Справа № 362/653/14ц Головуючий у І інстанції Орда О.О.
Провадження № 22-ц/780/1287/15 Доповідач у 2 інстанції Поліщук
Категорія 18 12.03.2015
УХВАЛА

Іменем України

12 березня 2015 року колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Київської області в складі:

головуючого судді: Поліщука М.А.

суддів: Лащенка В.Д., Сушко Л.П.

при секретарі: Лопатюк В.Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві матеріали цивільної справи за апеляційною скаргою публічного акціонерного товариства «Фідобанк» на рішення Васильківського міськрайонного суду Київської області від 25 листопада 2014 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Державної Виконавчої служби України, публічного акціонерного товариства «Фідобанк», третя особа: ОСОБА_2 про виключення майна з акта опису та зняття арешту, -

В С Т А Н О В И Л А:

У лютому 2014 року ОСОБА_1 звернувся в суд із вказаним позовом і просив виключити з опису та звільнити з-під арешту наступне нерухоме майно: земельну ділянку площею 0, 6000 га кадастровий номер :02:014:0058 та земельну ділянку площею 0,2000га, кадастровий номер :02:014:0060.

Позовні вимоги обґрунтовував тим, що 9 березня 2010 року на підставі договорів купівлі-продажу він купив у ОСОБА_3 вказані земельні ділянки, розташовані в с.Крушинка Васильківського району Київської області. У вересні 2013 року дізнався, що у провадженні Державної виконавчої служби перебуває виконавче провадження про стягнення солідарно з ОСОБА_2 та ТОВ «Вероніка ЛТД» на користь ПАТ «СЕВ Банк» заборгованості за кредитним договором всього в сумі 20 900 633грн.92коп. 7.08.2012 року старшим державним виконавцем Державної виконавчої служби Гречух О.Я. був складений акт опису арешту майна: земельної ділянки площею 0, 6000 га кадастровий номер :02:014:0058 та земельної ділянки площею 0,2000га, кадастровий номер :02:014:0060. Посилався на те, що при описі та арешті майна державним виконавцем помилково накладено арешт на майно, яке не належить на праві власності ОСОБА_2, а його власником є позивач ОСОБА_1 і накладення арешту на належне позивачу на праві власності майно обмежує його права як власника майна на володіння та розпорядження цим майном.

Рішення Васильківського міськрайонного суду Київської області від 25 листопада 2014 року позов задоволено.

Виключено з акту опису й арешту майна від 7 серпня 2012 року, складеного головним державним виконавцем Державної виконавчої служби Гречух О.Я. та звільнено з-під арешту земельну ділянку площею 0, 2000га, розташованої на території АДРЕСА_1, цільове призначення для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, кадастровий номер :02:014:0060 та земельну ділянку площею 0,6000 га, розташованої на території АДРЕСА_1, цільове призначення для ведення особистого селянського господарства, кадастровий номер :02:014:0058.

В апеляційній скарзі публічне акціонерне товариство «Фідобанк» просить рішення суду скасувати та ухвалити нове, яким відмовити в задоволенні позову, посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи, неправильне застосування норм матеріального і порушення норм процесуального права.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів приходить до висновку про відхилення апеляційної скарги із наступних підстав.

Ухвалюючи рішення про задоволення позову, суд першої інстанції виходив із того, що на час накладення державним виконавцем арешту від 7 серпня 2012 року на спірні земельні ділянки площею 0, 6000 га кадастровий номер :02:014:0058 та площею 0,2000га, кадастровий номер :02:014:0060, які розташовані в АДРЕСА_1 їх власником є позивач ОСОБА_1 і факт реєстрації за позивачем земельних ділянок підтверджується відміткою нотаріуса та реєстраційним штампом управління Держкомзему у Васильківському районі від 19.03.2010 року про реєстрацію в Поземельній книзі переходу права власності на земельну ділянку.

За вказаних обставин суд вважав накладення арешту на це майно порушенням права ОСОБА_1 як власника цього нерухомого майна.

Колегія суддів погоджується із такими висновками, так як вони відповідають обставинам справи і вимогам закону.

Відповідно до ч.1 ст.60 Закону України «Про виконавче провадження» особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту.

Статтею 321 ч.1 ЦК України визначено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Згідно ст..125 Земельного кодексу України право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав.

Судом першої інстанції встановлено, що 7 серпня 2012 року державним виконавцем відділу примусового виконання рішень Державної виконавчої служби України Гречухом О.Я. на примусове виконання виконавчого листа про стягнення солідарно з ОСОБА_2, ОСОБА_6 та ТОВ «Вероніка ЛТД» на користь ПАТ «СЕБ Банк» заборгованості за кредитом в сумі 12 115 028,40гривень складено Акт опису і арешту майна, яким описано і накладено арешт на житловий будинокАДРЕСА_1, що розташований на земельній ділянці площею 0,85га. (а.с.29-31).

Листом Державної виконавчої служби України від 26.12.2013 року до представника ОСОБА_1 підтверджено, що в ході примусового виконання виконавчого провадження державним виконавцем накладено арешт та оголошено заборону на відчуження земельних ділянок кадастровий номер :02:014:0058 та :02:014:0060, що знаходиться за адресою АДРЕСА_1. (а.c.14).

9 березня 2010 року між ОСОБА_3 і ОСОБА_1 укладено нотаріально посвідчений договір купівлі продажу земельної ділянки, за яким ОСОБА_1 купив у ОСОБА_3 земельну ділянку площею 0, 20га, розташовану за адресою: АДРЕСА_1, кадастровий номер :02:014:0060. (а.с.10).

На Державному акті про право власності на земельну ділянку серії ЯИ №389899/88066 нотаріусом зроблено відмітку про перехід права власності до ОСОБА_1 на підставі договору купівлі-продажу та міститься реєстраційний штамп управління Держкомзему у Васильківському районі, згідно якого право власності ОСОБА_1 зареєстровано 19.03.2010 року у Поземельній книзі. (а.с.11).

В цей-же день - 9 березня 2010 року між ОСОБА_3 і ОСОБА_1 укладено нотаріально посвідчений договір купівлі продажу земельної ділянки, за яким ОСОБА_1 купив у ОСОБА_3 земельну ділянку площею 0,60га, розташовану за адресою: АДРЕСА_1, кадастровий номер :02:014:0058. (а.с.12).

На Державному акті про право власності на земельну ділянку серії ЯИ №389901/88066 нотаріусом зроблено відмітку про перехід права власності до ОСОБА_1 на підставі договору купівлі-продажу та міститься реєстраційний штамп управління Держкомзему у Васильківському районі, згідно якого право власності ОСОБА_1 зареєстровано 19.03.2010 року у Поземельній книзі. (а.с.9).

Встановивши вказані обставини справи, з врахування предмету позовних вимог, доказів сторін на підтвердження - заперечення позову, суд прийшов до вірного висновку, що на час накладання державним виконавцем арешту на майно відповідно до Акту опису і арешту майна від 7 серпня 2012 року, право приватної власності на земельні ділянки площею 0, 6000 га кадастровий номер :02:014:0058 та площею 0,2000га, кадастровий номер :02:014:0060, розташовані за адресою: АДРЕСА_1, було зареєстровано за ОСОБА_1, а тому на передбачених законом підставах відповідно до ч.1 ст.60 Закону Уукраїни «Про виконавче провадження» ухвалив рішення про виключення майна з акту опису та звільнення його з-під арешту.

При цьому суд на підтвердження факту державної реєстрації права власності на землю правильно послався на відмітки про перехід права власності на Державних актах на право власності на землю, здійснені Управлінням Держкомзему у Васильківському районі на підставі діючого на той час Порядку ведення Поземельної книги і Книги записів про державну реєстрацію державних актів на право власності на земельну ділянку та на право постійного користування земельною ділянкою, договорів оренди землі, затвердженого постановою КМ України №1021 від 9.09.2009 року, який втратив чинність 1.01.2013 року.

Рішення суду ухвалене з додержанням норм матеріального і процесуального права і передбачених законом підстав для його скасування при апеляційному розгляді не встановлено.

Доводи апеляційної скарги про те, що те, що спірні земельні ділянки на підставі договору іпотеки, укладеному 20 липня 2005 року між ОСОБА_2 і ПУАТ «Фідобанк», перебувають в іпотеці Банку, а договори дарування а в послідуючого договори купівлі-продажу є нікчемними, оскільки Банк згоди на відчуження земельних ділянок не надавав, підлягають відхиленню.

Як вбачається із матеріалів справи представником ПАТ «Фідобанк» не надано належних та допустимих доказів знаходження спірних земельних ділянок в іпотеці банку. Договори дарування та договори купівлі-продажу земельних ділянок є оспорюваними договорами і справи за позовами ПАТ «Фідобанк» до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про визнання недійсним договору дарування та за позовом ПАТ «Фідобанк» до ОСОБА_3 ОСОБА_1 про визнання недійсним договору купівлі-продажу перебувають у провадженні Васильківського міськрайонного суду Київської області, рішення по них на час розгляді даної справи не ухвалені.

Ухвалою суду від 25.11.2014 року відмовлено у задоволенні клопотання представника відповідача про зупинення провадження у даній цивільній справі. (а.с.205-207).

Інші доводи апеляційної скарги на невідповідність висновків суду обставинам справи, неправильне застосування норм матеріального і порушення норм процесуального права не заслуговують на увагу, законність і обґрунтованість рішення суду не спростовують.

Керуючись ст. 308, 315 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу публічного акціонерного товариства «Фідобанк» - відхилити.

Рішення Васильківського міськрайонного суду Київської області від 25 листопада 2014 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: