Провадження № 2/522/1393/15
"4" березня 2015 року
Приморський районний суд міста Одеси в складі:
головуючого - судді Погрібного С.О.
за секретаря судового засідання - Мітяєвої А.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Одесі цивільну справу за позовом позов Публічного акціонерного товариства Акціонерний банк «Порто-Франко», поданим уповноваженою особою Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації в АБ «Порто-Франко» ОСОБА_1, до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -
Уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації в АБ «Порто-Франко» ОСОБА_1 звернувся від імені позивача до суду із зазначеним позовом, посилаючись на обґрунтування позову на таке. Між АБ «Порто-Франко» та відповідачем ОСОБА_2 20 грудня 2013 року укладено кредитний договір № 875/1-13, відповідно до умов якого банк надав ОСОБА_2 кредит в сумі 9 643 гривень 35 копійок, а ОСОБА_2 зобов'язувався виплачувати кредит та відсотки за його користування в розмірі 26% річних та інші платежі щомісячно в строк до 19 червня 2014 року. Позивач повністю та в строки виконав свої зобов'язання за кредитним договором, втім відповідач, в порушення умов зазначеного договору, не здійснював обов'язкових платежів, у зв'язку із чим у останнього перед позивачем виникла істотна заборгованість.
Відповідач у судове засідання не з'являвся неодноразово, про дату, час та місце судового засідання повідомлявся в установленому законом порядку, поважних причин неявки в судове засідання суду не представляв. Суд у зв'язку з неявкою відповідача та неповідомленням про поважні причини такої неявки в судове засідання в порядку статті 169 ЦПК України, враховуючи відсутність відповідних заперечень від позивача ухвалив слухати справу за відсутності відповідача, який не з'явився, у порядку заочного розгляду справи.
Представник позивача надав до суду заяву, якою позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив розглянути позов за його відсутності, не заперечував проти заочного розгляду справи.
Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити із задоволенням позову. Судом встановлені такі фактичні обставини на підставі представлених письмових доказів.
Щодо фактичних обставин по справі.
АБ «Порто-Франко» 20 грудня 2013 року уклав з відповідачем ОСОБА_2 кредитний договір № 875/1-13, відповідно до умов якого банк надав ОСОБА_2 кредит в розмірі 9 643 гривень 35 копійок, а ОСОБА_2 зобов'язався сплачувати кредит та відсотки за його користування в розмірі 26% річних та інші платежі щомісячно та погасити заборгованість в строк до 19 червня 2014 року.
Постановою Правління Національного банку України від 26 вересня 2014 року № 610 «Про віднесення ПАТ АБ «Порто-Франко» до категорії неплатоспроможних» віднесено вказану банківську установу до категорії неплатоспроможних, а рішенням Виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 26 вересня 2014 року № 103 розпочато процедуру виведення ПАТ АБ «Порто-Франко» з ринку та запровадження в ньому тимчасової адміністрації з 29 вересня 2014 року по 29 грудня 2014 року.
З метою забезпечення збереження активів неплатоспроможного банку АБ «ПОРТО - ФРАНКО», запобігання втрати майна та збитків банку і Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, керуючись частиною четвертою статті 34 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» (далі - Закон) виконавча дирекція Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийняла рішення № 169 від 29.12.2014 року про продовження строку тимчасової адміністрації у АБ «ПОРТО - ФРАНКО» до 29.01.2015 включно та продовження повноважень уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації у АБ «ПОРТО-ФРАНКО» ОСОБА_1 до 29.01.2015 включно.
Національним банком України 30 січня 2015 року прийнято рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію трьох неплатоспроможних банків - ПАТ АБ "ПОРТО-ФРАНКО", ПАТ "КБ "АКСІОМА" та ПАТ "Банк "Демарк".
Спеціальним законом, який має пріоритет перед іншими нормами законодавства під час ліквідації банків та в питаннях регулювання правовідносин у сфері гарантування вкладів фізичних осіб, є Закон України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» №4452-УІ від 23.02.2012 р., який набрав чинності 21.09.2012 р., зі змінами в редакції Закону від 11 липня 2014 року.
Відповідно до ст. 37 Закону про систему гарантування уповноважена особа Фонду на ліквідацію Банку має серед інших, такі повноваження: вчиняти будь-які дії та приймати рішення, що належали до повноважень органів управління і органів контролю банку; заявляти від імені банку позови майнового та немайнового характеру до суду, у тому числі позови про винесення рішення, відповідно до якого боржник банку має надати інформацію про свої активи.
У статті 46 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" визначаються наслідки призначення уповноваженої особи Фонду. Так, з дня призначення уповноваженої особи Фонду: припиняються всі повноваження органів управління банку (загальних зборів, спостережної ради і правління (ради директорів)) та органів контролю (ревізійної комісії та внутрішнього аудиту). Якщо в банку, що ліквідується, здійснювалася тимчасова адміністрація, з дня прийняття рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку тимчасова адміністрація банку припиняється. Керівники банку звільняються з роботи у зв'язку з ліквідацією банку; банківська діяльність банку завершується закінченням технологічного циклу конкретних операцій у разі, якщо це сприятиме збереженню або збільшенню ліквідаційної маси; строк виконання всіх грошових зобов'язань банку та зобов'язання щодо сплати податків і зборів (обов'язкових платежів) вважається таким, що настав; припиняється нарахування відсотків, неустойки (штрафу, пені) та застосування інших санкцій за всіма видами заборгованості банку, а також не застосовується індекс інфляції за весь час прострочення виконання грошових зобов'язань банку; нарахування відсотків, комісійних, штрафів, інших очікуваних доходів за активними операціями банку може припинятися у терміни, визначені договорами з клієнтами банку у разі, якщо це сприятиме збереженню або збільшенню ліквідаційної маси; відомості про фінансове становище банку перестають бути конфіденційними чи становити банківську таємницю; укладення правочинів, пов'язаних з відчуженням майна банку чи передачею його майна третім особам, допускається в порядку, передбаченому статтею 51 цього Закону; втрачають чинність публічні обтяження чи обмеження на розпорядження (у тому числі арешти) будь-яким майном (коштами) банку. Накладення нових обтяжень чи обмежень на майно банку не допускається.
Аналізуючи вказані положення повноваження в сукупності із завданнями Закону про систему гарантування, слідує, що законодавець наділив уповноважену особу Фонду - Ліквідатора, винятковими повноваженнями, реалізація яких має на меті захист прав і законних інтересів фізичних осіб - вкладників банків, забезпечення ефективної процедури виведення неплатоспроможних банків з ринку та ліквідації банків.
З огляду на вказане, суд дійшов висновку про правомірність звернення вказаної особи від імені позивача до суду з вказаним позовом.
Щодо наявності підстав для задоволення вимог кредитора.
Боржник не виконував умови договору, а саме: позичальником не виконані умови п. 3.2.4 зазначеного договору, відповідно до якого він зобов'язаний повернути банку кредит та сплатити проценти за користування кредитним коштами у валюті кредиту не пізніше строку, вказаного у п.1.1 кредитного договору, тобто до 16 червня 2014 року, внаслідок чого у нього перед позивачем, станом на 16 грудня 2014 року, по вказаному кредитному договором утворилась заборгованість в розмірі 5 719,80 гривень.
При цьому заборгованість по кредитному договору від 20 грудня 2013 року складається з: заборгованість по кредиту та відсотками - 1 406 гривень 55 копійок, пені за виникнення простроченої заборгованості - 4 313 гривень 25 копійок.
Відповідно до змісту ст. 526 ЦК України зобов'язання повинно виконуватись належним чином згідно умов договору й вимог Цивільного кодексу. За ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Згідно п. п. 1 та 3 ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобов'язання внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; сплата неустойки. Згідно ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). В силу ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.
Згідно ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися в суд за захистом свого цивільного права у випадку його порушення з вимогою про примусове виконання зобов'язання в натурі.
З огляду на правило, встановлене ст. 11 ЦПК України, суд має задовольнити позов в межах заявлених позовних вимог, стягнувши заборгованість за кредитним договором по поверненню кредиту, сплати відсотків та пені в сумі 5 719 гривень 80 копійок.
Відповідно до п. 22 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», від сплати судового збору звільняється уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб - у справах, пов'язаних із здійсненням тимчасової адміністрації та ліквідації банку.
Відповідно до ч. 3 ст. 88 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог.
Керуючись ст. ст. 16, 526, 553, 554, 611, 1054 ЦК України, ст.ст. 10, 11, 88, 209, 212, 214-215, 224-226 Цивільного процесуального кодексу України, СУД -
Позов Публічного акціонерного товариства Акціонерний банк «Порто-Франко» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором - задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_2 (ІН НОМЕР_1) в дохід держави судовий збір у розмірі 243,60 гривень.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.
Рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача шляхом звернення з заявою про перегляд заочного рішення протягом десяти днів з дня отримання його копії.

С У Д Д Я С.О.ПОГРІБНИЙ

04.03.2015