15.07.2015 Справа № 756/4976/15-ц
№2/756/3259/15
№756/4976/15-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

1 липня 2015 року Оболонський районний суд міста Києва в складі:

головуючого судді - Шевчука А.В.,

при секретарі - Субіну М.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням,

в с т а н о в и в:

У квітні 2015 року позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до відповідача ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування квартирою АДРЕСА_1.

Свої позовні вимоги позивач обґрунтовував тим, що являється одноосібним власником квартири АДРЕСА_1.

Крім нього в даній кваритирі зареєстрований ОСОБА_2, який вироком Оболонського районного суду м. Києва від 02.03.2015 року був визнаний винним у подвійному вбивстві та засуджений до довічного позбавлення волі.

Позивач вказує, що відповідач не проживає в квартирі понад один рік, крім того перебуває в місцях позбавлення волі, при цьому позивач змушений сплачувати комунальні послуги за нього та нести додаткові витрати на утримання житла.

У зв'язку із цим, просив про задоволення позовних вимог.

У судовому засіданні представник позивача підтримала позов, просила задовольнити вимоги в повному обсязі.

Відповідач перебуає в Київському слідчому ізоляторі, про день та час розгляду справи повідомлений, надіслав до суду заяву в якій позов визнає.

Суд, заслухавши представника позивача, дослідивши матеріали справи, зібрані у справі докази, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню частково з таких підстав.

Згідно свідоцтва про право на спадщину за законом вбачається, що спадкоємцем квартири АДРЕСА_1, яка належала на праві приватної власності ОСОБА_3, являється її син ОСОБА_1

На підставі вказаного свідоцтва право власності на квартиру АДРЕСА_1 зареєстровано ОСОБА_1 в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно.

ОСОБА_2, як колишній чоловік ОСОБА_3, зареєстрований в квартирі АДРЕСА_1.

Однак, ОСОБА_2 понад рік не проживає у вказаній квартирі, крім того на даний час знаходиться в місцях позбавлення волі.

Вироком Оболонського районного суду м. Києва від 02.03.2015 року відповідач визнаний винним у подвійному вбивстві та засуджений до довічного позбавлення волі.

Аналізуючи зібрані у справі докази у сукупності, суд вважає доведеним той факт, що відповідач не мешкає за адресою: АДРЕСА_1.

Тобто, відповідач на час звернення позивача до суду не мешкає в квартирі АДРЕСА_1 більше одного року поспіль.

Відповідно до ст. 41 Конституції України, "Кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право власності є непорушним."

Згідно ч. 1 ст. 316 ЦК України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

У відповідності до ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.

Стаття 321 ЦК України зазначає, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Згідно ст. 383 ЦК України, власник квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім'ї, інших осіб.

Статтею 386 ЦК України визначено засади захисту права власності: Держава забезпечує рівний захист усіх суб'єктів права власності.

Відповідно до ст. 391 ЦК України, власник має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Таким чином, суд приходить до висновку, що ОСОБА_1 як одноосібний власник має право на здійснення права власності на належну йому квартиру АДРЕСА_1 та вимагати усунення порушень цього права.

Ч.2 ст. 405 Цивільного кодексу України передбачено, що член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

В порядку ч. 4 ст. 174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

За таких обставин, беручи до уваги визнання позову відповідачем, суд приходить до висновку про необхідність визнати відповідача ОСОБА_2 таким, що втратив право на користування квартирою АДРЕСА_1.

Відповідно до ст. 7 ЗУ «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньої або померлою), свідоцтва про смерть.

Таким чином, рішення суду про визнання відповідача таким, що втратив право на користування квартирою є достатньою правовою підставою для зняття з реєстрації проживання за цією адресою.

Оскільки позивач не звертався до органів реєстрації з заявою про зняття ОСОБА_2 з реєстраційного обліку, суд вважає передчасною вимогу про примусове зняття останнього з реєстраційного обліку.

Судовий збір із відповідача у розмірі 243 грн. 60 коп. підлягає стягненню на користь позивача в порядку ст.88 Цивільного процесуального кодексу України.

Враховуючи зазначене, відповідно до ст. 41 Конституції України, ст.ст. 316, 319, 321, 383, 386, 391, 405 Цивільного кодексу України, ЗУ «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», керуючись ст.ст. 4, 60, 88, 209, 212-215 Цивільного процесуального кодексу України, суд, -

в и р і ш и в:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням - задовольнити частково.

Визнати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, таким, що втратив право користування квартирою АДРЕСА_1.

В задоволенні решти вимог ОСОБА_1 - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 243 (двісті сорок три) грн. 60 коп.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду міста Києва через Оболонський районний суд міста Києва шляхом подання в десятиденний строк з дня проголошення рішення суду апеляційної скарги. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні в судовому засіданні при проголошенні судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя А.В. Шевчук