Справа № 464/6724/15 Головуючий у 1 інстанції: Радченко Е.А.
Провадження № 22-ц/783/6837/15 Доповідач в 2-й інстанції: ОСОБА_1 А. В.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 листопада 2015 року м. Львів

Колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Львівської області у складі:

головуючого Федоришина А.В.

суддів : Приколоти Т.І., Тропак О.В.

секретаря Іванової О.О.,

з участю: ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_3 на рішення Сихівського районного суду м. Львова від 9 вереня 2015 року у справі за заявою ОСОБА_3, заінтересована особа Сихівський відділ соціального захисту управління соціального захисту департаменту гуманітарної політики Львівської міської ради про встановлення факту перебування фізичної особи на утриманні,

в с т а н о в и л а :

Рішенням Сихівського районного суду м. Львова від 9 вересня 2015 року відмовлено в задоволенні заяви ОСОБА_4 про встановлення факту перебування сина на її утриманні.

Рішення оскаржив ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_4, просить його скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення заяви. Зазначає, що суд неправильно встановив обставини, що мають значення для справи. Зокрема,судом не враховано долучених до матеріалів справи документів, що підтверджують проживання сина з матір»ю та навчання сина у платному навчальному закладі на території Республіки Італія. Також судом не надано оцінки актам ЛКП, із змісту яких убачається, що скаржник самостійно утримувала свого сина. Крім того посилається на те, що заявником чітко вказано мету встановлення факту.

Заслухавши доповідь судді, пояснення ОСОБА_2 на підтримання скарги, дослідивши матеріали справи, межі і доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 256 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту: перебування фізичної особи на утриманні.

Судом встановлено, що рішенням Сихівського районного суду м. Львова від 25.04.2003 р. розірвано шлюб між ОСОБА_4 та ОСОБА_5 Від шлюбу мають сина ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1

З 2003 року ОСОБА_4 разом із сином проживає в Італії.

Обгрунтовуючи заяву, ОСОБА_4 просила встановити факт перебування свого повнолітнього сина на її утриманні з метою отримання, передбачених законодавством гарантій і пільг, направлених на захист жінок, що самостійно виховують та утримують дітей.

Відмовляючи у задоволенні заяви, суд першої інстанції виходив із того, що заявник не може бути суб»єктом звернення до суду, оскільки вона просить встановити факт перебування повнолітнього сина на її утриманні; заявником не надано жодного документа, який би підтверджував її доходи та не чітко зазначено мету встановлення факту

Як убачається з матеріалів справи заявник звернулася до суду із заявою про встановлення перебування на її утриманні повнолітнього сина, який продовжує навчання за кордоном.

Рішення суду прешої інстанції про вдімову у позові відповідає матеріалам справи і чинному законодавству.

Відповідно до приписів ст.ст. 180, 199 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу.

Так, із матеріалів справи убачається, що батьками ОСОБА_6 є ОСОБА_4 та ОСОБА_5, обов»язком яких є утримувати дітей до досягнення повноліття, а також на час навчання до досягнення особою 23-х років (ст. 199 СК України).

Отже, утримувати дитину за таких обставин є обов»язком батьків і цей факт не може встановлюватись судом.

При цьому, заінтересованою особою не залучено батька ОСОБА_5, оскільки у разі задоволення такої заяви, суд вирішив би питання про його права і обов»язки.

Обгрунтовуючи заяву про встановлення факту, ОСОБА_4 зазначала, що його встановлення необхідно для одержання пільг і гарантій одинокій матері.

Між тим, Законом України «Про державну допомогу сім»ям з дітьми» встановлено право на допомогу на дітей одиноким матерям, якщо у свідоцтві про народження дитини або запис про батька (матір) проведено в установленому порядку органом державної реєстрації актів цивільного стану за вказівкою матері (батька, усиновлювача) дитини. Право на допомогу на дітей одиноким матерям (батькам) має мати (батько) дітей у разі смерті одного з батьків, які не одержують на них пенсію в разі втрати годувальника або соціальну пенсію (ст. 18-1 цього Закону).

Отже, із наданих заявником документів, ОСОБА_4 не є одинокою матір»ю у визначеному вище Законом значенні

Так як ОСОБА_5, який є батьком сина ОСОБА_4, що продовжує навчання, і який зобов»язаний утримувати сина до повноліття, а у разі продовження навчання - до 23-х років, не був залучений до участі у справі, то підстави для задоволення позову відсутні.

На підставі наведеного, колегія суддів приходить до переконання, що доводи апеляційної скарги не спростовують правильність висновків суду першої інстанції, судом не порушено норми процесуального права, і тому апеляційну скаргу слід відхилити, а рішення залишити без змін.

Керуючись п. 1 ч. 1 ст. 307, ст.ст. 308, 317 ЦПК України колегія суддів, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Сихівського районного суду м. Львова від 9 вереня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена шляхом подання касаційної скарги до суду касаційної інстанції протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуючий:

Судді: