У х в а л а

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

2 грудня 2015 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

Леванчука А.О., НагорнякаВ.А., Писаної Т.О.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5, яка діє в своїх інтересах та інтересах малолітніх: ОСОБА_6 та ОСОБА_7, третя особа - служба у справах дітей Оболонської районної у м. Києві державної адміністрації, про виселення, за касаційною скаргою ОСОБА_5, яка діє в своїх інтересах та інтересах малолітніх: ОСОБА_6 та ОСОБА_7, поданою представником ОСОБА_8, на рішення Оболонського районного суду м. Києва від 27 травня 2015 року та ухвалу апеляційного суду м. Києва від 10 вересня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У грудні 2014 року ОСОБА_4 звернулася до суду із вищезазначеним позовом, посилаючись на те, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер її батько ОСОБА_9 Після його смерті відкрилася спадщина у вигляді квартири АДРЕСА_1. За життя ОСОБА_9 не склав заповіт. Відповідно до заочного рішення Оболонського районного суду м. Києва від 23 травня 2014 року, яке набрало законної сили, за нею визнано право власності на квартиру АДРЕСА_1 в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_9 Однак вона як власник цієї квартири позбавлена права користування, оскільки у квартирі мешкає ОСОБА_5 та члени її родини.

У зв'язку з цим ОСОБА_4 просила відповідно до ст. ст. 15, 319, 321, 379, 391 ЦК України виселити ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 з квартири АДРЕСА_1, а також зобов'язати відповідача звернутися до відділу громадянства, імміграції та реєстрації фізичних осіб Оболонського РУ ГУ МВС України у м. Києві з метою зняття з реєстраційного обліку за вказаною адресою.

Рішенням Оболонського районного суду м. Києва від 27 травня 2015 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду м. Києва від 10 вересня 2015 року, позов ОСОБА_4 задоволено частково. Виселено ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 з квартири АДРЕСА_1. У решті позовних вимог відмовлено.

У касаційній скарзі заявник просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалу апеляційного суду, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, із передачею справи на новий розгляд до суду першої інстанції.

Вивчивши матеріали справи, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, вважає, що касаційна скарга підлягає відхиленню з огляду на наступне.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Перевіривши матеріали справи та доводи касаційної скарги, суд касаційної інстанції вважає, що, ухвалюючи оскаржувані у справі судові рішення, суди першої та апеляційної інстанцій з дотриманням вимог ст. ст. 213, 214, 303, 315 ЦПК України правильно визначилися з характером спірних правовідносин та нормами матеріального права, які підлягають застосуванню, та виходячи із цього дійшли обґрунтованого висновку про наявність підстав для виселення ОСОБА_5 та членів її сім'ї з квартири АДРЕСА_1.

Такий висновок судів повністю відповідає встановленим у справі обставинам та узгоджується з правовою позицією Верховного Суду України, викладеною у постанові від 5 листопада 2014 року, у справі № 6-158цс14.

Доводи касаційної скарги щодо порушення судами норм процесуального права у зв'язку з безпідставною відмовою у задоволенні клопотання представника відповідача про зупинення провадження у даній справі до розгляду апеляційним судом м. Києва апеляційної скарги ОСОБА_5 на рішення Оболонського районного суду м. Києва від 6 серпня 2015 року у справі за її позовом до ОСОБА_4 про встановлення факту проживання однією сім'єю без реєстрації шлюбу та визнання права власності, є необґрунтованими, оскільки суди правильно виходили із того, що вимоги за зазначеними позовами не є взаємопов'язаними і у суду не виникло неможливості розгляду даної справи до вирішення справи, на яку посилався представник відповідача. При цьому суди прийняли до уваги, що апеляційне провадження за зазначеною апеляційною скаргою не відкрито; зупинення провадження у даній справі призведе до затягування розгляду справи.

Такий висновок судів повністю відповідає правовій позиції Верховного Суду України, викладеній у постанові від 7 жовтня 2015 року, у справі № 6-157цс15.

За таких обставин наведені в касаційній скарзі доводи заявника є необґрунтованими й правильність вищезазначених висновків судів не спростовують і не дають підстав для висновку про порушення судами норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи. За таких обставин рішення суду першої інстанції та ухвалу апеляційного суду слід залишити без змін.

Відповідно до ч. 3 ст. 332 ЦПК України суд касаційної інстанції при попередньому розгляді справи відхиляє касаційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Керуючись ст. 332 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_5, яка діє в своїх інтересах та інтересах малолітніх: ОСОБА_6 та ОСОБА_7, подану представником ОСОБА_8, відхилити, рішення Оболонського районного суду м. Києва від 27 травня 2015 року та ухвалу апеляційного суду м. Києва від 10 вересня 2015 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

А.О. Леванчук
В.А. Нагорняк
Т.О. Писана

Колегія суддів: