Справа №488/3899/14-ц 10.03.2015 10.03.2015 10.03.2015
Провадження №22-ц/784/724/15 Суддя у 1 інстанції - Селіщева Л.І.
Категорія 59 Доповідач апеляційного суду - Шолох З.Л.
Ухвала

Іменем України

10 березня 2015 року м. Миколаїв

Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Миколаївської області у складі:

головуючого - Шолох З.Л.,

суддів - Довжук Т.С., Коломієць В.В.,

при секретарі судового засідання - Кудрі В.М.,

за участю представника відповідача - Корабельного відділу ДВС - Бакай Л.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою

публічного акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль»

на заочне рішення Корабельного районного суду м. Миколаєва від 20 жовтня 2014 року у справі за

позовом

публічного акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» до приватного підприємства «Нива-ВШ», Корабельного відділу державної виконавчої служби Миколаївського міського управління юстиції, ОСОБА_4 про визнання недійсним аукціону з реалізації арештованого рухомого майна,

встановила:

В липні 2014 року публічне акціонерне товариство «Райффайзен Банк Аваль» (далі-Банк), звернулося з позовом до приватного підприємства «Нива -ВШ» (далі - ПП «Нива-ВШ»), Корабельного відділу ДВС та ОСОБА_4 про визнання недійсним аукціону з реалізації арештованого рухомого майна.

В обґрунтування позову позивач зазначав, що на примусовому виконанні у Корабельному відділі ДВС знаходився виконавчий лист № 2-465/2011 від 22 березня 2011 року, виданий Корабельним районним судом м. Миколаєва про стягнення з ОСОБА_5 на користь Банку 321 757,22 грн. заборгованості за кредитним договором.

Під час примусового виконання вказаного виконавчого документа було описано та арештовано належний боржнику автомобіль Honda CIVIC, 1,8; державний номер НОМЕР_1, 2007 року випуску, який перебував у заставі Банку та в подальшому переданий на реалізацію торгівельній організації ПП «Нива-ВШ» в особі філії № 15.

22 травня 2013 року Банк повідомлений про оцінку арештованого майна, яка становила 87 242 грн.

Перші торги призначені на 10 липня 2013 року не відбулися, другі торги призначені на 2 вересня 2013 року також не відбулися, на підставі чого ціна арештованого майна була до 47 983,10 грн.

24 жовтня 2013 року відбувся аукціон з продажу спірного майна, яке придбав ОСОБА_4 за 47 990 грн.

Посилаючись на порушення інтересів Банку, як заставодержателя, оскільки виручена від продажу предмета застави сума є недостатньою для повного задоволення його вимог, позивач просив визнати недійсним аукціон з продажу вказаного рухомого майна.

Заочним рішенням Корабельного районного суду м. Миколаєва від 20 жовтня 2014 року відмовлено у задоволенні позову Банку.

В апеляційній скарзі Банк, посилаючись на незаконність та необґрунтованість рішення суду, просив його скасувати та ухвалити нове, яким задовольнити позов Банку.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника Корабельного ДВС, перевіривши законність та обгрунтованість рішення районного суду в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

Відмовляючи у задоволенні позову Банку, суд першої інстанції виходив з недоведеності заявлених позовних вимог.

Такий висновок суду узгоджується з вимогами закону.

Згідно із частиною другою статті 16, частиною першою статті 215 ЦК України одним із способів захисту порушеного права є визнання недійсним правочину, укладеного з недодержанням вимог, установлених частинами першою-третьою, п'ятою, шостою статті 203 цього Кодексу, зокрема, у зв'язку з невідповідністю змісту правочину ЦК України та іншим актам цивільного законодавства.

Правила проведення аукціонів визначаються Порядком реалізації арештованого майна, затвердженим наказом Міністерства юстиції України від 15 липня 1999 року № 42/5.

Цей Порядок регулює реалізацію арештованого майна, за винятком нерухомого майна, майна вилученого законом з обігу, та майна, зазначеного в частині п'ятій статті 55 Закону України "Про виконавче провадження". Порядком визначаються дії організаторів до проведення аукціону, порядок його проведення, порядок переоцінки майна, розрахунків за придбане на аукціоні майно та оформлення кінцевих результатів торгів.

Виходячи з аналізу правової природи процедури реалізації майна на аукціоні, яка полягає в продажу майна боржника, на яке звернено стягнення, та переході права власності до покупця - переможця аукціону, слід зазначити, що має місце правочин, який може визнаватись недійсним в судовому порядку з підстав порушення встановлених законодавством правил проведення торгів, визначених саме Порядком реалізації арештованого майна, затвердженим наказом Міністерства юстиції України від 15 липня 1999 року № 42/5.

Що стосується порушень, допущених державним виконавцем при здійсненні своїх повноважень, передбачених Законом України "Про виконавче провадження", до призначення аукціону, у тому числі щодо визначення вартості чи оцінки майна тощо, то такі дії (бездіяльність) державного виконавця підлягають окремому оскарженню в порядку, передбаченому цим Законом.

Отже, дії державного виконавця у виконавчому провадженні, які не стосуються правил проведення аукціону, мають самостійний спосіб оскарження й не можуть бути підставою для визнання аукціону недійсними.

Така правова позиція висловлена Верховним Судом України в постанові № 6-140цс/12 від 26 грудня 2012 року, яка є обов'язковою для застосування у відповідності до вимог ст. 360-7 ЦПК України.

Як встановлено судом та вбачається із матеріалів справи та копії виконавчого провадження № 26859243, 22 березня 2011 року Корабельним районним судом м. Миколаєва видано виконавчий лист № 2-465/2011 про стягнення з ОСОБА_5 на користь Банку заборгованості за кредитним договором у розмірі 21 825,47 дол. США, що еквівалентно 194 145,39 грн., а також 1 820 грн. судових витрат, а всього 195 965,39 грн. (а не 321 757,22 грн., як зазначав позивач у позовній заяві).

19 квітня 2011 року Корабельним ДВС відкрито виконавче провадження № 26859243.

22 червня 2011 року накладено арешт на майно боржника та оголошена заборона на його відчуження, а саме: на автомобіль Honda, модель CIVIC, 1,8; державний номер НОМЕР_1, 2007 року випуску, який в цей же день оголошено в розшук, а виконавче провадження зупинено.

25 червня 2012 року, після того як майно було знайдено та знято з розшуку, знову складено акт опису й арешту вказаного автомобіля.

Згідно із висновком суб'єкта оціночної діяльності, призначеного державним виконавцем, оцінка спірного майна станом на 21 березня 2013 року становила 87 242 грн., про що Банк був повідомлений державним виконавцем і її не оскаржував.

На підставі договору про надання послуг по організації і проведенню аукціона з реалізації арештованого рухомого майна, укладеного 13 червня 2013 року між Корабельним ДВС та ПП «Нива -В.Ш.», останнє неодноразово призначало аукціон з продажу спірного арештованого майна. Зокрема, 10 липня та 2 вересня 2013 року торги не відбулися за відсутності зареєстрованих покупців.

В зв'язку з цим двічі проводилася уцінка майна (всього уцінка проведена на 45%) державним виконавцем, тому на чергові торги, призначені на 24 жовтня 2013 року, автомобіль виставлений за стартовою ціною 47 983,10 грн.

За змістом ч. 5 ст. 62 Закону України «Про виконавче провадження» у разі нереалізації майна в місячний строк з дня проведення уцінки воно повторно уцінюється в такому самому порядку, але не більше як на 50 відсотків початкової вартості майна.

24 жовтня 2013 року переможцем торгів визнано ОСОБА_4, який придбав автомобіль за 47 990 грн., із яких 36 483,14 грн. перераховано Банку 13 листопада 2013 року (платіжне доручення № 6158) в рахунок погашення заборгованості за вказаним виконавчим документом.

Залишок суми розподілено наступним чином: 3 648,31 грн. - виконавчий збір, 800 грн. - витрати по оцінці майна, 87,28 грн. - витрати на проведення виконавчих дій, 12,72 грн. - витрати по веденню Єдиного Державного Реєстру виконавчих проваджень.

Позивач, посилаючись лише на занижену оцінку майна, не вказував які саме порушення допущені під час його реалізації з публічних торгів.

Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданими відповідно до цього кодексу в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Згідно з вимогами ч. 3 ст. 10, частин 1,4 ст. 60 ЦПК, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Доводи позивача в апеляційній скарзі зводяться до того, що виручена від продажу предмета застави сума є недостатньою для повного задоволення його вимог, однак зазначене саме по собі не може бути підставою для скасування рішення суду та визнання торгів недійсними.

Інших доводів та обґрунтувань як апеляційна скарга, так і позовна заява, не містять.

Враховуючи викладене, колегія суддів не вбачає підстав для скасування оскаржуваного рішення суду першої інстанції.

Керуючись ст. ст. 303, 308, 315 ЦПК України, колегія суддів

ухвалила:

Апеляційну скаргу публічного акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» відхилити, а заочне рішення Корабельного районного суду м. Миколаєва від 20 жовтня 2014 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення і з цього часу може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий Судді: