НОВОМОСКОВСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 183/4389/15
№ 2/183/2579/15
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 листопада 2015 року Новомосковський міськрайонний суд Дніпропетровської області в складі: головуючого судді Дубовенко І.Г.,

при секретареві Литвиновій У.В.,

розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Новомосковську цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування збитків, суд

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2, в якому просив стягнути з відповідача збитки в розмірі 808 грн. та судові витрати. В обґрунтування позову зазначивши, що 26 грудня 2014 року постановою ВДВС Новомосковського МРУЮ відкрито виконавче провадження № 45941467 щодо стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 матеріальної шкоди в розмірі 11033,47 грн, моральної шкоди в розмірі 2000 грн. та судового збору в розмірі 243 грн. В ході проведення виконавчих дій було накладено арешт на майно боржника, а саме на автомобіль НОМЕР_1 та «Toyota Avensis» д/н НОМЕР_2; та за постановою держвиконавця від 02 лютого 2015 року призначено експертом ОСОБА_3 з питання визначення ринкової вартості автомобіля НОМЕР_1. 02 лютого 2015 року між ОСОБА_1 та ФОП ОСОБА_3 укладено договір № 02/02/15 про проведення незалежної експертної оцінки зазначеного автомобіль, вартість цієї послуги 800 грн., яку позивачем 03 лютого 2015 року сплачено через банківську установу з урахуванням комісії банку в розмірі 808 грн. 04 лютого 2015 року ФОП ОСОБА_3 складено звіт, який долучено до матеріалів виконавчого провадження та акт виконаних робіт. 10 квітня 2015 року ОСОБА_2 сплачено заборгованість за виконавчим провадженням. 14 травня 2015 року позивач звернулася до ВДВС з заявою про стягнення з відповідача 800 грн. в рахунок компенсації коштів оплачених за послуги експерт. Постанвою ВДВС Новомосковского МРУЮ від 18 травня 2015 року закрите виконавче провадження, а позивачу розяснено, зо оскільки послуги експерта в розмірі 800 грн. оплачені позивачем особисто на рахунок ФОП ОСОБА_3, а не через депозитний рахунок ВДВС Новомосковського МРУЮ, зазначені кошти не вважаються витратами, повязаними з організацією та проведенням виконавчих дій і не відносяться до коштів виконавчого провадження, а тому не можуть бути стягнутими в рамках виконавчого провадження. Тому посилаючись на вимоги ст.. 22 ЦК України просить стягнути зазначені кошти на її користь.

В судове засідання сторони не зявилися, про час та місце розгляду справи були належним чином повідомлені судом, представник позивача надав через канцелярію суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує, просить їх задовольнити. Відповідач, яка в судовому засіданні 19 листопада 2015 року просила час для отримання правової допомоги, про час та місце розгляду справи була належним чином повідомлена судом, про причини неявки суд не повідомила.

У звязку з неявкою осіб, що беруть участь у справі фіксування судового розгляду за допомогою технічних засобів не здійснювалося.

Суд, заслухавши осіб, що брали участь у справі, дослідивши матеріали справи в їх сукупності, приходить до висновку про те, що в задоволенні позовних вимог позивача необхідно відмовити, за наступних підстав, а саме:

В судовому засіданні встановлено, що позивач 26 грудня 2014 року постановою ВДВС Новомосковського МРУЮ відкрито виконавче провадження № 45941467 щодо стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 матеріальної шкоди в розмірі 11033,47 грн, моральної шкоди в розмірі 2000 грн. та судового збору в розмірі 243 грн. (а.с. 4)

В ході проведення виконавчих дій було накладено арешт на майно боржника, а саме на автомобіль НОМЕР_1 та «Toyota Avensis» д/н НОМЕР_2; та постановою держвиконавця від 02 лютого 2015 року призначено експерта. Субєкта оціночної діяльності субєкта господарювання для участі у виконавчому провадженні ОСОБА_3, з питання визначення ринкової вартості автомобіля НОМЕР_1 (а.с. 5-6).

02 лютого 2015 року між ОСОБА_1 та ФОП ОСОБА_3 укладено договір № 02/02/15 про проведення незалежної експертної оцінки зазначеного автомобіль, вартість цієї послуги 800 грн., яку позивачем 03 лютого 2015 року сплачено через банківську установу з урахуванням комісії банку в розмірі 808 грн. (а.с. 7-8а)

04 лютого 2015 року ФОП ОСОБА_3 складено звіт, який долучено до матеріалів виконавчого провадження та акт виконаних робіт (а.с. 9-14).

14 травня 2015 року позивач звернулася до ВДВС з заявою про стягнення з відповідача 800 грн. в рахунок компенсації коштів оплачених за послуги експерт. Постановою ВДВС Новомосковского МРУЮ від 18 травня 2015 року закрите виконавче провадження, а позивачу за вих.. № В13/7321 від 02 червня 2015 року розяснено, що оскільки послуги експерта в розмірі 800 грн. оплачені позивачем особисто на рахунок ФОП ОСОБА_3, а не через депозитний рахунок ВДВС Новомосковського МРУЮ, зазначені кошти не вважаються витратами, повязаними з організацією та проведенням виконавчих дій і не відносяться до коштів виконавчого провадження, в розумінні ст..ст. 41, 42 ЗУ «Про виконавче провадження» (а.с. 15-18).

Згідно ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи (за винятком тих осіб, які не мають цивільної процесуальної дієздатності), в інтересах яких заявлено вимоги.

Тобто право вибору підстав позовних вимог та способу захисту порушеного права належить виключно позивачеві і суд не може самостійно змінювати підставу і той спосіб захисту права, який позивач обрав.

Статтею 16 ЦК України визначено перелік найбільш поширених способів захисту цивільних прав та інтересів і цей перелік не являється вичерпним, так як ч. 2 ст. 16 ЦК передбачено право суду захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі виникає спір, а також доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до вимог ст. 22 ЦК України, на яку позивач посилається в обгрнутування своїх вимог щодо стягнення з відповідача вартості оплачених нею послуг спеціаліста в ході виконавчого провадження особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі. Якщо особа, яка порушила право, одержала у зв'язку з цим доходи, то розмір упущеної вигоди, що має відшкодовуватися особі, право якої порушено, не може бути меншим від доходів, одержаних особою, яка порушила право. На вимогу особи, якій завдано шкоди, та відповідно до обставин справи майнова шкода може бути відшкодована і в інший спосіб, зокрема, шкода, завдана майну, може відшкодовуватися в натурі (передання речі того ж роду та тієї ж якості, полагодження пошкодженої речі тощо).

Враховуючи, що в судовому засіданні не знайшло підтвердження фактів порушення прав позивача з боку відповідача, тому в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 належить відмовити в повному обсязі.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 5-8, 10-11, 27, 31, 58-61, 88, 169, 212-215 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування збитків відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя І.Г.Дубовенко