АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Справа 761/2533/15 Головуючий у 1-ій інстанції - Юзькова О.Л.
Апеляційне провадження № 22-ц/796/8593/2015 Доповідач - Музичко С.Г.
РІШЕННЯ

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 листопада 2015 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду м. Києва

у складі: головуючої судді Музичко С.Г.

суддів Прокопчук Н.О., Саліхова В.В.. при секретарі Гладченко Ю.І.

розглянула у відкритому судовому засіданні справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 05 травня 2015 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до Державної наукової установи «Енциклопедичне видавництво», треті особи: ОСОБА_3, Державне підприємство «Всеукраїнське державне спеціалізоване видавництво «Українська енциклопедія» імені М.П. Бажана про поновлення на роботі, стягнення заборгованості по заробітній платі, середнього заробітку за час вимушеного прогулу та моральної шкоди, захист честі, гідності та ділової репутації,

в с т а н о в и л а :

У січні 2015 року позивач звернувся до суду з позовом до Державної наукової установи «Енциклопедичне видавництво», в якому просив визнати звільнення незаконним, поновити на роботі та стягнути середній заробіток за час вимушеного прогулу та моральну шкоду.

Вказує, що з січня 2013 року працював на посаді провідного юрисконсульта та з 01.10.2013 на посаді завідуючого архіву за суміщенням у Державному підприємстві «Всеукраїнське державне спеціалізоване видавництво «Українська енциклопедія» ім. М.П. Бажана.

Проте наказом № 85к від 30.12.2014 року, його було звільнено із займаних посад на підставі п. 2 ч.1 ст. 40 КЗпП України через виявлену невідповідність цим посадам. Зазначає, що копії наказу про звільнення видані не були, трудова книжка видана з неправильно внесеним записом про звільнення.

Вважаючи, що трудові права позивача порушені, просив задовольнити позовні вимоги в повному обсязі, зокрема, поновити позивача на займаних посадах в ДП «Всеукраїнське державне спеціалізоване видавництво «Українська енциклопедія» імені М.П. Бажана, стягнути з відповідача на користь позивача середній заробіток за час вимушеного прогулу з часу звільнення по дату поновлення на роботі, компенсацію за заподіяну діями установи немайнову шкоду здоров`ю в сумі 30 000 гривень, а також шкоду заподіяну приниженням честі гідності та ділової репутації в сумі 20 000 гривень; зобов'язати відповідача повернути позивачу майно належне йому на праві власності.

Рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 05 травня 2015 року у задоволенні позову ОСОБА_2 до Державної наукової установи «Енциклопедичне видавництво», треті особи: ОСОБА_3, Державне підприємство «Всеукраїнське державне спеціалізоване видавництво «Українська енциклопедія» імені М.П. Бажана про поновлення на роботі, стягнення заборгованості по заробітній платі, середнього заробітку за час вимушеного прогулу та моральної шкоди, захист честі, гідності та ділової репутації, відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 ставить питання про скасування рішення суду та ухвалення нового рішення, яким задовольнити його позовні вимоги в повному обсязі.

Посилається на порушенням судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, висновки суду не відповідають обставинам справи та наявним в матеріалах справи доказам. Зокрема, позивач зазначає, що суд не в повній мірі з'ясував обставини, що мають значення для справи, в результаті чого постановив рішення, яке не відповідає обставинам справи.

В судовому засіданні апеляційного суду позивач підтримав апеляційну скаргу з наведених у ній доводів. Представник відповідача просив відхилити апеляційну скаргу, вважаючи рішення суду першої інстанції законним та обґрунтованим.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд виходив з його недоведеності та необґрунтованості.

Заслухавши суддю доповідача, пояснення осіб, які з'явилися в судове засідання, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню.

Частиною 3 ст. 10 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Судом установлено, що ОСОБА_2 01.10.2013 року прийнятий на посаду провідного юрисконсульта ДНУ «Енциклопедичне видавництво» згідно з наказом №1 від 30.09.2013 року працював на посаді провідного юрисконсульта та за сумісництвом на посаді завідувача архіву. Наказом № 85к Державної наукової установи «Енциклопедичне видавництво» від 30.12.2014 року ОСОБА_2 було звільнено на підставі п 2.ч. 1 ст.40 КЗпП України через виявлену невідповідність займаним посадам, внаслідок недостатньої кваліфікації.

За положеннями ст. 1 Закону України «Про професійні спілки, їх права та гарантії діяльності» первинна організація профспілки - добровільне об'єднання членів профспілки, які, як правило, працюють на одному підприємстві, в установі, організації незалежно від форми власності і виду господарювання або у фізичної особи, яка використовує найману працю, або забезпечують себе роботою самостійно, або навчаються в одному навчальному закладі.

Профспілки, їх об'єднання, згідно до ст. 16 Закону України «Про професійні спілки, їх права та гарантії діяльності» легалізуються шляхом повідомлення на відповідність заявленому статусу. Для легалізації профспілок, об'єднань профспілок їх засновники або керівники виборних органів подають заяви. До заяви додаються статут (положення), протокол з'їзду, конференції, установчих або загальних зборів членів профспілки з рішенням про його затвердження, відомості про виборні органи, наявність організацій профспілки у відповідних адміністративно-територіальних одиницях, про засновників об'єднань. На підставі поданих профспілкою, об'єднанням профспілок документів легалізуючий орган у місячний термін підтверджує заявлений статус за ознаками, визначеними статтею 11 цього Закону, включає профспілку, об'єднання профспілок до реєстру об'єднань громадян і видає профспілці, об'єднанню профспілок свідоцтво про легалізацію із зазначенням відповідного статусу. Статус організацій всеукраїнської профспілки чи профспілки іншого статусу визначається статутом цієї профспілки. Про належність до певної профспілки організації, які діють на підставі статуту цієї профспілки, надсилають легалізуючому органу за місцем свого знаходження повідомлення із посиланням на свідоцтво про легалізацію профспілки, на підставі якого вони включаються до реєстру об'єднань громадян. Первинні профспілкові організації також письмово повідомляють про це роботодавця. Профспілка підприємства, установи, організації, яка діє на підставі власного статуту, легалізується у порядку, визначеному цією статтею. Профспілка, об'єднання

профспілок набувають права юридичної особи з моменту затвердження статуту (положення). Статусу юридичної особи набувають також організації профспілки, які діють на підставі її статуту.

Як слідує з матеріалів справи свідоцтво про легалізацію із зазначенням відповідного статусу профспілки про наявність якої стверджує позивач відсутнє, тому такі доводи апеляційної скарги необгрунтовані.

Згідно з до п. 2 ч. 1 ст. 40 КЗпП України трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності може бути розірваний власником або уповноваженим ним органом лише у випадках виявленої невідповідності працівника займаній посаді або виконуваній роботі внаслідок недостатньої кваліфікації або стану здоров'я, які перешкоджають продовженню даної роботи, а так само в разі скасування допуску до державної таємниці, якщо виконання покладених на нього обов'язків вимагає доступу до державної таємниці.

Відповідно до п. 21 постанови Пленуму Верховного Суду України від 6 листопада 1992 року № 9 "Про практику розгляду судами трудових спорів" при розгляді справ про звільнення за п. 2 ст. 40 КЗпП суд може визнати правильним припинення трудового договору в тому разі, якщо встановить, що воно проведено на підставі фактичних даних, які підтверджують, що внаслідок недостатньої кваліфікації або стану здоров'я (стійкого зниження працездатності) працівник не може належно виконувати покладених на нього трудових обов'язків чи їх виконання протипоказано за станом здоров'я або небезпечне для членів трудового колективу чи громадян, яких він обслуговує, і неможливо перевести, за його згодою, на іншу роботу.

Пункт 2 ст. 40 КЗпП України передбачає можливість звільнення працівника у зв'язку з виявленою невідповідністю працівника виконуваній роботі або займаній посаді внаслідок недостатньої кваліфікації або стану здоров`я, які перешкоджають продовженню цієї роботи. Якщо працівник не має документа про освіту або досвіду роботи, трудової діяльності, передбачених кваліфікаційними характеристиками, був прийнятий на роботу, надалі він не може бути, за загальним правилом, звільнений з роботи з причини лише відсутності документа про освіту та досвіду трудової діяльності, тому що про таку невідповідність працівника було відомо і раніше. Виявленою невідповідністю у подібному випадку може бути неякісне виконання робіт, неналежне виконання трудових обов'язків через недостатню кваліфікацію.

Колегія суддів критично оцінює доповідні записки працівників підприємства щодо неналежного виконання ОСОБА_2 обов'язків завідувача архівом, провідного юрисконсульта, оскільки відсутні посадові інструкції на вказані посади.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що звільнення позивача ОСОБА_2 з посади провідного юрисконсульта та за сумісництвом на посаді завідувача архіву на підставі п.2 ст. 40 КЗпП України у зв'язку з невідповідністю займаній посаді було проведено незаконно.

Правилами ч. 2 ст. 235 КЗпП України визначено, що при винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижче оплачуваної роботи, але не більш як за один рік.

На підставі зазначених вище висновків суду, звільнення позивача було незаконним, наявний у трудовій книжці запис про звільнення через невідповідність займаній посаді перешкоджав позивачу працевлаштуватися, а відтак заявлені позивачем вимоги про стягнення середнього заробітку підлягають задоволенню за період часу з 31.12.2014року року до 05 травня 2015 року на посаді провідного юрисконсульта 90,175 гривень (середньоденна заробітна плата) Х 101 день = 9107,68 гривень, на посаді завідувача архіву 31,75 гривень (середньоденна заробітна плата)Х 101 день = 3206,75 гривень.

Відповідно до роз' яснень, що містяться у п.9 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 р. №4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» - при визначенні розміру відшкодування моральної шкоди суд приймає до уваги стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його житті, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому суд має виходити з засад розумності, виваженості та справедливості.

Згідно ст. 237-1 КЗпП України відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя.

Порядок відшкодування моральної шкоди визначається законодавством.

Суд, встановивши, що відповідачем порушені законні права позивача, що призвело до фізичних та моральних страждань, оскільки він змушений був вживати додаткових заходів для організації власного життя, так як в матеріалах справи відсутні дані про наявність у позивача іншого доходу, крім заробітної плати і враховуючи вимоги розумності та справедливості слід визначити розмір моральної шкоди, в сумі 1000 грн., що є достатнім для відновлення втрат немайнового характеру та досягнення психологічної рівноваги.

За приписами ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

При цьому ч. 4 ст. 60 ЦГІК України передбачено, що доказування не може грунтуватися на припущеннях.

01.04.2013 р. між ОСОБА_2 та Державним підприємством «Всеукраїнське державне спеціалізоване видавництво «Українська енциклопедія» імені М.П. Бажана в особі директора Ю.І. Шаповала було укладено договір № 003 безоплатного користування майном (позички), за умовами якого позивач надав підприємству у безоплатне користування належне йому на праві власності комп'ютерне устаткування, що його визначено у акті приймання-передачі комп'ютерної техніки.

Колегія суддів дійшла висновку відмовити у задоволенні позову у частині зобов'язання повернути виконуючого обов'язки директора ДНУ «Енциклопедичне видавництво» ОСОБА_5 комп'ютерне устаткування, а саме персональний комп'ютер, разом із іншим йому належним майном: мікрохвильовою піччю та одягом (курткою, джинсовими брюками, сорочкою) ОСОБА_2, а також зобов'язати вказану особу спростувати недостовірну інформацію, відшкодувати немайнову шкоду з огляду на те, що відповідно до ст. 26 ЦПК України вимоги до третьої особи не можуть бути вирішені а порядку позовного провадження.

Відповідно до ст.309 ЦПК України підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення є невідповідність висновків суду обставинам справи, неправильне застосування норм матеріального права.

Керуючись ст. ст. 303, 309, 313-315 ЦПК України, колегія

вирішила :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 05 травня 2015 року скасувати та ухвалити нове рішення наступного змісту.

Позов ОСОБА_2 до Державної наукової установи «Енциклопедичне видавництво», треті особи: ОСОБА_3, Державне підприємство «Всеукраїнське державне спеціалізоване видавництво «Українська енциклопедія» імені М.П. Бажана про поновлення на роботі, стягнення заборгованості по заробітній платі, середнього заробітку за час вимушеного прогулу та моральної шкоди, захист честі, гідності та ділової репутації задовольнити частково.

Поновити ОСОБА_2 на роботі на посаді провідного юрисконсульта Державної наукової установи «Енциклопедичне видавництво».

Поновити ОСОБА_2 на роботі на посаді завідувача архіву за суміщенням Державної наукової установи «Енциклопедичне видавництво».

Стягнути з Державної наукової установи «Енциклопедичне видавництво» на користь ОСОБА_2 середній заробіток за час вимушеного прогулу з 31 грудня 2014 року до 05 травня 2015 року в сумі 12 314,43 гривень.

Стягнути з Державної наукової установи «Енциклопедичне видавництво» на користь ОСОБА_2 моральну шкоду в розмірі 1 000 грн.

В іншій частині позову відмовити.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили негайно, але може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня її проголошення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий

Судді