АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/9868/15 Справа № 202/1462/14-ц Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - Макаров М.О.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 грудня 2015 року м. Дніпропетровськ

Колегія суддів судової палати по цивільним справам Апеляційного суду Дніпропетровської області в складі:

головуючого - судді Макарова М.О.

суддів - Максюти Ж.І.,Прозорової М.Л.

при секретарі - Самокиші О.В.

розглянувши в відкритому судовому засіданні в м.Дніпропетровську цивільну справу за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» на заочне рішення Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 20 квітня 2015 року по цивільній справі за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до Публічного акціонерного товариства «Акцент-Банк» та ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

ВСТАНОВИЛА :

У лютому 2012 року ПАТ КБ «ПриватБанк» звернувся до суду з позовом до відповідачів про стягнення заборгованості за кредитним договором, посилаючись на те, що відповідно до укладеного договору б/н від 06 вересня 2006 року ОСОБА_2 отримав кредит у розмірі 10000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитним лімітом у розмірі 30,00% на рік. Зобовязання за цим договором було забезпечено порукою у розмірі 10000 грн. згідно договору поруки №167 від 20 жовтня 2010 року, укладеного між позивачем та ПАТ «Акцент-Банк».

У звязку з порушенням відповідачем умов укладеного договору станом на 31 жовтня 2013 року виникла заборгованість у розмірі 47998,36 грн., яка складається із: 8842,31 грн. заборгованість за кредитом, 33894,22 грн. заборгованість по процентам за користуванням кредиту, 2500 грн. - заборгованість по комісії за користування кредитом, 500 грн. штраф (фіксована частина), 2261,83 грн. штраф (процентна складова), а тому просив стягнути з відповідача ОСОБА_2 на користь ПАТ КБ «Приватбанк» вказану заборгованість, витрати на юридичну допомогу у розмірі 3200 грн. та судові витрати по справі, а також стягнути солідарно з відповідачів 10000 грн.

Заочним рішенням Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 20 квітня 2015 року в задоволенні позову ПАТ КБ «ПриватБанк» відмовлено (а.с. 64-65).

В апеляційній скарзі ПАТ КБ «ПриватБанк» просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким задовольнити їх позов у повному обсязі, посилаючись на те, що рішення суду ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Розглянувши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційних скарг та заявлених вимог, колегія суддів находить, що апеляційна скарга ПАТ КБ «ПриватБанк» підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Згідно зі ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує, зокрема, такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; 5) чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; 6) як розподілити між сторонами судові витрати.

Зазначеним вимогам закону судове рішення не відповідає.

Відмовляючи в задоволенні позову ПАТ КБ «ПриватБанк» суд першої інстанції виходив з того, позивачем не надано доказів отримання ОСОБА_2 будь-яких коштів за кредитним договором та сплати коштів відповідачем за цим кредитним договором.

З такими висновками суду першої інстанції колегія суддів погодитися не може, оскільки вони не відповідають обставинам справи, зроблені при неповному зясуванні судом обставин, що мають значення для справи, а тому, рішення відповідно до п.п. 1,3 ч.1 ст. 309 ЦПК України підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про часткове задоволення позовних вимог.

Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що 06 вересня 2006 року між ЗАТ КБ «ПриватБанк» (правонаступником якого є ПАТ КБ «ПриватБанк») та ОСОБА_2 було укладено договір № Б/Н у формі письмової заяви на отримання кредиту, згідно з умовами якого банк надав відповідачу кредит у розмірі 10000,00 грн., зі сплатою за користування ним відсотків у розмірі 30,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом , кінцевий термін повернення співпадає з строком дії карти.(а.с.9)

Згідно з умовами укладеного між сторонами договору він складається із заяви позичальника, Умов та правил надання банківських послуг і тарифів (а.с. 10-11).

За вказаним кредитним договором зобовязання були забезпечені договором поруки №167 від 20 жовтня 2010 року, укладеного між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ПАТ «АКЦЕНТ-БАНК» на суму 10000 грн. (а.с. 7)

У звязку з невиконанням ОСОБА_3 умов зазначеного договору, заборгованість за ним згідно розрахунку, наданого позивачем, станом на 31.10.2013 року виникла заборгованість у розмірі 47998,36 грн., яка складається з наступного : 8842,31 грн. заборгованість за кредитом, 33894,22 грн. заборгованість по процентам за користуванням кредиту, 2500 грн. - заборгованість по комісії за користування кредитом, 500 грн. штраф (фіксована частина), 2261,83 грн. штраф (процентна складова), що підтверджується розрахунком заборгованості (а.с. 5).

Статтею 1054 ЦК України визначено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до ст.526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Статтею 611 ЦК України визначено, що у разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

За правилами ст.549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобовязання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобовязання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасного виконання грошового зобовязання за кожен день прострочення виконання.

Згідно до ст.1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.

Як вбачається з кредитного договору №б/н від 28 серпня 2006 року, він був укладений за волевиявленням обох сторін, про що свідчить особистий підпис відповідача в анкеті позичальника, проте останній ухилився від виконання своїх зобовязань по кредитному договору, що і призвело до утворення заборгованості, а тому позовні вимоги є обгрунтованими.

Крім того, враховуючи, що згідно Договору поруки № 167 від 20 жовтня 2010 року ПАТ «АКЦЕНТ-БАНК» поручився перед позивачем на суму 10000 грн за виконання відповідачем ОСОБА_2 умов договору № Б/Н від 06 вересня 2006 року, які останній не виконав, а тому з відповідачів ПАТ «АКЦЕНТ-БАНК» та ОСОБА_2 на користь позивача підлягає солідарному стягненню заборгованість у розмірі 10000 грн.

На підставі викладеного, колегія суддів приходить до висновку, що позовні вимоги ПАТ КБ «ПриватБанк» обґрунтовані та підтверджуються наявними в матеріалах справи письмовими доказами, а тому підлягають задоволенню частково, а рішення суду скасуванню з ухваленням нового рішення.

Що стосується позовних вимог про стягнення витрат на правову допомогу в сумі 3200 грн., то в матеріалах справи відсутні докази будь-якого договору на правову допомогу, а також не надано доказів, того що позивачем взагалі були понесені ці витрати, крім того в судовому засіданні суду першої інстанції представник Банку не брав участі справі, обмежившись написанням заяви про розгляд справи без його участі (а.с. 61), а тому, відповідно до вимог ст. 60 ЦПК України, ці вимоги є недоведеними та непідтвердженими жодним доказом, у звязку з чим в задоволенні позову в цій частині необхідно відмовити.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 309, 313, 314, 316, 317 ЦПК України, колегія суддів, -

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» задовольнити.

Заочне рішення Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 20 квітня 2015 року скасувати та ухвалити нове рішення.

Позов Публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» до Публічного акціонерного товариства «АКЦЕНТ-БАНК», ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити частково.

Стягнути із ОСОБА_2 (ІПН НОМЕР_1) на користь Публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» () заборгованість за кредитним договором №б/н від 06 вересня 2006 року станом на 31 жовтня 2013 року в сумі 47998 грн. 36 коп., яка складається із суми заборогваності за кредитом в розмірі 8842 грн. 31 коп., заборгованості по процентам в сумі 33894 грн. 22 коп., комісія за користування кредитом в сумі 2500 грн., а також штраф (фіксована частина) в сумі 500 грн. та штраф (процентна складова) в розмірі 2261 грн. 83 коп. та судовий збір в сумі 479 грн. 98 коп.

Стягнути із Публічного акціонерного товариства «АКЦЕНТ-БАНК» () та ОСОБА_2 (ІПН НОМЕР_1) на користь Публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» () заборгованість за кредитним договором №б/н від 06 вересня 2006 року в сумі 10000 грн. та судовий збір в сумі 243 грн. 98 коп.

В решті позовних вимог відмовити.

Рішення набирає законної сили з моменту оголошення і протягом двадцяти днів може бути оскаржено шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий

Судді