Справа № 743/1520/15-ц
Провадження № 2-о/743/39/15
УХВАЛА

30 листопада 2015 року смт.Ріпки

Суддя Ріпкинського районного суду Чернігівської області Павленко О.В., перевіривши відповідність заяви ОСОБА_1, заінтересована особа: Ріпкинська районна державна нотаріальна контора, про встановлення факту перебування майна у власності понад три роки, вимогам ст.ст. 107-120, 256, 258 ЦПК України, -

ВСТАНОВИЛА:

ОСОБА_1 звернулась до суду з заявою, в якій просить встановити факт перебування у її власності понад три роки квартири № 4 у житловому будинку № 104 по вул. 30 років Перемоги в с. Нові Яриловичі Ріпкинського району Чернігівської області, вказавши, що встановлення даного факту їй потрібно для правильного визначення податку з операцій продажу нерухомого майна, оскільки Державний нотаріус піддає сумніву момент виникнення у заявника права власності на вказану квартиру, оскільки свідоцтво про право власності на житло видане 24.04.2000 року, а державна реєстрація проведена 28.01.2015 року.

Вирішуючи питання про відкриття провадження у справі, приходжу до наступних висновків.

Заявницею до заяви додане свідоцтво про право власності на житло видане 24.04.2000 року, згідно якого на праві спільної сумісної власності ОСОБА_1 та членам її сім'ї ОСОБА_2 та ОСОБА_3 в рівних долях належить квартира АДРЕСА_1.

Чинне на той час законодавство, а саме, ч. 5 ст. 8 Закону України "Про приватизацію державного житлового фонду" № 2482 від 19.06.1992 року визначала, що передача квартир (будинків) у власність громадян з доплатою, безоплатно чи з компенсацією відповідно до статті 5 цього Закону оформляється свідоцтвом про право власності на квартиру (будинок), яке реєструється в органах приватизації і не потребує нотаріального посвідчення. Інших дій щодо оформлення права власності на житло, діюче на той час законодавство не передбачало.

З доданих до заяви матеріалів вбачається, що свідоцтво про право власності на житло видане 24.04.2000 року зареєстроване в органі приватизації, як це передбачено ч. 5 ст. 8 Закону України "Про приватизацію державного житлового фонду".

З заяви ОСОБА_1 вбачається, що фактично вона оспорює дії Державного нотаріуса з приводу змушення сплатити податок з операцій продажу нерухомого майна, у звязку з тим, що на думку нотаріуса квартира у власності заявниці перебуває лише з моменту її реєстрації в Реєстраційній службі Ріпкинського районного управління юстиції 28.01.2015 року.

Згідно п. 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 5 (зі змінами, внесеними постановою від 25 травня 1998 р. № 15) "Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення", факт володіння громадянином жилим будинком на праві власності встановлюється судом, якщо у заявника був правовстановлюючий документ на цей будинок, але його втрачено і немає можливості підтвердити наявність права власності не в судовому порядку. В таких справах заявник має подати докази про відсутність можливості одержання чи відновлення відповідного документу про право власності та про те, що на підставі цього документа жилий будинок належав йому на праві власності.

Оскільки ОСОБА_1 має документальне підтвердження факту, який вона просить встановити у судовому порядку, правовстановлюючий документ на будинок, а саме, свідоцтво про право власності на житло, не втрачено, то її заява не підлягає судовому розгляду, а тому у відкритті провадження у справі за заявою останньої належить відмовити на підставі п. 1 ч. 2 ст. 122 ЦПК України.

На підставі викладеного, керуючись п. 1 ч. 2 ст. 122, 256 ЦПК України, -

УХВАЛИЛА:

Відмовити у відкритті провадження у справі за заявою ОСОБА_1 про встановлення факту перебування майна у власності понад три роки.

Копію ухвали разом із заявою та доданими до неї документами надіслати заявнику.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана до апеляційного суду Чернігівської області, через Ріпкинський районний суд Чернігівської області, протягом пяти днів з дня отримання копії ухвали..

Суддя О.В. Павленко