Провадження № 2/641/882/2015 Справа № 641/2315/14-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 березня 2015 року Комінтернівський районний суд м. Харкова в складі:

головуючої судді - Григор*єва Б.П.

при секретарі - Буняєвій М.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкова цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства комерційного банку "ПриватБанк" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Українське Фінансове Агенство "ВЕРУС" в особі філії Товариства з обмеженою відповідальністю "Українське Фінансове Агенство "ВЕРУС" у Комінтернівському районі м. Харкова, ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором -,

Встановив:

Позивач, Публічне акціонерне товариство комерційний банк "ПриватБанк", звернувся до Комінтернівського районного суду м. Харкова з позовом до ТОВ "Українське Фінансове Агенство "ВЕРУС" в особі філії ТОВ "Українське Фінансове Агенство "ВЕРУС" у Комінтернівському районі м. Харкова, ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором в розмірі 52029,41 грн.,

Позовні вимоги позивач обгрунтовує тим, що відповідно до укладеного кредитного договору № б/н від 10.01.2006 року ПАТ "Приват-Банк" зобов'язався надати відповідачу ОСОБА_1 кредит в сумі 8500,00 гривень із сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом, а ОСОБА_1 зобов'язувався погашати даний кредит згідно з вказаним графіком відповідно до умов договору та вимог закону.

Відповідач взяті на себе зобов'язання не виконав, а тому станом на 31.08.2013 року заборгував ПАТ "Приват-Банк", кошти по договору в загальній сумі 52029,41 гривень.

В судовому засіданні представник позивача позов підтримав, надав пояснення аналогічні викладеним в позові.

Представник ТОВ "Українське Фінансове Агенство "ВЕРУС" в особі філії ТОВ "Українське Фінансове Агенство "ВЕРУС" у Комінтернівському районі м. Харкова в судове засідання не з*явився, причини неявки суду не повідомив, про дату та час розгляду справи повідомлений своєчасно та належним чином.

Відповідач ОСОБА_1 в судовому засіданні заперечував проти задоволення позовних вимог з підстав пропуску строку позовної давності, оскільки позивачу стало відомо про порушення умов договору в лютому 2006 року, однак позовні вимоги пред'явлені лише у березні 2014 року, після спливу позовної давності. Просив відмовити ПАТ " Приват Банк" в задоволенні позову в повному обсязі.

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши зібрані по справі докази суд приходить до висновку, що у задоволенні позовної заяви слід відмовити з таких підстав.

В судовому засіданні встановлено, що у відповідності до договору № б/н від 10.01.2006 року ПАТ "Приват-Банк" зобов'язався надати відповідачу ОСОБА_1 кредит в сумі 8500,00 гривень із сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом, а ОСОБА_1 зобов'язувався погашати даний кредит згідно з вказаним графіком відповідно до умов договору та вимог закону.

Відповідно до ст.525 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст.526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

В судовому засіданні встановлено, що ПАТ "Приват-Банк" взяті на себе зобов'язання виконало в повному обсязі. ОСОБА_1 зяті на себе зобов'язання не виконав, а тому станом на 31.08.2013 року заборгував ПАТ "Приват-Банк", кошти по договору в загальній сумі 52029,41 гривень.

Дані обставини підтверджуються долученими до матеріалів справи письмовими доказами.

Відповідно до вимог ст.257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Відповідно до ч.1 ст.259 ЦК України позовна давність, встановлена законом, може бути збільшена за домовленістю сторін.

Згідно вимог ч. 3, 4, 5 ст. 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Якщо суд визнає поважними причини пропущення позовної давності, порушене право підлягає захисту.

Відповідно до п.9.12. договір діє 12 місяців з моменту підписання, якщо на протязі даного строку ні одна зі сторін не проінформує іншу сторону про припинення дію договору, він автоматично прологнується на той же строк. Також в заяві про отримання кредиту від 10.01.2006 року у розділі «Банківські послуги» вказано, що строк дії кредитного ліміту відповідає строку дії кредитного ліміту відповідає строку дії Кредитної картки. У другому розділі «Правила користування платіжною картою», пункт 3, підпункт 3.1.1. укладеного Договору зазначеного, що строк дії Картки зазначений на лицьовій стороні Картки (місяць та рік). Картка дійсна до останнього календарного дня, зазначеного місяця.

Постановою ПВСС «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають з кредитних правовідносин» №5 від 30 березня 2012 року, зі змінами внесеними 07.02.2014 р. у п. 31 зазначено, що при застосуванні положення пункту 7 частини 11 статті 11 Закону України « Про захист прав споживачів», яким кредитодавцю забороняється вимагати повернення споживчого кредиту, строк давності якого минув, суди мають виходити з того, що у системному зв'язку з частиною 11 статті 11 зазначеного Закону ця вимога стосується позасудового порядку повернення споживчого кредиту і спрямована на те, щоб встановити судовий контроль за вирішенням таких вимог кредитодавця з метою захисту прав споживача як слабшої сторони договору споживчого кредиту.

У зв'язку із цим та враховуючи, що ЦК не передбачає заборони пред'явлення окремих вимог у зв'язку з пропущенням строку позовної давності, при вирішенні таких спорів, суди повинні враховувати положення ЦК про позовну давність.

Оскільки зі спливом строків позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність сплила і до додаткової вимоги (стягнення неустойки, накладення стягнення на заставне майно тощо), положення пункту 7 частини 11 статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів» та вимоги ЦК щодо позовної давності застосовуються й до додаткових вимог банку (іншої фінансової установи).

Враховуючи вищевикладене та те, що позивачем не надано будь-яких доказів поважності причин пропуску строку позовної давності суд не знаходить підстав для задоволення позовних вимог ПАТ КБ «ПриватБанк» про стягнення з ОСОБА_1 на свою користь заборгованості у розмірі 52029,41 грн.

Враховуючи наведене, суд приходить до висновку, що у задоволенні позову слід відмовити за спливом строку позовної давності, в силу дії ч.4 ст.267 ЦК України.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 169, 209, 212, 214-215 ЦПК України, ст.ст. 257, 264, 267 ЦК України, -

Вирішив:

В позові Товариства з обмеженою відповідальністю "Українське Фінансове Агенство "ВЕРУС" в особі філії Товариства з обмеженою відповідальністю "Українське Фінансове Агенство "ВЕРУС" у Комінтернівському районі м. Харкова, ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором - відмовити в зв'язку зі спливом строку позовної давності.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Харківської області через суд першої інстанції шляхом подачі в 10 - денний строк з дня проголошення рішення або в порядку ч.1 ст. 294 ЦПК України.

Суддя: Б. П. Григор'єв