АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Доповідач Котула Л.Г.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 грудня 2015 року Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду м. Києва в складі:

Головуючого судді Котули Л.Г.

Суддів: Волошиної В.М. , Слюсар Т.А.

За участю секретаря Крічфалуши С.С.

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Києві апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 30 вересня 2015 року в справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа, ОСОБА_3 про стягнення боргу,

У С Т А Н О В И Л А :

Рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 30 вересня 2015 року у задоволені позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа, ОСОБА_3 про стягнення боргу відмовлено.

У апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить рішення скасувати та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги, оскільки судом порушені вимоги матеріального та процесуального права.

Заслухавши доповідача, пояснення ОСОБА_1, яка підтримала апеляційну скаргу та просила її задовольнити з підстав , викладених у ній , ОСОБА_2, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги, перевіривши доводи апеляційної скарги , колегія суддів дійшла висновку , що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Відповідно до ст.1000 ЦК України за договором доручення одна сторона (повірений) зобов'язується вчинити від імені та за рахунок другої сторони (довірителя) певні юридичні дії. Правочин, вчинений повіреним, створює, змінює, припиняє цивільні права та обов'язки довірителя.

Згідно ст. 1006 ЦК України повірений зобов'язаний:

1) повідомляти довірителеві на його вимогу всі відомості про хід виконання його доручення;

2) після виконання доручення або в разі припинення договору доручення до його виконання негайно повернути довірителеві довіреність, строк якої не закінчився, і надати звіт про виконання доручення та виправдні документи, якщо це вимагається за умовами договору та характером доручення;

3) негайно передати довірителеві все одержане у зв'язку з виконанням доручення.

Положенням ст. 1011 ЦК України передбачено , що за договором комісії одна сторона (комісіонер) зобов'язується за дорученням другої сторони (комітента) за плату вчинити один або кілька правочинів від свого імені, але за рахунок комітента.

В силу ст. 1018 ЦК України майно, придбане комісіонером за рахунок комітента, є власністю комітента.

Судом встановлено, що 28 березня 2006 року ОСОБА_1 ( далі - Довіритель) і ОСОБА_2.( далі - Повірений ) уклали договір доручення на покупку об'єкту нерухомості згідно якого Довіритель доручає , а Повірений зобов'язується за винагороду ( плату) здійснити правочин по придбанню для Довірителя об'єкта нерухомості , який відповідає таким умовам :

- місце знаходження - лівобережна частина Києва ;

- двокімнатна квартира площею від 45 до 70 кв.м .

Для виконання доручення Довіритель в строк до 31 .03.2006 року перераховує на розрахунковий рахунок або передає готівкою Повіреному грошові кошти в розмірі 400 000 ,00 грн. Повірений, виконуючи доручення здійснює розрахунки з третіми особами - продавцями через розрахунковий рахунок або готівкою.( п.1.2 Договору ).

Відповідно до п.п. 4.1,4.2 Договору доручення за здійснення дій , зазначених у п.1.1 даного договору , Довіритель сплачує Повіреному винагороду 2 % від загальної вартості об'єкту. Підставою до одержання винагороди ( плати) є факт передачі права власності на об'єкт від Повіреного до Довірителя.

Доручення вважається виконаним після придбання Повіреним об'єкта і передачі його Довірителю по окремому договору купівлі-продажу і повному взаєморозрахунку сторін.

На виконання зазначеного договору 31 березня 2006 року ОСОБА_2 отримав у ОСОБА_1 400 000 грн., що підтверджується розпискою ( а.с. 6).

17 серпня 2006 року ТОВ " Аквапарк" уклало з ОСОБА_2 попередній договір за умовами якого ТОВ " Аквапарк " зобов'язувалося на умовах визначених у цьому договорі у строк не пізніше 30 жовтня 2006 року продати гр-ну ОСОБА_2, а ОСОБА_2 зобов'язується купити у ТОВ "Аквапарк" житлове приміщення № 73 загальною площею 69,33 кв.м, котре знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 шляхом укладення договору купівлі-продажу нерухомого майна ( п.1 Попереднього договору) .

Сума Основного договору узгоджена сторонами і становитиме - 377 502 грн. 00 коп. без ПДВ. На підтвердження дійсних намірів про наступне укладання Основного договору гр-ном ОСОБА_2 передано, а Товариство з обмеженою відповідальністю " Аквапарк" отримало грошові кошти в сумі 377 502,00 грн. Зазначена авансова сума, вважається сплаченою гр. ОСОБА_2 в рахунок оплати Основного договору ( п. 4 Попереднього договору).

28 вересня 2006 року ТОВ " Аквапарк" уклало з ОСОБА_2 договір купівлі-продажу відповідно до якого ТОВ " Аквапарк" продало , а ОСОБА_2 купив належну продавцю на праві власності квартиру АДРЕСА_1( п. 1 Договору купівлі-продажу).

Зазначена квартира складається з двох жилих кімнат , загальною площею 68,80 кв.м , жилою площею 37,20 кв.м ( п. 2 Договору купівлі-продажу).

Квартира оцінюється сторонами в 374 650 грн. 00 коп. без ПДВ, які продавець одержав від покупця до підписання цього договору ( п. 4 Договору купівлі-продажу).

Придбану квартиру АДРЕСА_1, яка складається з двох жилих кімнат, загальною площею 68,80 кв.м, жилою площею 37,20 кв.м. 28 листопада 2006 року ОСОБА_2 подарував своїй сестрі ОСОБА_1, а обдарована прийняла її в дар від свого брата ( а.с. 7).

Зі змісту позовної заяви випливає, що відповідач в досудовому порядку повернув позивачу:

у грудні 2011 року - 25 000 грн., у грудні 2012 року - 25 000 грн. та у грудні 2013 року - 10 000 грн. грошові кошти , які не були використані ним на придбання квартири.

Відмовляючи у задоволені позову, суд правильно виходив з позовних вимог та наданих сторонами доказів та обставин , на які посилалися сторони в обґрунтування своїх вимог та заперечень і дійшов правильного висновку про відсутність підстав до задоволення позову, оскільки позивач не заперечувала , що квартира , отримана нею у дар від відповідача є саме та квартира , яку за договором доручення зобов'язаний був придбати для неї відповідач.

Як випливає зі змісту договору купівлі продажу укладеного між ТОВ " Аквапарк" та ОСОБА_2 останній заплатив продавцю за придбану квартиру 374 650,00 грн.

Виходячи з цієї суми винагорода Повіреного становить 7 493,00 грн.( 374 650,00 х0.02)

З грудня 2011 року по грудень 2013 року ОСОБА_2 сплатив позивачу 60 000 грн.

Посилання в апеляційній скарзі на те, що суд безпідставно врахував 60 000 грн. в загальну вартість квартири, яку Повірений придбав для Довірителя, оскільки ці кошти були сплачені їй відповідно до п.6.4 Договору доручення на підставі додаткової угоди від 22.08.2006 року, як пеня за прострочення повернення грошових коштів за дорученням, не можуть бути взяті до уваги, оскільки позивач на зазначені обставини не посилалася і з такими вимогами до суду не зверталася і додаткова угода не була предметом даного судового розгляду і відповідно відповідач був позбавлений можливості надати свої заперечення щодо уточнених позовних вимог щодо стягнення пені з 2007 року по 2014 рік.

Доводи апеляційної скарги про порушення судом вимог процесуального права , оскільки суд відмовив позивачу у прийнятті заяви про уточнення позовних вимог, не заслуговують на увагу, оскільки з журналу судового засідання від 30 вересня 2015 року випливає, що судове засідання оголошено продовженим і суд з'ясувавши хто із осіб, які брали участь у справі з'явився у судове засідання, перейшов до судових дебатів. У судових дебатах позивач просила задовольнити позов, а відповідач відмовити у задоволені позову і суд вийшов до нарадчої кімнати після виходу із якої проголосив рішення ( а.с. 50).

Та обставина, що позивач 30 вересня 2015 року о 14 год.52 хв. подала до канцелярії заяву про уточнення позовних вимог, не є підставою до скасування рішення суду, оскільки суд апеляційної інстанції перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Виходячи з наведеного, колегія суддів не вбачає підстав до задоволення апеляційної скарги та скасування рішення суду.

Керуючись ст. 303,304,307,308,315 ЦПК України , колегія суддів,

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити, а рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 30 вересня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом 20 днів шляхом подання до цього суду касаційної скарги.

Головуючий

Судді: