Справа № 466/6812/14-ц
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

11 березня 2015 року Шевченківський районний суд м.Львова

в складі головуючого судді Свірідової В.В.

при секретарі Піцик О.В.

з участю представника позивача ОСОБА_1

відповідача ОСОБА_2

представника відповідача ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду цивільну справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_2 про стягнення неустойки за прострочення сплати аліментів,

ВСТАНОВИВ :

25.09.2014 року позивач ОСОБА_4 звернулась до суду з позовом до відповідача ОСОБА_2 про стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів. Просила ухвалити рішення, яким стягнути з ОСОБА_2 на користь позивача неустойку (пеню) за прострочення сплати аліментів в сумі 105 501,35 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач покликається на те, що 07 вересня 1996 року між нею та відповідачем було укладено шлюб від якого у них народився син - ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1. Із-за неможливості спільного проживання шлюб між ними було розірвано. А оскільки відповідач не брав участі у вихованні дитини та всіляко ухилявся від обов'язку добровільно надавати матеріальну допомогу на утримання дитини, то вона ОСОБА_4 звернулась до Залізничного районного суду м. Львова із позовом про стягнення з відповідача аліментів на її користь на утримання сина ОСОБА_5, до досягнення дитиною повноліття. Суд своїм рішенням зобов'язав відповідача виплачувати аліменти на її користь на утримання сина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі 1/4 частини всіх заробітку (доходу) щомісячно до досягнення дитиною повноліття. Внаслідок не виконання відповідачем рішення суду за ним утворилась заборгованість по виплаті аліментів в сумі 14 809,55 грн., що підтверджується доданим до заяви розрахунком державного виконавця. Згідно з ч. 1 ст. 196 СК України при виникненні заборгованості з вини особи, яка зобов'язана сплачувати аліменти за рішенням суду, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення. За розрахунками позивача за період з грудня 2008 року по липень 2014 року сума неустойки (пені), яку відповідач зобов'язаний сплатити на її користь складає 105 501,35 грн. У зв'язку із вищенаведеним, просить суд позов задовольнити.

В судове засідання позивач ОСОБА_4 не з'явилась, довіривши представлення своїх інтересів адвокату ОСОБА_1

В судовому засіданні представник позивача - адвокат ОСОБА_1, який діє на підставі договору про надання правової допомоги №013/2014 від 30.07.2014 року та ордеру серія АА №048716 від 08.10.2014 року, позовні вимоги підтримав повністю, покликаючись на вказані в ній обставини, підтримав пояснення, викладені у заяві від 20.02.2015 року про зміну розміру позовних вимог та просив стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_4 неустойку (пеню) за прострочення сплати аліментів в сумі 40 193,29 грн. за період з грудня 2008-31.07.2014 року.

Відповідач ОСОБА_2 та представник відповідача - ОСОБА_3, який діє на підставі договору щодо надання правової допомоги від 31.10.2014 року, в судовому засіданні проти позовних вимог заперечили посилаючись на подані до суду письмові заперечення та надали свій розрахунок пені за прострочення сплати аліментів за період з січня 2013 року по липень 2014 року.

Заслухавши пояснення сторін та представників, дослідивши матеріали справи, з'ясувавши дійсні обставини справи та перевіривши їх доказами, суд вважає, що позов підлягає до часткового задоволення з наступних підстав.

Так, судом встановлено та підтверджено письмовими доказами наступне.

Згідно свідоцтва про народження серії НОМЕР_3 ОСОБА_2 являється батьком ОСОБА_5. Відповідно до ст. 180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Згідно рішення Залізничного районного суду м. Львова від 06 вересня 2006 року позов ОСОБА_4 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів задоволено. Стягнуто з ОСОБА_2, 1972 року народження, що проживає АДРЕСА_1 в користь ОСОБА_4 аліменти на утримання сина - ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку щомісячно до досягнення ним повноліття, починаючи з 24.05.2006 року.

На підставі цього рішення Залізничним районним судом м. Львова було видано виконавчий лист №2-1989 від 29.09.2006 року.

У зв'язку з тим, що відповідач не сплачував своєчасно аліменти, утворилась заборгованість, яка згідно розрахунку старшого державного виконавця Шевченківського відділу державної виконавчої служби Львівського міського управління юстиції складає станом на 31.10.2014 року з врахуванням сплати за жовтень 2014 року становить 7 614,95 грн.

Також, представником позивача ОСОБА_4 до матеріалів справи надано заяву про зміну розміру позовних вимог та розрахунок неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, згідно якої останній вважає, що сума цієї неустойки за період з грудня 2008 - 31.07.2014 року складає 40 193,29 грн.

Вивчивши розрахунок неустойки за прострочення сплати аліментів, суд прийшов до висновку, що зазначений розрахунок складено з недодержанням положень ч. 1 ст. 196 Сімейного кодексу України, а тому його не може бути використано при ухвалені даного рішення.

Ст. 196 Сімейного Кодексу України передбачає відповідальність за прострочення сплати аліментів, при виникненні заборгованості з вини особи, яка зобов'язана сплачувати аліменти за рішенням суду, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки ( пені) в розмірі 1% від суми заборгованості за кожен день прострочення.

В п. 22 Постанови Пленуму ВСУ «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15 травня 2006 р. № 3 зазначено, що передбачена ст. 196 СК відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені) настає лише за наявності вини цієї особи. На платника аліментів не можна покладати таку відповідальність, якщо заборгованість утворилася з незалежних від нього причин, зокрема, у зв'язку з несвоєчасною виплатою заробітної плати, затримкою або неправильним перерахуванням аліментів банками. В інших випадках стягується неустойка за весь час прострочення сплати аліментів.

З огляду на вказане, посилання відповідача у своїх письмових запереченнях на неправильність визначення позивачем розміру неустойки (пені), яка підлягає стягненню в її користь, а також на те, що заборгованість по сплаті аліментів утворилася не з його вини, є підставними і суд взяв їх до уваги.

В зв'язку з цим, з відповідача підлягає стягненню неустойка (пеня) за прострочення сплати аліментів за період з січня 2013 року по липень 2014 року в сумі 12 514,17 грн. виходячи з розрахунку наданого відповідачем.

Враховуючи часткове задоволення позовних вимог позивача, відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України судові витрати підлягають стягненню пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 3, 10, 11,15, 60, 88, 169, 209, 212, 214-215 ЦПК України, суд,-

ВИРІШИВ:

позов задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2,ІНФОРМАЦІЯ_5, ІН НОМЕР_1, в користь ОСОБА_4,ІНФОРМАЦІЯ_6,ІН НОМЕР_2, неустойку за прострочення сплати аліментів в розмірі 12 514,17 грн. (дванадцять тисяч п»ятсот чотирнадцять грн.17 коп.) за період з січня 2013 року по липень 2014 року(включно)

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_5, ІН НОМЕР_1 в дохід держави судовий збір в розмірі 243,60 грн.

Рішення може бути повністю або частково оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Львівської області через Шевченківський районний суд м.Львова шляхом подачі в 10-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги.

Суддя: В. В. Свірідова