Справа № 640/2028/15-ц
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"09" лютого 2015 р. Київський районний суд міста Харкова в складі:

головуючого судді Ніколаєнко І.В.,

при секретарі Газіній О.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові подання старшого державного виконавця Київського відділу державної виконавчої служби Харківського міського управління юстиції ОСОБА_1 про тимчасове обмеження керівника Виробничо-комерційного ТОВ «Солли» ОСОБА_2 у праві виїзду за межі України, -

ВСТАНОВИВ:

Державний виконавець Київського відділу державної виконавчої служби Харківського міського управління юстиції звернувся до суду з поданням про тимчасове обмеження керівника Виробничо-комерційного ТОВ «Солли» ОСОБА_2 у праві виїзду за межі України без вилучення паспортного документа до виконання ним своїх зобовязань.

В обґрунтування подання державний виконавець зазначає, що в провадженні Київського ВДВС ХМУЮ на примусовому виконанні знаходиться виконавчий документ: виконавчий лист № 2018/13385/2012, виданий 11.04.2014 року Київським районним судом м. Харкова про стягнення з Виробничо-комерційного ТОВ «Солли» на користь ОСОБА_3 грошову компенсацію у розмірі 38460,00 грн.

У судове засідання державний виконавець не зявився, про час та місце слухання справи повідомлявся.

Суд, дослідивши подання, вважає, що в його задоволенні необхідно відмовити виходячи з наступного.

На виконанні з 24.04.2014 року Київського відділу державної виконавчої служби Харківського міського управління юстиції знаходиться виконавчий документ: виконавчий лист № 2018/13385/2012, виданий 11.04.2014 року Київським районним судом м. Харкова про стягнення з Виробничо-комерційного ТОВ «Солли» на користь ОСОБА_3 грошову компенсацію у розмірі 38460, 00 грн.

Звертаючись з поданням до суду державний виконавець посилається на те, що за час проведення виконавчих дій ним було направлено Боржнику та відповідним установам Постанови про накладеня арешту на кошти, майно та заборону відчуження, запити на надання інформації щодо майнового стану Боржника до різних установ, виклики до державного виконавця на зареєстровану адресу Боржника та керівника Боржника для надання письмових пояснень за фактом тривалого невиконання рішення суду, надання документів (балансів, тощо), зроблено виїзд державного виконавця до зареєстрованого місцезнаходження боржника для опису та арешту наявного майна, а також відповідно проведені держвним виконавцем інші заходи направлені на виконання рішення суду.

Проте, з отриманих відомостей вбачається, що за боржником не зареєстровано ніякого рухомого та нерухомого майна, на відкритих рахунках відсутні кошти, боржник не надає будь-яких пояснень за фактом тривалого невиконання судового рішення та/чи ухилення від його виконання. Так, незважаючи на задіяний механізм засобів впливу державним виконавцем до Боржника для погашення боргу, останній умисно ухиляється від виконання рішення, а саме: не надає у строк, установлений державним виконавцем, достовірні відомості про свої доходи та майно, у тому числі про майно, яким він володіє спільно з іншими особами, про рахунки у банках чи інших фінансових установах; не відповідає державному виконавцю про майно, що перебуває в заставі або в інших осіб, а також кошти та майно, належні боржникові від інших осіб.

Наведене дає підстави вважати, що Боржник умисно ухиляється від виконання судового рішення, що є підставою для обмеження його у праві виїзду за межі України.

Відповідно до вимог ст. 11 ЗУ «Про виконавче провадження» державний виконавець зобовязаний вживати передбачені цим Законом заходи примусового виконання рішення, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Згідно п.п. 2, 8 ст. 6 ЗУ «Про порядок виїзду та вїзду в Україну» невиконання рішення суду є підставою для заборони виїзду з України.

Вимогами ч. 3 ст. 11 ЗУ «Про виконавче провадження» передбачено, що державний виконавець має право звернутися до суду за встановленням тимчасового обмеження в праві виїзду боржника за межі України у разі ухилення боржника від виконання зобовязань, покладених на нього рішенням.

Державним виконавцем надано до суду копію виконавчого листа № 2018/13385/2012, копію Постанови про відкриття виконавчого провадження, копію Постанови про арешт коштів боржника, копію Постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження та копію ОСОБА_1 державного виконавця. Проте до суду не було надано інших матеріалів виконавчого провадження, які підтверджують повноту проведення державним виконавцем дій, передбачених Законом України «Про виконавче провадження».

Окрім того, суду не надано відомостей щодо наявністі у ОСОБА_2 документа громадянина України на право виїзду з України і вїзду в неї, перелік яких зазначений в ст. 2 ЗУ «Про порядок виїзду з України і вїзду в Україну громадян України», що унеможливлює відмову у виїзді за кордон, тимчасово затримати або вилучити паспорт. Також державний виконавець не надав доказів на підтвердження факту, що ОСОБА_2 має намір виїхати за межі України.

Окрім того, відповідно до ст. 33 Конституції України, кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України за винятком обмежень, які встановлюються законом.

ЗУ «Про порядок виїзду з України і вїзду в Україну громадян України» від 21.01.1994 року (з подальшими змінами) регулює порядок здійснення права громадян України на виїзд з України і вїзд в Україну, порядок оформлення документів для зарубіжних поїздок, визначає випадки тимчасового обмеження права громадян на виїзд з України і встановлює порядок розвязання спорів у цій сфері.

Відповідно до ст. 6 ЗУ «Про порядок виїзду з України і вїзду в Україну громадян України» громадянинові України може бути тимчасово відмовлено у видачі паспорта для виїзду за кордон, а також громадянинові, який має паспорт може тимчасово відмовлено у виїзді за кордон.

Відповідно до Конституції України обмеження пересування громадянину є одним з найсуворіших заходів впливу на особу, що умисно ухиляється від виконання судового рішення.

Відповідно до Указу президента України «Про додаткові заходи щодо підвищення ефективності виконання рішень суду» від 24.03.2008 року, суд може, але не зобов'язаний вживати заборону на виїзд боржника.

Відповідно до ч. 1 ст. 377-1 ЦПК України питання про тимчасове обмеження боржника - фізичної особи або керівника боржника - юридичної особи у праві виїзду за межі України при виконанні судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) вирішується судом за місцезнаходженням органу державної виконавчої служби за поданням державного виконавця, погодженим з начальником відділу державної виконавчої служби.

За таких обставин, суд вважає, що подання не підлягає задоволенню, оскільки не доведено доцільності застосування до боржника заходу впливу у вигляді тимчасового обмеження виїзду за межі України.

Суд, перевіривши матеріали справи, вважає, що подання державного виконавця про тимчасове обмеження права виїзду за межі України ОСОБА_2 задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. 124 Конституції України, ст. 11 ЗУ «Про виконавче провадження», ст. 377-1 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

В задоволенні подання державного виконавця Київського відділу державної виконавчої служби Харківського міського управління юстиції ОСОБА_1 про тимчасове обмеження ОСОБА_2 у праві виїзду за межі України відмовити.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до апеляційного суду Харківської області через суд першої інстанції шляхом подачі в 5-денний строк з дня поставлення ухвали апеляційної скарги.

Суддя Ніколаєнко І.В.