Справа №463/197/15-ц
Провадження №2/463/633/15
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 березня 2015 року Личаківський районний суд м. Львова

в складі: головуючого судді Жовнір Г. Б.

при секретарі с/з Мединській Л.С.

з участю:

представника позивача - ОСОБА_2

відповідача - ОСОБА_3

представника відповідача - ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_3 про припинення права власності, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся в суд з позовом до відповідача та просить постановити рішення яким припинити право власності відповідача на самовільну прибудову до будинку, яка значиться, як комора № 13 у підвальному приміщенні, будинку АДРЕСА_1 та знести зазначену прибудову, яка нібито є гаражем.

В судовому засіданні представник позивача заявлені вимоги підтримав з мотивів наведених в позовній заяві. Пояснив, що позовні вимоги стосуються гаража, який знаходиться за адресою АДРЕСА_1 та придбаний відповідачем на підставі договору купівлі-продажу від 22.06.2005 р. у попереднього власника ОСОБА_6 Вважає, що право власності відповідача на вказаний гараж слід припинити та знести такий на підставі ч. 2 ст. 364 ЦК України та ст. 190 ЖК, оскільки вказане приміщення самовільно збудоване ОСОБА_6 незаконно продане ОСОБА_3 та зумовлює затоплення належної позивачу комори в будинку по АДРЕСА_1.

Відповідач та його представник в судовому засіданні позовні вимоги заперечили з мотивів наведених в письмових поясненнях (а.с. 24-30).

Представник відповідача пояснила, що жодних правових підстав для задоволення позовних вимог немає, оскільки ОСОБА_3 правомірно, на підставі договору купівлі-продажу придбав вказаний в позові гараж. Його право власності зареєстровано у встановленому законом порядку, що підтверджується представленими суду документами. Враховуючи наведене просить відмовити в задоволенні позову.

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши та перевіривши зібрані по справі докази, суд вважає, що в задоволенні позову слід відмовити виходячи з наступних мотивів.

Стаття 328 ЦК України передбачає, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Виходячи із змісту ч. 5 ст. 334 ЦК України права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації, виникають з дня такої реєстрації відповідно до закону.

Згідно витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 25.06.2005 р. (а.с. 32) гараж, приміщення І, ІІ, ХІІІ за адресою: АДРЕСА_1 належить на праві приватної власності ОСОБА_3 на підставі договору купівлі-продажу, № 1071 від 22.06.2005 р. (а.с. 31)

Отже відповідач являться власником вказаного гаража, що не оспорюється позивачем, правочин на підставі якого набуто право власності даним позовом не оскаржується.

Враховуючи наведене даний гараж не може вважатись об'єктом самовільного будівництва в розумінні ст.. 376 ЦК України, оскільки право власності на такий зареєстровано у встановленому законом порядку.

Відповідно до вимог ч.1,2 ст.321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом.

Перелік підстав припинення права власності закріплений в ч. 1 ст. 364 ЦК України, жодна з цих підстав в судовому засіданні не встановлена. Мотивуючи підставність своїх вимог позивач посилається на ч. 2 ст. 364 ЦК України, яка передбачає, що право власності може бути припинене в інших випадках, встановлених законом. При цьому позивач вважає, що такий випадок передбачений ст. 190 ЖК України.

Стаття 190 ЖК України передбачає, що підприємства, установи, організації, а також громадяни, які заподіяли шкоду жилим будинкам, жилим приміщенням, інженерному обладнанню, об'єктам благоустрою і зеленим насадженням на прилеглих до будинків ділянках, зобов'язані відшкодувати заподіяну шкоду.

Із змісту наведеної статті вбачається, що така встановлює обов'язок по відшкодуванню завданої шкоди та не передбачає жодних випадків припинення права власності.

Отже враховуючи вищенаведені обставини, судом встановлено, що відповідач правомірно набув право власності на гараж, жодних законних підстав для припинення його права власності судом не встановлено, вимога про відшкодування завданої шкоди позивачем не заявлена, в зв'язку з чим в задоволенні позову слід відмовити.

Керуючись, ст.ст.10,11, 14, 60, 214, 215 ЦПК України, ст.ст. 321, 328, 334, 364, 376 ЦК України, ст. 190 ЖК ,суд, -

ВИРІШИВ:

Відмовити в задоволенні позову ОСОБА_5 до ОСОБА_3 про припинення права власності та знесення приміщення.

На рішення може бути подана апеляційна скарга в строки і порядок передбачені ст. 294 ЦПК України до апеляційного суду Львівської області через місцевий суд.

Суддя: Жовнір Г. Б.