Справа № 484/2243/15-ц
Провадження № 2/484/1059/15
УХВАЛА

23.11.2015 р. Первомайський міськрайонний суд Миколаївської області

у складі: головуючого судді - Мельничук О.В

при секретарі - Голубковій Н.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Первомайськ Миколаївської області цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання договору дарування недійсним, -

ВСТАНОВИВ:

09.06.2015 року позивач звернулась до суду з позовом, в якому просила визнати недійсним договір дарування квартири № 81 по вул. Бульвар Миру в м. Первомайськ Миколаївської області, укладений 21.01.1999 року між ОСОБА_3, яка померла 16.02.2014 року, та ОСОБА_2, посвідчений приватним нотаріусом Первомайського міського нотаріального округу Миколаївської області ОСОБА_4 за реєстровим номером 60.

Позовні вимоги мотивовані тим, що ОСОБА_3 була старшою сестрою позивачки, важко хворіла, неодноразово втрачала память та не могла адекватно оцінити ситуацію. На початку січня 1999 року позивач дізналась від сусідів, що сестра жебракує, часто втрачає свідомість і нікого не впізнає. ОСОБА_1 зразу навідала сестру, яка її не впізнала, вся була брудна, в квартирі був безлад. Вона викликала швидку і лікар прописав лікування. Згодом вона хотіла забрати сестру до себе, але не встигла і 16.02.2014 року сестра померла. Вважає, що на моменті підписання договору сестра під впливом психічної хвороби не віддавала значення своїм діям та не керувала ними, а тому не усвідомлювала що вона підписує.

В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_5 заявила клопотання про призначення амбулаторної посмертної комісійної судово-психіатричної експертизи, яку доручити експертам Комунального закладу «Одеського обласного медичного центру психічного здоровя», на вирішення експертів поставити наступні запитання: чи страждала ОСОБА_3 будь-яким психічним захворюванням в період з грудня 1998 року до лютого 1999 року; чи розуміла значення своїх дій та чи могла давати звіт своїм діям ОСОБА_3 21.01.1999 року в день складання договору дарування квартири.

Позивачка клопотання підтримала і просила його задовольнити.

Представник відповідача ОСОБА_6 в судовому засіданні в задоволенні клопот ання просив відмовити, вважаючи його необґрунтованим так як про психічну хворобу ОСОБА_3 в судовому засіданні дали пояснення лише двоє свідків, які майже не спілкувались з нею, а свідки, які працювали та спілкувались разом із ОСОБА_3, а також медичні картки підтвердили відсутність психічних захворювань у ОСОБА_3

Відповідач підтримала думку свого представника.

Суд знаходить, що у зв'язку з необхідністю вирішення позову та зясування обставин, що мають значення для справи і потребують спеціальних знань та з урахуванням те, що ст. 146 ч.1 п. 2 ЦПК України передбачає, що призначення експертизи є обовязковим за клопотанням хоча б однієї із сторін, якщо у справі необхідно встановити психічний стан особи, клопотання про призначення експертизи підлягає задоволенню і по справі необхідно призначити амбулаторну посмертну комісійну судово-психіатричну експертизу, проведення якої доручити лікарям-спеціалістам Миколаївської обласної психіатричної лікарні №1.

Керуючись ст. ст. 53, 202 ч.1 п.5, 143-144, 209, 292, 293, 294-296 ЦПК України, суд -

УХВАЛИВ:

Призначити по справі амбулаторну посмертну комісійну судово-психіатричну експертизу, проведення якої доручити лікарям-спеціалістам Миколаївської обласної психіатричної лікарні №1.

На вирішення експертів поставити питання: чи страждала ОСОБА_3 будь-яким психічним захворюванням в період з грудня 1998 року до лютого 1999 року; чи розуміла значення своїх дій та чи могла давати звіт своїм діям ОСОБА_3 21.01.1999 року в день складання договору дарування квартири?

Попередити експертів про кримінальну відповідальність по ст.ст. 384, 385 КК України.

Провадження по справі призупинити до одержання експертного висновку.

Надати в розпорядження експертів матеріали справи та медичні документи.

Ухвала може бути оскаржена через Первомайський міськрайонний суд до апеляційного суду Миколаївської області в порядку ст.ст. 292-296 ЦПК України.

Суддя: