Провадження № 2/712/241/15
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 лютого 2015 року Соснівський районний суд м. Черкаси в складі:

головуючого судді - ПИРОЖЕНКО С.А.

при секретарі - ТІТОВА О.І.

з участю прокурора - ЗАВГОРОДНЬОГО О.О.

розглянувши в відкритому судовому засіданні в залі суду м. Черкаси цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності в порядку набувальної давності,

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернулась до суду з позовом до відповідача про визнання права власності в порядку набувальної давності, посилаючись на те, що їй на праві приватної власності належить 37/100 частин домоволодіння за адресою АДРЕСА_1, на підставі договору дарування від 18 серпня 1993 року.

63/100 частин домоволодіння належало померлій ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_3, після якої право власності на даний час ні за ким не зареєстровано.

Заповітом від 07 липня 1992 року ОСОБА_3, заповіла все своє майно позивачеві, та в подальшому змінила свої наміри та заповітом від 23 жовтня 2002 року заповіла все своє майно ОСОБА_2, який подавши заяву на отримання спадщини, належним чином її не оформив, чим створює незручності з приводу виконання рішення суду про стягнення з нього боргу як з боржника спадкодавця.

Крім того, позивач вважає, що з моменту смерті ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2 минуло 10 років, а відповідно до ч.2 ст.344 ЦК України, особа, яка заявляє про давність володіння, може приєднати до часу свого володіння увесь час, протягом якого цим майном володіла особа.

Оскільки починаючи з 1993 року за договором дарування вона володіє 37/100 частиною будинку, а після смерті ОСОБА_3, фактично добросовісно, відкрито, безперервно володіє та користується майном, а саме 63/100 частиною домоволодіння, яка належала ОСОБА_3 утримує її, як її спадкоємець, тому заявляє про застосування ч.2 ст. 344 ЦК України до даних правовідносин, та звернулась до суду з позовом про визнання за нею права власності в порядку набувальної давності.

В судовому засіданні позивач свої позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити.

Відповідач позовні вимоги не визнав та просив в позові відмовити.

Прокурор просив в позові відмовити.

Суд, заслухавши пояснення сторін, думку прокурора, дослідивши матеріали справи, справу № 712/12094/14-ц за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про усунення перешкод в користуванні житлом, встановив наступні фати та відповідні їм правовідносини, які регулюються нормами цивільного законодавства.

В судовому засіданні встановлено, що відповідно до Договору дарування від 18 серпня 1993 року ОСОБА_1 являється власником 37/100 частини будинку по АДРЕСА_1. 63/100 домоволодіння належало ОСОБА_3.

Заповітом від 07 липня 1992 року ОСОБА_3, заповіла все своє майно, де б воно не було і з чого б воно не складалось ОСОБА_1

Заповітом від 23 жовтня 2002 року ОСОБА_3, заповіла все своє майно ОСОБА_2

ОСОБА_3, померла ІНФОРМАЦІЯ_1. ОСОБА_2, 18 грудня 2004 року звернувся до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини, проте свідоцтво про спадщину не отримав та право власності на спадкове майно не зареєстрував.

Рішенням Соснівського районного суду м. Черкаси від 19 грудня 2005 року, яке набрало законної сили, стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 53 290 грн. заборгованості за договором позики. Вказаним рішенням встановлено, що після смерті ОСОБА_3, спадщина відкрилася, як на майно спадкодавця, так і обов'язок погасити борг спадкодавця перед ОСОБА_1 на підставі договору позики.

Рішенням Соснівського районного суду м. Черкаси від 08 червня 2010 року, за період прострочення грошового зобов'язання стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 суму інфляції в розмірі 43 021 грн. 09 коп., 3% річних за прострочення виконання грошового зобов'язання в сумі 1 000 грн., судові витрати, всього стягнуто 44 791 грн. 30 коп.

Рішенням Соснівського районного суду м. Черкаси від 27 листопада 2012 року за період прострочення грошового зобов'язання стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 суму інфляції в розмірі 5 542 грн. 27 коп., 3 % річних в сумі 4 183 грн. 13 коп., а всього 9 707 грн. 40 коп.

Рішенням Соснівського районного суду м. Черкаси від 14 квітня 2011 року ОСОБА_2 було зобов'язано отримати свідоцтво про право на спадщину після смерті ОСОБА_3 та здійснити державну реєстрацію нерухомого майна протягом трьох місяців. Однак останній після набрання законної сили вказане рішення не виконав ні в добровільному, ні в примусовому порядку в ході виконавчого провадження, та в даний час на розгляді правоохоронних органів знаходиться питання наявності підстав для притягнення ОСОБА_2 до кримінальної відповідальності за умисне невиконання судового рішення.

В зв'язку з тим, що позивач не зареєстрував право власності на спадкове майно, в порядку виконавчого провадження стягнення заборгованості проводиться шляхом відрахування з пенсії.

Відповідно до ст. 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Посилання позивача на те, що вона добросовісно та відкрито володіє та користується 63/100 частинами домоволодіння АДРЕСА_1, а тому за нею має бути визнано право власності на нього за набувальною давністю, суд оцінює критично, виходячи з наступного.

Згідно із ч. 1 ст. 344 ЦК України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п'яти років, набуває права власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом.

Відповідно до п. 9 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07 лютого 2014 року «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав», при вирішенні спорів, пов'язаних із набуттям права власності за набувальною давністю, суди повинні враховувати, зокрема, те, що володіння є добросовісним, якщо особа при заволодінні чужим майном не знала і не могла знати про відсутність у неї підстав для набуття права власності.

Як вбачається з матеріалів справи та не оспорюється сторонами в судовому засіданні, позивач знала, що власником 63/100 частин житлового будинку АДРЕСА_1 являється ОСОБА_2 як спадкоємець.

Крім того, рішенням Соснівського районного суду м. Черкаси від 10 листопада 2014 року, залишеного в силі ухвалою Апеляційного суду Черкаської області від 22 грудня 2014 року, зобов'язано ОСОБА_1 усунути перешкоди ОСОБА_2 в користування 63/100 житлового будинку по АДРЕСА_1. Вказаним рішенням також було встановлено, що ОСОБА_2 з моменту прийняття спадщини в порядку спадкування набув права володіння та користування спадковим майном - 63/100 частини житлового будинку по АДРЕСА_1, оскільки згідно ч. 5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщиною та згідно із ч. 3 ст. 1296 ЦК України відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину.

Посилання позивача на те, що відповідач не отримав свідоцтва про право на спадщину та має невиконані боргові зобов'язання перед нею, не обґрунтовують наявність законних підстав для обмеження чи позбавлення ОСОБА_2 у володінні та користування спадковим майном.

Таким чином, суд вважає, що позовні вимоги не знайшли свого підтвердження в судовому засіданні, а тому не підлягають до задоволення.

Керуючись ст.ст.10,60, 61,209,212,214-215,218 ЦПК України, ст.ст. 344, 1268, 1296 ЦК України, суд -

В И Р І Ш И В:

ОСОБА_1 в задоволенні позову - відмовити.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Черкаського апеляційного суду протягом 10 днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

ГОЛОВУЮЧИЙ: