Апеляційний суд міста Києва
Доповідач - Кабанченко О.А.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 листопада 2015 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду м. Києва в складі:

головуючого - Кабанченко О.А.

суддів - Желепи О.В.,

Рубан С.М.

при секретарі - Гарматюк О.Д.

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_2 - ОСОБА_3 на рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 14 вересня 2015 року

в справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_5, третя особа: Головне управління юстиції у м. Києві про встановлення факту проживання однією сімє'ю та визнання права власності на частку у спільному майні.

Заслухавши доповідача, пояснення осіб, які беруть участь у справі, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, -

в с т а н о в и л а:

Рішенням Голосіївського районного суду м. Києва від 14 вересня 2015 року частково задоволено позов ОСОБА_2 до ОСОБА_5. про встановлення факту проживання однією сімє'ю та визнання права власності на частку у спільному майні. Встановлено факт проживання ОСОБА_2 та ОСОБА_5 однією сім'єю без шлюбу з 2008 року по ІНФОРМАЦІЯ_1. В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.

Стягнуто з ОСОБА_2 в доход держави судовий збір в сумі 1 832,80 грн.

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_2 просить рішення суду скасувати та ухвалите нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги у повному обсязі. Вважає, що рішення суду першої інстанції не відповідає обставинам справи, нормам матеріального та процесуального права. Зазначає, що судом безпідставно не взято до уваги показання свідків з боку позивача в частині придбання спірної квартири із залученням коштів дітей позивача. Не враховано, що між ОСОБА_2 та ОСОБА_5 4 червня 2010 року було зареєстровано шлюб. Помилковим є висновок суду про те, що факт придбання спірної квартири в той самий день коли була продана квартира по АДРЕСА_2, свідчить про те що спірна квартира була придбана за особисті кошти ОСОБА_5, що суперечить дійсності та не підтверджено жодним доказом, а тому є припущенням. Не враховано судом і факт сплати позивачем завдатку за спірну квартиру у розмірі 2 000 доларів США, що в свою чергу додатково свідчить про дії, які були спрямовані позивачем та померлим її чоловіком на придбання спірної квартири спільно.

Апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Судом встановлено, що на підставі договору купівлі-продажу квартири від 15 квітня 2010 року, посвідченого державним нотаріусом Шостої Київської державної нотаріальної контори, ОСОБА_5 придбав квартиру АДРЕСА_1, яка складається з однієї кімнати, жилою площею 19 кв.м., загальна площа квартири становить 35,6 кв.м (а.с.12, 8,9).

У п.1.6 договору покупець повідомив, що в зареєстрованому шлюбі та у фактичних шлюбних відносинах не перебуває.

Заява аналогічного змісту міститься в копії матеріалів оформлення договору купівлі-продажу, надісланих на запит суду Шостою Київською державною нотаріальною конторою.

Відповідно до довідки ф.№3, виданої КП «Житлово-експлуатаційна організація-103 Голосіївського району» 08 жовтня 2014 року, станом на 08 жовтня 2014 року власником рахунку в квартирі АДРЕСА_1 значиться ОСОБА_5, який знятий з реєстраційного обліку. Інші особи в квартирі не зареєстровані ( а.с. 18).

04 червня 2010 року позивачем ОСОБА_2 та ОСОБА_5 був зареєстрований шлюб. ( а.с. 19)

Відповідно до копії свідоцтва про вінчання позивач та ОСОБА_5 обвінчалися в Храмі Святої Трійці Китаївської пустині 27 січня 2008 року. (а.с.22),

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_5 помер.

З показань свідків ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8 судом встановлено, що позивач і ОСОБА_5 з 2008 року проживали однією сім'єю в будинку АДРЕСА_3, разом робили ремонт в квартирі позивача, доглядали матір ОСОБА_5 В 2009 році ОСОБА_5 переніс інсульт і позивач його доглядала, для чого позичала гроші у своїх дітей. Свідок ОСОБА_8 повідомила, що зі слів ОСОБА_5 в 2008-2009 роках їй стало відомо, що він мав намір продати квартиру на вул. Волгоградській, яка була ним придбана за кошти його батьків, і половину коштів від продажу квартири віддати позивачу, щоб вона розрахувалась з боргами зі своїми дітьми, після продажу цієї квартири ОСОБА_5 розповідав свідку, що половину суми від продажу віддав позивачу, а позивач розповідала, що за спільні кошти вони купили квартиру в районі станції метро «Деміївська».

Свідок ОСОБА_9 підтвердила факт спільного проживання позивача і ОСОБА_5 однією сім'єю з 2002 року, повідомила, що в 2009 році ОСОБА_5 захворів, разом із позивачем вони часто позичали у свідка гроші. Потім ОСОБА_5 вирішив продати квартиру на вул. Волгоградській, так як йому потрібно було лікуватись. На залишок коштів від продажу квартири та на кошти дітей позивача вони купили квартиру на вул. Деміївській.

Свідок ОСОБА_11, яка є тіткою позивача, показала, що з ОСОБА_5 позивач проживала однією сім'єю з 2002 року. У зв'язку з потребою коштів на лікування ОСОБА_5 їм довелося продати квартиру на вул. Волгоградській. При оформленні договору купівлі-продажу квартири по вул. Деміївській свідок присутня не була, але знає, що гроші на квартиру давала її двоюрідна сестра ОСОБА_11 - дочка позивача.

Свідок ОСОБА_10, яка є матір'ю відповідача та колишньою дружиною померлого ОСОБА_5, свідчила про те, що перебувала у зареєстрованому шлюбі з останнім до 1992 року, а фактично вони проживали разом до 2000 року. Квартира на вул. Волгоградській була придбана у 1996 році за їх спільні кошти, а оформлена за їх домовленістю на ОСОБА_5 Приблизно в 2009 році ОСОБА_5 розповідав свідку, що має намір продати квартиру по вул. Волгорадській, а потім повідомив, що одружився. На дні народження сина ОСОБА_5 сказав, що квартира, яку він придбав, залишиться синові, і що позивачу це відомо.

Свідок ОСОБА_12 показала, що вона є хрещеною матір'ю відповідача, і з 2008 року працювала разом із ОСОБА_5 В 2010 році він розповідав свідку, що продав квартиру на вул. Волгоградській і купив квартиру на вул. Деміївській. При цьому говорив, що сина він не залишить. В лютому 2014 року на дні народження відповідача ОСОБА_5 говорив про те, що квартиру має успадкувати син, а щодо позивача - в нього був хороший будинок у селі. Свідок також повідомила, що квартира на вул. Волгоградській була куплена ОСОБА_10 - матір'ю відповідача та колишньою дружиною ОСОБА_5, за кошти, які вона мала від свого бізнесу.

Свідок ОСОБА_13 показала, що вона добре знала сім'ю ОСОБА_5 ще до народження сина, їй відомо, що квартира на Солом'янці була куплена ОСОБА_10 за 12 000 грн. Свідок тоді позичила ОСОБА_10 2 000 грн. Коли ОСОБА_5 захворів, свідок декілька разів разом із ОСОБА_10 та відповідачем відвідувала його у лікарні, де ОСОБА_5 обіцяв, що квартира по вул. Деміївській залишиться сину, говорив, що продав ту квартиру і за ті самі гроші купив квартиру по вул. Деміївській, те саме ОСОБА_5 підтверджував у лютому 2014 року на дні народження відповідача.

У березні 2015 року позивач звернулась до суду з даним позовом. В обґрунтування позовних вимог посилалась на те, що вона є дружиною ОСОБА_5, шлюб з яким було зареєстровано 04 червня 2010 року. У серпні 2014 року ОСОБА_5 помер. До спадкового майна після померлого ОСОБА_5 входить квартира АДРЕСА_1, яка належала померлому на підставі договору купівлі-продажу квартири від 15 квітня 2010 року. До реєстрації шлюбу з ОСОБА_5 вони фактично проживали з ним однією сім'єю з 2002 року, цей факт підтверджується тим, що 27 січня 2008 року вони були повінчані у Храмі Святої Трійці, і у період проживання однією сім'єю з 2008 року жоден з них в іншому шлюбі не перебував. Майно, набуте в період спільного її проживання з ОСОБА_5 є їх спільною сумісною власністю, в зв'язку з чим позивач має право на 1/2 частину спільного майна. Просила ухвалити рішення, яким, з урахуванням уточнень позовних вимог, встановити факт її проживання однією сім'єю з ОСОБА_5 без шлюбу з 2008 року по день смерті ОСОБА_5, тобто по ІНФОРМАЦІЯ_1; визнати квартиру АДРЕСА_1 об'єктом спільної їх з ОСОБА_5 сумісної власності; поділити квартиру на дві рівні частки, визнавши за нею право власності на 1/2 частину спірної квартири.

У судовому засіданні 17 квітня 2015 року позивач пояснила, що спірна квартира була придбана за кошти ОСОБА_5, виручені від продажу квартири АДРЕСА_2, яка належала на праві власності померлому. В подальшому позивач надала пояснення про те, що частина коштів, виручених від продажу квартири АДРЕСА_2, була витрачена на лікування ОСОБА_5, який тяжко хворів, а за решту коштів та її особисті кошти вони придбали квартиру АДРЕСА_1.

Відповідач позов не визнав, надав пояснення про те, що спірна квартира була придбана його батьком ОСОБА_5 за особисті кошти, що були отримані від продажу квартири АДРЕСА_2, продаж і купівля цих квартир відбулися в один день, отже спірна квартира не є спільною сумісною власністю ОСОБА_5 та позивача.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог про визнання права власності на частку у спільному майні, суд першої інстанції виходив з недоведеності цих вимог.

Судова колегія погоджується з таким висновком суду, вважає, що він відповідає встановленим судом обставинам справи та вимогам закону.

При цьому, суд вірно встановив, що спірна квартира була придбана ОСОБА_5 у період проживання з позивачем однією сім'єю, проте за особисті кошти ОСОБА_5, які були ним отримані від продажу квартири АДРЕСА_2, що перебувала у нього у власності.

Судом обґрунтовано не взято до уваги доводи позивача про те, що спірна квартира була придбана за спільні кошти її та ОСОБА_5, оскільки останній витратив кошти, отримані ним від продажу своєї квартири на погашення боргів, зважаючи на те, що відповідно до встановлених судом обставин справи продаж квартири АДРЕСА_2 було вчинено за 530 640 грн,, що за курсом НБУ на день посвідчення договору становило 67 000 доларів США, і в той же день 15 квітня 2010 року ОСОБА_5 була придбана спірна квартира. Судом встановлено, і це підтвердила позивач у судовому засіданні, що спірна квартира фактично була придбана за ціною 464 000 грн., що становило еквівалент 58 000 доларів США, тобто за суму, яка на 66 640 грн. або 9 000 доларів США є меншою від суми коштів, отриманих ОСОБА_5 від продажу квартири по вул. Волгоградській. Наведені обставини спростовують твердження позивача про те, що для придбання спірної квартири були залучені її особисті кошти.

Також позивачем не було надано належних доказів на підтвердження існування у ОСОБА_5 боргових зобов'язань на час продажу квартири і придбання спірної квартири, як і доказів щодо необхідності значних витрат на лікування ОСОБА_5

Доводи апеляційної скарги про те, що суд необґрунтовано не взяв до уваги показання свідків, допитаних за клопотанням позивача, та надав перевагу свідкам, які були допитані за клопотанням другої сторони, судова колегія відхиляє, зважаючи на те, що відповідно до оскаржуваного рішення суд першої інстанції дав належну оцінку показанням свідків та виходив з того, що свідки з боку позивача перебувають у родинних та дружніх стосунках з позивачем та зацікавлені у вирішенні спору на користь позивача. При цьому, показання цих свідків щодо придбання спірної квартири із залученням коштів дітей позивача не підтверджені належними доказами, в той час як показання свідків з боку відповідача узгоджуються з доказами, наданими сторонами, та не суперечать встановленим судом обставинам справи.

З доводами скарги про те, що висновок суду про придбання спірної квартири за особисті кошти ОСОБА_5 є припущенням та не підтверджений жодним доказом, судова колегія не погоджується, оскільки про придбання спірної квартири ОСОБА_5 за його особисті кошти свідчить той факт, що ним була продана належна йому квартира за ціною, яка перевищує ціну придбання спірної квартири, і в цей же день була придбана спірна квартира. При цьому позивачем доказів на підтвердження залучення її коштів або спільних із ОСОБА_5 коштів для придбання спірної квартири не було надано.

Посилання в скарзі на те, позивачем було сплачено завдаток у розмірі 2 000 доларів США за спірну квартиру, не спростовує висновків суду, оскільки не свідчить про те, що ці кошти були сплачені позивачем із спільних коштів або за рахунок її особистих коштів, а за договором купівлі-продажу покупцем спірної квартири є ОСОБА_5, і цей договір позивачем не оспорювався.

Судом першої інстанції задоволено вимоги ОСОБА_2 про встановлення факту проживання однією сімє'ю із ОСОБА_5 з 2008 року, і апеляційна скарга фактично не містить доводів щодо неправильності рішення суду в цій частині, а допущена судом описка у зазначенні періоду проживання позивача і ОСОБА_5 однією сімє'ю не впливає на правильність висновків суду щодо недоведеності інших позовних вимог, і може бути виправлена в порядку ст. 219 ЦПК України

З огляду на наведене, судова колегія не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування рішення суду.

Керуючись ст. ст. 307, 308 ЦПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 - ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 14 вересня 2015 року залишити без змін.

Ухвала може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня проголошення шляхом подання касаційної скарги до суду касаційної інстанції.

Головуючий:

Судді: