Номер провадження: 22-ц/785/5817/15
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
Доповідач Парапан В. Ф.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09.07.2015 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати з цивільних справ апеляційного суду Одеської області у складі:

Головуючого: судді Парапана В.Ф.

Суддів: Громіка Р.Д., Драгомерецького М.М.

При секретарі: Добряк Н.І.,

розглянула у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на ухвалу Білгород - Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 20 жовтня 2014 року у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за договором позики у звязку із невиконанням грошового зобовязання,-

В С Т А Н О В И Л А:

09 жовтня 2014р. ОСОБА_3 звернувся до суду із позовомдо ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за договором позики, посилаючись на те, що 01.01.2014р. між ним та відповідачем було укладено договір позики, відповідно до умов якого він передав позивачу у власність 20 000 грн. на невизначений строк, а позичальник зобовязався повернути зазначену суму на першу його вимогу.

У звязку з тим, що йому терміново необхідні були кошти для власних потреб, він 01.04.2014р. звернувся до відповідача з вимогою про повернення протягом тридцяти днів грошових коштів у сумі 20 000 грн, але відповідач відмовляється від виконання свого обовязку про повернення суми позики, тому позивач просив стягнути з відповідача на його користь 20 000 грн.

20.10.2014р. ОСОБА_3 та ОСОБА_4 подали до суду письмову заяву та мирову угоду, у яких просили: затвердити досягнуту між ними мирову угоду про те, що по даній мировій угоді відповідач передає у власність позивача обєкт нерухомого майна, що розташований по вул. Лазурна, 42-Б, смт. Затока, м. Білгород - Дністровський, Одеської області, загальною площею 151 кв.м., який складається з торговельного залу літ. «А», а позивач у свою чергу відмовляється від своїх позовних вимог до відповідача про стягнення заборгованості за договором позики на суму 20 000 грн. й просили вирішити це питання у їх відсутності.

Ухвалою суду від 20.10.2014р. затверджено зазначену мирову угоду, а ухвалою цього ж суду від 29.10.2014р. доповнено ухвалу суду від 20.10.2014р. та вказано: Визнати за ОСОБА_3 право власності на обєкт нерухомого майна, що розташований по вул. Лазурна 42-Б, смт. Затока, м. Білгород - Дністровський Одеської області, загальною площею 151 кв.м., який складається з торговельного залу літ. «А».

Ухвалою цього ж суду від 11.11.2014р. повторно доповнено ухвалу суду від 20.10.2014р. та вказано, нежитлова будівля, що розташована по вул. Лазурна 42-Б, смт. Затока, м. Білгород - Дністровський Одеської області, загальною площею 151 кв.м., який складається з торговельного залу літ. «А».

У апеляційній скарзі ОСОБА_2, який збудував спірне нерухоме майно на вказаній земельній ділянці, просить ухвалу суду від 20.10.2014р. скасувати і передати питання на новий розгляд, посилаючись на порушення судом норм матеріального і процесуального права.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення осіб, що зявилися у судове засідання, дослідивши матеріали справи та перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, з наступних підстав.

Частиною 5 ст. 175 ЦПК України визначено, якщо умови мирової угоди суперечать закону чи порушують права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у визнанні мирової угоди і продовжує судовий розгляд.

За змістом вказаної статті процесуального закону мирова угода - це складена сторонами з урахуванням інтересів усіх заінтересованих осіб, що беруть участь у справі, угода, яка визнається судом лише після встановлення законності й обґрунтованості її умов, а також з'ясування думки усіх заінтересованих осіб щодо можливості її визнання. Метою такої угоди є врегулювання спору між сторонами, а її умови можуть стосуватися лише прав та обовязків сторін та предмету спору, тобто матеріально-правової вимоги позивача до відповідача, стосовно якої він просить постановити судове рішення. Не може визнаватися судом мирова угода, умови якої не повязані зі спірними правовідносинами.

Затверджуючи мирову угоду, суд цих вимог закону не врахував й не зясував чи не будуть порушені мировою угодою права інших осіб.

Крім того, у ч. 1 ст. 182 ЦК України визначено, що право власності та інші речові права на нерухомі речі, обтяження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації.

Таким чином, суд у порушення вимог ст. ст. 212 214, 315 ЦПК України зазначених вимог закону не врахував та безпідставно застосував до даних правовідносин ст. 16 ЦК України для обрання такого способу захисту, як визнання мирової угоди

За наявності таких обставин ухвала суду не може залишатися в силі і вона на підставі п.п. 1, 4 ст. 311, п.3 ст. 312 ЦПК України підлягає скасуванню з передачею питання на новий розгляд.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст. 303, 304, 307, 311-315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Ухвалу Білгород - Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 20 жовтня 2014 року скасувати і передати питання на новий розгляд до того ж суду першої інстанції.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення і оскарженню у касаційному порядку не підлягає.

Судді апеляційного суду Одеської області: В.Ф. Парапан

ОСОБА_5

ОСОБА_6