У х в а л а

іменем україни

04 листопада 2015 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Мостової Г.І.,

суддів: Кузнєцова В.О.,

Наумчук М.І.,

розглянувши в попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства «Златобанк» про захист прав споживачів та стягнення коштів, за касаційною скаргою представника Публічного акціонерного товариства «Златобанк» в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Златобанк» Славінського Валерія Івановича - Модлінського НазараОлеговича - на заочне рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 20 квітня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Вінницької області від 07 липня 20145 року,

в с т а н о в и л а:

У січні 2015 року ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом до Публічного акціонерного товариства «Златобанк» (далі - ПАТ «Златобанк») про захист прав споживачів та стягнення коштів.

На обґрунтування вимог позивач посилався на те, що 11 червня 2014 року він уклав із ПАТ «Златобанк» договір про відкриття та обслуговування поточного рахунку НОМЕР_1 у гривнях. Відповідно до умов договору відповідач прийняв на рахунок грошові кошти в сумі 152 000 грн. Протягом періоду із 02 липня 2014 року по 19 листопада 2014 року позивач здійснювала п'ять поповнень рахунку по 29 500 грн. Таким чином станом на 19 листопада 2014 року на рахунку накопичились грошові кошти в розмірі 299 500 грн, що підтверджується випискою за особовим рахунком з 11 червня 2014 року по 09 січня 2015 року.

08 грудня 2014 року позивач звернувся до відповідача з проханням перевести з рахунку грошові кошти в сумі 105 000 грн на другий поточний рахунок в межах цього банку. Відповідач відмовився виконувати перерахування, після чого звернувся повторно письмово 10 грудня 2014 року з проханням перерахувати 45 000 грн. З 12 грудня 2014 року відповідач припинив виконувати свої зобов'язання, заблокувавши можливість користуватись коштами на рахунку, залишок яких становить 254 500 грн. Оскільки порушуються права позивача, просив стягнути з відповідача на свою користь суму залишку грошових коштів у розмірі 254 500 грн з урахуванням 3 % річних за весь час прострочення в розмірі 794 грн 44 коп., а також 4 2398 грн 28 коп. 16 % річних за фактичну кількість днів неправомірного користування грошима та пеню 3 % на день від простроченої суми в розмірі 290 грн 13 коп., а також у відшкодування моральної шкоди 10 000 грн.

З урахуванням поданої заяви про уточнення позовних вимог від 26 березня 2015 року та поданої заяви про зменшення позовних вимог від 01 квітня 2015 року, позивач просив стягнути з відповідача на свою користь 254 500 грн, які знаходяться на поточному рахунку НОМЕР_1 відкритому на ім'я ОСОБА_2, згідно з договором банківського рахунку фізичної особи від 11 червня 2014 року.

Заочним рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 20 квітня 2015 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Вінницької області від 07 липня 2015 року, позовні вимоги ОСОБА_2 задоволено.

Стягнуто з ПАТ «Златобанк» на користь ОСОБА_2 грошові кошти в сумі 254 500 грн, які знаходяться на рахунку НОМЕР_1, відкритому на ім'я ОСОБА_2, згідно з договором банківського рахунку фізичної особи від 11 червня 2014 року. Стягнуто з ПАТ «Златобанк» в дохід держави судовий збір в розмірі 2 545 грн.

У касаційній скарзі представник ПАТ «Златобанк» в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Златобанк» Славінського В.І. - Модлінський Н.О. - порушує питання про скасування оскаржуваних рішень судів із направленням справи на новий розгляд до суду першої інстанції, мотивуючи свою вимогу порушенням судами норм процесуального права та неправильним застосування норм матеріального права.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга підлягає відхиленню з огляду на наступне.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановленні в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Судами встановлено, що 11 червня 2014 року між ОСОБА_2 та ПАТ «Златобанк» в особі ВРД АТ «Златобанк» укладений договір про відкриття та обслуговування поточного рахунку НОМЕР_1 у гривнях. Відповідно до його умов відповідач прийняв на рахунок грошові кошти в сумі 152 000 грн. Протягом періоду з 02 липня 2014 року по 19 листопада 2014 року позивач здійснював п'ять поповнень рахунку по 29 500 грн. Станом на 19 листопада 2014 року на рахунку накопичились грошові кошти в розмірі 299 500 грн.

На вимогу ОСОБА_2 ПАТ «Златобанк» не виконало свого зобов'язання за договором про перерахування коштів з рахунку ОСОБА_2 на інший рахунок цього ж банку на її вимогу і фактично припинило обслуговування рахунку з 12 грудня 2014 року, на якому залишилась сума - 254 000 грн. На письмову вимогу ОСОБА_2 від 14 січня 2015 року виплатити всю суму коштів, у зв'язку з невиконанням банком своїх зобов'язань з обслуговування рахунка, ПАТ «Златобанк» не виконав цих вимог.

Відповідно до ч. ч. 1-2 ст. 1066 ЦК України за договором банківського рахунка банк зобов'язується приймати і зараховувати на рахунок, відкритий клієнтові (володільцеві рахунка), грошові кошти, що йому надходять, виконувати розпорядження клієнта про перерахування і видачу відповідних сум з рахунка та проведення інших операцій за рахунком. Банк має право використовувати грошові кошти на рахунку клієнта, гарантуючи його право безперешкодно розпоряджатися цими коштами.

Згідно із ч. 3 ст. 1068 ЦК України банк зобов'язаний за розпорядженням клієнта видати або перерахувати з його рахунка грошові кошти в день надходження до банку відповідного розрахункового документа, якщо інший строк не передбачений договором банківського рахунка або законом.

Статтею 1074 ЦК України визначено, що обмеження прав клієнта щодо розпоряджання грошовими коштами, що знаходяться на його рахунку, не допускається, крім випадків обмеження права розпоряджання рахунком за рішенням суду або в інших випадках, встановлених законом, а також у разі зупинення фінансових операцій, які можуть бути пов'язані з легалізацією (відмиванням) доходів, одержаних злочинним шляхом, або фінансуванням тероризму чи фінансуванням розповсюдження зброї масового знищення, передбачених законом.

Вирішуючи спір, з урахуванням вказаних вимог закону та умов договору банківського вкладу, суд першої інстанції, з висновком якого погодився апеляційний суд, дійшов обґрунтованого висновку про задоволення вимог, оскільки ПАТ «Златобанк» не виконало умови договору та не здійснило повернення належних ОСОБА_2 грошових коштів, що знаходяться на рахунку у відповідача, тому порушене право позивача підлягає захисту.

Доводи заявника щодо незастосування до спірних правовідносин Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», який регулює правові, фінансові та організаційні засади функціонування системи гарантування вкладів фізичних осіб, повноваження Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, порядок виплати фондом відшкодування за вкладами, є безпідставними, оскільки вказаний закон ніяким чином не перешкоджає вкладнику звернутися до суду за захистом порушеного права та вимагати стягнення сум, які йому не повернуті. При цьому, як правильно зазначено судом апеляційної інстанції, позивач звернувся до банку, а також до суду з позовом, за поверненням коштів до введення тимчасової адміністрації у банку, тому на момент зверненням із вимогою про повернення коштів правовідносини, які виникли між сторонами, вказаним Законом не регулювалися.

Крім того рішення суду, згідно якого на користь позивача стягнуто суму вкладу з банку, не змінює порядку виплати коштів за договором банківського вкладу, визначеного Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб».

Отже, доводи касаційної скарги висновків судів попередніх інстанцій не спростовують та зводяться до переоцінки доказів, що не відповідає вимогам ст. 335 ЦПК України, оскільки суд касаційної інстанції позбавлений можливості встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним.

Відповідно до ч. 3 ст. 332 ЦПК України суд касаційної інстанції при попередньому розгляді справи відхиляє касаційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Керуючись ст. 332 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу представника Публічного акціонерного товариства «Златобанк» в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Златобанк» Славінського Валерія Івановича - Модлінського Назара Олеговича - відхилити.

Заочне рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 20 квітня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Вінницької області від 07 липня 20145 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий Г.І. Мостова

Судді: В.О. Кузнєцов

М.І. Наумчук