АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/9767/15 Справа № 204/6543/15-ц Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - Демченко Е.Л.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 грудня 2015 року колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області в складі:

головуючого судді Демченко Е.Л.

суддів Волошина М.П., Куценко Т.Р.

при секретарі

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Дніпропетровську апеляційну скаргу публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» на ухвалу Красногвардійського районного суду м.Дніпропетровська від 30 вересня 2015 року по справі за позовом публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» до відділу примусового виконання рішень Головного територіального управління юстиції Дніпропетровської області Управління державної виконавчої служби, третя особа товариство з обмеженою відповідальністю «Дніпропетровський завод бурового обладнання», про звільнення заставленого майна з під арешту,-

в с т а н о в и л а:

У вересні 2015 року публічне акціонерне товариство «Укрсоцбанк» (далі ПАТ «Укрсоцбанк») звернулось до суду з позовом до відділу примусового виконання рішень Головного територіального управління юстиції Дніпропетровської області Управління державної виконавчої служби про звільнення заставленого майна з під арешту.

Ухвалою Красногвардійського районного суду м.Дніпропетровська від 30 вересня 2015 року відмовлено у відкритті провадження по справі.

В апеляційній скарзі ПАТ «Укрсоцбанк» ставить витання про скасування ухвали Красногвардійського районного суду м.Дніпропетровська від 30 вересня 2015 року та передачі питання на новий розгляд до суду першої інстанції, посилаючись на те, що ухвала постановлена з порушенням норм процесуального права.

Розглянувши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до п.1 ч.2 ст.122 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо заява не підлягає розгляду в судах в порядку цивільного судочинства.

Відмовляючи у відкритті провадження у справі, суд першої інстанції виходив з того, що дану справу не належить розглядати в порядку цивільного судочинства, оскільки заявлені вимоги мають вирішуватись у відповідності до вимог господарського процесуального судочинства.

Колегія суддів погоджується з даним висновком суду першої інстанції, оскільки він відповідає матеріалам справи та положенням процесуального закону.

Відповідно до постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про виключення майна з опису» №6 від 27 серпня 1976 року, з наступними змінами, при розгляді позовів про виключення майна з опису необхідно всебічно і повно з'ясовувати обставини, наведені позивачем на підтвердження своїх вимог, додержуючись при цьому неухильно як правових норм, що гарантують права осіб, які беруть участь у справі, так і правил про належність і допустимість доказів.

Згідно до вимог ст.4 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України.

Суди розглядають в порядку цивільного судочинства справи про захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин, а також з інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства (ч.1 ст.15 ЦПК України).

Як вбачається з роз'яснень, наданих у п.4 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції" від 12 червня 2009 року, вирішуючи питання про відкриття провадження у справі, суд повинен виходити з того, що згідно зі ст.124 Конституції України юрисдикція загальних судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі, а за частинами першою і другою статті 15 ЦПК України у порядку цивільного судочинства суди розглядають справи про захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин, крім випадків, коли розгляд таких справ за Кодексом адміністративного судочинства України (стаття 17) або Господарським процесуальним кодексом України (стаття 1, 12) віднесено до компетенції адміністративних чи господарських судів.

З аналізу норм ст.ст.1,12 Господарського процесуального кодексу України витікає, що господарськими судами розглядаються справи в порядку позовного провадження, коли склад учасників спору відповідає приписам ст. 1 ГПК України, а правовідносини, з яких виник спір, мають господарський характер.

Відповідно до роз'яснень, викладених в п.11 постанови Пленуму Верховного Суду України Про судову практику в справах про виключення майна з опису від 27 серпня 1976 року №6 розгляд господарськими судами скарг у порядку статті 1212 ГПК є однією з форм судового контролю щодо виконання рішень, ухвал, постанов, а виконання рішення, ухвали постанови господарського суду є невід'ємною частиною судового процесу. Отже, зазначені скарги щодо виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів підлягають розгляду господарським судом, який розглянув відповідну справу у першій інстанції, тобто тим господарським судом, що видав виконавчий документ (наказ чи ухвалу). Розгляд таких скарг здійснюється господарськими судами за правилами ГПК.

Оскільки прийняття органами Державної виконавчої служби, її посадовими особами будь-яких рішень (постанов тощо) в процесі здійснення виконання судових рішень господарських судів підпадає в розумінні статті 1212 ГПК під ознаки дій цих органів та осіб, то відповідні рішення також підлягають оскарженню до названих судів.

Якщо у відповідній скарзі йдеться про оскарження дій (бездіяльності) органу Державної виконавчої служби у зведеному виконавчому провадженні, то вона підлягає розглядові господарським судом у тій частині, яка стосується виконання рішення (ухвали, постанови) господарського суду, але не загального суду чи іншого органу, який видав виконавчий документ.

Господарським судам підвідомчі на загальних підставах справи зі спорів, пов'язані з визнанням права на майно, на яке накладено арешт, і про зняття з нього арешту та з розглядом позовів до юридичної особи, яка зобов'язана здійснити стягнення коштів з боржника у разі невиконання рішення з вини цієї юридичної особи (статті 60 і 87 Закону України "Про виконавче провадження"), - за умови, коли сторонами у судовому процесі є підприємства чи організації у розумінні статті 1 ГПК.

Що ж до скарг, які подаються до суду на підставі статті 82 названого Закону та статті 1212 ГПК, то, за змістом останньої з названих норм, їх розглядає виключно місцевий господарський суд, яким відповідну справу розглянуто у першій інстанції.

Також пленум Вищого господарського суду України у п.5 постанови «Про деякі питання практики виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів України» від 17 жовтня 2012 №9, с наступними змінами та доповненнями, зазначив, що до заперечень проти арешту (опису) майна, які не пов'язані зі спором про право на це майно, а стосуються порушень вимог виконавчого провадження з боку органів державної виконавчої служби, то їх слід розглядати за правилами статті 1212 ГПК.

Як вбачається з матеріалів справи, наказом господарського суду Дніпропетровської області від 04 березня 2015 року про примусове виконання рішення господарського суду Дніпропетровської області від 16 грудня 2014 року у справі №904/9481/14 стягнуто з ТОВ «Дніпропетровський завод бурового обладнання» на користь ТОВ «ZED RK Company» 244.406 доларів 40 центів США.

ПАТ «Укрсоцбанк» пред'явило позов до відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції Дніпропетровської області про звільнення з під арешту нерухомого майна, яке належить на праві власності ТОВ «Дніпропетровський завод бурового обладнання», яке виступає боржником в процедурі виконавчого провадження, відкритого на підставі виконавчого документу, виданого на виконання рішення Господарського суду Дніпропетровської області.

Враховуючи те, що субєктний склад учасників спору відповідає ст.1 Господарського процесуального кодексу України, а правовідносини, з яких виник спір, мають господарський характер, позовна заява ПАТ «Укрсиббанк» не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Доводи апеляційної скарги стосовно того, що порушені в позовній заяві питання регулюються цивільним законодавством у відповідності до вимог ч.2 ст.114 ЦПК України, а тому позовна заява підлягає розгляду місцевим судом в порядку цивільного судочинства, не відповідають дійсності.

Інші доводи апеляційної скарги суттєвими не являються, оскільки не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи. Тому апеляційний суд приходить до висновку, що ухвала суду є законною та обґрунтованою і її слід залишити без змін.

Керуючись ст.ст.307,п.1 ст.312,313,314,315,317 ЦПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» відхилити.

Ухвалу Красногвардійського районного суду м.Дніпропетровська від 30 вересня 2015 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів.

Головуючий: Демченко Е.Л.

Судді: Волошин М.П.

ОСОБА_2