АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 546/1377/14-ц Номер провадження 22-ц/786/699/15Головуючий у 1-й інстанції Горулько О. М. Доповідач ап. інст. Карнаух П. М.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 березня 2015 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Полтавської області у складі:

Головуючого: судді Карнауха П.М.

Суддів: Дряниці Ю.В., Пилипчук Л.І.

розглянула у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Полтаві апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Росвен Інвест Україна»

на заочне рішення Решетилівського районного суду Полтавської області від 16 січня 2015 року

по справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Росвен Інвест Україна» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, -

В С Т А Н О В И Л А :

ТОВ «Росвен Інвест Україна» звернулося до суду із вказаним позовом до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості. В обґрунтування позову вказувало, що 23 грудня 2013 року між ПАТ «Альфа Банк» та ТОВ «Росвен Інвест Україна» було укладено договір факторингу № 2013-1, відповідно до якого ПАТ «Альфа Банк» відступив на користь позивача право вимоги заборгованості у тому числі і за кредитним договором № 500281040 від 30 травня 2012 року, укладеним з відповідачем. Оскільки заборгованість відповідачем не погашена, просили стягнути з нього 57690,77 грн. заборгованості за вказаним кредитним договором, що складається з: заборгованості за кредитом - у розмірі 40664,58 грн., заборгованості за процентами за користування кредитом - у розмірі 7426,19 грн., заборгованості з комісії за користування кредитом - у розмірі 5400,00 грн., пені - у розмірі 4200,00 грн. та судові витрати.

Заочним рішенням Решетилівського районного суду Полтавської області від 16 січня 2015 року у задоволенні позову Товариства з обмеженою відповідальністю «Росвен Інвест Україна» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором відмовлено.

З цим рішенням не погодився позивач, який в поданій апеляційній скарзі з підстав невідповідності висновків суду обставинам справи, порушення норм матеріального та процесуального права, просить рішення місцевого суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити у повному обсязі.

Представник ТОВ «Росвен Інвест Україна» в судове засідання не з'явився, про місце, день і час судового розгляду повідомлявся належним чином, причини неявки суду не повідомив.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання також не з'явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлявся, судова повістка направлена йому за зареєстрованим місцем проживання: АДРЕСА_1. Окрім цього, за вищевказаною адресою ОСОБА_2 зареєстрований як фізична особа-підприємець (а.с.19-22). Разом із тим, судова повістка повернута в адресу суду з відміткою поштового відділення про те, що адресат за вказаною адресою не проживає.

Відповідно до ч. 5 ст. 74 ЦПК України, судова повістка разом із розпискою, а у випадках, встановлених цим Кодексом, разом з копіями відповідних документів надсилається поштою рекомендованим листом із повідомленням або через кур'єрів за адресою, зазначеною стороною чи іншою особою, яка бере участь у справі.

У разі ненадання особами, які беруть участь у справі, інформації щодо їх адреси, судова повістка надсилається:

юридичним особам та фізичним особам - підприємцям - за адресою місцезнаходження (місця проживання), що зазначена в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців; фізичним особам, які не мають статусу підприємців, - за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку.

У разі відсутності осіб, які беруть участь у справі, за такою адресою, вважається, що судовий виклик або судове повідомлення вручене їм належним чином.

У відповідності до ст. 77 ЦПК України, сторони та інші особи, які беруть участь у справі, зобов'язані повідомляти суд про зміну свого місця проживання (перебування, знаходження) або місцезнаходження під час провадження справи. У разі відсутності заяви про зміну місця проживання або місцезнаходження судова повістка надсилається на останню відому судові адресу і вважається доставленою, навіть якщо особа за цією адресою більше не проживає або не знаходиться.

Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, зобов'язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що сторони та інші особи, які беруть участь у справі, не з'явилися в судове засідання без поважних причин.

Відповідно до ч. 2 ст. 305 ЦПК України, неявка сторін або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про час і місце розгляду справи, не перешкоджає розглядові справи.

З урахуванням вищенаведеного, приймаючи до уваги те, що відповідач ОСОБА_2 не повідомляв суд про зміну місця свого проживання та перебування, та у відповідності до ч. 2 ст. 305 ЦПК України колегія суддів вважає можливим розглянути справу у відсутність представника ТОВ «Росвен Інвест Україна» та відповідача ОСОБА_2

Колегія суддів, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції, приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає до задоволення, з таких підстав.

У відповідності до ст.213 ЦПК України, рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно з вимогами ст.214 цього Кодексу під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Зазначеним вимогам рішення місцевого суду не відповідає.

Як убачається з матеріалів справи та вірно встановлено місцевим судом, 30.05.2012 р. між ПАТ «Альфа Банк» та ОСОБА_2 був укладений кредитний договір № 500281040, за умовами якого Банк надав відповідачеві кредит у розмірі 44320,00 грн. на строк до 01.06.2015 року зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 25 % річних та комісійної винагороди за послуги «Альфа Сервіс» (Пакет № 5) у розмірі 600,00 грн. щомісячно по дату остаточного повернення кредиту (а.с. 13).

Відповідно до узгодженого сторонами Графіку платежів, який є додатком до кредитного договору, погашення кредиту здійснюється шляхом внесення щомісячних платежів у розмірі 2362,16 грн., які включають в себе погашення основної суми кредиту, сплату відсотків за користування кредитом та комісії (а.с. 14).

Згідно Договору факторингу № 2013-1 від 23.12.2013 року, первісний кредитор - ПАТ «Альфа Банк» передав позивачеві право вимоги до Боржників за Основними договорами на умовах, передбачених Основними договорами, за виключенням права нарахування відсотків, комісій, неустойки, що передбачені Основними договорами (а.с. 5-7).

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог місцевий суд виходив із того, що позивач набув право вимоги до відповідача про погашення заборгованості за кредитним договором № 500281040 від 30 травня 2012 року, проте ним не надано доказів на підтвердження розміру заборгованості, яка утворилася за відповідачем.

Такі висновки суду не відповідають встановленим по справі обставинам та не ґрунтуються на законі, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов'язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

В силу ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

За приписами ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

До відносин за кредитними договорами застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Згідно ст. 1056-1 ЦК України розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів.

Встановлений договором розмір процентів не може бути збільшений банком, іншою фінансовою установою в односторонньому порядку.

Умова договору щодо права банку, іншої фінансової установи змінювати розмір процентів в односторонньому порядку є нікчемною.

Як випливає із змісту Книги п'ятої Цивільного кодексу України кредит є одним із видів зобов'язання.

Згідно ч. 1 ст. 546 ЦК України виконання зобов'язання може забезпечуватися зокрема неустойкою, порукою.

Згідно ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Як убачається з Витягу з реєстру передачі прав вимоги до Договору факторингу № 2013-1 від 23.12.2013 року, укладеного між ПАТ «Альфа Банк» та ТОВ «Росвен Інвест Україна», прострочена заборгованість ОСОБА_2 за Кредитним договором № 500281040 від 30.05.2012 р., складає 40664,58 грн., прострочена комісія 5400,00 грн., прострочені відсотки за користування кредитом - 7426,19 грн., пеня у умі 4200,00 грн. Загальна сума заборгованості складає 57690,77 грн. (а.с. 9).

Ухвалюючи рішення, суд першої інстанції не звернув увагу на те, що розмір заборгованості підтверджується Витягом з реєстру передачі прав вимоги до Договору факторингу № 2013-1 від 23.12.2013 року, укладеного між ПАТ «Альфа Банк» та ТОВ «Росвен Інвест Україна», відповідачем не спростований, тому дійшов помилкових висновків про відмову у задоволенні позову.

Таким чином, доводи апеляційної скарги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

За таких обставин, враховуючи норми матеріального права колегія суддів вважає, що рішення місцевого суду підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про задоволення позовних вимог у повному обсязі.

У відповідності до ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача слід стягнути 576,90 грн. понесених позивачем при подачі позову судового збору та 288,45 грн. судового збору за подання ним апеляційної скарги, а всього - 865,35 грн. судового збору (а.с.1, 66).

Відповідно до п.3 ч.1 ст.307, п.п.3,4 ч.1, ч.3 ст.309 ЦПК України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції апеляційний суд вправі змінити рішення суду першої інстанції з підстав неповного з'ясування судом обставин, що мають значення для справи; невідповідності висновків суду обставинам справи, порушення або неправильного застосування норм матеріального або процесуального права.

Керуючись ст.ст.303,304, п.3 ч.1 ст.307, п.п.3,4 ч.1 ст.309, ст.ст.314,316,317 ЦПК України, колегія суддів,-

В И Р І Ш И В:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Росвен Інвест Україна», - задовольнити.

Заочне рішення Решетилівського районного суду Полтавської області від 16 січня 2015 року скасувати.

Ухвалити нове рішення, яким позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Росвен Інвест Україна» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Росвен Інвест Україна» 40664,58 грн. простроченої заборгованості за тілом кредиту, 5400,00 грн. простроченої комісії, 7426,19 грн. прострочених відсотків за користування кредитом, 4200,00 грн. пені, а всього 57690,77 грн. заборгованості за кредитним договором № 500281040 від 30.05.2012 року.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Росвен Інвест Україна» 865,35 грн. судового збору.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення та може бути оскаржене безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ним чинності.

ГОЛОВУЮЧИЙ П.М.Карнаух

СУДДІ Ю.В. Дряниця

Л.І.Пилипчук

ЗГІДНО:

Суддя Апеляційного суду

Полтавської області П.М.Карнаух