справа № 156/584/15-ц
Номер провадження: 2/156/169/15
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 грудня 2015 року Іваничівський районний суд Волинської області

в складі: головуючого - судді Шумського А.А.

за участю: секретаря Фітя А.А.

позивача ОСОБА_1

представника позивача ОСОБА_2

відповідача ОСОБА_3

представника відповідача ОСОБА_4

відповідача ОСОБА_5

представника відповідача

Поромівської сільської ради Завгороднього Л.Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт. Іваничі справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3, ОСОБА_5, Поромівської сільської ради про визнання права власності на 1/2 частину житлового будинку з господарськими будівлями, -

В С Т А Н О В И В :

До суду звернувся ОСОБА_1 із позовом до ОСОБА_3, ОСОБА_5, Поромівської сільської ради про визнання права власності на 1/2 частину житлового будинку з господарськими будівлями. Свої позовні вимоги мотивує тим, що житловий будинок, який знаходиться в АДРЕСА_1 був побудований його батьками ОСОБА_8 та ОСОБА_9, які у будинку проживали до смерті. ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_9 померла, а ІНФОРМАЦІЯ_2 помер і його батько ОСОБА_8 Зазначає, що він фактично прийняв спадщину, тобто вступив у володіння спадковим майном після смерті кожного із батьків так як проживав із спадкодавцями в одному будинку. Крім позивача, спадкоємцями після смерті батьків є його сестра ОСОБА_3 та брат ОСОБА_5. ОСОБА_3 прийняла спадщину після смерті батьків так як постійно проживала із спадкодавцями в одному будинку. Відповідач ОСОБА_5 спадщину після смерті батьків не прийняв. Враховуючи, що він належно вступив у володіння спадковим майном після смерті батьків, а також те, що він разом із своєю сестрою володіють рівними частками спадкового майна, то вважає, що йому належить 1/2 частина спадкового жилого будинку з господарськими будівлями.

На даний час позивач виготовив технічний паспорт та іншу документацію на своє ім'я. Однак він не може отримати від Іваничівської державної нотаріальної контори свідоцтво на право власності на 1/2 частину спадкового будинку, через відсутність правовстановлюючого документу на неї у спадкодавців. А тому просить постановити рішення, яким визнати за ним право власності на 1/2 частину житлового будинку і господарських будівель, що знаходяться в АДРЕСА_1.

В судовому засіданні позивач та його представник позовній вимоги підтримали повністю, просять позов задовольнити. Додатково позивач пояснив, що на час смерті матері ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_1, він був прописаний та проживав у житловому будинку, який знаходиться в АДРЕСА_1. Після одруження 1982 року він проживав у м. Нововолинську. На момент смерті батька ОСОБА_8 у будинку не проживав, однак був там зареєстрований та іншого житла не мав, а тому вважає себе таким, що належно прийняв спадщину після смерті батьків. Він тривалий час знаходився на роботі за кордоном, а тому не мав змоги раніше оформити право власності на своє ім'я на 1/2 частину житлового будинку. Позивач не заперечує, що відповідач, ОСОБА_3, постійно проживала та на даний час також проживає у спірному будинку та здійснює за ним догляд. Враховуючи, що він разом із сестрою належно та в рівних частках прийняли спадщину після смерті своїх батьків, тому просить визнати за ним право власності на 1/2 частину будиноковолодіння, яке знаходиться в АДРЕСА_1.

Відповідач ОСОБА_3 позовні вимоги не визнала та пояснила суду, що з моменту свого народження та по даний час зареєстрована та проживає у житловому будинку, який знаходиться в АДРЕСА_1. Вона доглядала батьків до смерті та здійснила їх поховання. Позивач на момент смерті матері проживав у житловому будинку разом із батьками, а після одруження у 1982 році переїхав проживати у м. Нововолинськ. На момент смерті батька позивач у будинку не проживав. Вона у будинку проживає разом із своєю сім'єю, дітьми та внуками і вважає, що є власником спірного будиноковолодіння. Із заявами про прийняття спадщини після смерті своїх батьків до Іваничівської державної нотаріальної контори не зверталась, оскільки знала, що належно прийняла спадщину так як постійно проживає у будинку. Правовстановлюючі документи на будинок не виготовила через скрутне матеріальне становище. Позивач у будинку з 1982 року не проживав, його доглядом не займався. Він тривалий час перебував на роботі за кордоном і ніяких дій по прийняттю спадщини не вчиняв. Тільки зараз їй стало відомо, що позивач хоче оформити право власності на 1/2 частину батьківського будинку на своє ім'я.

Представник відповідача ОСОБА_4 додатково зазначив, що відповідно до ст. 549 ЦК України 1963 року для прийняття спадщини потрібно вчинити певні дії, однак таких дій позивач не вчинив.

Відповідач ОСОБА_5 в судовому засіданні пояснив, що претензій на батьківське майно у нього немає і нехай брат із сестрою вирішують, що і кому належить.

Представник відповідача Поромівської сільської ради в судовому засіданні позовні вимоги не визнав, вважає їх некоректними та негуманними. Позивач ніяких дій по догляду та збереженню спадкового майна не вчиняв, тривалий час їздив по заробітках, а тепер після конфлікту із своєю сім'єю вирішив відвоювати у сестри частину будинку і це в той час, коли сестра колись замінила йому матір, а потім надавала активну допомогу у вихованні та забезпеченні його дітей.

Суд, заслухавши пояснення позивача, представника позивача, відповідача, представників відповідачів, свідків, дослідивши надані докази, приходить до висновку, що в задоволенні позову слід відмовити.

В судовому засіданні встановлено, що житловий будинок з господарськими будівлями, який знаходить в АДРЕСА_1 був побудований подружжям ОСОБА_8 та ОСОБА_9, які у ньому проживали до дня смерті. Із витягу погосподарської книги № 9 за 1991 рік слідує, що по особовому рахунку № 342 будинок з надвірними будівлями і спорудами, що знаходиться в АДРЕСА_1 належав ОСОБА_8 (а.с.8).

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_9 померла. Ніхто із дітей покійної ніяких дій по прийняттю спадщини не вчиняв. Управління будинковолодінням продовжував здійснювати ОСОБА_8 Посильну допомогу в цьому йому надавала відповідач ОСОБА_3

Як вбачається із показань свідків ОСОБА_10, ОСОБА_11 та ОСОБА_12 відповідач ОСОБА_3 замінила для позивача матір.

З 1982 року і по даний час позивач у спірному будинок оволодінні не проживає, що також стверджується показаннями свідків по справі.

ІНФОРМАЦІЯ_3 помер ОСОБА_8

Відповідно до ст. 527 ЦК України 1963 року спадкоємцями можуть бути особи, що були живими на момент смерті спадкодавця, а також діти померлого, зачаті при його житті і народжені після його смерті.

Частиною 1 ст. 529 ЦК України 1963 року передбачено, що при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого.

Судом встановлено, що спадкоємцями першої черги після смерті ОСОБА_8 є його діти ОСОБА_1, ОСОБА_3 та ОСОБА_5

Згідно статті 548 ЦК України 1963 року для прийняття спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини.

Відповідно до ч. 1 ст. 549 ЦК України 1963 року визнається, що спадкоємець прийняв спадщину якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини.

В судовому засіданні встановлено, що відповідач ОСОБА_3 належно прийняла спадщину після смерті батька ОСОБА_8 так як фактично вступила у володіння спадковим майном шляхом постійного проживання із спадкодавцем в одному будинку.

Позивач у 1982 році одружився та перейшов проживати у м. Нововолинськ Волинської області. Відповідач ОСОБА_5 у будинку не проживав та виселився із нього у 1984 році також після одруження.

Відповідно до ст. 553 ЦК України 1963 року вважається, що відмовився від спадщини також той спадкоємець, який не вчинив жодної з дій, що свідчать про прийняття спадщини (стаття 549 цього Кодексу).

Судом встановлено, що позивач у будинку, що знаходиться в АДРЕСА_1 на момент смерті батька ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_2, не проживав, а тому не міг вступити у володіння та управління спадковим майном після його смерті. Разом з тим, судом не здобуто доказів, які б підтвердили, що ОСОБА_1 звертався на протязі встановленого законом шестимісячного строку із заявою про прийняття спадщини після смерті батька до Іваничівської державної нотаріальної контори, що стверджується інформаційними довідками зі Спадкового реєстру після смерті ОСОБА_8 та ОСОБА_9 (а.с. 32-33).

На підставі наведеного, суд приходить до висновку, що позивач у встановлений законом строк не вчинив жодної дії для прийняття спадщини після смерті своїх батьків, а тому у задоволенні позову слід відмовити.

Керуючись ст. ст. 6, 8, 10, 11, 60, 212 - 215 ЦПК України, ст. 392 ЦК України, ст. ст. 527, 529, 548, 549, 553 ЦК Української РСР 18 липня 1963 року, суд, -

В И Р І Ш И В :

В задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_3, ОСОБА_5, Поромівської сільської ради про визнання права власності на 1/2 частину житлового будинку з господарськими будівлями - відмовити.

Рішення суду може бути оскаржено шляхом подачі апеляційної скарги до апеляційного суду Волинської області через Іваничівський районний суд протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя А. А. Шумський