Справа №303/6077/15-ц №2/303/3296/15
Номер стат. звіту 18
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

03 грудня 2015 року м. Мукачево

Мукачівський міськрайонний суд Закарпатської області у складі головуючої судді Гутій О.В., при секретарі Фозекош І.І., з участю позивача ОСОБА_1, представника позивача ОСОБА_2, відповідача ОСОБА_3, представників третіх осіб Органу опіки і піклування виконавчого комітету Мукачівської міської ради ОСОБА_4, прокуратури м.Мукачево ОСОБА_5, ПАТ КБ «Приватбанк» ОСОБА_6, розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Мукачево цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_7, ОСОБА_8, треті особи, що не заявляють самостійних вимог: Орган опіки і піклування виконавчого комітету Мукачівської міської ради, прокурор м.Мукачево, ПАТ КБ «Приватбанк», Приватний нотаріус Мукачівського міського нотаріального округу ОСОБА_9 про визнання недійсним договору купівлі-продажу квартири, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернулася в суд з даним позовом, який мотивує тим, що 01 червня 2002 року між нею та ОСОБА_7 був зареєстрований шлюб. В шлюбі у них народилося троє дітей: ОСОБА_7 Нікіта, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_10, ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_11, 11.11.2012 року.18 листопада 2004 року сімя придбала квартиру АДРЕСА_1. В той час позивач вважала, що не має значення на кого з членів сімї буде записана квартира і тому за домовленістю квартира була зареєстрована на імя чоловіка ОСОБА_7. Після проведеного ремонту позивач та відповідач з двома дітьми переїхали на постійне місце проживання до вказаної квартири, зареєструвались в ній та проживали весь час. Однак, в травні 2015 року на їх адресу надійшла позовна заява, з якої позивач дізналася про те, що ПАТ КБ «Приватбанк» звернувся до суду з позовними вимогами про виселення її разом з сімєю з їхньої квартири. Також їй стало відомо, що для отримання кредиту в «Приватбанк» її чоловік договором купівлі-продажу від 07.10.2005 року ніби-то продав квартиру своїй мамі ОСОБА_8 Хоча, як пояснив сам чоловік, договір купівлі-продажу укладався тільки з однією метою це можливість отримання кредитних коштів його мамою для ведення нею бізнесу, а квартира необхідна як гарантія повернення отриманого нею кредиту. Позивач також вказує на те, що вона як співвласник майна дозволу на відчуження житла не давала. Крім того, цей договір був вчинено без дозволу органу опіки та піклування, хоч у вказаній квартирі проживали двоє їх неповнолітніх дітей. Відтак, договір купівлі-продажу, а саме квартири АДРЕСА_1, укладений між ОСОБА_7 та ОСОБА_8, посвідчений приватним нотаріусом ОСОБА_9, зареєстрований в реєстрі №9150, не відповідає вимогам ч.5 та ч.6 ст. 203 ЦК України, як такий, що має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним, та такий, що вчиняється батьками і не може суперечити правам та інтересам малолітніх дітей.

Позивач ОСОБА_1 та її представник ОСОБА_2 в судовому засіданні позов підтримали, просили його задоволити з підстав, викладених у позовній заяві.

Відповідач ОСОБА_7 в судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, про причини неявки суд не повідомив.

Відповідач ОСОБА_8 в судовому засіданні позов визнала, не заперечила щодо його задоволення.

Представники третіх осіб Органу опіки і піклування виконавчого комітету Мукачівської міської ради ОСОБА_12 та прокуратури м.Мукачево ОСОБА_5 в судовому засіданні просили позов задоволити.

Представник ПАТ КБ «Приватбанк» ОСОБА_6 в судовому засіданні позов не визнав, у його задоволенні просив відмовити. Також подав заяву, у якій просить застосувати строк позовної давності.

Представник третьої особи приватний нотаріус Мукачівського міського нотаріального округу ОСОБА_13 в судове засідання не зявилася, про час та місце розгляду повідомлялася належним чином, про причини неявки суд не повідомила.

Заслухавши учасників судового розгляду, покази свідків та дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до ч. 1 ст. ст. 3, 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку встановленому цим Кодексом, звернути до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, який здійснюється судом у спосіб, визначений законами України.

Згідно ч.1 ст.60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що грунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

З матеріалів справи вбачається, що згідно договору купівлі-продажу квартири від 18 листопада 2004 року, ОСОБА_14, ОСОБА_15 передали у власність ОСОБА_7 квартиру, що знаходиться в м.Мукачево по вул. Окружна, буд. 34 А (а.с. 14).

Згідно свідоцтва про одруження серії І-ФМ № 009232, виданого 01 червня 2002 року відділом реєстрації актів громадянського стану Мукачівського міського управління юстиції позивач та відповідач ОСОБА_7 перебувають у шлюбі з 01 червня 2002 року (а.с. 10).

Відповідно до ст. 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Відповідно до ст. 65 СК України дружина, чоловік розпоряджаються майном, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, за взаємною згодою. При укладенні договорів одним із подружжя вважається, що він діє за згодою другого з подружжя. Дружина, чоловік має право на звернення до суду з позовом про визнання договору недійсним як такого, що укладений другим із подружжя без її, його згоди, якщо цей договір виходить за межі дрібного побутового. Для укладення одним із подружжя договорів, які потребують нотаріального посвідчення і (або) державної реєстрації, а також договорів стосовно цінного майна, згода другого з подружжя має бути подана письмово. Згода на укладення договору, який потребує нотаріального посвідчення і (або) державної реєстрації, має бути нотаріально засвідчена.

Аналогічні положення містяться також у ст. 369 ЦК України.

Згідно договору купівлі-продажу квартири від 07 жовтня 2005 року, ОСОБА_7 продав ОСОБА_8 квартиру № 121, що знаходиться в м.Мукачево по вул. Окружна, буд. 34 А (а.с. 15).

Однією з підстав позову позивач зазначає те, що відповідач уклав договір купівлі-продажу квартири, що є обєктом спільної сумісної власності, без її згоди.

Однак, як вбачається з матеріалів справи, позивач ОСОБА_1 надавала згоду своєму чоловікові відповідачеві ОСОБА_7 на продаж вищевказаної квартири 07.10.2005 року, а справжність її підпису посвідчено приватним нотаріусом Мукачівського міського нотаріального округу Герцуські ОСОБА_16 (а.с. 59).

Отже, посилання позивача на те, що віповідач продав квартиру без її згоди спростовані матеріалами справи.

Відповідно до ст. 17 Закону України «Про охорону дитинства» (в редакції, чинній на день укладення оспорюваного правочину) батьки або особи, які їх замінюють, не мають права без дозволу органів опіки і піклування укладати договори, які підлягають нотаріальному посвідченню або спеціальній реєстрації, відмовлятися від належних дитині майнових прав, здійснювати розподіл, обмін, відчуження житла, зобов'язуватися від імені дитини порукою, видавати письмові зобов'язання.

Однак, всупереч вимогам ст.ст. 10,11,60 ЦПК України позивачем не доведено ту обставину, що неповнолітні діти проживали в квартирі № 121, що знаходиться в м.Мукачево по вул. Окружна, буд. 34 А на день продажу квартири.

До того ж з паспорта позивача вбачається, що зареєстрована вона у вказаній квартирі 24.12.2005 року, тобто після відчудження квартири (а.с. 6).

Крім того, позивач предявила вказаний позов у своїх інтересах, при тому що всупереч вимогам ст. 15 ЦК України, ст. 3 ЦПК України належними доказами не довела, в чому полягає порушення її прав та законних інтересів внаслідок укладення оспорюваного нею договору без попередньої згоди органу опіки та піклування.

Таким чином, позовні вимоги позивача є безпідставними і не пілягають задоволенню.

Керуючись ст.т.10, 60, 208, 209, 212-215, 218 ЦПК України, ст.ст. 203, 215, 216, 330, 388 ЦК України , суд, -

р і ш и в :

В задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_7, ОСОБА_8, треті особи, що не заявляють самостійних вимог: Органу опіки і піклування виконавчого комітету Мукачівської міської ради, прокурор м.Мукачево, ПАТ КБ «Приватбанк», Приватний нотаріус Мукачівського міського нотаріального округу ОСОБА_9 про визнання недійсним договору купівлі-продажу квартири відмовити.

На рішення може бути подана апеляція до апеляційного суду Закарпатської області через цей суд протягом десяти днів з дня проголошення рішення.

Рішення набирає законної сили у порядку, встановленому ст. 223 Цивільного процесуального кодексу України.

Головуюча О.В. Гутій