Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 березня 2015 року Білоцерківський міськрайонний суд Київської області у складі:

головуючого судді - Ярмола О. Я. ,

при секретарі - Антко О. С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Біла Церква цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 третя особа : Острійківська сільська рада у Білоцерківському районі про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою ,-

В С Т А Н О В И В :

Позивачем в даній справі був ОСОБА_6, який ІНФОРМАЦІЯ_1 помер та відповідно до ухвали Білоцерківського міськрайонного суду від 23.02.2015 року правонаступником позивача залучено ОСОБА_1, який є спадкоємцем ОСОБА_6 за заповітом та прийняв спадщину, шляхом подачі заяви про прийняття спадщини.

Позивач, підтримуючи позов, послався на те, що ОСОБА_6 на праві приватної власності належить земельна ділянка загальною площею 0, 6580 га, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , а відповідачі є користувачами і власниками суміжної земельної ділянки і домоволодіння АДРЕСА_2. Між позивачем та відповідачами виник спір з приводу користування їхніми земельними ділянками, а тому позивач замовив в геодезичній організації ТОВ «Мері-інвест» виконання робіт з метою встановлення в натурі зовнішніх меж земельної ділянки, яка належить йому на праві приватної власності і відповідно до Абрису відновлення меж цієї земельної ділянки, було виявлено і чітко позначено частини земельної ділянки позивача, які самозахоплено відповідачами. Відповідачі при здійсненні будівельних робіт грубо порушили будівельні норми, звели будівлі на земельній ділянці позивача, а тому позивач просив суд зобов'язати позивачів усунути перешкоди в користуванні його земельною ділянкою площею 0,6580 га, шляхом відновлення меж земельної ділянки та знесення споруд - частини будинку АДРЕСА_2 та сараю під літ. «Б». Крім того, існування даного земельного спору та неправомірні дії відповідачів спричинили позивачу моральну шкоду, яку він оцінив в 30 000 грн. і просив зобов'язати відповідачів відшкодувати дану суму моральної шкоди.

В судовому засіданні представник позивача, згідно довіреності в справі, підтримував позов в повному обсязі, а при виступі в судових дебатах - просив суд залишити даний позов без розгляду, однак у відповідності до ч.8 ст. 193 ЦПК України, суд не прийняв до розгляду заяву представника позивача про залишення позову без розгляду.

Відповідачі позов не визнали.

Третя особа по справі не направила свого представника до суду, про день та час розгляду справи були повідомлені належно, подали лист де просили проводити розгляд даного позову без участі їхнього представника.

Заслухавши пояснення представника позивача, відповідачів, дослідивши матеріали справи, матеріали експертизи, матеріали спадкової справи №17/2014, суд вважає, що позов не підлягає до задоволення.

Так, в судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_6 на праві приватної власності належить земельна ділянка загальною площею 0, 6580 га, зокрема, 0,4080 га - для ведення особистого підсобного господарства та 0,2500 га - для будівництва та обслуговування жилого будинку і господарських споруд. Ці земельні ділянки знаходяться за адресою: АДРЕСА_1. Наведене підтверджується Державним актом на право приватної власності на землю (Т.1 а.с.12-13).

Судом встановлено, що ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_1. помер та його син ОСОБА_1 звернувся до нотаріуса Київського міського нотаріального округу з заявою про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_6, який залишив заповіт з розпорядженням про залишення всього свого майна ОСОБА_1 Наведене підтверджується зібраними матеріалами справи та спадкової справи (Т.2 а.с. 3-33).

Встановленим є те, що відповідно до договору дарування житлового будинку та договору дарування земельної ділянки від 17.12.2014 року ОСОБА_2, ОСОБА_4 ОСОБА_3, як співвласники, подарували свої частки житлового будинку з господарськими та побутовими спорудами : сараєм, погрібом, погрібником з погрібом, вбиральнею, гаражем, огорожею за адресою АДРЕСА_2 та земельною ділянкою, площею 0,25 га для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, земельною ділянкою площею 0,3501 для ведення особистого селянського господарства за цією ж адресою, - ОСОБА_5. Таким чином, на час розгляду справи судом, єдиним власником зазначеного всього домоволодіння і земельних ділянок є ОСОБА_5 (Т.2 а.с.54.55,56, 57-59).

Встановленим є те, що на звернення ОСОБА_6 Острійківською сільською радою Білоцерківського району було складено Акт обміру земельної ділянки по АДРЕСА_1 від 20 листопада 2011 року. Даний акт містить висновок, що деякі розміри не відповідають розмірам вказаним в державному акті на право власності на земельну ділянку ОСОБА_6 В державному акті ширина двору від дороги становить 16, 97 м, при обмірі встановлено, що ширина земельної ділянки становить - 14, 90 м, в кінці городу ширина земельної ділянки згідно державного акту становить 22, 07 м, а при обмірі встановлено, що ширина земельної ділянки становить - 18, 50 м. Довжина земельної ділянки з правого боку становить - 343, 94м, а з лівого боку - 344, 22 м. Акт, також, містить посилання на те, що в зв'язку зі складністю конфігурації земельної ділянки комісія пропонує звернутися в геодезичну службу для винесення точок по координатах в натурі на місцевості згідно державного акту (Т.1 а.с.24).

Позивачем в підтвердження своїх позовних вимог надано Акт про встановлення в натурі зовнішніх меж земельної ділянки, виконаний 19.11.2011 року ТОВ «Мері-інвест». Відповідно до вказаного Акту, межі земельної ділянки закріплені в натурі (на місцевості) тимчасовими межовими знаками в кількості 27 штук у відповідності з абрисом меж, що додається до цього акту. Примітка: точку № 25 (межовий знак) встановити неможливо, так як встановленню перешкоджає будівля суміжника (АДРЕСА_2). Додатком до даного Акту є Абрис відновлення меж земельної ділянки гр. ОСОБА_6 в АДРЕСА_1, в якому позначено частини земельної ділянки позивача, які перебувають в користуванні відповідача (Т.1 а.с.29,30,31).

Представник позивача суду пояснив, що відповідачі здійснили самозахват земельної ділянки позивача, здійснили будівництво свого будинку на спільній межі між домоволодіннями позивача і відповідача, фактично половина будинку знаходиться на території земельної ділянки позивача. Крім того, сарай відповідачів, теж, знаходиться на земельній ділянці позивача, постійно існує спір з приводу користування земельними ділянками. З наданих позивачем Актів та абрисів вбачається, що фактичні розміри земельної ділянки, що перебуває в користуванні позивача не відповідає розмірам вказаним в державному акті на право власності на земельну ділянку ОСОБА_6 Позивач вважає, що відповідачі грубо порушили його право власності на землю, створюють постійні перешкоди в користуванні земельною ділянкою, а тому слід усунути ці перешкоди, шляхом знесення частини будинку та сараю, належних ОСОБА_5

Відповідачі , заперечуючи позов, суду пояснили, що будинок за адресою вул.. Жовтнева №86 побудований в 1960-х роках і на той час перебувала земельна ділянка у позивача і в інших людей у фактичному користуванні. Зрозуміло, що при приватизації земельних ділянок сталася помилка, ніякого самозахвату не було. Позивач отримав у власність земельну ділянку в 2000 році, а будівлі відповідачів було зведено значно раніше. Ніяких перешкод в користуванні земельною ділянкою позивачу не чиняться.

При вирішенні даного спору, судом було призначено земельно-технічну експертизу. На вирішення експертів КНДІСЕ було поставлено судом з урахуванням думки позивача та інших учасників судового процесу ряд питань та за результатами судової земельно-технічної експертизи від 23.06.2014 року зроблено експертний висновок: 1) фактичний розмір (площа) земельної ділянки розташованої за адресою: АДРЕСА_1 не відповідає відомостям (площі,конфігурації), що містяться в державному акті на право приватної власності на землю ОСОБА_6 (серія ІІ-КВ№002489), загальною площею 0,6580 га,з них: земельна ділянка з цільовим призначенням:для ведення особистого підсобного господарства-0,4080га,для будівництва та обслуговування жилого будинку та господарських споруд-0,2500га.,зображено в додатку №2, №3 до висновку; 2) фактичний розмір (площа) земельної ділянки співвласників: ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_2, розташованої за адресою: АДРЕСА_2 не відповідає відомостям (площі,конфігурації), що містяться в державному акті на право приватної власності на землю ОСОБА_3, ОСОБА_2, ОСОБА_4 (серія ЯЙ № 907253) земельна ділянка з цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства,площею 0,3501 га,та відомостям в державному акті на право приватної власностї на землю ОСОБА_3, ОСОБА_2, ОСОБА_8 (серії ЯЙ № 907252), земельна ділянка з цільовим призначенням для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, площею 0,2500 га, зображено в додатку №2,№3,№4 до висновку; 3) існує накладання державних актів на право приватної власності земельної ділянки,яка належить ОСОБА_6 на земельну ділянку,яка належить співвласникам: ОСОБА_3,ОСОБА_4,ОСОБА_2 Накладання описано в дослідницькій частині висновку та зображено в додатку №1,№2 до висновку; 4) житловий будинок АДРЕСА_2 розташованій на земельній ділянці, яка належить співвласникам: ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_2, та знаходиться за межами земельної ділянки, яка відповідно до державного акту на право приватної власності належить ОСОБА_6;5) на території земельної ділянки ОСОБА_6 відсутні будь-які інші споруди, які йому не належать та не перебувають в його користіванні; 6) криниця розташована на земельній ділянці,яка згідно державного акту на право приватної власності належить,як ОСОБА_6, так і згідно державного акту на право приватної власності належить співвласникам:ОСОБА_3,ОСОБА_4,ОСОБА_2, яка зображена в додатку №2 до висновку під «№5». Зазначене випливає з матеріалів судвої земельно-технічної експертизи (Т.1 а.с. 166-181).

Відмовляючи в позові, суд виходив з наступного.

Відповідно до ч.1 ст. 103 ЗК України власники та землекористувачі ділянок повинні обирати такі способи використання земельних ділянок відповідно до їх цільового призначення, при яких власникам, землекористувачам сусідніх земельних ділянок завдається найменше незручностей.

Однак, позивачем не надано жодного належного доказу в підтвердження своїх позовних вимог, оскільки два акти про обмір земельної ділянки і про встановлення в натурі зовнішніх меж земельної ділянки, виконані на замовлення позивача в листопаді 2011 року, відповідно, Острійківською сільською радою і ТОВ «Мері-інвест», ніяким чином не спростовують висновки судової земельно-технічної експертизи, згідно якої встановлено, що на території земельної ділянки позивача відсутні будь-які інші споруди, які йому не належать та не перебувають в його користуванні, а житловий будинок АДРЕСА_2 розташованій на земельній ділянці, який на час дослідження належав належить співвласникам: ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_2, та знаходиться за межами земельної ділянки, яка відповідно до державного акту на право приватної власності належить ОСОБА_6 Таким чином, оскільки встановлено, що будинок і інші споруди відповідача ОСОБА_5 не перебувають на території позивача, - то дане вказує на безпідставність і не аргументованість позовної вимоги про усунення перешкод в користуванні земельною ділянкою, шляхом знесення частини будинку і сараю.

Щодо позовної вимоги про стягнення моральної шкоди з відповідачів, то, слід зазначити, що ОСОБА_1 не є правонаступником свого батька ОСОБА_9 в даній частині позовних вимог, а щодо спричинення відповідачами йому особисто моральної шкоди, позивачем не доведено і не надано жодного доказу чи пояснення з даного приводу.

Відповідно до ч.1ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень. Згідно ч.2 ст.59 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Таким чином, в судовому засіданні не знайшов підтвердження факт спричинення позивачу перешкод в користуванні належною йому земельною ділянкою.

Суд, оцінюючи подані докази в їх сукупності, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи, дійшов висновку, що заявлені позивачем вимоги не підлягають до задоволення. Позивачем не надано жодних належних та допустимих доказів, надавши належну правову оцінку яким, суд мав би можливість дійти обґрунтованого висновку про задоволення позову. Позивач скористався своїм правом на судовий захист, однак його позиція не знайшла свого підтвердження в ході судового розгляду даної справи.

На підставі викладеного та керуючись ст.103 ЗК України, ст.ст. 10,59,60,88,212-215, 296 ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В :

В задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 третя особа : Острійківська сільська рада у Білоцерківському районі про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою - відмовити.

Рішення суду може бути оскаржене до Апеляційного суду Київської області через Білоцерківський міськрайонний суд шляхом подачі апеляційної скарги в 10-денний строк з дня його проголошення .

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Повний текст рішення виготовлено 10.03.2015 року.

Суддя О. Я. Ярмола