АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 554/8344/14-ц Номер провадження 22-ц/786/2352/15Головуючий у 1-й інстанції Бугрій В. М. Доповідач ап. інст. ОСОБА_1
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 липня 2015 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Полтавської області в складі:

Головуючого судді: Дорош А.І.

Суддів: Буленка О.О., Омельченко Л.М.

при секретарі: Ачкасовій О.Н.

з участю

представника позивача ОСОБА_2

відповідача ОСОБА_3

представника третьої особи ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Полтаві апеляційну скаргу ОСОБА_3

на заочне рішення Октябрського районного суду м. Полтави від 23 жовтня 2014 року

по цивільній справі за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_3, третя особа: орган опіки та піклування в особі виконавчого комітету Октябрської районної у м. Полтаві ради, про визначення місця проживання дитини разом із матір'ю, надання дозволу на виїзд дитини за кордон без згоди та супроводу батька та заміну порядку участі батька у вихованні дитини, негайне відібрання дитини,-

В С Т А Н О В И Л А :

У червні 2014 року ОСОБА_5 звернулася в суд з позовом до ОСОБА_3 про стягнення аліментів на утримання дитини у твердій грошовій сумі, визначення місця проживання дитини разом із матірю, надання дозволу на виїзд дитини за кордон без згоди та супроводу батька та зміну порядку участі батька у вихованні дитини. В подальшому позовні вимоги були збільшені вимогою про негайне відібрання дитини та поверненню матері. Свої вимоги мотивує тим, що 18.03.2009 року у сторін по справі народився син ОСОБА_6. 11.04.2009 року між позивачем та відповідачем був зареєстрований шлюб, про що Октябрським відділом РАЦС Полтавського МУЮ зроблено відповідний актовий запис №59. Протягом 2010 року ОСОБА_3 неналежно ставився до виконання своїх подружніх та батьківських обов'язків. З цих причин шлюб між сторонами був розірваний за рішенням Зіньківського районного суду Полтавської області від 20 січня 2011 року. Також, зазначила, що у зв'язку із тим, що відповідач надавав незначну та нерегулярну допомогу на утримання сина вона, була змушена звернутися до суду із позовом про стягнення аліментів, рішенням Октябрського районного суду м.Полтави від 26 лютого 2013 року із ОСОБА_3 стягнуто на її користь аліменти на утримання сина у розмірі 1/4 частини заробітку. Вказала, що не отримує від відповідача коштів на утримання дитини згідно зазначеного судового рішення у зв'язку із тим, що останній офіційного місця роботи не має. Тому вважає за доцільне стягувати із відповідача на утримання сина аліменти у твердій грошовій сумі, а не в частині від заробітку (доходу). Також зазначила, що 6 квітня 2014 року уклала шлюб із громадянином ОСОБА_7 та отримала візу, яка надає їй право проживати в ОСОБА_1 і вона проживає в цій країні на законних підставах. На початку 2014 року перед виїздом за кордон вона звернулася із проханням надати дозвіл на тимчасовий виїзд сина в ОСОБА_1 разом із нею, але ОСОБА_3 безпідставно відмовив. У зв'язку із цим вона не має можливості забрати сина до себе за кордон і ОСОБА_6 тимчасово проживає із її матір'ю в місті Полтава.

31 липня 2014 року ОСОБА_3 предявив зустрічний позов до ОСОБА_5 про визначення місця проживання дитини (а.с. 32-39 т.1).

Ухвалою суду від 13.10.2014 року зустрічний позов ОСОБА_3 повернуто у звязку із тим, що останній не усунув недоліків позовної заяви (а.с. 59 т. 1).

Ухвалою Октябрського районного суду м. Полтави від 23 жовтня 2015 року позовна заява ОСОБА_5 до ОСОБА_3, третя особа: орган опіки і піклування в особі виконавчого комітету Октябрської районної у м. Полтаві ради, в частині позовних вимог про стягнення аліментів на утримання дитини у твердій грошовій сумі залишена без розгляду (а.с. 170 т. 1).

Заочним рішенням Октябрського районного суду м. Полтави від 23 жовтня 2015 року позов ОСОБА_5 до ОСОБА_3, третя особа: орган опіки і піклування в особі виконавчого комітету Октябрської районної у м. Полтаві ради, про визначення місця проживання дитини разом із матір»ю, надання дозволу на виїзд дитини за кордон без згоди та супроводу батька та зміну порядку участі батька у вихованні дитини, та негайне відібрання дитини задоволено.

Визначено місце проживання малолітнього ОСОБА_6, 18.03.2009 року разом із матір'ю ОСОБА_5.

Надано дозвіл на тимчасовий виїзд за межі України до країни ОСОБА_1 малолітнього ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_2, громадянина України у супроводі його матері, громадянки України, ОСОБА_5 без згоди батька дитини ОСОБА_3, для постійного проживання терміном на три роки.

Змінено порядок та спосіб участі ОСОБА_3 у вихованні сина ОСОБА_6, який встановлений рішенням Маловисківського районного суду Кіровоградської області від 05.11.2013 року, визначено порядок участі у вихованні та спілкуванні ОСОБА_3 у вихованні сина ОСОБА_6 на час проживання дитини в ОСОБА_1 у вигляді особистого спілкування по телефону або інших засобах зв'язку кожного вівторка, четверга, неділі з урахуванням режиму дня дитини; особистого спілкування за місцем проживання батька влітку не менше одного разу на рік.

Відібрано малолітнього ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_3 від батька ОСОБА_3 та передано дитину матері ОСОБА_5.

Допущено до негайного виконання рішення суду в частині відібрання малолітнього ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_3 від батька ОСОБА_3 та передано дитину матері ОСОБА_5.

Із заочним рішенням суду першої інстанції не погодився ОСОБА_3 та подав на нього апеляційну скаргу, в якій просить його скасувати та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог ОСОБА_5 в повному обсязі. Свої доводи мотивує тим, що висновки в оскаржуваному рішенні не відповідають матеріалам справи та дійсним обставинам, рішення ухвалене з порушенням процесуальних та матеріальних норм права.

Апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно ч.1 ст. 303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Згідно ч.1 п.1 ст. 307 ЦПК України за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції апеляційний суд має право постановити ухвалу про відхилення апеляційної скарги і залишення рішення без змін.

Згідно ч.1 ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, що 18 березня 2009 року у сторін по справі народився син ОСОБА_6, що підтверджується свідоцтвом про народження (а.с. 7).

Рішенням Зіньківського районного суду Полтавської області від 20 січня 2011 року шлюб між сторонами розірваний (а.с. 6).

Після розірвання шлюбу між сторонами малолітній ОСОБА_6 залишився проживати разом із матір'ю.

Згідно рішення Маловисківського районного суду Кіровоградської області від 05.11.2013 року був визначений порядок та способи участі ОСОБА_3 у вихованні сина ОСОБА_6 (а.с. 68-72). На підставі обставин, встановлених в зазначеному судовому рішенні, суд першої інстанції прийшов до висновку, що за домовленістю між сторонами по справі постійне місце проживання малолітнього ОСОБА_6 було разом із матір'ю ОСОБА_5

06 квітня 2014 року ОСОБА_5 вийшла заміж за громадянина ОСОБА_7, що підтверджується відповідним свідоцтвом (а.с. 115-119) та має право на проживання на території ОСОБА_1, що підтверджується Повідомленням Департаменту з питань імміграції та захисту кордону ОСОБА_1 про надання візи від 31 травня 2014 року (а.с. 91-100).

Згідно довідки від 14 квітня 2014 року позивач разом із своїм чоловіком винаймають трикімнатну квартиру із гаражем (а.с. 89-90).

Позивач працює в клініці «Зе Епворз Сентре енд Кабріні Медікал Сентре» та одночасно навчається, щоб стати зареєстрованим лікарем в ОСОБА_1 (а.с. 160-161).

Згідно нотаріально завіреної заяви чоловіка позивача ОСОБА_8 Росентала, останній має бажання прийняти в свою сім'ю на виховання малолітнього сина своєї дружини ОСОБА_6 та зобов'язується матеріально утримувати дружину та її сина (а.с. 120-124).

Згідно довідки від 24 квітня 2014 року австралійська початкова школа «Даймонд Крік Іст» може прийняти на навчання ОСОБА_6(а.с. 81-82).

30.07.2014 р. ОСОБА_3 уже під час розгляду даної справи самостійно без попередження та погодження із матір»ю змінив місце проживання сина ОСОБА_9 шляхом викрадення. З метою повернення сина до попереднього місця проживання позивач зверталася особисто до позивача шляхом направлення телеграми (а.с. 125), зверталася із заявами до правоохоронних органів та органів опіки та піклування.

На час ухвалення рішення у справі відповідач ОСОБА_3 сина ОСОБА_9 матері не повернув.

Згідно висновку щодо вирішення спору про визначення місця проживання малолітньої дитини ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_3, затвердженого рішенням виконкому Октябрської районної у м. Полтаві ради від 09.09.2014 р., 31.07.2014 р. батько змінив місце проживання малолітнього ОСОБА_6 і фактично він мешкає разом з ним в АДРЕСА_1, про що складено відповідний акт від 19.08.2014 р., мати дитини ОСОБА_5 проживає за межами України, надати висновок щодо роз»яснення спору між батьками про визначення місця проживання малолітнього ОСОБА_6 не має можливості (а.с. 139 т. 1).

Задовольняючи позов в частині визначення місця проживання дитини разом із матір'ю, місцевий суд виходив з того, що будь-які вийняткові обставини для того аби розлучати матір і дитину відсутні.

Задовольняючи позов в частині надання дозволу на виїзд дитини за кордон без згоди та супроводу батька, місцевий суд виходив з того, що ОСОБА_3 безпідставно ухиляється від надання дозволу на тимчасовий виїзд за кордон його сина ОСОБА_9 до ОСОБА_1, а вимога позивача відповідає чинному законодавству та інтересам дитини, оскільки проживання дитини разом з матір»ю відповідає найкращому забезпеченню прав та інтересів дитини та за таких умов буде досятнуто дотриманння принципу 6 Декларації прав дитини.

Задовольняючи позов в частині негайного відібрання дитини, місцевий суд виходив з того, що дії ОСОБА_3 щодо самовільної зміни місця проживання сина є протиправними та такими, що порушують права та суперечать інтересам малолітньої дитини, тому є доцільним відібрати дитину від батька та передати матері.

Як встановила колегія суддів, такі висновки місцевого суду є правильними, оскільки суд дійшов їх після повного, всебічного та об"єктивного з"ясування фактичних обставин справи, прав та обов"язків сторін в даних правовідносинах, з правильним застосуванням норм матеріального права.

Як вбачається із матеріалів справи, відсутні виключні обставини відносно матері ОСОБА_5, за яких вона може бути розлучена з малолітнім сином. Натомість, вона позитивно характеризується, закінчила Вищий державний навчальний заклад України «Українську медичну стоматолічну академію» за державним замовленням, має спеціальність лікар-педіатр, з 2005 р. по 2009 р. навчалася у Полтавському національному педагогічному університеті, де отримала диплом бакалавра по спеціальності вчитель англійської мови та зарубіжної літератури, здатна забезпечити повноцінний та гармонічний сина, 31.05.2014 р. вона отримала тимчасову візу Уряду Австалії, проходить практику при клініці: Центр Іпворс та медичний центр Кабріні, вчиться на ліцензованого лікаря у ОСОБА_1, орендує майно разом з чоловіком ОСОБА_8 (Тоні) Росенталом з 22.03.2014 р., майно складається з трикімнатної квартири з одним гаражем, австралійська початкова школа «Даймонд Крік Іст» може прийняти на навчання ОСОБА_6, чоловік позивача ОСОБА_8 (Тоні) Росентал 18.04.2014 р. подав заяву у компетентні органи держави Україна про те, що бере на себе повне фінансове забезпечення дружини ОСОБА_5 та малолітнього ОСОБА_6, який є сином дружини, до досягнення ним повноліття, із задоволенням прийме у свою сім»ю сина дружини, всі необхівдні умови для проживання, виховання та розвитку дитини будуть забезпечені у повному обсязі (а.с. 81-82,83,89,120 т.1).

Як вбачається із матералів справи, відповідач не має приватного житла, помешкання в м. Києві орендує, у даний час винаймає 2-х кімнатну квартиру на 5 поверсі 10-ти поверхового житлового будинку, перебуває у повторному шлюбі з ОСОБА_10, від якого мають дочку ОСОБА_11, ІНФОРМАЦІЯ_4 (а.с.50 т.1), діти є різнополими, відсутні докази щодо місця роботи відповідача, розміру його щомісячного доходу, що давало б можливість оцінити матерівальний стан сім»ї та можливість утримання двох дітей у ній, відсутні дані проте, чи згодна його дружина ОСОБА_10 виховувати сина відповідача від першого шлюбу.

Як пояснив представник позивача у суді апеляційної інстанції, у позивача від шлюбу народилася дитина, позивач навесні 2015 року приїздила до м. Києва з метою повернути сина, але відповідач чинив цьому перешкоди, крім цього, дружина відповідача у соцмережах знайшла позивача та просила її скоріше забрати сина, оскільки у їх сім»ї народилася друга дитина, а відповідач не взмозі утримувати навіть свої дітей.

Як пояснив колегії суддів відповідач, що він дійсно для сім»ї винаймає квартиру в м. Києві, не заперечує народження другої дитини у сім»ї, має неофіційне місце роботи, але назвати розмір свого щомісячного доходу не може.

Крім цього, як вбачається із матеріалів справи, шлюб між сторонами був укладений майже через місяць після народження сина, який був розірваний рішенням суду від 20.01.2011 р., із мотивувальної частини рішення вбачається, що сторони дійшли згоди що дитина після розірвання шлюбу буде проживати з матір»ю (а.с. 6 т.1), 19.02.2011 р. у відповідача народилася дочка ОСОБА_12, рішенням Октябрського районного суду м. Полтави від 26.02.2013 р. з ОСОБА_3 стягнуті на користь ОСОБА_5 аліменти у розмірі ? частини заробітку на утримання сина ОСОБА_9, відповідач заперечує заборгованість по аліментам, на а.с. 53 т.1 мається копія позовної заяви ОСОБА_3 до ОСОБА_5 про стягнення аліментів з тих підстав, що дитина проживає з ним.

Декларація прав дитини від 20.11.1959 р. містить принцип 6, за яким дитина не може бути розлучена з матір»ю лише у винятковій ситуації, тобто перевага надається матері.

Конвенція про права дитини, виходячи із рівності прав матері та батька, у п.1 ст. 9 проголосила правило, за яким дитина не повинна розлучатися з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли таке розлучення необхідне в найкращих інтересах дитини.

Згідно ст. 161 СК України якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання дитини суд бере до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов'язків, особисту прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров'я та інші обставини, що мають істотне значення.

Згідно п. 24 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами деяких норм Кодексу про шлюб та сім»ю України» від 12.06.1998 р., який є чинним, суд при вирішенні спору про місця проживання дитини має врахувати те, хто із батьків виявляє більшу увагу до дитини і турботу про неї, особисті якості батьків, можливість створення належних умов до виховання дитини.

Судова практика твердо стоїть на позиції, що кращі матеріально-побутові умови життя однієї із сторін не можуть бути самодостатньою підставою для передання їй дитини.

Доводи відповідача про те, що з незрозумілих підстав заява про перегляд заочного рішення розглянута не тим суддею, який ухвалював судове рішення у справі, не впливають на законність рішення, оскільки у зв»язку із закінченням повноважень судді справа в порядку автоматичного розподілу передана на розгляд іншому судді, що підтверджується протоколом (т.2 а.с. 37). Згідно журналу судового засідання від 30.04.2015 р. при розгляді заяви про перегляд заочного рішення відповідачу були роз»яснені права у судовому засіданні (а.с. 47 т.2).

Доводи відповідача про те, що відповідно до Постанови КМ України № 231від 31 березня 1995 р. № 231 Про затвердження Правил оформлення і видачі паспорта громадянина України для виїзду за кордон і проїзного документа дитини, здійснюється на підставі заяви батьків, а у разі коли батьки не перебувають у шлюбі, того з них, з ким проживає дитина, не заслуговують на увагу, оскільки відповідач залишив поза увагою зміст п. 18 цих Правил, який передбачає, що оформлення паспорта (проїзного документа) здійснюється на підставі заяви батьків (законних представників батьків чи дітей), а у разі якщо батьки не перебувають у шлюбі між собою, - того з них, із ким проживає дитина, справжність підпису яких засвідчується нотаріально. За наявності заперечень одного з батьків документ може бути оформлено на підставі рішення суду.

Доводи відповідача про те, що існує реальна можливість неповернення дитини в Україну, є його припущенням.

Доводи відповідача про те, що позивач не приділяє уваги дитині, не виконує материнські обов»язки спростовується характеристикою ЖБК «Восток» від 30.07.2013 р., згідно якої ОСОБА_5 виховує сина, приділяє йому багато уваги, забезпечує дитину всім необхідним, ОСОБА_6 росте ввічливим та привітним хлопчиком, своєчасно оплачує платежі, не дивлячись на те, що залишилася без допомоги колишнього чоловіка з маленькою дитиною на руках, здобула вищу освіту (а.с. 73 т. 1), довідкою-характеристикою Полтавського дошкільного навчального закладу (ясла-садок) № 39 «Чайка», згідно якої з січня 2012 р. ОСОБА_6 був зарахований до закладу, питанням влаштування хлопчика займалася його мати ОСОБА_5, повністю про нього піклуються його мати та бабуся ОСОБА_13, приводять до садочка та забирають, мати постійно спілкується з вихователями, медичною сестрою, з»ясовує яка поведінка сина та інші питанння його розвитку, оплату за дитячий садок проводить мати, батько ОСОБА_3 жодного разу не відвідував дитячий садок, хлопчик про батька не згадує і ніколи не зосереджує увагу, що він має батька, хлопчик росте всестороннє розвинутим, активним, взаємовідносини з дітьми дружні, дисциплінований, любить малювати, робити аплікації, мова граматично правильна, має достаній запас слів та навичок (а.с.74 т. 1). 06.04. 2014 р. позивач уклала шлюб з громадянином ОСОБА_7, 16.06.2014 р. після отримання відмови відповідача у виїзді дитини за кордон, звернулася до суду з даним позовом, що доводить те, що мати не втрачала зв»язок з дитиною, у зв»язку з тим, що вона із-за відсутності згоди батька не може забрати дитину до себе, дитина тимчасово проживала з матір»ю позивача в м. Полтаві,а 30.07.2014 р. ОСОБА_3 уже під час розгляду даної справи самостійно без попередження та погодження із матір»ю змінив місце проживання сина ОСОБА_9 шляхом викрадення, як встановлено це місцевим судом. Мати шукала сина, що підтверджується відповідними доказами.

Також не заслуговують на увагу доводи відповідача про те, що справа взагалі не була підсудна Октябрському районному суду м. Полтави, оскільки на час відкриття провадження у справі 20.06.2014 р. дитина проживала у вказаному районі. Клопотання відповідача про передачу справи з одного суду до іншого містить виправлення в адресі його проживання з Глушкова Академіка пррспектАДРЕСА_2 м. Київ на на адресу пр-кт Правди,9-В. кв. 97 м. Київ (а.с. 47 т.1).

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, рішення суду ухвалене з додержанням норм матеріального та процесуального права, тому підстав для його скасування не вбачається.

Беручи до уваги вищевикладене, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід відхилити, рішення суду слід залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 307 ч.1 п.1, 308 ч.1, 313-315, 319 ЦПК України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Заочне рішення Октябрського районного суду м. Полтави від 23 жовтня 2014 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ шляхом подачі касаційної скарги протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

С У Д Д І :