РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 грудня 2015 року м. Токмак

Токмацький районний суд Запорізької області у складі головуючого судді Курдюкова В.М.. при секретарі судового засідання Груздєві П.П., розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Токмацького районного суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, за участі третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог: ОСОБА_3, про визнання права власності,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернулась до суду з позовом, яким просить визнати за нею право власності на житловий будинок загальною площею 65, 7 кв.м. та земельну ділянку розміром 0, 31 га з них: 0,25 га - для обслуговування житлового будинку, та 0, 06 га для ведення особистого селянського господарства, право на яку було посвідчено державним актом серії ЗП НОМЕР_1, що знаходяться за адресою: вул. Рудика, 27, с. Нове, Токмацького району Запорізької області.

Позовні вимоги обґрунтовує наступним.

20 жовтня 2009 року помер ОСОБА_4, який був власником житлового будинку в с. Нове, по вул.. Рудик, буд. 27, Запорізької області, та земельної ділянки розміром 0, 31 га з них: 0,25 га - для обслуговування житлового будинку, та 0, 06 га для ведення особистого селянського господарства, право на яку посвідчено було державним актом серії ЗП НОМЕР_1.

Відповідач по справі ОСОБА_2 є спадкоємцями майна померлого за заповітом від 17 липня 2009 року, посвідченого секретарем виконавчого комітету Новеньської сільської ради, реєстраційний запис № 43.

24 грудня 2009 року, позивач вирішила придбати житловий будинок який належав померлому разом із земельною ділянкою.

Перемовини стосовно купівлі-продажу вказаного майна, вона вела з відповідачем по справі ОСОБА_2, спадкоємцем майна померлого ОСОБА_4, хоча він на той час ще не отримав свідоцтво про спадщину, але мав заповіт від померлого згідно до якого успадковує все його майно.

Згідно до попереднього усного договору купівлі - продажу, домовилися про ціну за житловий будинок та земельну ділянку у розмірі тридцять вісім тисяч гривень. Тридцять три тисячі гривен вона передала продавцеві - відповідачу, про що він у присутності свідків написав власноручну розписку, п'ять тисяч гривень з суми договору, залишилося у неї, які вони разом з відповідачем мали використати на нотаріальне посвідчення договору купівлі продажу.

Після передачі грошових коштів та отримання розписки від відповідача, позивач разом із сім'єю, вселилася у придбаний будинок де і мешкає до цього часу.

Придбаний житловий будинок був в край в занедбаному стані, потребував капітального ремонту та значних капіталовкладень. Після отримання грошових коштів, відповідач майже рік був відсутній за адресою проживання, їздив на заробітки та і вона не особливо його турбувала із - за відсутності грошових коштів на нотаріальне оформлення договору купівлі - продажу, так як сума грошових коштів які позивач сплатила відповідачу була для неї значною. Частину коштів вона брала в борг і їй потрібен був якийсь час для того щоб розрахуватися з боргами, провести капітальні роботи по відновленню житлового будинку, та зібрати гроші на оформлення договору купівлі - продажу.

Тільки починаючи з 2011 року вона при зустрічі з відповідачем, нагадувала йому про необхідність нотаріального посвідчення договору купівлі - продажу, але відповідач посилаючись на брак часу постійно відкладував на невизначений термін укладення договору.

Приблизно в червні вже 2015 року позивач при зустрічі настійливо запропонувала відповідачеві укласти договір купівлі продажу, на що він відповів, що не має на це часу, так як постійно виїздить за межі Запорізької області на заробітки і сказав позивачу, що залишив їй суму грошових коштів у розмірі п'ять тисяч гривень і що вона має сама за ці гроші зареєструвати своє право власності на житловий будинок та земельну ділянку. На її питання яким чином вона має це зробити, відповідач відповів, що це її проблеми і вона повинна сама їх вирішувати.

Фактично відповідач відмовився від нотаріального посвідчення договору купівлі -продажу.

Вважає такі дії відповідача протиправними, та такими що порушують гарантоване Конституцією право приватної власності, а тому має право на судовий захист своїх порушених прав.

Свої аргументи мотивує наступним.

Згідно ст. 1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Не допускається прийняття спадщини з умовою чи із застереженням. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 вказаного кодексу, він не заявив про відмову від неї.

У зв'язку з тривалою хворобою померлого ОСОБА_4, відповідач близько трьох років постійно проживав з померлим спадкодавцем, дбав про нього при житті, надавав допомогу, після смерті займався похованням. Відповідно до ст. 1268 ЦК України, відповідач фактично прийняв спадщину.

Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Відповідно до ст. 1218 цього кодексу, до складу спадщини входять всі права та обов'язки спадкодавця.

Спадкоємець за законом ОСОБА_3, син та батько відповідача ОСОБА_2, протягом встановленого законом строку заяву в нотаріальну контору не подав, тобто пропустив строк для прийняття спадщини. Звернувся до нотаріуса тільки у вересні 2015 року, але отримав від нотаріуса відмову у вчиненні нотаріальних дій у зв'язку з пропуском встановленого законом строку для прийняття спадщини.

Зважаючи на цю обставину, вона уклала усний договір купівлі продажу з відповідачем сплативши відповідачеві вартість житлового будинку, що підтверджується розпискою власноручно написаною відповідачем.

Відповідно до ст. 657 ЦК України, договір купівлі продажу житлового будинку укладається в письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню. Форма договору - це засіб вираження волі сторін, що приймають участь у договорі купівлі-продажу.

Відповідно, нотаріальна форма - це кваліфікована письмова форма, призначена для договорів, які стосуються найважливіших інтересів громадян. Вона встановлена для спрощення доведення зацікавленої сторони свого права на власність, оскільки вміст договору, час і місце його укладання, інші обставини, що офіційно зафіксовані нотаріусом, вважаються очевидними і повністю достовірними.

Але між ними на момент купівлі- продажу житлового будинку був укладений усний договір з намірами в майбутньому укласти договір в письмовій формі та посвідчити його нотаріально.

За час проживання у придбаному житловому будинку, позивач зробила капітальний ремонт та перебудову житлового будинку, перепланування та перебудову внутрішніх приміщень, перекрила дах, тобто виконала роботи по значних та невід'ємних покращеннях житлового будинку, що значно збільшило його вартість.

У зв'язку зі своєю юридичною необізнаністю, дозвільних документів на проведення перебудов та покращень житлового будинку вона не отримувала а тому у зв'язку з цими перебудовами та переплануваннями придбаного житлового будинку нотаріальне оформлення договору купівлі- продажу стало не можливим.

Отримати дозвільні документи після проведення робіт вона не має можливості, так як не може підтвердити документально факт проведення перебудов та перепланувань у зв'язку з тим, що більшість робіт проводили зі своїм чоловіком власноруч.

Згідно ч.2 ст. 41 Конституції України «Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом».

Згідно до ст. 328 ЦК України, право власності виникає та набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набуте правомірно, якщо інше не випливає із закону, або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Вважає, що вона набула право власності на законних підставах, придбавши житловий будинок у відповідача, сплативши повну його вартість, але не має документів які б могли підтвердити її право власності, не має можливості зареєструвати придбаний законним шляхом будинок на своє ім'я.

Відповідно до ст. 392 ЦК України в разі відсутності документів на право власності, власник може вимагати визнання права власності в судовому порядку.

Права відповідача в даному випадку не порушуються, він не має заперечень стосовно визнання за нею права власності на житловий будинок, про що особисто може підтвердити в судовому засіданні. Третя особа, ОСОБА_3, також не має майнових претензій стосовно майна померлого, і також не заперечує проти визнання за нею права власності на житловий будинок. Інших спадкоємців, або третіх осіб чиї права та інтереси в даному випадку порушувалися або якимось чином торкалися, не має.

З огляду на приписи ст. 328, та ст. 392 ЦК України, вважає що наявні всі юридичні підстави для визнання у судовому порядку за нею, як добросовісного набувача, права власності на придбаний житловий будинок в с. Новому по вул. Рудика, 27 та земельну ділянку розміром 0, 31 га з них: 0,25 га - для обслуговування житлового будинку, та 0, 06 га для ведення особистого селянського господарства., право на яку було посвідчено державним актом серії ЗП НОМЕР_1.

Позивач в судове засідання не з'явилась, надала суду заяву, в якій просить розглянути справу за її відсутності, позов підтримала повністю.

Відповідач в судове засідання не з'явився, надав суду заяву, в якій просить розглянути справу за його відсутності, позов визнав, просив його задовольнити.

Третя особа ОСОБА_3, в судове засідання не з'явився, надав суду заяву, в якій просить розглянути справу за його відсутності, позов визнав.

У звязку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, судом у відповідності до вимог ч.2 ст.197 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Розглянувши позовну заяву, дослідивши письмові докази, суд встановив наступі фактичні обставини та відповідні їм правовідносини.

20 жовтня 2009 року помер ОСОБА_4 який був власником житлового будинку в с. Нове, по вул. Рудика, буд. 27, Запорізької області, та земельної ділянки розміром 0, 31 га з них: 0,25 га - для обслуговування житлового будинку, та 0, 06 га для ведення особистого селянського господарства., право на яку посвідчено було посвідчено державним актом серії ЗП НОМЕР_1,що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії І-ЖС № 149992, виданим Виконавчим комітетом Новенської сільської ради Токмацького району Запорізької області, копією державного акту № 178 від 18 березня 1996 року, копією договору купівлі-продажу від 18 квітня 1991 року.

Згідно копії технічного паспорту на житловий будинок №62 від 18.06.1991 року власником житлового будинку є ОСОБА_4

Згідно довідки Виконавчого комітету Новенської сільської ради від 25.09.2015 року №347 житловий будинок розташований за адресою: с. Нове, вул. Рудика,27, належить на праві приватної власності ОСОБА_4, закріплена земельна ділянка площею-0,31 га. з них: для обслуговування житлового будинку-0,25 га., для ведення ОСГ-0,06 га.

Після його смерті відкрилася спадщина на житловий будинок та земельну ділянку розміром 0,31 га. за адресою: Запорізька область, Токмацький район, с. Нове, вул. Рудика, 27.

Відповідач є спадкоємцем, що підтверджується копією заповіту від 17 липня 2009 року.

Згідно копії розписки відповідача від 24 грудня 2009 року, він отримав від позивача грошові кошти в сумі тридцять три тисячі гривень за продажу житлового будинку та земельної ділянки в розмірі 0,31 га. по вул. Рудика,27 в селі Нове, Токмацького району, Запорізької області.

Згідно звіту про оцінку нерухомого майна № 29092015-3 від 29.09.2015 року, ринкова віртість житлового будинку, загальною внутрішньою площею 65,70 м2, житловою площею 40,80 м2, розташованого за адресою: Запорізька область, Токмацький район, с. Нове, вул. А. Рудика,27, станом на 29.09.2015 року становить: 64 517,00 гривень.

Суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст.1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Згідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ЦК, він не заявив про відмову від неї.

Відповідно до ст.657 ЦПК України, договір купівлі-продажу земельної ділянки, єдиного майнового комплексу, житлового будинку(квартири) або іншого нерухомого майна укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню та державній реєстрації.

Згідно ч.2 ст. 41 Конституції України «Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом».

Відповідно до ст. 392 ЦК України в разі відсутності документів на право власності, власник може вимагати визнання права власності в судовому порядку.

Відповідно до ч. 1 ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом.

Відповідно до ч. 2 ст. 328 ЦК України право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом..

Відповідно до ч.1 п.2 ст.80 ЦПК України- ціна позову визначається: у позовах про визнання права власності на майно або його витребування-вартістю майна.

Позивач правомірно набув права влансоті на житловий будинок та земельну ділянку за договором купівлі-продажу, сплативши обумовлену ціну, що підтверджується відповідною розпискою. Сторонами було виконано договрік купівлі-продажу шляхом передачі один одному майна та грошей. Відповідач ухиляється від нотаріального посвідчення договору купівлі-продажу житлового будинку та земельної ділянки.

За таких обставин, відповідно до ч.2 ст. 220 ЦК України договір купівлі продажу житлового будинку та земельної ділянки суд визнає дійсним.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 212-215 ЦПК України, -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2, за участі третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог ОСОБА_3, про визнання права власності задовольнити повністю.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на житловий будинок загальною площею 65, 7 кв.м. та земельну ділянку розміром 0, 31 га з них: 0,25 га - для обслуговування житлового будинку, та 0, 06 га для ведення особистого селянського господарства., право на яку було посвідчено державним актом серії ЗП НОМЕР_1, що знаходяться за адресою: вул.. Рудика, 27, с. Нове, Токмацького району Запорізької області.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Запорізької області через Токмацький районний суд в десятиденний строк з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, або після розгляду справи судом апеляційної інстанції.

Суддя: