РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа №668/9573/15-ц

Пров. №2/668/2648/15

01.12.2015 року Суворовський районний суд м.Херсона у складі:

головуючого Булах Є.М.

при секретарі Зайченко К.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Херсоні цивільну справу за позовом Херсонського державного університету до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості по оплаті за навчання, -

в с т а н о в и в :

Позивач звернувся із позовом до суду, мотивуючи тим, що 28.08.2014 року між сторонами був укладений договір №492413 про навчання. ОСОБА_1 за наказом №119-з від 12.08.2014 року була зарахована до навчального закладу на заочну форму навчання для одержання освітньо-кваліфікаційного рівня «Бакалавр», за напрямком підготовки «Психологія». Наказом №205-з від 26.11.2014 року відповідача відраховано з навчального закладу за власним бажанням з 26.11.2014 року. Однак, як вказує позивач, у період з вересня по листопад 2014 року оплата за навчання відповідачем не здійснювалась, в звязку з чим, станом на 05.02.2015 року сума заборгованості ОСОБА_1 становить 1806,25 грн. На день звернення до суду відповідач борг не повернув, послуги за навчання не оплатив. У звязку із цим позивач просить суд стягнути з відповідача на його користь заборгованість за надані освітні послуги у розмірі 1806,25 грн. та стягнути понесені судові витрати.

Представник позивача в ході розгляду справи позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив їх задовольнити, додатково пояснив, що протягом 2014-2015 навчального року всі заплановані навчальні заняття у ХДУ проводились, освітня послуга відповідачу надавалась. Однак відповідач зобовязань за договором по оплаті послуг з навчання не виконав, у звязку із чим за ним обліковується заборгованість, яку відповідач добровільно оплачувати не бажає. У судове засідання не зявився, про день, час та місце судового розгляду справи повідомлявся належним чином. Через канцелярію суду подав клопотання про завершення розгляду справи без участі представника позивача. На задоволенні позовних вимог у повному обсязі наполягала.

Відповідач у судових засіданнях заперечувала проти заявлених позовних вимог, просила відмовити в задоволенні позову в повному обсязі. Надала суду письмові заперечення щодо заявлених вимог позову, мотивуючи їх тим, що вона при підписанні договору про навчання не була проінформована про необхідність здачі академічної різниці, їй нарахували 13 дисциплін, які вона фізично не могла здати за тиждень, окрім цього вказала, що будівля корпусу психології виявилась старим гуртожитком, непристосованим для комфортного навчання, а тому вона вирішила розірвати договір. Відповідач вказала, що до навчального процесу не приступала, занять не відвідувала, фактично відразу повідомила методиста про бажання розірвати укладений договір і тому вважає, що оскільки послуга «навчання» їй не надавалась, позивач не має ніяких правових підстав вимагати від неї сплати вказаної заборгованості. У судове засідання не зявилась, про день час та місце судового розгляду справи повідомлялась належним чином, заяв та клопотань про відкладення розгляду справи до суду не подавала.

Суд розглядає справи протягом розумного строку, але не більше двох місяців з дня відкриття провадження у справі. Розгляд судом цивільної справи відбувається в судовому засіданні з обов'язковим повідомленням осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи у її відсутності (ст.ст.157,158 ЦПК України).

Оскільки розгляд справи по суті розпочався, у судових засіданнях неодноразово оголошувалась перерва за клопотанням сторін, учасники надали пояснення по суті заявлених позовних вимог, суд поважної причини для відкладення справи не вбачає та вважає за можливе завершити розгляд справи без участі сторін на підставі наявних у справі даних та доказів з урахуванням наданих пояснень учасників процесу.

Вивчивши матеріали справи, заслухавши сторони, суд встановив, що відповідно» до ст. 61 Закону України «Про освіту», ст. 64 Закону України «Про вищу освіту», згідно наказу Міністерства освіти і науки України № 183 від 11.03.2002 року «Про затвердження Типового договору про навчання, підготовку, перепідготовку, підвищення кваліфікації або про надання додаткових освітніх послуг навчальними закладами», ХДУ за рахунок коштів відповідача здійснював надання послуг з її навчання.

Як вбачається із довідки за № 140/47 від 06.02.2015 р., відповідач ОСОБА_1, відповідно до наказу №119-з від 12.08.2014 року була зарахована студенткою другого курсу, заочної форми навчання за кошти фізичних або юридичних осіб на напрям підготовки «Психологія» з 01.09.2014 року.

Згідно договору про навчання №492413 від 28.08.2014 року сторони погодили всі істотні умови процесу навчання, в тому числі передбачили порядок, строки та вартість його оплати на загальну суму 19125,00 грн.

Вказаним договором сторонами погоджено, що оплата вартості освітньої послуги відбувається щомісяця до 20 числа місяця, що передує звітному у сумі 637,30 грн. (п.4.4, 4.5 договору).

Відповідно ст. 509 ЦК України - зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку, зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу, зобов'язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.

Відповідно до ст.526 ЦК України - зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ст.610 ЦК України - порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Відповідно до ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу.

За договором про надання послуг, згідно з ч. 1 ст. 901 ЦК України, одна сторона виконавець зобовязується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобовязується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Відповідно до ч.1 ст. 628 ЦК України, зміст договору становлять умови(пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обовязковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до ч.1 ст. 651 ЦК України, що кореспондується з умовами укладеного між сторонами договору, зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено законом або договором.

Відповідно до п. 4.6 договору, укладеному між сторонами, за порушення строків оплати, визначених п.4.5 договору, більш, ніж на 1 календарний місяць, виконавець зобовязаний відрахувати студента без попередження та передати до суду для стягнення боргу.

З викладеного вище суд приходить до висновку, що уклавши з позивачем договір про надання освітніх послуг, ОСОБА_1 погодила всі його істотні умови, про що свідчить її особистий підпис. В тому числі ОСОБА_1 погодилась із підставами припинення цього договору відповідно до викладених у ньому умов, а також і з відповідальністю, яка наступає у разі не виконання взятих на себе зобовязань.

На протязі 2014-2015 навчального року, всі навчальні заняття в Херсонському державному університеті проводились, освітні послуги університетом надавались, що в свою чергу, не заперечувалось сторонами по справі та вбачається з наданого позивачем графіку навчального процесу на 2014-2015 р.р. та журналом обліку проведення занять та їх відвідування.

Згідно зазначеного, посилання відповідача на те, що їй були запропоновані попередньо умови, які вона вважала за неможливе виконати, та про те, що навчальне приміщення є некомфортним, у звязку із чим вона вирішила послуги, передбачені договором, не приймати та не відвідувала занять, чим розірвала договір, суд вважає неприйнятними та такими, що не відповідають умовам підписаного нею договору та вимогам закону.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 заявою від 13.11.2014 року просила відрахувати її з контингенту студентів за власним бажанням з 26.11.2014 року.

Згідно наказу №205-з від 26.11.2014 року ОСОБА_1 було відраховано зі складу студентів другого курсу заочної форми навчання за власним бажанням з 26.11.2014 року.

З довідки - розрахунку №494, наданого позивачем, вбачається, що за ОСОБА_1 станом на 05.02.2015 року обліковується заборгованість по оплаті за навчання за період з вересня по листопад 2014 рік в сумі 1806,25 грн.

Ураховуючи викладені обставини та досліджені докази по справі, суд вважає, що позовні вимоги про стягнення заборгованості з відповідача на користь позивача у розмірі 1275,00 грн. за вересень та жовтень 2014 року є такими, що ґрунтуються на законі і відповідають умовам договору про навчання №492413 від 28.08.2014 року, у звязку із чим в цій частині позовні вимоги підлягають задоволенню.

В той час, суд не може погодитись із вимогами позивача в частині про стягнення з відповідача заборгованості за листопад місяць 2014 року у розмірі 637,50 грн., оскільки на думку суду є такими, що суперечить умовам укладеного між сторонами договору.

З договору про навчання №492413 від 28.08.2014 року вбачається, що сторонами погоджено умови та строки здійснення оплати за послуги за навчання, а також відповідальність, що наступає за невиконання в цій частині умов договору. Відповідач, будучи зарахованою на навчання з 01.09.2014 року, оплати за таке навчання не здійснювала протягом вересня листопада 2014 року.

Відповідно до умов договору 20.10.2014 року сплинув місячний термін, встановлений п. 4.6 договору, для здійснення оплати навчальних послуг,що в свою чергу обумовило обовязок позивача здійснити відрахування відповідача з навчального закладу.

Однак, позивачем належне виконання умов договору передбачених п. 6.2. здійснено не було, у звязку із чим, суд вважає, що вимоги позивача про стягнення заборгованості за листопад 2014 року в сумі 531,25 грн. є необґрунтованими, у звязку із чим позов в цій частині вимог задоволенню не підлягає.

З огляду на викладене позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.

Відповідно до ст.88 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сума витрат понесених позивачем на оплату судового збору у розмірі 243,60 грн..

Керуючись ст.ст. 5-11, 60, 88, 208, 209, 213, 214, 215, 294 ЦПК України, суд,

В И Р І Ш И В :

Позовні вимоги Херсонського державного університету до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості по оплаті за навчання задовольнити частково.

Стягнути зі ОСОБА_1 на користь Херсонського державного університету суму боргу по оплаті за навчання у розмірі 1275,00 грн.

Стягнути зі ОСОБА_1 на користь Херсонського державного університету 243,60 грн. в рахунок відшкодування судового збору.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Херсонської області через Суворовський районний суд м. Херсона. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні в судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення. Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

СуддяОСОБА_2