Ухвала

іменем україни

25 листопада2015 року м. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

Леванчука А.О., Мазур Л.М., Писаної Т.О.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 та ОСОБА_8 про зобов'язання вчинити дії, за касаційною скаргою ОСОБА_6 на рішення Личаківського районного суду м. Львова від 01 квітня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Львівської області від 10 вересня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У січні 2015 року ОСОБА_4 звернувся до суду з указаним позовом, в якому просив зобов'язати відповідачів протягом одного місяця придбати йому окрему однокімнатну квартиру в будь-якому районі м. Львова.

Свої вимоги обґрунтував тим, що рішенням Личаківського районного суду м. Львова від 05 серпня 2014 року задоволено позов відповідачів і припинено його право власності на 1/5 частину квартири АДРЕСА_1 з виплатою компенсації в сумі 229 426 грн, знято з реєстрації та фактично виселено із вказаної квартири. Вважає, що його було позбавлено конституційного права на житло з вини відповідачів, а тому таке право підлягає відновленню за їх рахунок.

Рішенням Личаківського районного суду м. Львова від 01 квітня 2015 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Львівської області від 10 вересня 2015 року, відмовлено у задоволенні позову.

У касаційній скарзі ОСОБА_6, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати ухвалу апеляційного суду в частині відхилення його апеляційної скарги та ухвалити в цій частині нове рішення, яким змінити рішення суду першої інстанції в частині розподілу судових витрат.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до ч. 3 ст. 332 ЦПК України суд касаційної інстанції відхиляє касаційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо відсутні підстави для його скасування.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів вважає, що касаційну скаргу необхідно відхилити, а оскаржувані судові рішення залишити без змін.

Вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд першої інстанції, з яким погодився й апеляційний суд, дійшов правильного висновку, що вимога відповідача відшкодувати йому судові витрати, понесені на оплату правової допомоги не підлягає задоволенню.

Відповідно до ст. 1 Закону України від 20 грудня 2011 року «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах» встановлено, що розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних справах, в яких така компенсація виплачується стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, іншою стороною, не може перевищувати 40 відсотків встановленої законом мінімальної заробітної плати у місячному розмірі за годину участі особи, яка надавала правову допомогу у судовому засіданні, під час вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням та під час ознайомлення з матеріалами справи в суді, що визначається у відповідному судовому рішенні.

З матеріалів справи вбачається, що ні в суді першої інстанції, ні в апеляційному суді скаржником не надано жодного розрахунку вартості наданих правових послуг з зазначенням кількості годин, які затратив адвокат для надання конкретної правової допомоги у даній справі, що не дає можливості перевірити відповідність визначеної суми граничному розміру компенсації, передбаченому ст. 1 Закону України «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах», а тому суди дійшли вірного висновку про відсутність достатніх підстав для проведення розподілу судових витрат та стягнення зазначених відповідачем витрат.

Вказаний висновок судів відповідає встановленим обставинам справи та вимогам закону.

Наведені у касаційній скарзі доводи висновків судів не спростовують.

Таким чином, підстав для скасування оскаржуваних судових рішень немає, а тому їх необхідно залишити без змін, а касаційну скаргу - відхилити.

Керуючись ст. 332 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_6 відхилити.

Рішення Личаківського районного суду м. Львова від 01 квітня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Львівської області від 10 вересня 2015 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Колегія суддів:А.О. Леванчук Л.М. Мазур Т.О. Писана