Справа № 489/4713/15-ц
Номер провадження 2/489/2249/15
РІШЕННЯ

Іменем України

04 грудня 2015 року місто Миколаїв

Ленінський районний суд м. Миколаєва в складі:

головуючого судді Кокорєва В. В.,

при секретарі Недавній А. С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Ніконджитбудсервіс" (далі-позивач) до ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 (далі-відповідачі) про стягнення заборгованості та за зустрічним позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю "Ніконджитбудсервіс" про захист прав споживачів,

встановив

У липні 2015 року позивач звернувся із вказаним позовом, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що основним видом діяльності товариства є надання в оренду та експлуатацію власного чи орендованого нерухомого майна. Кімнати №625, 626 належать товариству на праві приватної власності, в зазначених кімнатах зареєстровані та проживають відповідачі на підставі укладеного договору найму.

Зазначають, що товариство самостійно, через свої органи управління, має право визначати плату за користування гуртожитком.

Посилаючись на те, що відповідачі систематично порушують чинне законодавство та не сплачують плату за проживання у гуртожитку та комунальні платежі у повному обсязі, позивач просив суд стягнути з відповідачів у солідарному порядку заборгованість у розмірі 7119,99 грн. та судовий збір.

28.08.2015 до суду надійшла зустрічна позовна заява про визнання дій відповідача щодо нарахування плати за проживання в гуртожитку та комунальні послуги не у відповідності з п. 38 Примірного положення про гуртожитки неправомірними; зобов'язання відповідача надати повну інформацію про порядок нарахування, перелік послуг, їх вартість, загальну вартість місячного платежу, структуру ціни (тарифу) тощо; зобов'язання відповідача здійснити перерахунок плати за останні три роки відповідно до п. 38 Примірного положення про гуртожитки; зобов'язання відповідача підготувати договір на основі типового.

Ухвалою суду від 24.09.2015 об'єднано в одне провадження позовні вимоги за зустрічним позовом з первісними вимогами.

19.10.2015 від позивача до суду надійшло заперечення на зустрічну позовну заяву.

04.12.2015 до суду від представника ОСОБА_1 надійшло заперечення на первісну позовну заяву.

В судовому засіданні представник позивача підтримала первісний позов в повному обсязі, посилаючись на обставини викладені в позовній заяві, наполягала на задоволенні позову. Проти задоволення зустрічного позову заперечувала.

Представник відповідачів первісний позов не визнала, просила відмовити в задоволенні позову. Вимоги за зустрічним позовом підтримала.

Дослідивши докази у справі, суд встановив такі обставини та відповідні правовідносини.

ОСОБА_4 з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, гуртожиток за адресою: вул. Космонавтів, 128 в м. Миколаєві належить Товариству з обмеженою відповідальністю "Ніконджитбудсервіс" на праві спільної часткової власності. Основним видом діяльності ТОВ "Ніконджитбудсервіс" є надання в оренду та експлуатацію власного чи орендованого нерухомого майна (а. с 8)

Відповідачі користуються двома кімнатами в гуртожитку № 625, 626. До матеріалів справи додано договір користування житловою площею в гуртожитку від 17.03.2004 (а. с. 27).

Як зазначає позивач, товариство самостійно, через свої органи управління, має право визначати плату за користування гуртожитком. Розмір оплати за користування гуртожитком встановлений розпорядженням від 26.01.2012 і становить з 01.03.2012 - 400 грн., (а. с. 16-17), з 01.09.2013 - 450 грн. (розпорядження від 26.07.2013)(а. с. 14-15), з 01.07.2014 - 550 грн. (розпорядження від 28.05.2014) (а. с. 12-13), з 01.05.2015 по теперішній час - 650 грн. (розпорядження від 30.04.2015) (а. с. 10-11)

ТОВ "Ніконджитбудсервіс" було визначено розмір плати за користування житлом, яка, згідно бухгалтерської довідки, складається із собівартості утримання будинку - гуртожитку, помноженого на кількість квадратних метрів приміщень, яке займає особа, вартості комунальних послуг, що споживає наймач та його родина, округленого до першого десятку. При цьому планова калькуляція вартості 1 кв. м. житлової площі поточного року робиться на підставі фактичних показників по утриманню будинку за попередній рік плюс податок на додану вартість.

Таким чином вартість оплати за користування кімнатами №625, 626 власник визначив з 01.03.2012- 400,00 грн., з 01.09.2013 - 450,00 грн., з 01.07.2014 - 550,00 грн., з 01.05.2015 - 650,00 грн. (а. с. 118-119)

Позивач за первісним позовом зазначає, що відповідачі систематично порушують чинне законодавство та не сплачують плату за проживання у гуртожитку в повному обсязі в зв'язку із чим за ними утворилась заборгованість, яка станом на 01.07.2015 за період з 01.06.2012 - 30.06.2015 становить: основний борг - 5243,20 грн.; 3% річних - 195,34 грн.; інфляційні втрати - 1681,45 грн. (згідно розрахунку заборгованості та додатків до нього) (а. с. 18-24)

ОСОБА_4 умов договору відповідач зобов'язався своєчасно вносити плату за проживання у гуртожитку за встановленими ставками та відповідно до п. 38 "Примірного положення про гуртожитки", затвердженого постановою Ради Міністрів УРСР від 03.06.1986 №208. (п. 2.3 договору).

ОСОБА_4 з листом виконавчого комітету Миколаївської міської ради від 12.10.2015 за № 10607/02.02.01 - 06/14/15 зазначено розмір встановлених тарифів протягом 2012-2015 рр. для СК "Гуртожиток".

Правовідносини між сторонами з 01.07.2003 регулюються положеннями договору користування площею, проживаючими в гуртожитку (найму) .

Відповідно до ст. 759 ЦК України за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов'язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк.

Договір найму будівлі або іншої капітальної споруди (їх окремої частини) укладається у письмовій формі (ч. 1 ст. 793 ЦК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 810 ЦК України за договором найму (оренди) житла одна сторона - власник житла (наймодавець) передає або зобов'язується передати другій стороні (наймачеві) житло для проживання у ньому на певний строк за плату.

Частиною 1 ст. 811 ЦК України передбачено, що договір найму житла укладається у письмовій формі.

Зміна або розірвання договору вчиняється в такій самій формі, що й договір, що змінюється або розривається, якщо інше не встановлено договором або законом чи не випливає із звичаїв ділового обороту (ст. 654 ЦК України).

Враховуючи те, що розмір оплати за договором найму є істотною умовою договору, досягнення згоди на зміну розміру плати за житло має бути оформлено у письмовій формі. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 525 ЦК України).

Пунктом 38 Примірного положення про гуртожитки», затвердженого постановою Ради Міністрів УРСР від 03 червня 1986 року № 208 визначено, що плата за користування жилою площею в приміщеннях, що знаходяться в спільному користуванні кількох осіб, які не перебувають у сімейних стосунках, провадиться за встановленими ставками. Витрати на комунальні послуги входять до ставки плати за користування жилою площею і окремо плата за них не стягується. Громадяни, які проживають у приміщеннях, що перебувають у їх відособленому користуванні, вносять плату за користування жилою площею і за комунальні послуги по ставках квартирної плати (тарифах), установлених для будинків державного та громадського житлового фонду.

ОСОБА_4 листів-повідомлень та розпоряджень директора ТОВ «Ніконджитбудсервіс» від 28.05.2014, 26.07.2013, 26.01.2012 були змінені розміри оплати за проживання у гуртожитку, в зв'язку з чим розмір плати за проживання відповідачів і у займаних ними кімнатах було збільшено.

Надані суду платіжні документи по оплаті відповідачами за проживання в гуртожитку, а також розрахунок ТОВ «Ніконджитбудсервіс» щодо заборгованості відповідачів з урахуванням фактично сплачених ними сум свідчать про те, що відповідачі не в повному обсязі проводили оплату за надані послуги з урахуванням змінених тарифів. При цьому, про зміну розміру тарифів відповідачі своєчасно повідомлялись.

Суд вважає, що за таких обставин є підстави для стягнення заборгованості за розцінками, які встановлені позивачем в односторонньому порядку.

Таку позицію виклав і Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ у своїй ухвалі від 24.12.2014.

Виходячи з юридичної природи правовідносин сторін як грошових зобов'язань, на них поширюється дія ч. 2 ст.625 ЦК України, як спеціальний вид цивільно-правової відповідальності за прострочення виконання зобов'язання.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Отже, вимоги позивача про стягнення трьох процентів річних від простроченої суми в розмірі 195,34 грн., та інфляційних втрат у розмірі 1681,45 є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Посилання відповідачів на те, що умови договору про користування площею проживаючим в гуртожитку є несправедливими, такі які укладенні з використанням нечесної підприємницької практики, що в свою чергу порушує їх права як споживачів є необґрунтованим з таких підстав.

Позивачем був наданий суду спірний договір про користування площею проживаючим в гуртожитку. Згода відповідача з його умовами підтверджується підписом останнього.

Крім того, відповідно до частин 1, 2 статті 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені ч. ч. 1-3, 5 та 6 статті 203 цього Кодексу.

Законодавцем встановлено підстави для визнання правочину недійсним, які мали місце на момент вчинення правочину. Відповідачі ж посилаються на недійсність правочину з підстав, які виникли в процесі виконання договору.

Всі інші заявлені вимоги позивачів за зустрічним позовом є похідними від визнання спірного договору недійсним і тому в задоволенні їх суд не вбачає законних підстав.

Суд не враховує посилання позивача за первісним позовом на те, що ОСОБА_1 двічі звернулась до суду з тотожними вимогами, оскільки ухвалою суду від 13.10.2015 позовні вимоги останньої залишено без розгляду.

Щодо вимог відповідачів про зобов'язання підготувати договір про надання послуг суд звертає увагу про те, що порядок укладення договорів визначено ст. ст. 638-650 ЦК України. Відповідачами не надано доказів дотримання порядку встановленого вказаними статтями, тому не вбачається конкретних спірних моментів переддоговірних відносин.

Дослідивши докази долучені до матеріалів справи щодо їх належності і допустимості, оцінивши їх в сукупності, суд дійшов висновку про те, що первісний позов обґрунтований та підлягає задоволенню, а в задоволенні вимог за зустрічним позовом належить відмовити у зв'язку з необґрунтованістю.

Відповідно до статті 88 ЦПК України стягнути з відповідачів на користь позивача судовий збір в рівних частках.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 3, 15, 60, 88, 212-214 ЦПК України, суд

вирішив

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Ніконджитбудсервіс" до ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення заборгованості - задовольнити.

Стягнути в солідарному порядку з ОСОБА_1, 25.11.1959 р. н., ОСОБА_2, 20.06.1989 р. н., ОСОБА_3, 28.06.1987 р. н., зареєстрованих за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1, кімн. 625,626 в м. Миколаєві на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Ніконджитбудсервіс" заборгованість за проживання у гуртожитку у розмірі 5243 (п'ять тисяч двісті сорок три грн.) 20 коп.

Стягнути в солідарному порядку з ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Ніконджитбудсервіс" 3% річних за прострочення грошового зобов'язання в розмірі 195,34 грн. та інфляційні втрати у розмірі - 1681,45 грн.

Стягнути з ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Ніконджитбудсервіс" судовий збір у розмірі по 81,20 грн. з кожного.

В задоволенні вимог за зустрічним позовом відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Миколаївської області через Ленінський районний суд м. Миколаєва шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення, а у разі оскарження особою, яка не була присутня під час проголошення рішення - з моменту отримання копії рішення.

Суддя В. В. Кокорєв