с. ).

Згідно висновку виконавчого органу Дзержинської міської ради з цього приводу, комісія прийшла до висновку про доцільність позбавлення ОСОБА_2 та ОСОБА_3 батьківських прав відносно ОСОБА_4, 2001 року народження, оскільки це відповідає інтересам дитини. (а.с. ).

Відповідно до ст. 18 Конвенції про права дитини, батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Згідно зі ст. 150 СК України батьки зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, її фізичний, духовний та моральний розвиток.

Статтею 165 СК України передбачено, що право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім'ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров'я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років.

Статтею 11 цього ж Закону передбачено, що сім'я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього. Кожна дитина має право на проживання в сім'ї разом з батьками або в сім'ї одного з них та на піклування батьків. Предметом основної турботи та основним обов'язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини.

Згідно статті 12 цього Закону виховання в сім'ї є першоосновою розвитку дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров"я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

Необхідно зазначити, що ухилення від виконання юридичного обов'язку - виконання батьківських обов'язків по вихованню дитини - це завжди акт свідомої поведінки, оскільки особа має реальну можливість виконати його, але не вчиняє відповідних дій, що в судовому засіданні було судом достовірно встановлено, виходячи з поведінки відповідачки та наданих суду доказів.

У ч. 1 ст. 164 СК України наведено перелік підстав позбавлення батьківських прав, який складається з шести пунктів. Він охоплює всі можливі способи порушення батьками прав і інтересів дитини. Для задоволення позову достатньо впевнитись в одному з них.

Так у п. 16 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення батьківських прав та поновлення батьківських прав» № 3 від 30 березня 2007 року роз'яснено, що ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками.

Відповідно до ст. 9 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-ХІІ, держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини.

За загальним правилом позбавлення батьківських прав спрямоване насамперед на захист інтересів малолітніх та неповнолітніх дітей та є засобом стимулювання батьків щодо належного виконання своїх обов'язків.

Відповідно до ч. 1 ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Практика Європейського суду з прав людини свідчить про те, що питання позбавлення батьківських прав мають ґрунтуватись на оцінці особистості відповідача та його поведінці.

З огляду на наведене, суд доходить висновку, що відповідачі свідомо ухиляються від виконання батьківських обов'язків відносно своєї доньки ОСОБА_4, участі у її виховання та утриманні не приймають і вважає, що позбавлення їх батьківських прав відповідає інтересам дитини.

Керуючись ст.ст. 10,11,60,212 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ :

Позов задовольнити.

Позбавити батьківських прав ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_4, стосовно доньки ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив за письмовою заявою відповідача, яка може бути подана протягом десяти днів з дня його отримання.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя :