АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 жовтня 2015 року м. Дніпропетровськ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області в складі:

головуючого - судді Макарова М.О.,

суддів - Максюти Ж.І., Прозорової М.Л.,

при секретарі - Самокиші О.В.,

розглянувши в відкритому судовому засіданні в м.Дніпропетровську цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 27 березня 2015 року по справі за позовом Органу опіки та піклування в особі управління - служби у справах дітей Жовтневої районної у м. Дніпропетровську ради в інтересах малолітної дитини ОСОБА_3 до ОСОБА_2, третя особа: Центр соціально-психологічної реабілітації дітей «Барвінок», за участю прокуратури Жовтневого району м. Дніпропетровська, про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів , -

в с т а н о в и л а:

У вересні 2014 року орган опіки та піклування в особі управління - служби у справах дітей Жовтневої районної у м. Дніпропетровську ради звернувся до суду в інтересах малолітної дитини ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів, посилаючись на те, що з 06 грудня 2014 року ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, перебуває на обліку в управлінні - службі у справах дітей, як дитина, яка опинилась в складних життєвих обставинах.

Так, її мати, а саме відповідач по справі ОСОБА_2, ухиляється від виконання своїх батьківських обов'язків, а саме: перше повідомлення про ухилення ОСОБА_2 від виконання батьківських обов'язків щодо дитини ОСОБА_4 до управління - служби у справах дітей надійшло 25 серпня 2009 року від Комунального закладу «Дитяча міська клінічна лікарня № 5» м. Дніпропетровська. В листі зазначалось, що на момент відвідування дитини дільничною медсестрою в квартирі перебували люди в нетверезому стані, а згідно захворювання матері, дитина не повинна вигодовуватись грудним молоком та дівчинка повинна отримувати специфічну терапію і годування, але малолітня цього не отримувала.

Крім того, відповідач ОСОБА_2 у встановлений законом строк не зареєструвала новонароджену дитину, а також з нею співробітниками управління - служби у правах дітей та кримінальної міліції у справах дітей Жовтневого району була проведена профілактично-роз'яснювальна робота та попереджено про відповідальність за невиконання батьківських обов'язків за ст. 184 КУпАП.

Проте, 27 листопада 2013 року до управління-служби у справах дітей надійшло повідомлення від прокуратури Жовтневого району м.Дніпропетровська щодо перевірки умов проживання дитини за адресою: АДРЕСА_1, в якому зазначалося, що у цій квартирі, зі слів ОСОБА_5, часто присутні асоціальні особи, які разом з ОСОБА_6 та ОСОБА_7 розпивають алкогольні напої, а також малолітня дитина ОСОБА_4 дитсадок не відвідує, у зв'язку з чим дитину було взято на облік в управлінні-службі у справах дітей, а відповідача ОСОБА_6 повторно було попереджено про відповідальність за невиконання батьківських обов'язків за ст. 184 КУпАП.

В подальшому ОСОБА_2, після смерті співмешканця ОСОБА_7, разом з донькою переїхала проживати до своїх батьків, які проживають у гуртожитку за адресою: АДРЕСА_4, де також умови проживання за даною адресою незадовільні.

Оскільки відповідач ОСОБА_6 зловживає алкогольними напоями, не працює, веде розгульний, асоціальний спосіб життя, а також малолітня дитина ОСОБА_4 двічі перебувала на лікуванні в КЗ «Дитячий протитуберкульозний санаторій № 5» Дніпропетровської обласної ради, з якого двічі її забирала мати, не закінчивши строк перебування та у зв'язку з тим, що 15 серпня 2014 року ОСОБА_4 влаштована до центру соціально-психологічної реабілітації дітей «Барвінок» м.Дніпропетровська, просили позбавити відповідача батьківських прав стосовно дитини та стягнути з неї аліменти.

Рішенням Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська від 27 березня 2015 року позов органу опіки та піклування задоволено та ухвалено: позбавити ОСОБА_2 батьківських прав відносно її дитини, - малолітньої дочки ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 та стягнуто із ОСОБА_2 на користь осіб, на утриманні яких буде знаходитись дитина, аліменти на утримання малолітньої дочки ОСОБА_4 в розмірі 1/2 частини прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, що становить 516 грн. щомісячно, починаючи з 13 вересня 2014 року до досягнення дитиною повноліття, але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини з індексацією відповідно до законодавства, допустивши негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів у розмірі місячного платежу, а також стягнуто судовий збір в розмірі 243 грн. 60 коп. на користь держави.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позову, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Розглянувши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає відхиленню, виходячи з наступного.

Відповідно до ст.ст. 213, 214 ЦПК України рішення повинно бути законним і обґрунтованим та відповідати на питання: чи мали місце обставини, якими обґрунтовувались вимоги і заперечення, якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Статтею 3 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Зазначене рішення ухвалено з додержанням вказаних вимог закону.

Судом встановлено, що відповідач є матір'ю ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 6).

27 листопада 2013 року прокуратурою Жовтневого району м. Дніпропетровська було направлено лист начальнику управління - служби у справах дітей Жовтневої районної у м. Дніпропетровську ради ОСОБА_8, в якому в строк до 13-00 години 03 грудня 2013 року вимагалося провести ретельну перевірку умов проживання ОСОБА_4 за адресою АДРЕСА_1, та вирішити питання про позбавлення батьківських права батьків дитини (а.с. 8), а 06 грудня 2013 року Жовтневою районною у місті Дніпропетровську раді управлінням - служби у справах дітей було видано наказ №04-1 про взяття на облік ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, як дитину, яка опинилась в складних життєвих обставинах (а.с. 5), у цьому наказі зазначено, що під час проведення перевірки за повідомленням прокурора Жовтневого району м. Дніпропетровська, умов проживання дитини за адресою АДРЕСА_2 було з'ясовано, що за вказаною адресою проживають ОСОБА_5, її син ОСОБА_7, який не працює, ОСОБА_2 та ОСОБА_4- донька ОСОБА_2 Мати дитини ОСОБА_2 не працює, зловживає спиртними напоями, а дитина дитячий садок не відвідує.

У квартирі, зі слів ОСОБА_5, часто присутні асоціальні особи, які разом із ОСОБА_2 та ОСОБА_7 розпивають спиртні напої, у зв'язку з чим дитина ОСОБА_4 взята на облік, як така що опинилася в складних життєвих умовах.

Крім того встановлено, що до лютого 2014 року малолітня дитина ОСОБА_4 проживала разом з матір'ю ОСОБА_2 та її співмешканцем ОСОБА_7, а після смерті останнього, який помер у лютому 2014 року від туберкульозу, ОСОБА_2 переїхала з донькою до своїх батьків за адресою АДРЕСА_4.

Також встановлено, що ОСОБА_4 з 15 лютого 2014 року по 15 травня 2014 року мала перебувати в КЗ «Дитячий протитуберкульозний санаторій №5», але відповідач перервала лікування дитини, забравши її із санаторію в березні 2014 року, а відповідно до листа КЗ «Дитячий протитуберкульозний санаторій №5» ОСОБА_4 повторно перебувала на лікуванні у закладі з 07 квітня 2014 року по 26 червня 2014 року з приводу інфікування МБ туберкульозом кат. 5, гр. 5.4, туберкульозного контакту (МБТ+) кат. 5, гр. 5.2. А. Дата закінчення терміну путівки 07 липня 2014 року, проте дитина виписана 26 червня 2014 року за вимогою матері, а також за час перебування дитини у закладі мати відвідувала її лише один раз (а.с. 10).

Відповідно актів обстеження умов проживання дитини за адресою АДРЕСА_3, яка опинилась у складних життєвих обставинах, від 04 квітня 2014 року та 05 серпня 2014 року, в яких зазначено, що санітарний та житловий стан кімнати незадовільний: брудно, меблі в занедбаному стані, стоїть неприємний запах, речі розкидані. Дитина разом з матір'ю, дідусем та бабусею проживає в одній кімнаті, окремого місця для сну немає, місце для ігор також відсутнє. Дівчинка двічі у 2014 році проходила курс лікування в тубдиспансері. Мати ОСОБА_2 ніде не працює, державну допомогу не отримує, хворіє на туберкульоз, веде розгульний образ життя, а дівчинка дитячий садок не відвідує (а.с 12, 13).

У зв'язку з чим співробітниками управління-служби у правах дітей Жовтневої районної у місті Дніпропетровську ради була проведена профілактично-роз'яснювальна робота з ОСОБА_2 та її попереджено про відповідальність за невиконання батьківських обов'язків за ст. 184 КУпАП (а.с. 14).

Крім того, відповідно до повідомлення Управління праці та соціального захисту населення Жовтневої районної у місті Дніпропетровську ради згідно електронних баз даних станом на 01 серпня 2014 року ОСОБА_2 на обліку не значиться, допомоги їй не призначались і не виплачувались (а.с. 15).

Згідно висновку Виконавчого комітету Жовтневої районної у м. Дніпропетровську ради як органу опіки та піклування за №5-38-156 від 17 вересня 2014 року про доцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, відносно малолітньої ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 зазначено, що перше повідомлення про ухилення відповідача від виконання батьківських обов'язків надійшло 25 вересня 2009 року від КЗ «Дитячої міської клінічної лікарні №5» де зазначалося, що на момент відвідування дитини дільничною медсестрою в квартирі перебували люди в нетверезому стані. Згідно захворювання матері, дитина повинна отримувати специфічну терапію і годування, але ОСОБА_2 цього не дотримувалася, а дівчинка цього не отримувала.

Також в цьому висновку зазначається крім вищевикладеного, про те, що дитина ОСОБА_4 з 08 серпня 20144 року по 15 серпня 2014 року знову перебувала в КЗ «Дитячий протитуберкульозний санаторій №5», а з 15 серпня 2014 року дівчинка влаштована до центру соціально-психологічної реабілітації дітей «Барвінок» м. Дніпропетровська, а тому вважають за доцільне позбавити відповідача батьківських прав стосовно її дитини (а.с. 17-19).

Згідно довідки Комунального закладу соціального захисту центр соціально-психологічної реабілітації дітей «Барвінок» від 01 вересня 2014 року з 15 серпня 2014 року ОСОБА_4 влаштована до центру соціально-психологічної реабілітації дітей «Барвінок» м. Дніпропетровська. За час перебування дівчини у центрі мати ОСОБА_2 відвідувала дитину лише один раз 16 серпня 2014 року, але долею дочки не цікавилась, а в подальшому відвідувала доньку 16 листопада 2014 року, 18 листопада 2014 року, 13 грудня 2014 року, 16 грудня 2014 року, 19 грудня 2014 року, 31 грудня 2014 року, 09 січня 2015 року, 18 січня 2015 року, 31 січня 2015 року (а.с. 20, 58), що на думку колегії суддів підтерджує лише те, що відповідачка почала відвідувати дитину, лише після звернення органу опіки та піклування до суду про позбавлення останньої батьківських прав.

Відповідно до ст ст. 27 Конвенції про права дитини, прийнятої 44-ю сесією Генеральної Асамблеї ООН 20 листопада 1998 року та яка набула чинності для України 27 вересня 1991 року, батько або (і) інші особи, що виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини, а згідно ч. 2 ст. 51 Конституції України та за ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Частинами 1-4 статті 150 СК України передбачено, що батьки зобов'язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім'ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини; піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток; забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя; поважати дитину.

Відповідно до ст. 9 Конвенції про права дитини, дитина не повинна розлучатися з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням визначають, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини

Згідно із ст. 164 СК України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: 1) не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров'я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; 2) ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини; 3) жорстоко поводяться з дитиною; 4) є хронічними алкоголіками або наркоманами; 5) вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; 6) засуджені за вчинення умисного злочину щодо дитини.

Перелік підстав з якими законодавство пов'язує позбавлення батьків батьківських прав, передбачений ст. 164 СК України є вичерпним та розширеному тлумаченню не підлягає.

Згідно роз'яснень, викладених у п. 15 ч.2 п. 16 Постанови Пленуму Верховного суду «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» № 3 від 30 березня 2007 року, позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків. Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками.

Так судом встановлено, що у відповідачки відсутні належні умови проживання, а сама відповідачка зловживає спиртними напоями, веде розгульний образ життя, ніде не працює, долею дівчинки не цікавиться, здоров'ям, духовним, моральним та фізичним вихованням та розвитком дитини не опікується, з дитиною спілкується рідко, не відвідує доньку за місцем її перебування, тобто ухиляється від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини.

А також, як зазначалося вище, відповідачем двічі, за власною ініціативою, до закінчення терміну лікування дівчинки у КЗ «Дитячий протитуберкульозний санаторій № 5» Дніпропетровської обласної ради» з приводу інфікування МБ туберкульозу кат. 5, гр. 5.4., туберкульозного контакт (МТБ+) кат.5, гр.5.2А виписувалась, медичне лікування дитині достроково перевивалось. Стан дитини на час виписки був задовільний (а.с. 10, 11). Про цьому мати ОСОБА_2 за час лікування дитини в період з 07 квітня 2014 року по 26 червня 2014 року відвідувала дитину один раз (а.с. 11). За час сумісного проживання дитини з відповідачем, малолітню ОСОБА_4 до дитячого садочку влаштовано не було. До медичних закладів за медичною допомогою дитині відповідач не зверталась. З 06 грудня 2013 року, коли наказом управлінням - служби у справах дітей № 04-1 дитину ОСОБА_4 було поставлено на облік, як дитину, яка опинилась в складних життєвих обставинах, відповідач ОСОБА_2 жодних заходів на виконання своїх обов'язків по вихованню дитини, не вжила. Напроти, відповідач власного джерела доходу не має, на роботу не не працевлаштувалась, у центрі зайнятості зареєстрованою не значиться, а також факту того, що відповідач припинила вживання алкогольних напоїв, не змінила свій стан життя, за дитиною не дбає, її долею не опікується, а також з відповідачем неодноразово проводилися профілактичні бесіди та остання попереджалася за невиконання батьківських обов'язків за ст.184 КУпАП, але належних висновків вона не зробили та не змінила своє життя.

У зв'язку з чим колегія суддів вважає, що суд першої інстанції, з урахуванням позиції органу опіки та піклування, прокурора та центру соціально-психологічної реабілітації дітей «Барвінок», обґрунтовано прийшов до висновку про позбавлення відповідача батьківських прав та стягнення з неї на підставі ч.2 ст. 166, ст.ст. 180, 181, 193 СК України, аліментів на користь осіб, на утриманні яких буде знаходитися дитина.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_2 про незаконність рішення суду, оскільки вона до дитини погано не ставилася, а також вона працевлаштована та не вживає спиртних напоїв і в неї немає ніякого захворювання, колегія суддів вважає необгрунтованими, оскільки суд першої інстанції цим обставинам дав належну оцінку, а ці доводи фактично зводяться до переоцінки доказів та незгодою з висновками суду.

Крім того, колегія суддів звертає увагу що відповідно до вимог ст. 169 СК України після зміни поведінки особи, що позбавлена батьківських прав та обставин, що були підстави для позбавлення батьківських прав відповідачка має право звернутися до суду із позовом про поновлення батьківських прав.

У зв'язку з викладеним, колегія суддів вважає, що при розгляді справи, судом першої інстанції були виконані всі вимоги процесуального закону, всебічно перевірено обставини, спір вирішено у відповідності з нормами матеріального права. Рішення є обґрунтованим, з повним відображенням обставин, що мають значення для даної справи, висновки суду про встановлені обставини і правові наслідки є правильними, у зв'язку з чим апеляційна скарга підлягає відхиленню, а рішення суду - без змін.

Також колегія суддів вважає за необхідне стягнути з відповідача, відповідно до вимог ст.ст. 88, 297, 315 ЦПК України, судовий збір в сумі 121 грн. 80 коп. на користь держави, оскільки цей збір нею при подачі апеляційної скарги не сплачувався, а остання не звільнена від такої сплати.

Керуючись ст.ст. 88, 209, 218, 303, 307, 308, 313-315 ЦПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська від 27 березня 2015 року залишити без змін.

Стягнути з ОСОБА_9 на користь держави судовий збір за подання апеляційної скарги в сумі 121 грн. 80 коп.

Ухвала набирає законної сили з моменту оголошення і протягом двадцяти днів може бути оскаржена шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий

Судді