АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22-ц/793/46/15Головуючий по 1 інстанції
Категорія : 37 Калашник С.І.
Доповідач в апеляційній інстанції
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 лютого 2015 року Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Черкаської області в складі:

головуючогоТрюхана Г. М.
суддівМіщенка С. В. , Магди Л. Ф.
при секретаріАнкудінова О.І., Рибасюк О.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Черкаси апеляційну скаргу ОСОБА_7 на рішення Чорнобаївського районного суду Черкаської області від 06 лютого 2014 року у справі за позовом ОСОБА_8 до Сільської ради с.Ревбінці Чорнобаївського р-ну Черкаської області третя особа: третя Черкаська державна нотаріальна контора про визнання права власності на земельну ділянку в порядку спадкування,

Вивчивши матеріали справи, колегія суддів, -

в с т а н о в и л а :

В січні 2014 року ОСОБА_8 звернулась до суду з вказаним позовом до Сільської ради с.Ревбінці Чорнобаївського району Черкаської області, третя особа: третя Черкаська державна нотаріальна контора, посилаючись на те, що ІНФОРМАЦІЯ_2 помер ОСОБА_9, який на час відкриття спадщини постійно проживав в АДРЕСА_1 та після смерті якого відкрилась спадщина на земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 2,30 га, що належала спадкодавцю на праві приватної власності і розташована в адміністративних межах сільської ради с.Ревбинці Чорнобаївського району Черкаської області.

Ще при житті, 20 грудня 1997 року спадкодавець склав заповіт яким заповів позивачу право на земельну частку (пай) підтверджене відповідним сертифікатом після чого, в грудні місяці 2001 року, на підставі наявного сертифіката отримав державний акт на право приватної власності на вже наявну земельну ділянку, яку не може в даний час нотаріально оформити позивач, оскільки в даному акті відсутній кадастровий номер земельної ділянки, що являється обов'язковим в зв'язку з набранням з 1 січня 2014 року чинності Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», що і змусило позивача звернутись до суду з даними позовними вимогами.

Рішенням Чорнобаївського районного суду Черкаської області від 06 лютого 2014 року позов задоволено.

Не погоджуючись з ухваленим рішенням ОСОБА_7, подала апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення норм процесуального права, просить рішення скасувати та ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог.

Заслухавши пояснення осіб, які з'явились в судове засідання, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає до задоволення, а рішення суду повинно бути скасовано і в задоволенні позову відмовлено виходячи з наступного.

Відповідно до вимог ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, яким суд, виконавши вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Однак рішення суду вказаним вимогам закону в повній мірі не відповідає, тому не може залишатися без змін.

Задовольняючи позов суд виходив з того, що з свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 від 12 липня 2010 року підтверджено факт відкриття спадщини. Державним актом серії І-ЧР № 031555 від 28 серпня 2002 року підтверджено отримання спадкодавцем на підставі рішення сільської ради від 21 грудня 2001 року в приватну власність земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею - 2.30 га., а заповітом від 20 грудня 1997 року який, не скасовано на час розгляду позову, підтверджено право останнього на земельну ділянку спадкодавця

Проте, з такими висновками суду колегія суддів погодитися не може.

Відповідності до ст. 1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Відповідно до ч.1 ст. 1269 ЦК України, спадкоємець, який бажає прийняти спадщин, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини.

Згідно до ч. 1 ст. 1296 ЦК спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину.

Ч. 1 ст. 1297 ЦК передбачає, що спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов'язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно.

Відповідно ст. 67 Закону України «Про нотаріат» свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину, в порядку, встановленому цивільним законодавством, на ім'я всіх спадкоємців або за їх бажанням кожному з них окремо.

У п. 23 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про судову практику у справах про спадкування» № 7 від 30.05.2008 року роз'яснено, що за наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розгляду не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Листом Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ 16.05.2013 року № 24-753/0/4-13 також роз'яснено, що у разі якщо відсутність умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину не підтверджена належними доказами, а саме відмовою нотаріуса у видачі свідоцтва про право на спадщину, це може бути підставою для відмови у позові.

Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_8, суд першої інстанції на зазначені положення закону уваги не звернув, не взяв до уваги факт відсутності постанови нотаріуса про відмову у видачі свідоцтва на право власності на спадкове майно, а тому судом не може бути визнане право власності на спадкове майно, на підставі ст. 1297 ЦК України.

За наведених обставин колегія суддів приходить до висновку про те, що підстав для задоволення позову ОСОБА_8 немає.

Крім того, необхідно зазначити, що Сільська рада с.Ревбинці Черкаського району Черкаської області є в даному випадку неналежним відповідачем, оскільки апелянт ОСОБА_7 є рідною дочкою померлого, являється спадкоємцем за законом першої черги, яка має право на обов'язкову частку в спадщині, та яка прийняла спадщину, оскільки своєчасно подала до третьої Черкаської державної нотаріальної контори заяву про її прийняття. Оскаржуване рішення стосується безпосередньо прав та інтересів ОСОБА_7

Відповідно до вимог ст. 309 ЦПК України підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення або зміни рішення є невідповідність висновків суду обставинам справи; порушення або неправильне застосування норм матеріального або процесуального права.

Керуючись ст. ст. 307, 309, 316 ЦПК України, колегія суддів,

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_7 задовольнити.

Рішення Чорнобаївського районного суду Черкаської області від 06 лютого 2014 року у даній справі скасувати.

В задоволенні позову ОСОБА_8 до Сільської ради с.Ревбінці Чорнобаївського р-ну Черкаської області третя особа: третя Черкаська державна нотаріальна контора про визнання права власності на земельну ділянку в порядку спадкування відмовити.

Рішення набирає чинності з моменту проголошення і може бути оскаржене в касаційному порядку до суду касаційної інстанції протягом двадцяти днів.

Головуючий :

Судді :