Справа № 370/1188/14 Головуючий у І інстанції Тандир О.В.
Провадження № 22-ц/780/1509/15 Доповідач у 2 інстанції Таргоній
Категорія 18 11.03.2015
УХВАЛА

Іменем України

11 березня 2015 року колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Київської області у складі:

головуючого судді: Таргоній Д.О.,

суддів: Голуб С.А., Приходька К.П.,

за участю секретаря: Черепинець А.І.,

розглянула у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Макарівського районного суду Київської області від 12 грудня 2014 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа: приватний нотаріус КМНО ОСОБА_3 про визнання договору недійсним.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, перевіривши матеріали справи, колегія суддів,

ВСТАНОВИЛА :

В травні 2014 року ОСОБА_1 звернувся до суду з вищезазначеним позовом. Просив суд визнати удаваним договір дарування земельної ділянки від 08 жовтня 2008 року, укладений між ним та ОСОБА_2; визнати, що 08 жовтня 2008 року між ним та ОСОБА_2 було укладено договір іпотеки земельної ділянки площею 0,2500 га, що розташована за адресою: АДРЕСА_1, для забезпечення договору позики грошей, посвідченого розпискою; визнати недійсним з моменту його вчинення договір дарування зазначеної земельної ділянки; повернути сторони в попередній стан, визнавши право власності ОСОБА_1 на спірну земельну ділянку та визнати недійсним державний акт про право власності на цю земельну ділянку, виданий на ім'я ОСОБА_2

12 грудня 2014 року ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою про застосування заходів забезпечення позову шляхом припинення з нього стягнення на підставі виконавчого листа № 2-921/12, виданого Солом'янським районним судом міста Києва, оскільки стягнення може бути звернуто в тому числі на земельну ділянку, яка йому буде повернута у власність рішенням суду у даній справі.

Ухвалою Макарівського районного суду Київської області від 12 грудня 2014 року у задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову відмовлено.

Не погоджуючись з ухвалою суду, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу та постановити нову, якою задовольнити його заяву про забезпечення позову, посилаючись на порушення судом норм процесуального права.

Перевіряючи законність і обґрунтованість ухвали суду в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Забезпечення позову - це сукупність процесуальних дій, які гарантують виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог. Точне і неухильне додержання судами України норм чинного законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову є необхідною умовою здійснення завдань цивільного судочинства, які полягають у справедливому, неупередженому та своєчасному розгляді й вирішенні цивільних справ із метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Постановляючи оскаржувану ухвалу, суд першої інстанції дійшов висновку про те, що невжиття запропонованого заходу забезпечення позову не може утруднити чи зробити неможливим виконання позитивного рішення суду.

Однак, з такими висновками суду першої інстанції погодитись неможна виходячи з наступного.

Згідно ч. 3 ст. 151 ЦПК України, забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

За змістом ст. 152 ЦПК України позов забезпечується накладенням арешту на майно або грошові кошти, що належать відповідачеві і знаходяться у нього або в інших осіб; забороною вчиняти певні дії; у разі необхідності судом можуть бути застосовані інші види забезпечення позову. Види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Розглядаючи заяви про забезпечення позову, суди повинні враховувати роз'яснення Верховного Суду України, що містяться в Постанові Пленуму № 9 від 22 грудня 2006 року «Про практику практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову».

Відповідно до п. 4 зазначеної Постанови суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову, з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Так, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд у порушення зазначених норм процесуального права не перевірив докази, надані позивачем на підтвердження своїх вимог, не пересвідчився в існуванні реальної загрози невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову, не з'ясував відповідність виду забезпечення позову позовним вимогам та не навів обгрунтованих мотивів відмови у задоволенні заяви, наслідком чого стало вирішення ним питання з порушенням норм процесуального права.

За таких обставин, суд першої інстанції, порушивши порядок, встановлений для вирішення питання про забезпечення позову, передчасно дійшов висновку про відмову в задоволенні заяви.

Відповідно до п. 3 ч.1 ст. 312 ЦПК України, апеляційний суд скасовує ухвалу суду першої інстанції і передає питання на новий розгляд до суду першої інстанції, якщо останній поршив порядок, встановлений для його вирішення.

Керуючись ст.ст. 307,312-315 ЦПК України, колегія суддів,

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Ухвалу Макарівського районного суду Київської області від 12 грудня 2014 року - скасувати, передати питання на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий:

Судді: