ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
провадження № 2/753/9059/15
У Х В А Л А

про залишення позовної заяви без руху

"09" грудня 2015 р. Суддя Дарницького районного суду м. Києва Комаревцева Л.В. розглянувши питання про прийняття позовної заяви ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про розірвання шлюбу та стягнення аліментів на утримання дітей,

в с т а н о в и в:

У жовтні 2015 року до суду надійшла позовна заява ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про розірвання шлюбу та стягнення аліментів.

Відповідно до п.п. 3,5,6 ч.2 ст.119, 120 ЦПК України позовна заява повинна містити: зміст позовних вимог; виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують кожну обставину, наявність підстав для звільнення від доказування.

Вирішуючи питання про відкриття провадження, встановлено, що позивач звернулася до суду з позовом до відповідача про стягнення аліментів на дітей.

Згідно з п.7 Постанови Пленуму Верховного Суду України N 2 від 12.06.2009 року "Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» у позовній заяві повинні не лише міститися позовні вимоги та викладені обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, а й мають бути зазначені докази, що підтверджують кожну обставину.

Згідно із ст.181 СК України способи виконання батьками обов'язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними.(ч.1)

За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі (ч.2).

Посилаючись на те, що відповідач неналежно виконує батьківські обов'язки по матеріальному забезпеченню дітей, просила стягнути аліменти на її користь на утримання дитини до повноліття.

Водночас всупереч положенням п.5 та п.6 ч.2 ст. 119 ЦПК позивач не зазначила розмір аліментів, який підлягає стягненню з відповідача. з врахуванням вимог вищезазначених положень.

Як роз'яснено у п.4 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 N 1 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» оскільки розгляд справи провадиться в межах заявлених вимог і на підставі поданих доказів, суди згідно зі ст. 119 ЦПК повинні вимагати від осіб, що подали заяву, повного викладення обставин, якими обґрунтовуються дані вимоги, й посилання на засоби їх доказування. Наприклад, у заяві про розірвання шлюбу має бути зазначено мотиви його розірвання.

Крім того, при вирішення питання про відкриття провадження встановлено, що на підтвердження обставин викладених у позовній заяві про розірвання шлюбу немає повного викладення обставин, якими обґрунтовуються дані вимоги, й посилання на засоби їх доказування, мотиви його розірвання пропозиції. Тобто, позивачем не наведено обставин про фактичні взаємини подружжя на даний час та обґрунтування неможливості подальшого спільного життя, при цьому немає даних щодо думки другої сторони стосовно вимог позивача, враховуючи що адреса проживання сторін, яка вказана в позовній заяві є спільною.

Оскільки позовна заява не відповідає зазначеним вимогам ст.119 ЦПК України, позовна заява має бути залишена без руху з наданням заявникові строку для усунення недоліків заяви.

Керуючись ст.119 та ч.1 ст.121 ЦПК України, суд -

у х в а л и в :

Позовну заяву ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про розірвання шлюбу та стягнення аліментів на утримання дітей - залишити без руху.

Надати позивачу строк для усунення недоліків, який не може перевищувати п'яти днів з дня отримання ним копії ухвали та попередити, що у разі невиконання ухвали у визначений термін, позовна заява буде вважатися неподаною.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Комаревцева Л.В.