Головуючий у суді першої інстанції: Васалатій К.А.
Доповідач у суді апеляційної інстанції: Шкоріна О.І.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

2 грудня 2015 року Колегія суддів Судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду м. Києва

в складі головуючого судді: Шкоріної О.І.,

суддів: Борисової О.В., Стрижеуса А.М.,

при секретарі: Юрченко А.С.,

за участю: представника позивача - ОСОБА_3

відповідача - ОСОБА_4

представника відповідача - ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві справу за апеляційною скаргою фізичної особи - підприємця ОСОБА_4 на рішення Оболонського районного суду м.Києва від 2 липня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_6 до фізичної особи - підприємця ОСОБА_4 про захист прав споживачів, стягнення збитку та відшкодування моральної шкоди за невиконання договорів на виготовлення меблів та столярних виробів, -

В С Т А Н О В И Л А:

У липні 2014 року позивач ОСОБА_6 звернулась до суду з позовом до ФОП ОСОБА_4 про захист прав споживачів, розірвання договорів, стягнення збитку та відшкодування моральної шкоди за невиконання договорів на виготовлення меблів та столярних виробів. Свої вимоги обґрунтовувала тим, що між нею, як замовником, та відповідачем ФОП ОСОБА_4, як виконавцем, були укладені договори на виготовлення дверей та меблів за індивідуальним замовленням. Сторонами було встановлено терміни виконання робіт. У зв'язку з порушенням термінів виконання ФОП ОСОБА_4 своїх зобов'язань за укладеними договорами, просила стягнути неустойку, а у зв'язку з істотними порушеннями умов цих договорів, просила їх розірвати, сплачені нею кошти стягнути.

Рішенням Оболонського районного суду м. Києва від 2 липня 2015 року частково задоволені позовні вимоги ОСОБА_6 до ФОП ОСОБА_4 про захист прав споживачів, стягнення збитку та відшкодування моральної шкоди за невиконання договорів на виготовлення меблів для столярних виробів.

Розірвано договір № 7/02 на виготовлення меблів та столярних виробів від 06.02.2014 р.. договір № 7/04 на виготовлення меблів та столярних виробів від 20.02.2014 р., договір № 7/07 на виготовлення меблів та столярних виробів від 12.03.2014 р., які були укладені між ОСОБА_6 та ФОП ОСОБА_4.

Стягнуто з ФОП ОСОБА_4 на користь ОСОБА_6.) суму передоплати за договором № 7/02 на виготовлення меблів та столярних виробів від 06.02.2014 р., договором № 7/04 на виготовлення меблів та столярних виробів від 20.02.2014 р.. договором № 7/07 на виготовлення меблів та столярних виробів від 12.03.2014 р. у розмірі 218 506 грн., штрафні санкції за невиконання договорів в розмірі 270 300 грн., компенсацію вартості втрат на проведення лабораторного аналізу проб повітря в розмірі 4500 грн., компенсацію вартості витрат на проведення токсикологічного лабораторного аналізу зразків комплекту меблів в розмірі 2500 грн. та 2000 грн. моральної шкоди.

Стягнуто з ФОП ОСОБА_4 на користь ОСОБА_6 3139,49 грн. судового збору, 315 грн. витрат на фотографії та 528,12 грн. витрат на відправку телеграм.

Не погоджуючись з таким рішенням відповідач ФОП ОСОБА_4, подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права.

В судовому засіданні ОСОБА_4 та її представник ОСОБА_5 апеляційну скаргу підтримали і просили її задовольнити.

Представник позивача - ОСОБА_3 проти доводів апеляційної скарги заперечувала і просила рішення як законне і обґрунтоване залишити без змін.

Заслухавши доповідь судді, вислухавши пояснення осіб, які з'явилися в судове засідання, вивчивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а рішення суду скасуванню з ухваленням нового про часткове задоволення позовних вимог.

Відповідно до ст.213 ЦПК України рішення суду має бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом, обґрунтованим - рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Зазначеним вимогам рішення суду не відповідає.

Установлено, що 6 лютого 2014 року між ФОП ОСОБА_4 та ОСОБА_6 укладено договір № 7/02 на виготовлення меблів та столярних виробів, а саме дверей в кількості 9 штук. Загальна вартість договору складає 72000 грн., яку замовник оплачує наступним чином: при підписанні договору вноситься авансовий платіж в розмірі 40000 грн.; авансовий платіж перед фарбуванням в розмірі 18000 грн.; авансовий платіж перед монтажем 10000 грн.; кінцевий розрахунок в розмірі 4000 грн. Термін виконання виконавцем робіт складає 2 місяці ( до 10 квітня 2014 року максимальний термін), з моменту підписання креслень по договору і отримання від замовника передоплати (а.с.6-8).

За договором № 7/02 ОСОБА_6 сплачено 40000 грн. - 6 лютого 2014 року, що підтверджується квитанцією до прибуткового касового ордеру № 2 (а.с.10), 18000 грн. - 22 березня 2014 року, що підтверджується розпискою (а.с.9).

20 лютого 2014 року Між ФОП ОСОБА_4 та ОСОБА_6 укладено договір № 7/04 на виготовлення меблів та столярних виробів, а саме меблів для кухні, балкону і тумби. Загальна вартість договору складає 85000 грн., яку замовник оплачує наступним чином: при підписанні договору вноситься авансовий платіж в розмірі 45000 грн.; авансовий платіж перед фарбуванням в розмірі 20000 грн.; авансовий платіж перед монтажем 10000 грн.; кінцевий розрахунок в розмірі 10000 грн. за фактично виконані роботи після складально-монтажних робіт. Термін виконання виконавцем робіт складає 2 місяці (до 10 квітня 2014 року максимальний термін), з моменту підписання креслень по договору і отримання від замовника передоплати.

За договором № 7/04 ОСОБА_6 сплачено відповідачу 21 лютого 2014 року - 45000 грн., 18 квітня 2014 року - 20000 грн., 6 травня 2014 року - 10000 грн., що підтверджується розпискою (а.с.16).

12 березня 2014 року між ФОП ОСОБА_4 та ОСОБА_6 укладено договір на виготовлення меблів та столярних виробів, а саме меблів для спальної кімнати та меблів для дитячої кімнати. Загальна вартість договору складає 117000 грн., яку замовник оплачує наступним чином: при підписанні договору вноситься авансовий платіж в розмірі 60000 грн.; авансовий платіж перед фарбуванням в розмірі 30000 грн.; авансовий платіж перед монтажем 15000 грн.; кінцевий розрахунок в розмірі 12000 грн. за фактично виконані роботи після складально-монтажних робіт. Термін виконання виконавцем робіт складає до 30 квітня 2014 року максимальний термін, з моменту підписання креслень по договору і отримання від замовника передоплати.

За договором № 7/07 ОСОБА_6 сплачено відповідачу 60000 грн. - 12 березня 2014 року, 8 травня 2014 року - 20000 грн., 5506 грн. - 20 червня 2014 року, що підтверджується розписками (а.с.21,23).

Пунктом 8.4 договору № 7/02, договору № 7/04, договору № 7/07 передбачена відповідальність виконавця у разі порушення термінів виконання робіт, та в разі порушення термінів усунення недоліків. В таких випадках виконавець платить замовникові штраф у розмірі 300 грн. за кожен день прострочення.

В обґрунтування своїх позовних вимог позивач ОСОБА_6 посилалася на те, що відповідачем порушені кінцеві терміни виконання робіт, передбачені умовами договорів, не виконані зобов'язання в повному обсязі, частково поставлена відповідачем продукція - неналежної якості, а роботи по виготовленню, фарбуванню та монтажу меблів не завершені, що дає підстави для стягнення штрафних санкцій. Виготовлені та поставлені відповідачем меблі не відповідають санітарним та гігієнічним нормам, чим грубо порушуються її права як споживача, і такі істотні порушення умов договорів є підставою для їх розірвання.

Ухвалюючи рішення про часткове задоволення позовних вимог, суд першої інстанції виходив із того, що укладені між сторонами договори на виготовлення меблів та столярних виробів підлягають розірванню на підставі ч.2 ст.651 ЦК України, а сплачені позивачем суми в якості передплат підлягають стягненню з відповідача, оскільки в результаті бездіяльності відповідача позивач не отримав очікуваного ефекту. Крім того, суд першої інстанції дійшов висновку про те, що відповідач за невиконання договорів має нести відповідальність у вигляді штрафних санкцій, передбачених договором, та відшкодувати позивачу моральну шкоду.

Проте з такими висновками суду першої інстанції повністю погодитись не можна, виходячи з наступного.

Закон України «Про захист прав споживачів» регулює відносини між споживачами товарів, робіт і послуг та виробниками і продавцями товарів, виконавцями робіт і надавачами послуг різних форм власності, встановлює права споживачів, а також визначає механізм їх захисту та основи реалізації державної політики у сфері захисту прав споживачів.

Відповідно до ст.1-1 Закону України «Про захист прав споживачів» цей закон регулює відносини між споживачами товарів (крім харчових продуктів, якщо інше прямо не встановлено цим Законом), робіт і послуг та виробниками і продавцями товарів, виконавцями робіт і надавачами послуг.

Отже, правовідносини, які виникли між сторонами на підставі договорів на виготовлення меблів, регулюються Законом України «Про захист прав споживачів».

Частиною 2 статті 10 Закону України «Про захист прав споживачів» передбачено, що якщо під час виконання робіт (надання послуг) стане очевидним, що їх не буде виконано з вини виконавця згідно з умовами договору, споживач має право призначити виконавцю відповідний строк для усунення недоліків, а в разі невиконання цієї вимоги у визначений строк - розірвати договір і вимагати відшкодування збитків або доручити виправлення недоліків третій особі за рахунок виконавця.

Відповідно до ч.4 ст.10 Закону України «Про захист прав споживачів» за наявності у роботі (послузі) істотних недоліків споживач має право вимагати розірвання договору та відшкодування збитків.

Отже, у споживача виникає право вимагати розірвання договору про виконання робіт (надання послуг) у разі: очевидності не виконання з вини виконавця робіт згідно з умовами договору та не усунення останнім недоліків у визначений споживачем строк; наявності у роботі (послузі) істотних недоліків.

Істотним недоліком - є недолік, який робить неможливим чи недопустимим використання товару відповідно до його цільового призначення, виник з вини виробника (продавця, виконавця), після його усунення проявляється знову з незалежних від споживача причин і при цьому наділений хоча б однією з нижченаведених ознак: а) він взагалі не може бути усунутий; б) його усунення потребує понад чотирнадцять календарних днів; в) він робить товар суттєво іншим, ніж передбачено договором (ст.1 Закон України « Про захист прав споживачів»).

За висновками звіту про екологічні дослідження житлового приміщення, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, виконаного 20 червня 2014 року ТОВ «Київекоцентр», якість атмосферного повітря в дитячій кімнаті не відповідає вимогам (ДСП-201-97) «Державні санітарні правила охорони повітря населених місць (від забруднення хімічними та біологічними речовинами)» за фактом виявлення граничнодопустимої концентрації стиролу. Виявлені концентрації не є безпечними для здоров'я людини ( а.с.26-30).

9 липня 2014 року ОСОБА_6 направила ОСОБА_4 телеграму, в якій пропонувала протягом трьох календарних днів направити майстрів на об'єкт замовника (АДРЕСА_1) для завершення складально-монтажних робіт меблів для спальної кімнати, передбачених п.1.1.а договору № 7/07, для підписання актів прийома-передачі, для засвідчення факту передачі складової частини меблів для дитячої кімнати на експертизу матеріалів. Телеграма ОСОБА_4 отримана 11 липня 2014 року (а.с.71,72).

Згідно протоколу № 133 досліджень виробів із полімерних та інших матеріалів, який складено 24 липня 2014 року Державною установою «Київський міський лабораторний центр Держсанепідслужби України», в дослідженому зразку меблів для дитячої кімнати - полицях вміст формальдегіду перевищує ГДК 0,003 мг/м у 8 разів, по органолептичним показникам - складає 3 бали при нормативному значенні не більше 2 балів, що не відповідає вимогам «Державних санітарних правил охорони атмосферного повітря населених місць «, ДСП 201-97, ДСанПіНу № 11 від 29 грудня 2012 року «Полімерні та полімервмісні матеріали, вироби і конструкції, що застосовуються у будівництві та виробництві меблів. Гігієнічні вимоги».

За таких обставин, колегія суддів вважає доведеним, що виготовлені із матеріалів виконавця меблі для дитячої кімнати мають істотні недоліки, які роблять недопустимими їх використання відповідно до їх цільового призначення, та не можуть бути усунуті.

Належних та допустимих доказів на підтвердження відсутності вини виконавця у виникненні недоліку матеріалу, з якого виготовлені меблі для дитячої кімнати, відповідачем ОСОБА_4 у передбаченому ст.ст.10,60 ЦПК України порядку ні суду першої інстанції, ні апеляційному суду не надано.

Надані відповідачем самі по собі висновки державної санітарно-епідеміологічної експертизи від 2 грудня 2011 року, від 16 квітня 2013 року щодо відповідності окрайків меблів «RAUKANTEX» з ПВХ, АБС, ПП та ПЕТ, ПММА та плит деревоволокнистих сухого способу виробництва (MDF) встановленим медичним критеріям безпеки, вимогам діючого санітарного законодавства України, не дають підстав вважати, що саме цей матеріал був використаний для виготовлення меблів для дитячої кімнати, а також не спростовують висновків спеціалістів щодо підвищеного вмісту формальдегіду в меблях та безпечності цих матеріалів для людини.. Клопотання про призначення відповідної експертизи відповідачем ОСОБА_4 та її представником не заявлялось.

Отже, враховуючи наявність у виготовлених меблях для дитячої кімнати позивача істотного недоліку, договір № 7/07 від 12 березня 2014 року підлягає розірванню, сплачені позивачем як передплата кошти в сумі 85506 грн.- стягненню з відповідача ОСОБА_4, а столярні вироби для меблів спальної і дитячої кімнати поверненню останній.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_4 в тій частині, що нею виконані роботи більше ніж на 70 % , що не дає споживачу права вимагати розірвання договору в цілому, колегія суддів вважає такими, що не заслуговують на увагу, оскільки за наявності істотного недоліку договір підлягає безумовному розірванню, а тому положення ч.1 ст.10 Закону України «Про захист прав споживачів», яким передбачено право споживача розірвати договір лише стосовно частини послуги або робіт, що залишилася у разі виконання значної частини обсягу послуги чи робіт (понад сімдесят відсотків загального обсягу) не підлягають застосуванню.

Як убачається з наданих актів прийому-передачі меблів та столярних виробів до Договорів № 7/02 та № 7/04 (а.с.58,59), та підтверджено в судовому засіданні представником позивача, двері (договір № 7/02), меблі для кухні (договір № 7/04) установлені, але мають зазначені в актах недоліки. Виходячи із визначеного Законом України «Про захист прав споживачів» поняття істотного недоліку, відсутні підстави вважати, що виконані відповідачем роботи по виготовленню меблів, їх монтажу мають істотні недоліки, які не можуть бути усунуті.

А отже, передбачених законом підстав для розірвання договорів № 7/02 та № 7/04 немає, висновки суду першої інстанції про обґрунтованість позовних вимог в цій частині не відповідають встановленим обставинам.

Згідно роз'яснень Пленуму Верховного Суду України, що містяться у п.20 постанови № 5 від 12 квітня 1996 року «Про практику розгляду цивільних справ за позовами про захист прав споживачів», при вирішенні питання про відповідальність та про наявність і розмір збитків, заподіяних споживачеві у зв'язку з недоліками товару (робіт, послуг), суду належить виходити як із загальних положень Закону, а також з умов укладеного сторонами договору. Судом слід мати на увазі, що неустойка (штраф, пеня) стягується лише тоді, коли це передбачено укладеним сторонами договором чи відповідним нормативним актом.

Пунктом 8.4 договору № 7/02, договору № 7/04 передбачена відповідальність виконавця у разі порушення термінів виконання робіт (пункт 4.1 цього договору), та в разі порушення термінів усунення недоліків згідно п.п 6.3, п.п.5.1.2. В таких випадках виконавець платить замовникові штраф у розмірі 300 грн. за кожен день прострочення.

Відповідно до п.4.1 договору № 7/02 термін виконання виконавцем робіт складає 2 місяці ( до 10 квітня 2014 року максимальний термін), з моменту підписання креслень по договору і отримання від замовника передоплати.

Термін виконання виконавцем робіт по договору № 7/04 складає до 30 квітня 2014 року максимальний термін, з моменту підписання креслень по договору і отримання від замовника передоплати.

Відповідач ОСОБА_4 не заперечувала, що креслення до кожного договору були підписані, кошти як авансовий платіж по договорам № 7/02, 7/04 отримані.

У визначені договорами терміни роботи, передбачені умовами договору, відповідачем виконані не були.

За таких обставин, вимоги позивача про стягнення з відповідача неустойки по договору № 7/02 в сумі 54000 грн. та по договору № 7/04 в сумі 54000 грн. є обґрунтованими. Але, враховуючи занадто високий її розмір, ступінь виконання відповідачем зобов'язань, та на підставі ч.3 ст.551 ЦК України, колегія суддів вважає можливим зменшити розмір неустойки до 25000 грн., що буде відповідати загальним засадам цивільного законодавства - справедливості та розумності.

Що стосується вимог про стягнення неустойки за договором № 7/07, то в цій частині колегія вважає їх необґрунтованими, оскільки розірвання договору виключає можливість стягнення неустойки у розмірі, визначеному умовами цього договору. За таких обставин відсутні підстави вважати законним і обґрунтованим рішення суду першої інстанції в частині стягнення неустойки за договором № 7/07.

Доводи апеляційної скарги в тій частині, що роботи не були виконані виконавцем у терміни визначені умовами договору, оскільки ОСОБА_6 не повністю сплатила їх вартість, колегія суддів відхиляє, оскільки умовами договору передбачена відповідальність виконавця за порушення термінів виконання робіт, які чітко визначені: за договором №7/02 - 2 місяці, максимальний термін 10 квітня 2014 року, за договором № 7/04 - 2 місяці, максимальний термін 10 квітня 2014 року.

Згідно із ст.4 Закону України «Про захист прав споживачів» споживачі під час придбання, замовлення або використання продукції, яка реалізується на території України, для задоволення своїх особистих потреб мають право на відшкодування майнової та моральної шкоди.

Колегія суддів вважає, що вимоги позивача про відшкодування моральної шкоди ґрунтуються на вимогах Закону України «Про захист прав споживачів» і погоджується з судом першої інстанції про визначення розміру моральної шкоди у сумі 2000 грн.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про часткове задоволення позовних вимог.

Відповідно до ст.79, 88 ЦПК України, понесені позивачем судові витрати у вигляді судового збору в розмірі 3139 грн.49 коп., витрат, пов'язаних з проведенням лабораторних аналізів в розмірі 7000 грн., поштових витрат та витрат на друк фотографій в сумі 843 грн.12 коп., а всього 10982 грн.61 коп. підлягають стягненню з відповідача.

Керуючись ст. ст. 218, 303, 304, 307, 309, 313, 314, 316, 317, 324, 325 ЦПК України, колегія суддів,-

В И Р І Ш И Л А :

Апеляційну скаргу фізичної особи - підприємця ОСОБА_4 - задовольнити частково.

Рішення Оболонського районного суду м.Києва від 2 липня 2015 року - скасувати і ухвалити нове рішення наступного змісту.

Позовні вимоги ОСОБА_6 - задовольнити частково.

Розірвати договір № 7/07 на виготовлення меблів та столярних виробів, укладений 12 березня 2014 року між фізичною особою -підприємцем ОСОБА_4 та ОСОБА_6.

Стягнути з фізичної особи - підприємця ОСОБА_4 на користь ОСОБА_6 сплачені в якості передплати по договору № 7 /07 грошові кошти в розмірі 85506 грн., а столярні вироби для меблів спальної та дитячої кімнати повернути фізичній особі - підприємцю ОСОБА_4.

Стягнути з фізичною особи - підприємця ОСОБА_4 на користь ОСОБА_6 штрафні санкції в сумі 25000 грн.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Стягнути з фізичної особи - підприємця ОСОБА_4 на користь ОСОБА_6 судові витрати у вигляді судового збору в розмірі 3139 грн.49 коп., витрат, пов'язаних з проведенням лабораторних аналізів в розмірі 7000 грн., поштових витрат та витрат на друк фотографій в сумі 843 грн.12 коп., а всього 10982 грн.61 коп.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення та може бути оскаржене до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: