Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(ЗАОЧНЕ)

10 березня 2015 року Подільський районний суд міста Києва у складі:

головуючого судді -Декаленко В. С. ,

при секретарі - Кравцовій Ю. В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування збитків, заподіяних внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, суд,-

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про відшкодування збитків, заподіяних внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, мотивуючи свої вимоги, що 15.04.2014 року о 15 год. 30 хв. в м. Києві по вул. Мельникова мала місце дорожньо-транспортна пригода (ДТП), в якій було пошкоджено належний йому автомобіль марки «Шкода Октавія», д/н НОМЕР_1. Винним у вчиненні зазначеної ДТП було визнано ОСОБА_2, водія автомобіля НОМЕР_2.

Зазначає, що вартість відновлювального ремонту його автомобіля з урахуванням значення коефіцієнта фізичного зносу складових становить 40 282, 02 грн., а величина ВТВ становить 23 221, 54 грн. Згідно ж рахунку ФОП «ОСОБА_3.» по оплаті проведених ремонтних робіт автомобіля «Шкода Октавія», д/н НОМЕР_1, вартість ремонтних робіт становить 43 815 грн.

Посилається на те, що оскільки відповідальність ОСОБА_2 згідно полісу обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів від 08.05.2013 року за № АС/2922010 застраховано у АТ «ПРОСТО-страхування» остання здійснило йому виплату страхового відшкодування в розмірі 18 577, 23 грн., зменшивши суму, що відповідає розміру оціненої шкоди на суму визначеного відповідно до законодавства податку на додану вартість.

Звертає увагу суду на те, що таким чином сума завданих йому матеріальних збитків, становить 25 237,77 грн., а саме оплата ремонтних робіт в розмірі 43 815 грн. мінус виплата страхового відшкодування в розмірі 18 577, 23 грн.

Враховуючи вищевикладене, а також керуючись ст.ст. 11, 993, 1187, 1191, 1194 ЦК України, ст. 27 ЗУ «Про страхування», ст. 22 ЗУ «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», звертається з даним позовом до суду та просить стягнути з відповідача на його користь 25 237, 77 грн. в якості відшкодування матеріальних збитків.

Позивач та відповідач в судове засідання не з'явилися, про день, час та місце розгляду справи повідомлені вчасно та належним чином, позивачем до суду надано заяву згідно якої останній просить суд здійснювати розгляд справи за його відсутності, вимоги підтримує в повному обсязі та проти винесення заочного рішення не заперечує. Причини неявки відповідача суду невідомі.

Суд вважає за можливе розглядати справу за відсутності вищезазначених собі, відповідно до вимог ст.ст. 158, 169 ЦПК України.

Крім того, з письмової згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, згідно ст. 224 ЦПК України.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов позивача є доведеним, а тому підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Так судом встановлено, що 15.04.2014 року о 15 год. 30 хв. в м. Києві на вул. Мельникова, сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля «Мітсубісі», д/н НОМЕР_2, під керуванням водія ОСОБА_2, автомобіля «Шкода Октавія», д/н НОМЕР_1 під керуванням водія ОСОБА_1 та автомобіля НОМЕР_4.

Винним у вищезазначеній дорожньо-транспортній пригоді було визнано водія автомобіля «Мітсубісі», д/н НОМЕР_2, ОСОБА_2, що підтверджується наданою суду постановою Шевченківського районного суду м. Києва від 29.04.2014 року. Зазначена постанова не оскаржувалась та набрала законної сили (а.с. 13).

Стаття 61 ЦПК України визначає, що обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Вирок у кримінальному провадженні, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою.

Враховуючи вищевикладене, факт винуватості ОСОБА_2 у вчиненні вищезазначеної дорожньо-транспортної пригоди, є встановленим і доказуванню не підлягає.

Зі змісту статей 1187, 1188 ЦК України вбачається, що шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме, зокрема, шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.

Крім того, стаття 22 ЦК України визначає, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі.

Зі змісту зазначених норм цивільного закону вбачається, що особа, якій завдано шкоди джерелом підвищеної небезпеки має право на її відшкодування винною особою у якої в свою чергу виникає обов'язок з її відшкодування.

Як вбачається з наданого суду Звіту № 11742/96761 з оцінки транспортного засобу від 22.04.2014 року, вартість матеріального збитку, завданого власнику автомобіля «Шкода Октавія», д/н НОМЕР_1 внаслідок пошкодження при ДТП, складає 23 221, 54 грн. Вартість відновлюваного ремонту складає: 40 282, 02 грн. в т.ч. ПДВ 6 713, 67 грн. (а.с. 16-20).

Згідно ж Рахунку на оплату № 162 від 22.04.2014 року, вартість відновлюваного ремонту автомобіля «Шкода Октавія», д/н НОМЕР_1 фактично склала 43 815, 00 грн. (а.с.28-29).

Враховуючи приписи статті 22 ЦК України, яка вказує на те, що збитками зокрема є втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки), суд приходить до висновку, що саме сума 43 815, 00 грн. є сумою збитків завданих позивачу відповідачем.

З врахуванням викладеного суд приходить до висновку, що у відповідача, як винуватця ДТП виник обов'язок по відшкодуванню завданої позивачу шкоди пошкодженням його транспортного засобу у результаті ДТП, розмір якої становить 43 815, 00 грн.

В той же час загальновідомим є той факт, що в Україні діє інститут страхування, який є універсальним засобом захисту всіх форм власності, майнових інтересів окремих громадян і господарюючих суб'єктів в цілому.

Так статті 979, 980 ЦК України визначають, що за договором страхування одна сторона (страховик) зобов'язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

Предметом договору страхування можуть бути майнові інтереси, які не суперечать закону і пов'язані з: 1) життям, здоров'ям, працездатністю та пенсійним забезпеченням (особисте страхування); 2) володінням, користуванням і розпоряджанням майном (майнове страхування); 3) відшкодуванням шкоди, завданої страхувальником (страхування відповідальності).

Відповідно до ст. 999 ЦК України, законом може бути встановлений обов'язок фізичної або юридичної особи бути страхувальником життя, здоров'я, майна або відповідальності перед іншими особами за свій рахунок чи за рахунок заінтересованої особи (обов'язкове страхування).

Так згідно статті 17 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», страховики зобов'язані укладати договори обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності (внутрішній договір страхування, міжнародний договір страхування, міжнародний договір «Зелена картка») відповідно до цього Закону та чинного законодавства України.

Як вбачається з матеріалів справи, на момент вчинення дорожньо-транспортної пригоди цивільно-правова відповідальність водія автомобіля «Мітсубісі», д/н НОМЕР_2, ОСОБА_2, була застрахована в АТ «ПРОСТО-страхування» згідно Полісу обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів АС/ 2922010, згідно умов якого: ліміт відповідальності Страховика за шкоду, заподіяну майну становить 50 000, 00 грн., розмір франшизи - 0,00 грн. (а.с. 11).

Судом встановлено, що АТ «ПРОСТО-страхування» відповідно до вимог ст.ст. 22, 29, 34, 36 ЗУ «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» та умов зазначеного Полісу обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів АС/ 2922010, позивачу ОСОБА_1 було виплачено суму страхового відшкодування в розмірі 18 577, 23 грн. без ПДВ (а.с. 14, 15).

В той же час як вже зазначалося вище, судом встановлено, що вартість відновлювального ремонту автомобіля «Шкода Октавія», д/н НОМЕР_1 складає 43 815, 00 грн., а тому виплачена АТ «ПРОСТО-страхування» сума страхового відшкодування в розмірі 18 577, 23 грн. є недостатньою для повного відшкодування шкоди завданої позивачу відповідачем.

Стаття 1194 ЦК України визначає, що особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов'язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Враховуючи вищевикладене, а також приписи зазначеної норми цивільного закону, суд приходить до висновку про доведеність позивачем тієї обставини, що відповідач, як винуватець ДТП зобов'язаний сплатити йому різницю між фактичним розміром завданої шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням), розмір якої складає 25 237, 77 грн. (43 815, 00 грн. - 18 577, 23 грн.).

Пленум Верховного Суду України в своїй Постанові № 14 від 18.12.2009 року «Про судове рішення у цивільній справі», роз'яснив, що враховуючи принцип безпосередності судового розгляду (стаття 159 ЦПК), рішення може бути обґрунтоване лише доказами, одержаними у визначеному законом порядку та дослідженими в тому судовому засіданні, в якому ухвалюється рішення.

При ухваленні рішення суд відповідно до статті 212 ЦПК оцінює докази з урахуванням вимог статей 58 та 59 ЦПК про їх належність і допустимість. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Оскільки правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, а також у разі звернення до суду органів та осіб, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні та суспільні інтереси (частини перша та друга статті 3 ЦПК), то суд повинен встановити, чи були порушені, невизнані або оспорені права, свободи чи інтереси цих осіб, а якщо були, то вказати, чи є залучений у справі відповідач відповідальним за це.

Крім того, Верховний Суд України в своєму Листі від 01.04.2014 року «Аналіз практики застосування судами ст. 16 Цивільного кодексу України» значив, що застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту суб'єктивного права, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення. З цією метою суд повинен з'ясувати характер спірних правовідносин сторін (предмет та підставу позову), характер порушеного права позивача та можливість його захисту в обраний ним спосіб. Згадані вище способи захисту мають універсальний характер, вони можуть застосовуватись до всіх чи більшості відповідних суб'єктивних прав. Разом з тим зазначений перелік способів захисту цивільних прав чи інтересів не є вичерпним.

З врахуванням викладеного, а також того, що судом встановлено, що відповідачем як винуватцем ДТП не відшкодовано в повному обсязі завдану ним позивачу шкоду, суд приходить до висновку, що обраний позивачем такий спосіб захисту свого порушеного права як стягнення з відповідача на його користь різниці між фактичним розміром завданої шкоди і страховою виплатою є таким, що відповідає характеру спірних правовідносин сторін та характеру самого порушеного права, самі позовні вимоги знайшли своє доведення в судовому засіданні, а тому позов підлягає задоволенню.

Статті 10, 11, 60 ЦПК України визначають, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

З врахуванням встановлених в судовому засіданні обставин справи, суд оцінюючи, належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів, приходить до висновку, що вимоги позивача знайшли своє доведення в судовому засіданні, є такими, що ґрунтуються на вимогах чинного законодавства України у зв'язку з чим позов підлягає задоволенню в повному обсязі.

Крім того, оскільки суд прийшов до висновку про доведеність позовних вимог позивача та необхідності задоволення його позову, в силу статей 79, 88 ЦПК України, на його користь з відповідача підлягає стягненню також судовий збір в розмірі 252, 38 грн.

На підставі вищевикладеного, ст.ст. 16, 22, 979, 980, 990, 992, 1187, 1188, 1194 ЦК України, ст.ст. 17, 22, 29, 34, 35, 36 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», Постанови Пленуму Верховного Суду України № 14 від 18.12.2009 року «Про судове рішення у цивільній справі», керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 61, 79, 88, 208, 209, 212, 213-215, 217- 218, 223, 224, 226 ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В :

Позов задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2, реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_5 на користь ОСОБА_1, реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_6:

- різницю між фактичним розміром завданої шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням) в розмірі 25 237, 77 грн.;

- судовий збір в розмірі 252, 38 грн.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду м. Києва.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Суддя В. С. Декаленко