У х в а л а

іменем україни

02 грудня 2015 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Червинської М.Є.,

суддів: Леванчука А.О., Мазур Л.М.,

Нагорняка В.А., Писаної Т.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_3 до Державної казначейської служби України, Головного управління Державної казначейської служби України в Дніпропетровській області, Дніпропетровського міського управління Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Дніпропетровській області, третя особа - начальник Бабушкінського районного відділу Дніпропетровського міського управління Управління Міністерства внутрішніх справ України в Дніпропетровській області Кудрявцев Олександр Юрійович, про відшкодування матеріальних збитків та моральної шкоди, завданих незаконною бездіяльністю посадової особи органу державної влади,

за касаційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 11 листопада 2014 року та ухвалу апеляційного суду Дніпропетровської області від 13 січня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У серпні 2014 року ОСОБА_3 звернувся до суду з указаним позовом, який уточнив у процесі розгляду справи, та остаточно просив стягнути на його користь з:

- Дніпропетровського міського управління ГУ МВС України в Дніпропетровській області матеріальну шкоду у розмірі 761 грн 88 коп.;

- Державного бюджету України шляхом списання в безспірному порядку з відповідного рахунка, відкритого у Державній казначейській службі України, моральну шкоду у розмірі 22 290 грн.

На обґрунтування позовних вимог посилався на те, що він 24 грудня 2012 року та 10 червня 2013 року у зв'язку із тяганиною у кримінальному провадженні намагався потрапити на особистий прийом до начальника Бабушкінського РВ ДМУ ГУМВС України в Дніпропетровській області Кудрявцева О.Ю., який у порушення наказу МВС України від 10 жовтня 2004 року № 1177 «Про затвердження положення про порядок роботи зі зверненнями громадян і організації їх особистого прийому в системі Міністерства внутрішніх справ України» (далі - наказ МВС № 1177) такий прийом громадян не проводив при наявності затвердженого графіка.

ОСОБА_3 зазначав, що вказані дії посадової особи стали підставою для його звернення до суду, за результатами розгляду якого постановою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 08 серпня 2013 року, залишеною без змін ухвалою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 14 квітня 2014 року, визнано протиправною бездіяльність начальника Бабушкінського РВ ДМУ ГУМВС України в Дніпропетровській області Кудрявцева О.Ю., що полягала у систематичних грубих порушеннях при організації особистого прийому громадян відповідно до затвердженого графіка.

За вищевикладених обставин вважав, що такими діями начальника Бабушкінського РВ ДМУ ГУМВС України в Дніпропетровській області Кудрявцева О.Ю. були порушені його права на звернення та особистий прийом, що призвело до завданої йому моральної та матеріальної шкоди.

Рішенням Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 11 листопада 2014 року позовні вимоги задоволено частково.

Стягнуто з Державного бюджету України шляхом списання коштів з єдиного казначейського рахунка Державного бюджету України через Державну казначейську службу України на користь ОСОБА_3 226 грн 60 коп., що складається із суми відшкодування матеріальних збитків у розмірі 14 грн 60 коп. та 200 грн - у рахунок відшкодування моральної шкоди.

У іншій частині позовних вимог відмовлено.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Ухвалою апеляційного суду Дніпропетровської області від 13 січня 2015 року апеляційні скарги Головного управління Державної казначейської служби України у Дніпропетровській області, ОСОБА_3 та заяву Дніпропетровського міського управління ГУ МВС України в Дніпропетровській області про приєднання до апеляційної скарги відхилено, рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 11 листопада 2014 року залишено без змін.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 04 лютого 2015 року відмовлено у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Головного управління державної казначейської служби України у Дніпропетровській області на рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 11 листопада 2014 року та ухвалу апеляційного суду Дніпропетровської області від 13 січня 2015 року у цій справі з підстав, встановлених п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК України.

У касаційній скарзі ОСОБА_3, посилаючись на неправильне застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати рішення судів першої та апеляційної інстанцій та направити справу на новий розгляд до суду першої інстанції.

Вивчивши матеріали цивільної справи та перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ дійшла висновку, що касаційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Згідно із ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до положень ч. 3 ст. 335 ЦПК України суд не обмежений доводами касаційної скарги, якщо під час розгляду справи буде виявлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права, які є обов'язковою підставою для скасування рішення.

Суди попередніх інстанцій, частково задовольняючи позов, врахували обставини, встановлені постановою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 08 серпня 2013 року, якою визнано протиправною бездіяльність начальника Бабушкінського РВ ДМУ ГУМВС України в Дніпропетровській області Кудрявцева О.Ю., дійшовши висновку про наявність підстав для стягнення з Державного бюджету України шляхом списання коштів з єдиного казначейського рахунка Державного бюджету України через Державну казначейську службу України на користь позивача матеріальної та моральної шкоди у визначеному розмірі.

Згідно зі ст. ст. 213, 214 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувались вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Колегія суддів суду касаційної інстанції вважає, що зазначеним вимогам рішення судів першої та апеляційної інстанцій не відповідають з наступних підстав.

Судами попередніх інстанцій установлено та підтверджується матеріалами справи, що постановою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 08 серпня 2013 року визнано протиправною бездіяльність начальника Бабушкінського РВ ДМУ ГУМВС України в Дніпропетровській області Кудрявцева О.Ю., яка полягала у систематичних грубих порушеннях при організації особистого прийому громадян відповідно до затвердженого графіка та невиконанні вимог наказу МВС № 1177 (а. с. 11-12).

Ухвалою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 14 квітня 2014 року начальнику Бабушкінського РВ ДМУ ГУМВС України в Дніпропетровській області Кудрявцеву О.Ю. у відкритті провадження за його апеляційною скаргою відмовлено, внаслідок чого судове рішення набрало законної сили (а. с. 13).

Неправомірна бездіяльність посадової особи органу внутрішніх справ, якою були порушені законні права позивача на особистий прийом, встановлена судовим рішенням, яке набрало законної сили, а тому відповідно з ч. 3 ст. 61 ЦПК України ці обставини не потребують доказування у справі, що переглядається.

Відшкодування матеріальних збитків, спричинених внаслідок недотримання порядку роботи зі зверненнями громадян і організації їх особистого прийому в системі Міністерства внутрішніх справ, регулюється п. п.10.1 та 10.2 розділу 10 наказу МВС № 1177.

Крім того, виходячи з роз'яснень, викладених у постанові Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» (з наступними змінами), під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Відповідно до положень ст. 23 ЦК України моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Частково задовольняючи позов, суди попередніх інстанцій мотивували свої висновки тим, що позивач був вимушений звертатися зі скаргами до Головного управління МВС у Дніпропетровській області та до суду, що змусило його нервувати та порушило звичайний режим його життя, а тому з урахуванням характеру і обсягу заподіяних йому моральних страждань та виходячи з принципу розумності та справедливості дійшли висновку про стягнення на його користь моральної шкоди у розмірі 200 грн та матеріальних збитків у розмірі 14 грн 60 коп.

Разом з тим, стягуючи на користь позивача відшкодування майнової та моральної шкоди з Державного бюджету України шляхом списання коштів з єдиного казначейського рахунка Державного бюджету України через Державну казначейську службу України, суди попередніх інстанцій виходили з того, що неправомірна бездіяльність начальника Бабушкінського РВ ДМУ ГУМВС України в Дніпропетровській області Кудрявцева О.Ю. як посадової особи органу виконавчої влади була допущена при здійсненні ним своїх повноважень, а тому заподіяна такою бездіяльністю шкода відшкодовується державою відповідно до вимог ст. 1174 ЦК України.

Проте колегія суддів касаційного суду не погоджується з таким висновком судів попередніх інстанцій з огляду на наступне.

Загальні підстави відповідальності за завдану майнову та моральну шкоду передбачені нормами ст. ст. 1166, 1167 ЦК України, відповідно до яких шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності вини.

Відповідальність за шкоду, завдану фізичній чи юридичній особі рішеннями, діями чи бездіяльністю працівника під час виконання своїх трудових (службових) обов'язків, згідно зі ст. 1172 ЦК України покладається на юридичну особу, з якою цей працівник перебуває у трудових правовідносинах.

Таким чином, правильно встановивши особу, яка повинна нести відповідальність, суди попередніх інстанцій на вказані вище вимоги закону уваги не звернули та не врахували, що у силу ст. ст. 1166, 1167 ЦК України Бабушкінський РВ ДМУ ГУМВС України в Дніпропетровській області за заподіяну шкоду відповідає самостійно як юридична особа, а правовідносини, які виникли між сторонами, не передбачають підстав для відшкодування шкоди за рахунок Державного бюджету України, у зв'язку із чим безпідставно поклали відповідальність щодо відшкодування завданої ним шкоди на державу.

За таких обставин рішення суду першої інстанції та ухвала апеляційного суду підлягають скасуванню із направленням справи на новий розгляд до суду першої інстанції відповідно до вимог ст. 338 ЦПК України.

У силу ч. 2 ст. 348 ЦПК України підлягає скасуванню й ухвала Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 04 лютого 2015 року про відмову у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Головного управління Державної казначейської служби України у Дніпропетровській області на рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 11 листопада 2014 року та ухвалу апеляційного суду Дніпропетровської області від 13 січня 2015 року у зазначеній справі.

Керуючись ст. ст. 336, 338, 345 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Ухвалу Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 04 лютого 2015 року скасувати.

Касаційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити.

Рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 11 листопада 2014 року та ухвалу апеляційного суду Дніпропетровської області від 13 січня 2015 року скасувати, справу передати на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий М.Є. Червинська

Судді: А.О. Леванчук

Л.М. Мазур

В.А. Нагорняк

Т.О.Писана