Провадження № 6/522/103/15
Справа № 522/3483/15-ц
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 березня 2015 року м. Одеса

Приморський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого судді Домусчі Л.В.,

при секретарі Герасименко Ю.С.,

розглянувши в судовому засіданні подання Другого Приморського відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції Міністерства юстиції України про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, І.П.Н. НОМЕР_1, -

ВСТАНОВИВ:

19.02.2015 року до Приморського районного суду м. Одеси надійшло подання Другого Приморського відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції Міністерства юстиції України про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, І.П.Н. НОМЕР_1, адреса: АДРЕСА_1, до виконання зобовязань за рішенням. В обґрунтування подання зазначив, що подання надав до суду з метою вжиття заходів з виконання виконавчого листа № 520/13476/13-ц, який видав Київський районний суд м.Одеси 13.10.2014 року про стягнення грошової суми з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 у розмірі 1063144 грн.

В судове засідання 03.03.2015 року представник Другого Приморського відділу ДВС ОМУЮ не зявився, про час, дату та місце судового засідання був повідомлений належним чином. Інші сторони по справі також не зявилися.

Згідно ч.2 ст. 377-1 ЦПК України суд негайно розглядає подання, зазначене в частині першій цієї статті, без виклику чи повідомлення сторін та інших заінтересованих осіб за участю державного виконавця.

Згідно ч.2 ст. 197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, розглянувши подання і дослідивши письмові матеріали справи вважає, що подання не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що на примусовому виконанні в Другому Приморському відділі державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції перебуває виконавче провадження по виконанню виконавчого листа № 520/13476/13-ц, який видав Київський районний суд м.Одеси про стягнення грошової суми з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 у розмірі 1063144 грн.

Постановою державного виконавця Другого Приморського ВДВС ОСОБА_3 від 17.10.2014 року було відкрито виконавче провадження з виконання вищезазначеного виконавчого листа (ВП № 45140901).

Згідно вказаної постанови ОСОБА_1 (надалі боржник) у семиденний термін повинний був самостійно виконати вимоги вищезазначеного виконавчого документа, шляхом перерахування коштів на розрахунковий рахунок ДВС.

Вказана постанова була направлена боржнику за адресою його мешкання для виконання та до відома а також стягувачу, що підтверджується наявними у матеріалах справи супровідним листом щодо такої відправки.

З матеріалів справи вбачається, що вказана постанова була отримана боржником, про що свідчить заява ОСОБА_1 від 16.12.2014 року, однак зазначена постанова була залишена боржником поза увагою, а вимоги виконавчого документа без задоволення.

Постановою вказаного державного виконавця від 17.10.2014 року було накладено арешт на все майно, яке належить боржнику та заборонено здійснювати його відчуження.

Постановою державного виконавця від 02.02.2015 року оголошено розшук майна Volvo 740, 1990 р.в., д/н НОМЕР_2, Volvo S80, 2002 р.в., д/н НОМЕР_3, Volvo 760, 1990 р.в., д/н НОМЕР_4, що належить боржнику ОСОБА_1.

Згідно п.18 ч.3 ст. 11 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець у процесі здійснення виконавчого провадження має право: у разі ухилення боржника від виконання зобов'язань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи або керівника боржника - юридичної особи за межі України - до виконання зобов'язань за рішенням.

Відповідно до преамбули Закону України № 606-ХIV від 21.04.1999 року «Про виконавче провадження» цей Закон визначає умови і порядок виконання рішень судів, що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку. Відповідно до ст. 11 цього Закону, державний виконавець зобов'язаний вживати заходів примусового виконання рішень, встановлених цим Законом, неупереджено, своєчасно, повно вчиняти виконавчі дії.

Згідно зі ст.15 ЦПК України суди розглядають в порядку цивільного судочинства справи про щодо: захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин; інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства.

Відповідно до ст. 377-1 ЦПК України питання про тимчасове обмеження боржника - фізичної особи або керівника боржника - юридичної особи у праві виїзду за межі України при виконанні судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) вирішується судом за місцезнаходженням органу державної виконавчої служби за поданням державного виконавця, погодженим з начальником відділу державної виконавчої служби.

Відповідно до ст. 124 Конституції України судові рішення ухвалюються судами України і є обовязковими до виконання на всій території України.

Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів, що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі їх невиконання у добровільному порядку, визначає Закону України «Про виконавче провадження». Зокрема державний виконавець зобовязаний вживати заходів примусового виконання рішень, установлених цим Законом, неупереджено, своєчасно, повно вчиняти виконавчі дії (ст.11).

Боржник, у встановлений йому строк для виконання зобовязань по виконавчому документу у добровільному порядку не виконав, у звязку з чим відділом до суду було направлено подання про встановлення йому тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України.

Відповідно до п.2 та п.5 ч.1 ст. 6 Закону України № 3858-XII від 21 січня 1994 року «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України» - громадянину України може бути обмежений у праві виїзду за кордон, якщо: діють неврегульовані аліментні, договірні чи інші невиконані зобов'язання - до виконання зобов'язань, або розв'язання спору за погодженням сторін у передбачених законом випадках, або забезпечення зобов'язань заставою, якщо інше не передбачено міжнародним договором України та/або він ухиляється від виконання зобов'язань, покладених на нього судовим рішенням, рішенням іншого органу (посадової особи), - до виконання зобов'язань.

Отже, наявність у особи невиконаних зобовязань, покладених на неї судовим рішенням, судовим наказом, тощо, є підставою для обмеження їй у праві виїзду за межі України.

При цьому, відповідно ст.13 Загальної декларації прав людини кожна людина має право вільно пересуватися й обирати собі місце проживання в межах любої держави. Кожна людина має право залишати будь-яку країну, включаючи свою власну, і повертатися у свою країну.

Згідно ч.2 ст. 10 ЦПК України сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості.

Згідно ч.1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Виходячи з вищевикладеного, суд вважає, що державним виконавцем здійснено відповідні заходи, а саме накладення арешту та розшук майна боржника, для виконання зобовязань за виконавчим документом, так як боржник не вчинив належних дій щодо погашення своїх зобовязань, з яких можливо стягнення відповідної суми.

З урахуванням вищевикладеного суд вбачає, що можливо стягувати грошову суми за виконавчим листом за рахунок реалізації, згідно законодавства, арештованого майна.

Таким чином, суд приходить до висновку, що подання Другого Приморського відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України ОСОБА_1 задоволенню не підлягає.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 1, 3, 11, 15, 57, 60, 197, 208-210, 217, 377-1 ЦПК України; ст.ст. 1, 2, 5, 7, 8, 11 ч.3 п.18 Закону України «Про виконавче провадження»;

УХВАЛИВ:

Відмовити у задоволенні подання Другого Приморського відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України ОСОБА_1.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя: Домусчі Л.В.