АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Доповідач - Ящук Т.І.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 листопада 2015 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду м. Києва в складі:

головуючого судді Ящук Т.І.

суддів Немировської О.В., Чобіток А.О.

при секретарі Сірій О.Г.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Києві справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2, яка подана представником ОСОБА_3, на рішення Святошинського районного суду м. Києва від 31 липня 2015 року по справі за позовом ОСОБА_2, ОСОБА_4 до Публічного акціонерного товариства «Діамантбанк», Товариства з обмеженою відповідальністю «Факторингова компанія «Прайм КепіталГруп», Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Експобанк» про захист прав споживачів, визнання договорів недійсними та стягнення коштів,

встановила:

У січні 2015 року позивачі ОСОБА_2 та ОСОБА_6 звернулися з позовом до ПАТ «Діамантбанк», ТОВ «Факторингова компанія «Прайм КепіталГруп», ПАТ «Комерційний банк «Експобанк» про захист прав споживачів,визнання договорів недійсними та стягнення коштів. Просили визнати недійсними:

- договір іпотеки від 09.09.2014 року, посвідчений приватним нотаріусом КМНО Костюк-Федорук К.О., зареєстрований в реєстрі за № 855, укладений між ПАТ «Діамантбанк» та ПАТ «КБ «Експобанк» в забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором № 0909/14-1 від 09.09.2014 року;

- договір про відступлення права вимоги від 23.09.2014 року, посвідчений приватним нотаріусом КМНО Сазоновою О.M., зареєстрований в реєстрі за № 1427, укладений між ПАТ «Діамантбанк» та ПАТ «КБ «Експобанк»;

- стягнути на користь ОСОБА_9 - 800 000 грн. і на користь ОСОБА_6 - 507 038 грн. 01 коп. шляхом продажу з публічних торгів ремонтно-механічного корпусу (літера А), загальною площею 909,9 кв.м, що розташований за адресою: АДРЕСА_1, за оцінкою, встановленою в процесі виконавчого провадження.

Рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 31 липня 2015 року у задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням, представник ОСОБА_2 - ОСОБА_10 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду та ухвалити нове, яким задовольнити позов в повному обсязі, посилаючись на неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи та неправильне застосування норм матеріального права.

Вказував, що суд першої інстанції не застосував положення про недійсність правочинів, які необхідно було застосувати, зокрема ч.1 ст. 216, ст. 234, ч. 2 ст. 548 ЦК України. Крім того, суд у своєму рішенні встановив, що на виконання договору №0909/14-1 кредитні кошти були надані ПАТ КБ «Експобанк» 09.09.2014 року, хоча жодного підтвердження даної обставини у матеріалах справи немає.

Зазначав, що посилання суду на те, що ОСОБА_2 не є стороною договору і тому не може звернутись до суду з вимогою про визнання даних договорів недійсними, є необґрунтованими, оскільки оспорювані договори порушують права та законі інтереси позивача, як кредитора АТ КБ «Експобанк».

В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_2 - ОСОБА_3 підтримав апеляційну скаргу та просив задовольнити.

Представник відповідача ПАТ «Діамантбанк» - Людкевич Х.Є. вважала доводи апеляційної скарги необґрунтованими та просила залишити рішення суду першої інстанції без змін.

Інші сторони та їх представники в судове засідання не з'явились, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення осіб, що з'явились в судове засідання, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Звертаючись до суду з даним позовом, ОСОБА_2 та ОСОБА_4 позовні вимоги обґрунтовували тим, що вони є вкладниками ПАТ «КБ «Експобанк» відповідно до договорів банківського вкладу. У ПАТ «КБ «Експобанк» існує заборгованість перед позивачами в загальному розмірі - 1 307 038 грн. 01 коп., в той час як ПАТ «КБ «Експобанк» віднесено до категорії неплатоспроможних та з 25.09.2014 року запроваджено тимчасову адміністрацію у цій фінансовій установі.

Як стало відомо позивачам, 09.09.2014 року між ПАТ «Діамантбанк» і АТ КБ «Експобанк» був підписаний кредитний договір № 0909/14-1, за яким ПАТ «Діамантбанк» повинно було надати АТ КБ «Експобанк» грошові кошти у розмірі 51 500 000 грн.

Вважають, що зазначений кредитний договір № 0909/14-1 від 09.09.2014 року є неукладеним, оскільки грошові кошти на виконання цього договору не перераховувались.

Враховуючи, що кредитний договір є неукладеним, а згідно зі ст. 548 ЦК України недійсне зобов'язання не підлягає забезпеченню, недійсність основного зобов'язання (вимоги) спричиняє недійсність правочину щодо його забезпечення, просили визнати недійсним договір іпотеки, за яким АТ КБ «Експобанк» передав ПАТ «Діамантбанк» у іпотеку ремонтно-механічний корпус ( літера А), загальною площею 909,9 кв.м., що розташований за адресою АДРЕСА_1.

Також просили визнати недійсним договір відступлення права вимоги, укладений між ПАТ «Діамантбанк» та ТОВ ФК «Прайм кепітал груп» 23.09.2014 року, оскільки його укладено на підставі недійсного договору іпотеки від 09.09.2014 року.

Судом першої інстанції встановлено, що 09.09.2014 року між ПАТ КБ «Експобанк» ( позичальник) та ПАТ «Діамантбанк» (кредитодавець) було укладено кредитний договір № 0909/14-1, відповідно до якого кредитодавець надає позичальнику міжбанківський кредит на суму 51 500 000 грн. на строк до 08.10.2014 року, зі сплатою відсотків за користування кредитом 28% річних. На виконання умов договору кредитні кошти були надані 09.09.2014 року.

В забезпечення виконання кредитних зобов'язань 09.09.2014 року між ПАТ КБ «Експобанк» та ПАТ «Діамантбанк» було укладено договір іпотеки, за яким іпотекодавець передав в іпотеку ПАТ «Діамантбанк» ремонтно-механічний корпус ( літера А), загальною площею 909,9 кв.м., розташований за адресою АДРЕСА_2.

Крім того, 09.09.2014 року між ПАТ «Діамантбанк» та ТОВ «Факторингова компанія «Прайм кепітал Груп» було укладено договір про відступлення права вимоги, відповідно до якого первісний кредитор відступає новому кредитору своє право вимоги за кредитним договором № 0909/14-1 від 09.09.2014 року, укладеним між первісним кредитором та ПАТ КБ «Експобанк».

23.09.2014 року між ПАТ «Діамантбанк» та ТОВ «Факторингова компанія «Прайм кепітал груп» було укладено договір про відступлення права вимоги за договором іпотеки від 09.09.2014 року, посвідченим приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Костюк-Федорук К.О. за реєстровим № 855, відповідно до якого новим іпотекодержателем стало ТОВ ФК «Прайм Кепітал Груп».

Також судом встановлено, що у зв'язку з невиконанням ПАТ КБ «Експобанк» умов кредитного договору відбулось звернення стягнення на предмет іпотеки у порядку, визначеному іпотечним договором, ТОВ ФК «Прайм кепітал груп» прийняло у власність предмет іпотеки та на даний період часу є його власником.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що відсутні підставі вважати кредитний договір між ПАТ «Діамантбанк» та ПАТ КБ «Експобанк» неукладеним, оскільки відповідно до вимог ст. 638, 639 1054 ЦК України кредитний договір за своєю правовою природою є консесуальним та вважається укладеним з моменту досягнення сторонами згоди щодо всіх істотних умов та його підписання.

У даному випадку сторонами договору були виконані всі умови, передбачені чинним законодавством, що свідчить про факт укладення кредитного договору та необґрунтованість позиції позивачів.

Також суд визнав безпідставними вимоги позивачів про стягнення на їх користь грошових коштів, що складаються із сум неповернутих ПАТ КБ «Експобанк» вкладів, шляхом продажу з публічних торгів іпотечного майна, переданого за недійсним договором іпотеки від 09.09.2014 року, оскільки правові підстави для стягнення коштів за рахунок реалізації іпотечного майна інших кредиторів неплатоспроможного банку - відсутні.

Постановою Правління Національного банку України № 597 від 24.09.2014 року ПАТ Комерційний банк «Експобанк» віднесено до категорії неплатоспроможних, а 25.09.2014 року рішенням виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб у банку запроваджено тимчасову адміністрацію.

Відповідно до постанови Правління Національного банку України від 22.01.2015 року № 41 «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію ПАТ Комерційний банк «Експобанк» виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення від 26.01.2015 року № 15 «Про початок процедури ліквідації ПАТ КБ «Експобанк» та призначення уповноваженої особи Фонду на ліквідацію банку».

Відповідно до ст. 36 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» під час тимчасової адміністрації не здійснюється задоволення вимог вкладників та інших кредиторів банку.

Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» визначено, що кошти, одержані в результаті ліквідації та реалізації майна банку, спрямовуються уповноваженою особою Фонду на задоволення вимог кредиторів у черговості, визначеній частиною 1 ст. 52 цього Закону. Вимоги кожної наступної черги задовольняються в міру надходження коштів від реалізації майна банку після повного задоволення вимог попередньої черги.

Таким чином, Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» передбачено порядок задоволення вимог кредиторів неплатоспроможного банку, а тому вимоги позивачів про стягнення грошових коштів за рахунок заставного ( іпотечного) майна іншого кредитора прямо суперечать такому порядку.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, вважає їх законними, обґрунтованими і такими, що відповідають обставинам справи та положенням матеріального і процесуального закону. Норми матеріального права відповідно до спірних правовідносин застосовані правильно.

Доводи апеляційної скарги є аналогічними обґрунтуванню позовної заяви, вони були предметом розгляду суду першої інстанції та отримали належну правову оцінку.

Доводи апеляційної скарги позивача про те, що договір кредиту між ПАТ «Діамантбанк» та ПАТ КБ «Експобанк» є неукладеним, оскільки грошові кошти за даним договором не передавались, - були предметом перевірки суду першої інстанції та правильно відхилені судом, оскільки з матеріалів справи встановлено, що сторони кредитного договору в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору та підписали його.

Крім того, факт укладення кредитного договору № 0909/14-1 від 09.09.2014 року підтверджується листами - повідомленнями Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ КБ «Експобанк» від 22.01.2015 року та 17.04.2015 року ( а.с. 84-99).

Згідно з правовою позицією Верховного Суду України, сформульованою в постанові від 11 липня 2012 року (справа №6-63цс 12) кредитний договір, на відміну від договору позики, є укладеним не з моменту передачі грошей, а з моменту досягнення сторонами в письмовій формі згоди з усіх істотних умов такого договору. Передача грошей відбувається на стадії виконання кредитного договору.

Враховуючи, що підставою недійсності договору іпотеки від 09.09.2014 року позивачі визначали обставину щодо неукладення кредитного договору з посиланням на ст. 548 ЦК України, то суд першої інстанції дійшов вірного висновку про відмову у задоволенні позовних вимог про визнання недійсними договорів іпотеки від 09.09.2014 року та уступки права вимоги від 23.09.2014 року, оскільки обставини, на які посилаються позивачі як на підставу недійсності цих договорів, ними не доведені.

Відповідно до ст. 204 ЦК України, правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Відповідно до частини першої статті 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання його стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу саме в момент вчинення правочину.

Відповідно до ч. 3 ст. 215 ЦК України, якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним.

Разом з тим, жодних встановлених законом підстав для визнання недійсними договорів іпотеки від 09.09.2014 року та уступки права вимоги від 23.09.2014 року позивачами, які не є стороною цих договорів, не зазначено.

Посилання позивача в апеляційній скарзі на фіктивність укладеного договору кредиту відповідно до ст. 234 ЦК України не може бути предметом перевірки суду апеляційної інстанції згідно з вимогами ст. 303 ЦПК України, оскільки такі позовні вимоги не заявлялись позивачами в суді першої інстанції.

Як вбачається з матеріалів справи, рішенням Печерського районного суду м. Києва від 25 листопада 2014 року, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 15 січня 2015 року, було задоволено позовні вимоги ОСОБА_2 до ПАТ КБ «Експобанк» про стягнення коштів за договором банківського вкладу в сумі 1 000 000 грн.

Листом від 16.06.2015 року Уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ КБ «Експобанк» ВолощукІ.Г. повідомив ОСОБА_2 про те, що її включено в четверту чергу погашення вимог кредиторів.

Відповідно до ч. 3 ст. 52 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» майно банку, що є предметом застави, включається до складу ліквідаційної маси, але використовується виключно для позачергового задоволення вимог заставодержателя. Заставодержатель має право за погодженням з уповноваженою особою Фонду звернути стягнення на заставлене майно у порядку, встановленому чинним законодавством або договором застави, та отримати задоволення своїх вимог за рахунок заставленого майна.

Частиною 4 ст. 52 цього Закону визначено, що вимоги кожної наступної черги задовольняються в міру надходження коштів від реалізації майна банку після повного задоволення вимог попередньої черги. У разі якщо обсяг коштів, одержаних від реалізації майна, недостатній для повного задоволення всіх вимог однієї черги, вимоги задовольняються пропорційно сумі вимог, що належать кожному кредиторові однієї черги.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає правильними висновки суду першої інстанції про відсутність підстав для задоволення позовних вимог про стягнення грошових коштів шляхом продажу з публічних торгів нерухомого майна, що є предметом іпотеки за договором іпотеки від 09.09.2014 року.

Відповідно до ч.2, 4 ст. 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» протягом дії тимчасової адміністрації уповноважена особа Фонду зобов'язана забезпечити перевірку правочинів (у тому числі договорів), вчинених (укладених) банком протягом одного року до дня запровадження тимчасової адміністрації банку, на предмет виявлення правочинів (у тому числі договорів), що є нікчемними з підстав, визначених частиною третьою цієї статті.

Уповноважена особа Фонду: 1) протягом дії тимчасової адміністрації, а також протягом ліквідації повідомляє сторони за договорами, зазначеними у частині другій статті 38 цього Закону, про нікчемність цих договорів та вчиняє дії щодо застосування наслідків нікчемності договорів; 2) вживає заходів до витребування (повернення) майна (коштів) банку, переданого за такими договорами; 3) має право вимагати відшкодування збитків, спричинених їх укладенням.

З викладених норм вбачається, що спеціальним Законом визначена особа, яка уповноважена забезпечити перевірку договорів, укладених банком протягом одного року до дня запровадження тимчасової адміністрації банку, та вжити передбачених законом заходів. Відповідно до наявних у матеріалах справи повідомлень від 22.01.2015 року та 17.04.2015 року, відповідні заходи вживались Уповноваженою особою Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ КБ «Експобанк» Волощуком І.Г.

Однак, рішенням Господарського суду м. Києва від 14.04.2015 року, залишеним без змін постановою Київського апеляційного господарського суду від 08.07.2015 року та постановою Вищого господарського суду України від 25 серпня 2015 року, було відмовлено у задоволенні позову ПАТ КБ «Експобанк» до ТОВ «Факторингова компанія «Прайм кепітал груп», ПАТ «Діамантбанк» про застосування наслідків недійсності нікчемного правочину: договорів іпотеки від 09.09.2014 року.

Зазначеним рішенням встановлено факт отримання ПАТ КБ «Експобанк» кредитних коштів за вищевказаним кредитним договором, а також ті обставини, що при укладанні договору іпотеки від 09.09.2014 року було дотримано всіх вимог, встановлених чинним законодавством, а жодна з підстав нікчемності правочину, передбачена ст. 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» за цими договорами не настала.

Таким чином, інші доводи апеляційної скарги щодо невідповідності висновків суду обставинам справи та порушення судом норм матеріального права не можуть бути прийняті судом апеляційної інстанції в якості підстав для скасування оскаржуваного рішення.

Отже, судом першої інстанції було всебічно встановлено обставини справи, надано вірну оцінку зібраним доказам, відповідно до спірних правовідносин правильно застосовано норми матеріального права при дотриманні норм процесуального права, ухвалено законне і обґрунтоване рішення, доводи, викладені в апеляційній скарзі, висновків суду не спростовують, тому рішення скасуванню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 307-308, 313-317, 218 ЦПК України, колегія суддів

ухвалила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - відхилити.

Рішення Святошинського районного суду м. Києва від 31 липня 2015 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий : Судді: