АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Справа № 22-ц/796/3145/2015 Головуючий у першій інстанції - Марцинкевич В.А.
Доповідач - Оніщук М.І.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 березня 2015 року колегія суддів Судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду міста Києва в складі:

головуючого судді Оніщука М.І.,

суддів Українець Л.Д., Шебуєвої В.А.,

при секретарі Троц В.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 - ОСОБА_3 на ухвалу Дніпровського районного суду м. Києва від 18 грудня 2014 року про повернення позовної заяви по цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_4, третя особа: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу ОСОБА_5 про встановлення нікчемності правочину (договору купівлі-продажу),

В С Т А Н О В И Л А:

Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 18.12.2014 позовну заяву повернуто позивачу для подання до належного суду.

В апеляційній скарзі позивач просить ухвалу скасувати, а справу направити до суду першої інстанції для вирішення питання щодо відкриття провадження у справі. Вважає, що суд дійшов неправомірного висновку про непідсудність даної справи Деснянському районному суду м. Києва, з тих підстав, що даний позов повинен бути пред'явлений за правилами ч. 1 ст. 109 ЦПК України, оскільки позов заявлено про встановлення нікчемності договору купівлі-продажу нерухомого майна, а отже даний позов повинен бути пред'явлений за правилами ст. 114 ЦПК України.

Апелянт та його представник в судове засідання не з'явились, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, в письмових поясненнях направлених на адресу суду представник апелянта просив розглянути справу у їх відсутності та задовольнити апеляційну скаргу.

Заслухавши доповідь судді, вивчивши та дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали в межах доводів апеляційної скарги, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Суд першої інстанції постановляючи оскаржувану ухвалу виходив з того, що справа не підсудна Дніпровському районному суду м. Києва, оскільки позов пред'явлено до відповідача який не зареєстрований у Дніпровському районі м. Києва.

З вказаним висновком суду погодитись не можливо, з огляду на наступне.

З матеріалів справи вбачається, що 16.12.2014 до Дніпровського районного суду м. Києва надійшла позовна заява ОСОБА_2 до ОСОБА_4, третя особа: приватний нотаріус КМНО ОСОБА_5 про встановлення нікчемності правочину (договору купівлі-продажу).

Зі змісту позовної заяви вбачається, що позивачем заявлені вимоги про встановлення нікчемності договору купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1, що територіально знаходиться в Дніпровському районі м. Києва.

Відповідно до ч. 1 ст. 109 ЦПК України позови до фізичної особи пред'являються в суд за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її проживання або за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її перебування.

Разом з цим ч. 1 ст. 114 ЦПК України визначено виключну підсудність, а саме позови, що виникають з приводу нерухомого майна, пред'являються за місцезнаходженням майна або основної його частини.

Пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ в п. 42 постанови від 01.03.2013 № 3 «Про деякі питання юрисдикції загальних судів та визначення підсудності цивільних справ» роз'яснив, що виключну підсудність встановлено для позовів, що виникають із приводу нерухомого майна. Згідно з положеннями ст. 181 ЦК України до нерухомого майна належать: земельні ділянки, а також об'єкти, розташовані на них, переміщення яких є неможливим без їх знецінення та зміни їх призначення. Наприклад, це позови про право власності на таке майно; про право володіння і користування ним; про право користування нерухомим майном (визначення порядку користування ним); про право, яке виникло із договору найму жилого приміщення, оренди тощо; про визнання правочину з нерухомістю недійсним.

Як вже наголошувалось вище, предметом даного позову є визнання нікчемним договору купівлі-продажу нерухомого майна, відтак позивачем правомірно пред'явлено позов за правилами ч. 1 ст. 114 ЦПК України - за місцезнаходженням майна.

З наведеного вбачається, що висновок суду про необхідність пред'явлення даного позову за правилами ч. 1 ст. 109 ЦПК України, не ґрунтується на матеріалах справи та вимогах процесуального закону.

Відповідно до п. 3 ст. 312 ЦПК України, розглянувши скаргу на ухвалу суду першої інстанції, апеляційний суд скасовує ухвалу і передає питання на новий розгляд до суду першої інстанції, якщо останній порушив порядок, встановлений для його вирішення.

З огляду на викладене та враховуючи зміст заявлених апеляційних вимог, колегія суддів приходить до висновку про задоволення апеляційної скарги, а саме скасування оскаржуваної ухвали з передачею питання відкриття провадження у справі на новий розгляд до суду першої інстанції.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 218, 303, 304, 307, 312-315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 - ОСОБА_3 - задовольнити.

Ухвалу Дніпровського районного суду м. Києва від 18 грудня 2014 року про повернення позовної заяви - скасувати, а питання відкриття провадження у справі передати на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та в касаційному порядку оскарженню не підлягає.

Головуючий

Судді