АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 534/387/14-ц Номер провадження 22-ц/786/1426/15Головуючий у 1-й інстанції Крикливий В. В. Доповідач ап. інст. Панченко О. О.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 квітня 2015 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Полтавської області в складі:

Головуючого судді: Панченка О.О.,

Суддів: Бутенко С.Б., Прядкіної О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2

на рішення Комсомольського міського суду Полтавської області від 29 грудня 2014 року

по справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2, ОСОБА_4, третя особа Комсомольська державна нотаріальна контора про визнання договору дарування недійсним, -

В С Т А Н О В И Л А :

В лютому 2014 року ОСОБА_3звернувся із вказаним позовом до відповідачів, в якому з урахуванням уточнень, просив визнати недійсним договір дарування квартири АДРЕСА_1, укладений 22.03.2004 року між ОСОБА_4 та ОСОБА_2 Також ним було порушено питання щодо поновлення йому строків звернення до суду з посиланням на той факт, що про існування оспорюваного договору він дізнався лише у грудні 2013 року від працівників житлово-експлуатаційного підприємства.

В обґрунтування позову посилався на те, що під час шлюбу з відповідачем ОСОБА_4 у 2002 році вони придбали спірну квартиру, право власності на яку було оформлено на дружину. У 2004 році вказане нерухоме майно відповідач ОСОБА_4, без його згоди, подарувала своєму синові - відповідачу ОСОБА_2 Оскільки, предметом договору дарування є спільне майно подружжя, позивач прохав визнати укладений договір недійсним.

Рішення Комсомольського міського суду Полтавської області від 29 грудня 2014 року позов задоволено повністю.

Визнано недійсним договір дарування квартири АДРЕСА_1, укладений 22.03.2004 року між ОСОБА_4 та ОСОБА_2, що посвідчений приватним нотаріусом Комсомольського міського округу та зареєстрований у реєстрі за номером 526.

Вирішено питання щодо стягнення судових витрат.

З даним рішенням суду не погодився відповідач ОСОБА_2 та подав на нього апеляційну скаргу, в якій просить його скасувати та ухвалити нове, яким в задоволенні позовних вимог відмовити повністю.

Апелянт вважає рішення таким, що ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права, зокрема вказує на те, що висновки місцевого суду є передчасними.

Колегія суддів, перевіривши матеріали справи та доводи апелянта, приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає до задоволення за наступних підстав.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 307 ЦПК України за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції апеляційний суд має право скасувати рішення суду першої інстанції і ухвалити нове рішення по суті позовних вимог.

Як вбачається з матеріалів справи, починаючи з 25.05.1990 року ОСОБА_3 та ОСОБА_4 перебувають у шлюбі, що зареєстрований у Комсомольському міському відділі ЗАГС за актовим записом № 219 від 25.05.1990 року.

Згідно договору купівлі-продажу від 14.11.2002 року ОСОБА_4 придбала квартиру АДРЕСА_1 та за нею Кременчуцьким МБТІ за реєстровим № 253 у реєстровій книзі № 3 від 25.11.2002р була поведена реєстрація права власності на вказане нерухоме майно (а.с.5).

Судом встановлено, що 22.03.2004 року ОСОБА_4 було укладено договір дарування, за яким остання подарувала, а ОСОБА_2 прийняв у дар квартиру АДРЕСА_1. Вказаний договір було посвідчено приватним нотаріусом Комсомольського міського нотаріального округу Яценюком В.С. та зареєстровано в реєстрі за № 526 (а.с. 4).

Відповідно до витягу про реєстрацію права власності одноосібним власником вказаного нерухомого майна, з часткою 1/1 на підставі договору дарування від 22.03.2004р. зазначений ОСОБА_2 У технічному паспорті виготовленому 15.04.2004 р. КП «Кременчуцьким МБТІ» власником квартири АДРЕСА_1 зазначений відповідач ОСОБА_2 (а.с. 8, 9-10).

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції застосовуючи до спірних правовідносин положення ст. 203 та ст. 215 ЦК України, виходив з того, що на час укладення спірного договору дарування, позивачем, як чоловіком дарувальника, не була надана згода на укладення цього договору, як того вимагають норми сімейного законодавства.

З вказаним не може погодитися колегія суддів виходячи з наступного.

Відповідно до норм ст.ст.717,718,719 ЦК України за договором дарування одна сторона (дарувальник) передає або зобов'язується передати в майбутньому другій стороні (обдаровуваному) безоплатно майно (дарунок) у власність. Дарунком можуть бути рухомі речі, в тому числі гроші та цінні папери, а також нерухомі речі. Договір дарування нерухомої речі укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню.

Згідно із ст.ст.60,65 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності. Розпорядження вказаним майном здійснюється подружжям за взаємною згодою. Для укладення одним із подружжя договорів, які потребують нотаріального посвідчення і (або) державної реєстрації, а також договорів стосовно цінного майна, згода другого з подружжя має бути подана письмово. Згода на укладення договору, який потребує нотаріального посвідчення і (або) державної реєстрації, має бути нотаріально засвідчена.

Таким чином, суд першої інстанції вірно зазначив, що при укладенні оспорюваного правочину згода позивача мала бути безумовною.

При розгляді справи судом першої інстанції було зроблено запит до Полтавського обласного нотаріального архіву, з проханням надати суду копію нотаріальної справи за фактом укладення 22.03.2004 р. ОСОБА_4 договору дарування квартири АДРЕСА_1 ОСОБА_2 (а.с. 35).

Однак, вирішення справи по суті відбулося без отримання відповіді на запит.

Між тим, як вбачається з матеріалів справи, на адресу суду 21 січня 2015 року в.о. завідуючої Полтавського обласного нотаріального архіву Смоковенко Т.О. було направлено копію договору дарування квартири, посвідченого 22.03.2004 року № 526, приватним нотаріусом Комсомольського міського округу Яценюком В.С. та документи на підставі яких посвідчувався вищевказаний договір.

Оглядаючи надіслані документи, колегією суддів виявлено нотаріально посвідчену заяву ОСОБА_3, про те, що він ОСОБА_3, цією заявою дає згоду на нотаріальне посвідчення договору дарування його дружиною ОСОБА_4 на ім'я ОСОБА_2 квартири АДРЕСА_1, яка сумісно нажита ними під час перебування у шлюбі.

За таких обставин, висновок суду першої інстанції про відсутність згоди позивача на укладення спірного договору є помилковим та не відповідає фактичним обставинам справи, тому позовні вимоги є безпідставними.

На підставі наведеного, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції було ухвалене рішення з порушенням норм матеріального та процесуального права, що відповідно до положень п.4 ч.1. ст. 309 ЦПК України є підставою для його скасування з ухваленням нового про відмову у задоволенні позову.

Керуючись ст. ст.. 303, 304, п.2 ч.1 ст. 307, п. 4 ч.1 ст. 309, 314 ЦПК України, -

В И Р І Ш И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - задовольнити.

Рішення Комсомольського міського суду Полтавської області від 29 грудня 2014 року - скасувати.

Ухвалити нове рішення.

У задоволенні позову ОСОБА_3 до ОСОБА_2, ОСОБА_4, третя особа Комсомольська державна нотаріальна контора про визнання договору дарування недійсним відмовити за безпідставністю.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржене протягом двадцяти днів шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий суддя : /підпис/ Панченко О.О.

Судді: /підпис/ Бутенко С.Б. /підпис/ Прядкіна О.В.

КОПІЯ

ВІРНО: суддя Апеляційного суду

Полтавської області _______________ Панченко О.О.