Справа № 236/44/15-ц
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
26 лютого 2015 року Краснолиманський міський суд Донецької області у складі:
Головуючого судді Мірошниченко О.В.
при секретарі Вікторовій Г.В.
за участю позивача ОСОБА_1
розглянувши в відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Красний Лиман цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про визнання осіб такими, що втратили право користування жилим приміщенням
06 січня 2015 року до Краснолиманського міського суду Донецької області ОСОБА_1 звернувся з позовом до ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про визнання осіб такими, що втратили право користування жилим приміщенням, обґрунтувавши свої вимоги тим, що 23.01.2009 року між відповідачами (продавцями) та позивачем (покупцем) був укладений договір купівлі-продажу квартири, що розташована в АДРЕСА_1. Однак, після укладення договору купівлі-продажу, колишні власники квартири ОСОБА_2 ОСОБА_3 в добровільному порядку відмовляються знятися з реєстрації за вказаною вище адресою, чим порушують права позивача володіти та користуватися квартирою. Позивач просить визнати ОСОБА_2 та ОСОБА_3 такими, що втратили право користування жилим приміщенням та вирішити питання про судові витрати.
Позивач ОСОБА_1 в судовому засіданні підтримав позовні вимоги в повному обсязі і просив їх задовольнити, навів доводи аналогічні викладеним в позовній заяві. Проти розгляду справи в заочному порядку не заперечував.
Відповідачі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 в судове засідання не з'явились
Про необхідність явки в судові засідання 26 лютого 2015 року відповідачі повідомлявся належним чином у спосіб, визначений ч.5 ст. 74 ЦПК України - шляхом направлення судової повістки поштою рекомендованим листом з повідомленням про вручення за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її проживання (а.с 35).
Враховуючи викладене, у відповідності до ч. 1 ст. 224 ЦПК України судд вважає за можливе розглянути справу у відсутності відповідача в заочному порядку. Проти заочного розгляду справи позивач не заперечувала.
Дослідивши подані позивачем документи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, вислухавши позивача, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду спору по суті, суд встановив фактичні обставини та відповідні їм цивільні правовідносини, які виникають між власником житла та попередніми власниками житла.
В судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_1 є власником 1/ 2 частини квартири АДРЕСА_1 на підставі договору купівлі продажу, укладеного 23 січня 2009 року між позивачем та відповідачами ОСОБА_2 ОСОБА_3 та іншої 1/2 частини зазначеної квартири на підставі договору купівлі продажу, укладеного 27 серпня 2013 року між позивачем та ОСОБА_5 (а.с. 5,6,7).
Згідно з довідкою виданою 26.02.2015 року паспортистом Комунального підприємства "Краснолиманська служба єдиного замовника" Мацегорою В.С. в квартирі АДРЕСА_1 зареєстровані позивач ОСОБА_1, дружина позивача ОСОБА_7 та відповідачі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 (а.с 37).
Відповідно до ч.1 ст.319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.
Згідно з пунктом 2 частини 1 статті 346 ЦК України право власності припиняється у разі припинення права власності на майно, яке за законом не може належати цій особі.
На підставі ст.391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.
Оскільки право власності є абсолютним правом, яке включає право володіння, користування та розпорядження майном, якого ніхто не може бути позбавлений, крім випадків, передбачених законом (стаття 41 Конституції України, статті 316-319 ЦК), власник житла має право вимагати визнання попереднього власника таким, що втратив право користування житлом, що є наслідком припинення права власності на житлове приміщення (пункт 3 частини першої статті 346 ЦК)
Отже, з урахуванням зазначених вимог закону суд дійшов висновку, що попередні власники житла ОСОБА_2 та ОСОБА_3 в наслідок припинення права власності на житлове приміщення втратили право користування житлом. Відтак, позовні вимоги ОСОБА_1 є обґрунтованими і підлягають задоволенню в повному обсязі.
Задовольняючи позовні вимоги, суд на підставі ст. 88 ЦПК України стягує з відповідачів на користь позивача понесені судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 243,60 грн. (а.с1) в сумі по 121,80 грн. з кожного.
Керуючись ст. 391, 386 ЦК України, ст.ст. 10, 11, 60, 88, 209, 212, 213, 214, 215, 226, 218 ЦПК України, суд -
Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про визнання осіб такими, що втратили право користування жилим приміщенням - задовольнити повністю.
Визнати ОСОБА_2, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, таким, що втратив право користування жилим приміщенням - квартирою, що розташована за адресою: АДРЕСА_1
Стягнути з ОСОБА_2, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, на користь ОСОБА_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_2, понесені судові витрати по сплаті судового збору в сумі 121,80 грн.
Визнати ОСОБА_3, ідентифікаційний номер НОМЕР_3, таким що втратив право користування жилим приміщенням - квартирою, що розташована за адресою: АДРЕСА_1
Стягнути з ОСОБА_3, ідентифікаційний номер НОМЕР_3, на користь ОСОБА_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_2, понесені судові витрати по сплаті судового збору в сумі 121,80 грн.
Рішення може бути оскаржено позивачем в апеляційному порядку через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги до апеляційного суду Запорізької області протягом десяти днів з дня його проголошення. У разі якщо рішення було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга може бути подана протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідачів. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Суддя -