Справа № 577/4807/15-ц
Провадження № 2/577/1602/15
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 грудня 2015 року м. Конотоп

Конотопський міськрайонний суд Сумської області

в складі :

головуючого судді Кущенка М.Ф.

при секретарі Олійник В.П.

з участю позивача ОСОБА_1

представника позивача ОСОБА_2

відповідача ОСОБА_3

представника відповідача ОСОБА_4

представника відповідача ОСОБА_5

розглянувши в судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Сумської обласної дирекції НАСК Оранта, Публічного акціонерного товариства Національна акціонерна страхова компанія Оранта, ОСОБА_3 про стягнення : із страхової компанії 10 тис.грн. матеріальних збитків, із ОСОБА_3 - 2,5 тис. грн. матеріальних та 2,5 тис. грн. моральних збитків,

В С Т А Н О В И В:

Позивач свої вимоги обгрунтовував тим , що 5.06.2015р. на автодорозі Батурин - Конотоп Суми трапилась ДТП за участю водія ОСОБА_3 та участю його позивача по справі. В результаті ДТП було пошкодженого належний йому автомобіль НОМЕР_1. За постановою Сумського Апеляційного суду від 10.08.2015р. ОСОБА_3 визнано винним у вчиненні правопорушень передбачених ст.ст. 124,130 КУпрАП та піддано стягненню у вигляді позбавлення права керування транспортним засобом на відповідний строк.

Цивільно-правова відповідальність ОСОБА_3 в ДТП застрахована в НАСК Оранта з лімітом відповідальності за шкоду, завдану майну на 50 тис. грн. Однак 1.09.215р. НАКС Оранта повідомила йому, що розмір страхового відшкодування становить 28208,01 грн. Але замовлений ним оцінювач ОСОБА_6 визначив, що сума матеріального збитку становить 52501,57 грн. Оскільки ця сума перевищує ліміт відповідальності страховика , то з НАСК Оранта підлягає стягненню 21791,99 грн., а решта матеріальної шкоди в сумі 22965,48 грн. - із ОСОБА_3 т

Позивач посилається на ст. 36 Закону України Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних і вказує, що страховик на протязі 15 днів з дня узгодження розміру страхового відшкодування із потерпілою стороною, але не пізніше 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування повинен прийняти рішення про таке відшкодування та виплатити його. Але відповідач коштів йому чомусь не виплачує. Позивач посилається на ст.ст. 23, 1166,1187 ЦК і просить стягнути завдані матеріальні збитки з указаних осіб у вказаних сумах.

Окрім матеріальної шкоди діями ОСОБА_3 йому заподіяно і моральну шкоду, яка полягає в тому, що внаслідок протиправних дій відповідача він відчуває сильні душевні страждання і змушений був витрачати свій вільний час на відвідування СТО, відчувати незручності в побуті тощо. Завдані моральні збитки він оцінює в 2,5тис. грн.

Посилається на ст.ст. 23,1167,1172,1187,1188 ЦК і просить задовільнити його вимоги. (л.с.3,30).

В ході розгляду справи позивач і його представник за угодою ОСОБА_2 знайшли спільну мову із відповідачами, домовившись про величину відшкодування і сторона позивачів зменшила суму страхового відшкодування до страхової компанії до 10 тис. грн., а до ОСОБА_3 до 2,5 тис. для відшкодування матеріальної і 2,5 тис грн. для відшкодування моральної шкоди. (л.с.107)

Відповідач ОСОБА_3 і його представник ОСОБА_4 та представник ПАТ Національна акціонерна страхова компанія Оранта уточнені позовні вимоги визнали і не заперечують проти їх задоволення. (л.с.108-109).

Представник ПАТ Національна акціонерна страхова компанія Оранта ОСОБА_5 також пояснила, що вони перерахували 28208,01 грн. страхового відшкодування позивачу 1.10.2015р., а він подав заяву про це відшкодування 14.08.2015р., тобто вони провели таку виплату у встановлений законом 90 денний термін, як то передбачено ст.36 ЗУ Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, а позивач подав позовну вимогу про це відшкодування раніше встановленого терміну. Також вони не були згодні із висновком оцінювача ОСОБА_7, який при оцінці пошкодженого автомобіля позивача включив у страхове відшкодування і податок на додану вартість. Цей податок міг бути включеним у страхове відшкодування тільки в тому випадку, коли б позивач відремонтував свій автомобіль і ремонтні установи понесли б витрати цього податку. Оскільки на нашому ринку діють ремонтники, які звільнені від сплати такого податку, то при використанні їхніх послуг, позивач не набував би права на відшкодування вказаних витрат.

Вислухавши учасників розгляду справи, спеціаліста ОСОБА_6 та перевіривши матеріали справи суд приходить до слідуючого висновку.

Відповідно до ст. 22 Закону України Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоровю, майну третьої особи.

У разі настання події, яка є підставою для проведення регламентної виплати, МТСБУ у межах страхових сум, що були чинними на день настання такої події, відшкодовує у встановленому цим

Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоровю, майну третьої особи.

Згідно до ст. 9 вказаного закону розмір страхової суми за шкоду, заподіяну майну потерпілих, становить 50 тисяч гривень на одного потерпілого. Страхові виплати за договорами обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності обмежуються страховими сумами, які діяли на дату укладення договору та зазначені в договорі страхування.

Різницю між сумою відшкодування, визначеною судом, та сумою, яка має бути відшкодована страховиком,сплачує особа, яку визнано винною у вчиненні ДТП. Відшкодування потерпілому моральної шкоди з підстав, передбачених пунктами 3, 4 ч. 2 ст. 23 ЦК, проводиться в розмірі, визначеному судом, особою, яку визнано винною у вчиненні ДТП. Згідно зі ст. 1 Закону № 85/96-ВР страхування це вид цивільно-правових відносин щодо захисту майнових інтересів фізичних осіб та юридичних осіб у разі настання певних подій (страхових випадків), визначених договором страхування або чинним законодавством, за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати фізичними особами та юридичними особами страхових платежів (страхових внесків, страхових премій) та доходів від розміщення коштів цих фондів. У ст. 4 цього Закону зазначено, що предметом договору страхування можуть бути майнові інтереси, що не суперечать закону, і повязані з володінням, користуванням і розпорядженням майном (майнове страхування). Метою страхування при укладенні договору майнового страхування є погашення за рахунок страховика ризику майнової відповідальності перед іншими особами чи ризику виникнення інших збитків у результаті страхового випадку.

В судовому засіданні встановлено, що 5.06.2015р. стався страховий випадок при якому був пошкоджений автомобіль ОСОБА_8, який 14.08.2015р. звернувся із заявою про страхове відшкодування до страхової компанії ПАТ Національна акціонерна страхова компанія Оранта і остання 1.10.2015р. у відповідності із вимогами ст.36 ЗУ Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів в 90 денний термін перерахувала позивачу вирахувану нею страхову суму в розмірі 28208,01 грн. (л.с.80-82 ,91). Вказане не заперечується стороною позивача. Однак позивач звернувся до суду із вимогами про страхове відшкодування 28.09.2015р., тобто до спливу 90 денного терміну після подачі заяви до страхової компанії про виплату страхового відшкодування (л.с.3). В послідуючому позивач зменшив суму позову на суму виплачених йому коштів (л.с.30).

Оскільки в судовому засіданні позивач зменшив суму відшкодувань, а відповідачі визнали вимоги позивача у зменшеній сумі, то відповідно до положень ст. 61 ч.1 ЦПК обставини страхового випадку і величину відшкодувань по ньому та по величині доказування за межами страхового випадку не підлягають доказуванню. В звязку із цим суд приймає це до уваги враховуючи і величину завданих моральних збитків.

При подачі позову до суду позивач оцінив матеріальні і моральні збитки в розмірі 62501,57 грн. і сплатив судовий збір в загальній сумі 1743,02 грн.

Відповідно до положень ст. 4 Закону України Про судовий збір в редакції, яка діяла станом на 28.09.2015р. судовий збір справляється у відповідному розмірі від мінімальної заробітної плати у місячному розмірі , встановленої законом на 1 січня календарного року , в якому відповідна заява подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі. Ставка судового збору за позови майнового характеру визначена в розмірі 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру мінімальної заробітної плати та не більше 5 розмірів мінімальної заробітної плати. Таким чином позивач за матеріальну шкоду повинен був би сплатити не менше 487,20 грн. і не більше 6090 грн. А за вимоги немайнового характеру визначена ставка в розмірі 0,4 розміру мінімальної заробітної плати, тобто в розмірі 487,20 грн., так як згідно із положеннями ст. 8 Закону України Про Державний бюджет на 2015р. мінімальна заробітна плата встановлена в розмірі 1218 грн.

Оскільки позивач звернувся до суду 28.09.2015р. до спливу 90 денного терміну розгляду його заяви страховиком і страховик відшкодував йому збитки 1.10.2015р. в розмірі 28208,01 грн., тобто у визначений законом термін, суд при розрахунку відшкодування судового збору виходить із суми за виключенням виплачеого відшкодування, тобто із розміру 21791,99грн. та 2501,57 грн. матеріальних збитків у відношенні матеріальних вимог до другого відповідача, а всього на загальну суму 24293,56 грн. матеріальних збитків за що підлягало до сплати 242,94 грн. судового збору, однак вказана сума менше визначеної законом мінімальної межі в 487,20 грн., тому суд при розрахунку виходить із останнього показника.

Позивач подаючи позов виходив із вимог в 52501,57 грн. матеріального характеру і 10 тис. грн. морального характеру за що повинен був би заплатити 487,20 грн., за вимогу морального характеру і 525,01 грн. за вимогу матеріального характеру. Оскільки вимоги позову на суму 28208,01 грн. були безпідставними, то витрати на судовий збір в сумі 37,81 грн. відшкодуванню не підлягають.

Таким чином при подачі позову до суду позивач повинен був сплатити судового збору на загальну суму 525,01 + 487,20 = 1012,21 грн. із яких до відшкодування підлягає 974,40 грн. ( 1012,21 37,81). А він сплатив 1743,02 грн., тобто переплата склала 730,81грн. Однак повернення переплаченого судового збору може бути здійснено тільки за клопотанням особи, яка його сплатила. А такого клопотання позивач в судовому засіданні не подавав.

Таким чином на користь позивача із ОСОБА_3 підлягає стягненню 730,80грн. судового збору із яких 487,20 грн. за витрати на стягнення моральної шкоди і 243,60 грн. за витрати на стягнення майнової шкоди. А із ПАТ НАСК Оранта 243,60 грн. за витрати судового збору на стягнення майнового відшкодування.

Оскільки Сумська обласна дирекції НАСК Оранта до якої позивач також предявив ті ж самі вимоги, що і до ПАТ НАСК Оранта, не є юридичною особою, а є структурним підрозділом лстаннього, і не може нести відповідальність, яка покладається на юридичну особу, суд не покладає на неї ніякої відповідальності.

Керуючись ст. ст. 213-215 ЦПК, суд

В И Р І Ш И В :

Уточнені позовні вимоги задовільнити.

Стягнути на користь ОСОБА_1 із Публічного акціонерного товариства Національна акціонерна страхова компанія Оранта 10000 грн. в рахунок відшкодування матеріальної шкоди та 243,60 грн. витрат на судовий збір, а із ОСОБА_3 2500 грн. в рахунок відшкодування матеріальної шкоди , 2500 грн. в рахунок відшкодування моральної шкоди та 730,80 грн. витрат судового збору.

Апеляція на рішення може бути подана до Сумського апеляційного суду через Конотопський міськрайсуд протягом 10 днів з дня її проголошення.

Повний текст рішення виготовлений 9 грудня 2015р.

Суддя Кущенко М. Ф.