Номер провадження: 22-ц/785/4985/15
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
Доповідач Гончаренко В. М.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26.11.2015 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області в складі головуючого Гончаренко В.М.

суддів Комаровської Н.В., Короткова В.Д.,

з участю секретаря Абалдової О.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ЗАТ «ХХІ століття» про визнання угоди дійсною та визнання права власності за апеляційною скаргою першого заступника прокурора Малиновського району м. Одеси в інтересах держави в особі Одеської міської ради, як особи, яка вважає, що прийнятим рішенням порушені її права на заочне рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 25 лютого 2015 року,-

встановила:

03.09.2013 року ОСОБА_2 звернулася до суду з зазначеним позовом до ЗАТ «ХХІ століття», посилаючись на те, що 01 квітня 1994 року між нею та організацією орендаторів Одеського малого підприємства пересувна механізована колона №6 асоціації «Агропромстрой» (в теперішній час ЗАТ «ХХІ століття») укладено договір купівлі-продажу цілісного майнового комплексу в місті Одесі, вулиця Новікова, 2, розташованого на земельній ділянці площею 1,5га., відповідно до умов якого вона набула право власності на вказане майно.

На теперішній час вона не має можливості розпоряджатися вказаним майном, оскільки зазначений договір купівлі-продажу не був посвідчений нотаріально, та з огляду на факт виконання сторонами усіх істотних його умов, просить суд визнати даний правочин дійсним.

Справу розглянуто у відсутність сторін.

Заочним рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 25 лютого 2015 року позов задоволено.

Перший заступник прокурора Малиновського району м. Одеси в інтересах держави в особі Одеської міської ради, як особи, яка вважає, що прийнятим рішенням порушені її права, вважаючи рішення незаконним та таким, що не відповідає нормам матеріального та процесуального права, надав до суду апеляційну скаргу про скасування рішення з постановленням нового рішення про відмову у задоволенні позову.

Заслухавши доповідача, доводи апеляційної скарги, заперечення на них, перевіривши матеріали справи, законність i обґрунтованість рішення суду першої iнстанцiї та доводiв апеляційної скарги, колегія суддів вважає за необхідне їх задовольнити з наступних підстав.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обгрунтованим, законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом, обгрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Зазначеним вище вимогам рішення суду першої інстанції не відповідає.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, 01 квітня 1994 року між ОСОБА_3 з одної сторони, та організацією орендаторів Одеського малого підприємства пересувна механізована колона №6 асоціації «Агропромстрой» з іншої сторони укладено договір купівлі-продажу цілісного майнового комплексу в місті Одесі, вулиця Новікова, 2, розташованого на земельній ділянці площею 1,5га. /а.с.5-8/.

На підставі розпорядження Малиновської районної адміністрації Одеської міської ради №807/01-04 від 25 вересня 2006 року, адреса комплексу змінена на "місто Одеса, вулиця Новікова, 2-б" /а.с.109/.

Зазначений майновий комплекс належав організації орендаторів Одеського малого підприємства пересувна механізована колона №6 асоціації «Агропромстрой» на праві власності на підставі свідоцтва №42 від 29 березня 1994 року, виданого регіональним відділенням фонду державного майна України по Одеській області /а.с.12/.

ЗАТ «ХХІ століття» є правонаступником ЗАТ «Пересувна механізована колона №6», про що свідчить п.1.2. Статуту ЗАТ «ХХІ століття», перереєстрованого 05 лютого 2001 року /а.с.68-79/.

Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_2 та визнаючи за нею право власності на спірний цілісний майновий комплекс, суд першої інстанції посилався на те, що, відповідно до умов договору, позивач сплатила грошову суму в розмірі 250 000 000, 00 карбованців /а.с.10/, а організацією орендаторів Одеського малого підприємства пересувна механізована колона №6 асоціації «Агропромстрой» здійснена передача у власність позивачу цілісного майнового комплексу, про що свідчить акт прийому-передачі від 04 квітня 1994 року /а.с.9/.

Колегія суддів не може погодитись з такою думкою суду першої інстанції та вважає її помилковою.

Відповідно до ч. 1 ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Частиною 1 ст. 58 ЦПК України передбачено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

За правилами ст.60 ч.1 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Суд першої інстанції не звернув увагу на те, що в матеріалах справи відсутній оригінал договору купівлі-продажу цілісного майнового комплексу від 01 квітня 1994 року а також оригінал квитанції про сплату позивачем до каси ЗАТ «Пересувна механізована колона №6» 250 000 000, 00 карбованців вартості цілісного майнового комплексу.

Крім цього, зборами акціонерів ЗАТ «Пересувна механізована колона №6» не вирішувалось питання про відчуження спірного цілісного майнового комплексу.

При цьому, ОСОБА_2 ані до суду першої інстанції, ані до суду апеляційної інстанції не надано доказів, що саме вона користувалася зазначеним майновим комплексом.

Заслуговують на увагу доводи ЗАТ „XXI Століття", що останнє, до моменту порушення провадження у справі про банкрутство, надавало до ДПІ у Малиновському районі м. Одеси ТУ ДФС в Одеській області звіти про сплату земельного податку та наявність у власності банкрута цілісного майнового комплексу, який розташований за адресою м. Одеса вул. Новікова, 2-6 з усіма будівлями та спорудами, на земельній ділянці площею 0,7385га. І саме із цих звітів вбачається, що є борги по сплаті земельного податку в сумі 241 177, 22 грн.

Відповідно до статті 13 Конституції України земля, її надра, атмосферне повітря, водні та інші природні ресурси, які знаходяться в межах території України, природні ресурси її континентального шельфу, виключної (морської) економічної зони є об'єктами права власності Українського народу. Від імені Українського народу права власника здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування в межах, визначених цією Конституцією.

Відповідно до ст. 14 Конституції України земля є основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави. Право власності на землю гарантується, це право набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до закону.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов»язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з вимогами абз. 1 п. 12 розд. Х «Перехідні положення» ЗК України до розмежування земель державної та комунальної власності повноваження щодо розпорядження землями (крім земель, переданих у приватну власність, та земель, зазначених в абзацах другому та четвертому цього пункту) в межах населених пунктів здійснюють відповідні сільські, селищні, міські ради з урахуванням вимог абзацу третього цього пункту, а за межами населених пунктів відповідні органи виконавчої влади.

Порядок набуття та реалізації права на землю, зокрема порядок набуття права власності на землю громадянами регламентовано у Главі 19 ЗК України.

Відповідно до частини 1 статті 116 ЗК України, громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону. Набуття права власності громадянами та юридичними особами на земельні ділянки, на яких розташовані об'єкти, які підлягають приватизації, відбувається в порядку, визначеному частиною першою статті 128 цього Кодексу.

Згідно із частиною 3 статті 116 ЗК України безоплатна передача земельних ділянок у власність громадян провадиться у разі:а) приватизації земельних ділянок, які перебувають у користуванні громадян;б) одержання земельних ділянок внаслідок приватизації державних і комунальних сільськогосподарських підприємств, установ та організацій;в) одержання земельних ділянок із земель державної і комунальної власності в межах норм безоплатної приватизації, визначених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 84 Земельного кодексу України, право державної власності на землю набувається і реалізується державою в особі, зокрема, і районних державних адміністрацій.

Згідно зі статтею 17 ЗК України розпорядження землями державної власності, у тому числі й надання їх у користування, належить до повноважень місцевих державних адміністрацій та здійснюється відповідно до вимог цього Кодексу.

Підставами набуття громадянами та юридичними особами права користування земельними ділянками із земель державної власності відповідно до статті 116 ЗК України є рішення органів виконавчої влади в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом, або результати аукціону.

Згідно ст.ст. 84, 122 ЗК України у державній власності перебувають усі землі України, крім земель комунальної та приватної власності. Право державної власності на землю набувається і реалізується державою через органи виконавчої влади відповідно до повноважень, визначених цим Кодексом. Районні державні адміністрації на їхній території передають земельні ділянки із земель державної власності.

Між цим, судом першої інстанції не залучено Одеську міську раду, яка, відповідно до ч. 1 ст. 124 ЗК України, є єдиним органом, уповноваженим на розпорядження земельними ділянками, розташованими в межах міста Одеси, в тому числі, і земельною ділянкою за адресою м. Одеса, вул. Новікова, 2б, на якій знаходиться спірний об'єкт нерухомості, чим, на думку колегії суддів, порушено інтереси останньої.

Крім цього, до участі у справі судом першої інстанції не залучено акціонерів ЗАТ «XXI століття».

Вирішуючи спір, суд першої інстанції на зазначене уваги не звернув, не в повній мірі визначився з характером спірних правовідносин та правовою нормою, що підлягає застосуванню, не врахував, що право державної власності на землю набувається і реалізується державою через органи виконавчої влади відповідно до повноважень, визначених ЗК України.

У звязку з чим судове рішення підлягає скасуванню з постановленням нового рішення про відмову у задоволенні позову.

Крім цього, на підставі ч. 1 с. 88 ЦПК України, підлягає стягненню з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір у розмірі 1 827 грн.

Керуючись п.2 ч.1 ст.307, п.п.1, 3, 4 ст. 309, ч.2 ст.314 ЦПК України, колегія суддів,-

вирішила:

Апеляційну скаргу першого заступника прокурора Малиновського району м. Одеси в інтересах держави в особі Одеської міської ради, як особи, яка вважає, що прийнятим рішенням порушені її права задовольнити.

Заочне рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 25 лютого 2015 року скасувати.

В задоволенні позову ОСОБА_2 до ЗАТ «ХХІ століття» про визнання угоди дійсною та визнання права власності відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір у розмірі 1 827, 00 грн.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту його проголошення і може бути оскаржене шляхом подачі касаційної скарги до касаційної інстанції протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуючий В.М.Гончаренко

Судді Н.В.Комаровська

ОСОБА_4