Справа № 495/840/15-ц
Ухвала

ІМЕНЕМ УКрАЇНи

06 лютого 2015 року м. Білгород-Дністровський

Білгород-Дністровський міськрайонний суд Одеської області в складі:

головуючого одноособово - судді Боярського О.О.

при секретарі Рачицькій І.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Білгород-Дністровському Одеської області подання державного виконавця відділу державної виконавчої служби Білгород-Дністровського міськрайонного управління юстиції Одеської області про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України боржника ОСОБА_1,

ВСТАНОВИВ:

Державний виконавець відділу державної виконавчої служби Білгород-Дністровського міськрайонного управління юстиції Одеської області звернувся до суду з поданням про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Своє подання заявник обґрунтував тим, що в провадженні ВДВС Білгород-Дністровського МУЮ в Одеській області на примусовому виконанні знаходиться зведене виконавче провадження за виконавчими листами №1505/10659/2012, виданими 17.06.2013 Білгород-Дністровським міськрайонним судом Одеської області про стягнення з ОСОБА_1 боргу в загальному розмірі 20022,44 грн. на користь ПАТ КБ "Приватбанк".

Державним виконавцем Булгаровою Л.В. Відділу у відповідності до вимог Закону України «Про виконавче провадження» винесено постанову про відкриття виконавчого провадження, про що повідомлено боржника у визначеному законодавством порядку.У відповідності до вимог Закону боржнику надано строк для самостійного виконання рішення до 21.08.2013.

Однак, боржником у строк, наданий для самостійного виконання, рішення не виконано.

Відповідно до вимог ст. 27 Закону державним виконавцем розпочато примусове виконання рішення. Державним виконавцем було вжито наступні заходи примусового виконання рішень, що підтверджують повноту вчинення виконавчих дій, а саме: 21.08.2013 постановою державного виконавця арештовано все майно боржника. 19.11.2014 здійснено вихід за адресою боржника, але, перевірити майновий стан боржника не вдалося, було залишено виклик щодо явки до Відділу, про що складено відповідний акт.

27.01.2015 був здійснений виїзд з метою опису нерухомого майна боржника, про що складено відповідний акт державного виконавця та акт опису й арешту майна боржника.

Представник ВДВС Білгород-Дністровського МУЮ Одеської області у судове засідання не зявився, згідно письмової заяви просить заяву про обмеження боржника у праві виїзду за межі України розглядати без його участі.

Відповідно до ч. 2 ст. 377-1 ЦПК України суд негайно розглядає подання, без виклику чи повідомлення сторін та інших заінтересованих осіб за участю державного виконавця.

Вивчивши матеріали справи суд приходить до наступного.

Відповідно до ст. 124 Конституції України судові рішення ухвалюються судами України і є обов'язковими до виконання на всій території України.

Примусове виконання рішень в Україні покладається на Державну виконавчу службу, яка входить до системи органів Міністерства юстиції України.

Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку, визначає Закон України „Про виконавче провадження". Зокрема, державний виконавець зобов'язаний вживати заходів примусового виконання рішень, установлених цим Законом, неупереджено, своєчасно, повно вчиняти виконавчі дії (стаття 5 Закону).

Відповідно до ст. 33 Конституції України кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Згідно зі ст. 2 Протоколу № 4 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція), який гарантує деякі права і свободи, не передбачені в Конвенції та у Першому протоколі до неї, кожен є вільним залишати будь-яку країну, включно зі своєю власною. На здійснення цих прав не може бути встановлено жодних обмежень, крім тих, що передбачені законом і є необхідними в демократичному суспільстві в інтересах національної чи громадської безпеки, для підтримання публічного порядку, запобігання злочину, для захисту здоров'я чи моралі або з метою захисту прав і свобод інших осіб.

Також ст. 12 Міжнародного пакту про громадянські та політичні права передбачено, що кожна людина має право покидати будь-яку країну, включаючи свою власну. Згадані вище права не можуть бути об'єктом ніяких обмежень, крім тих, які передбачено законом, які є необхідними для охорони державної безпеки, громадського порядку, здоров'я чи моральності населення або прав і свобод інших і є сумісними з іншими правами, визначеними в цьому Пакті.

У ст. 6 Закону України Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадянам України, наведені підстави тимчасової відмови у вїзді за кордон, зокрема якщо є неврегульовані аліментні, договірні чи інші невиконані зобовязання; боржник ухиляється від виконання зобовязання, покладених на нього судовим рішення, рішення іншого органу (посадової особи); щодо нього подано цивільний позов до суду.

В розд. XI "Обмеження у праві виїзду за межі України та заборона в'їзду в Україну" Інструкції з організації примусового виконання рішень, що набрала чинності з 17 квітня 2012 р. та затверджена наказом Міністерства юстиції України від 2 квітня 2012 р. № 512/5, передбачено зміст подання державного виконавця при зверненні до суду, що полягає в такому:

1. У разі ухилення боржника від виконання зобов'язань, покладених на нього рішенням, державний виконавець може звернутися з поданням до суду за місцезнаходженням органу ДВС щодо встановлення тимчасового обмеження у праві виїзду боржника-фізичної особи або керівника боржника-юридичної особи за межі України до виконання зобов'язань за рішенням.

2. Подання повинно містити:

а) найменування суду, до якого направляється подання;

б) реквізити виконавчого документа, який перебуває на виконанні;

в) реквізити виконавчого провадження;

г) прізвище, ім'я та по батькові особи (боржника), дату народження (число, місяць, рік);

ґ) підтвердження факту ухилення боржника від виконання своїх зобов'язань.

Таким чином, право державного виконавця на звернення з поданням до суду про тимчасове обмеження у праві виїзду за кордон виникає лише у разі ухилення боржника від виконання покладених на нього рішенням суду (чи рішенням інших органів) зобов'язань.

Факт ухилення боржника від виконання рішення має підтверджуватись сукупністю доказів, які державний виконавець зазначає у поданні.

З наданих відділом державної виконавчої служби Білгород-Дністровського міськрайонного управління юстиції матеріалів вбачається, що постановою державного виконавця ВДВС Білгород-Дністровського міськрайонного управління юстиції від 14.08.2013 року відкрито виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа №1505/10659/2012, виданого 17.06.2013 року про стягнення з ОСОБА_1 боргу в сумі 19807,84 грн. на користь ПАТ КБ "Приватбанк".

Законом передбачено юридичні санкції у вигляді тимчасового обмеження у праві виїзду не за наявність факту невиконання зобов'язань, а за ухилення від їх виконання.

Під ухиленням від виконання зобовязань, покладених на боржника рішенням, слід розуміти як пряму відмову від виконання рішення, так і інші винні дії, які свідчать про те, що боржник ухиляється від виконання зобовязань.

Необхідною умовою для встановлення тимчасового обмеження у праві виїзду боржника фізичної особи за межі України є наявність встановленого факту про те, що боржнику відомо про рішення, яким на нього покладені відповідні зобовязання, примусове виконання якого здійснюється державною виконавчою службою.

Проте із наданих державним виконавцем копій матеріалів виконавчого провадження факту ухилення боржника від своїх зобовязань не вбачається, додаткові докази щодо цього суду відділом державної виконавчої служби Білгород-Дністровського міськрайонного управління юстиції не надано, також не надано відомості про обізнаність боржника щодо наявності відкритого виконавчого провадження та строків його добровільного виконання, відомості про характер та розмір невиконаних зобов'язань боржником.

Згідно ч. 1 ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобовязана довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Однак, в порушення ч. 1 ст. 60 ЦПК України, державний виконавець не надав до суду жодного доказу того, що станом на час звернення до суду боржник досі не виконав свого зобовязання. За таких обставин державний виконавець не довів, що є підстави для обмеження ОСОБА_1 у праві виїзду за межі України.

У звязку з вищевикладеним, суд вважає, що державним виконавцем не надано беззаперечних доказів на підтвердження того, що ОСОБА_1 ухиляється від виконання зобов'язань, покладених на нього рішенням суду, у зв'язку з викладеним, суд вважає подання державного виконавця відділу державної виконавчої служби Білгород-Дністровського міськрайонного управління юстиції необгрунтованим та таким, що не підлягає задоволенню.

Суд вважає за необхідне роз'яснити державному виконавцю відділу державної виконавчої служби Білгород-Дністровського міськрайонного управління юстиції Одеської області, що відмова у задоволенні подання не перешкоджає повторному зверненню державного виконавця до суду із цим поданням після усунення обставин, які були підставою для відмови у задоволенні цього подання.

Керуючись ст. ст. 210, 373, 377-1 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

У задоволенні подання державного виконавця відділу державної виконавчої служби Білгород-Дністровського міськрайонного управління юстиції Одеської області про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України боржника ОСОБА_1 відмовити.

Апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції подається протягом пяти днів з дня її проголошення. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом пяти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя: