Провадження № 22-ц/784/758/14 Головуючий першої інстанції: Разумовська О.Г.
Категорія: 48 Суддя-доповідач апеляційного суду: Базовкіна Т.М.
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

10 березня 2015 року колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Миколаївської області у складі:

головуючого: Базовкіної Т.М.,

суддів: Кушнірової Т.Б.,

Яворської Ж.М.,

при секретарі судового засідання: Шпонарській О.Ю.

за участю: позивача ОСОБА_3, її представника ОСОБА_4, відповідача ОСОБА_5, його представника ОСОБА_6,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Миколаєві цивільну справу за апеляційною скаргою

представника відповідача ОСОБА_5 -

ОСОБА_7

на рішення Заводського районного суду м. Миколаєва від 04 лютого 2015 року по справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_5 про зміну розміру аліментів,

в с т а н о в и л а :

У листопаді 2014 р. ОСОБА_3 звернулася з позовом до ОСОБА_5 про зміну розміру аліментів.

В обґрунтування своїх вимог позивачка вказувала, що з 07 листопада 1992 року по 14 січня 2011 року вона перебувала у шлюбі з відповідачем. Вони мають двох неповнолітніх дітей: доньку ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_1 та сина ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_2.

Після розірвання шлюбу діти залишилися проживати з відповідачкою.

Рішенням Заводського районного суду м. Миколаєва від 03 вересня 2011 року на її користь з відповідача стягнуто аліменти на утримання доньки та сина в розмірі 1/3 частки всіх видів заробітку, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку, починаючи з 15 червня 2011 року і до їх повноліття.

У зв'язку з тим, що з грудня 2013 р. донька почала проживати з батьком, відповідач звернувся з позовом до суду про звільнення його від сплати аліментів.

Рішенням Заводського районного суду м. Миколаєва від 16 травня 2014 року ОСОБА_9 звільнено від сплати аліментів на утримання дочки ОСОБА_8.

Посилаючись на те, що у жовтні 2014 р. ОСОБА_5 звернувся з позовом до суду про стягнення з неї аліментів на його користь на утримання доньки в розмірі 1/4 частини від всіх видів доходів, стягнення аліментів на утримання сина ОСОБА_10 на даний час проводиться у розмірі 1/6 доходів відповідача, які є стабільними та перевищують середній розмір заробітної плати у м. Миколаєві, а також на те, що син з початку 2013 р. та по теперішній час потребує постійного лікування, оскільки має викривлення носової перегородки, страждає на невротичні заїкання та тік, просила змінити розмір стягуваних аліментів з ОСОБА_5 на її користь на утримання сина з 1/6 частини на 1/4 частину від всіх видів доходів, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку.

Рішенням Заводського районного суду м. Миколаєва від 04 лютого 2015 року позов задоволено.

Постановлено збільшити розмір аліментів, що стягуються зі ОСОБА_5 на користь ОСОБА_3 на утримання дитини - ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_3, з 1/6 до 1/4 частини всіх видів доходу, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку щомісяця, починаючи з 07 листопада 2014 р. до досягнення дитиною повноліття.

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_5 - ОСОБА_7 вказує, що висновки суду щодо збільшення розміру аліментів необґрунтовані, а тому судове рішення є незаконним та підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову в позові.

Заслухавши доповідь судді, пояснення відповідача, його представника, позивача, його представника, дослідивши матеріали справи, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню із таких підстав.

З матеріалів справи вбачається та судом встановлено, що з 07 листопада 1992 року по 14 січня 2011 року сторони перебували у шлюбі, є батьками двох неповнолітніх дітей: доньки ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_1 та сина ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_2.

Після розірвання шлюбу діти залишилися проживати з відповідачкою.

Рішенням Заводського районного суду м. Миколаєва від 03 вересня 2011 року на її користь з відповідача стягнуто аліменти на утримання доньки та сина в розмірі 1/3 частки всіх видів заробітку, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку, починаючи з 15 червня 2011 року і до їх повноліття.

З грудня 2013 року донька проживає з батьком.

Рішенням Заводського районного суду м. Миколаєва від 16 травня 2014 року ОСОБА_5 звільнено від сплати аліментів на користь ОСОБА_3 на утримання доньки ОСОБА_8.

Розмір аліментів, які ОСОБА_5 сплачує на користь ОСОБА_3 на утримання сина ОСОБА_10 становить 1/6 частину усіх видів заробітку.

Рішенням Заводського районного суду м. Миколаєва від 10 листопада 2014 р. з ОСОБА_3 стягнуті аліменти на користь ОСОБА_5 на утримання доньки ОСОБА_8 в розмірі 500 грн. щомісяця.

Задовольняючи позов, суд виходив з того, що є передбачені законом підстави для збільшення розміру стягнутих з відповідача за рішенням суду аліментів через погіршення матеріального стану ОСОБА_3, яка вимушена нести витрати на лікування сина ОСОБА_10.

Однак, з таким висновком погодитись не можна.

В силу ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них.

Таким чином, закон пов'язує можливість збільшення розміру раніше стягнутих за рішенням суду аліментів з настанням певних обставин: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я одержувача або платника аліментів, і саме встановлення цих обставин може бути підставою для задоволення позову.

Обгрунтовуючи свій позов, ОСОБА_3 посилалася на те, що через захворювання сина, яке виникло у 2013 р., вона вимушена нести додаткові витрати.

Між тим, в матеріалах справи відсутні докази конкретних розмірів витрат, які призвели до погіршення матеріального стану позивача через наведені нею обставини, що може бути підставою для застосування ст. 192 СК України.

В той же час обставини, на які посилається позивач - необхідність додаткових витрат, що викликані особливими обставинами (хворобою сина), можуть бути підставою для залучення батька до участі у таких витратах на підставі ст. 185 СК України, однак такі вимоги позивачем не заявлялися.

Виходячи з викладеного суд помилково прийшов до висновку про задоволення даного позову, який є необґрунтованим.

За такого рішення суду в силу п. 4 ч. 1 ст. 309 ЦПК України необхідно скасувати, ухвалити нове рішення про відмову у позові.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 309, 316 ЦПК України, колегія суддів

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу представника відповідача ОСОБА_5 - ОСОБА_7 задовольнити.

Рішення Заводського районного суду м. Миколаєва від 04 лютого 2015 року скасувати, ухвалити нове рішення.

В позові ОСОБА_3 до ОСОБА_5 про зміну розміру аліментів відмовити.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржено у касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Головуючий: Судді: