Справа № 541/31/15-ц
Провадження №2/541/218/2015
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

03 березня 2015 року Миргородський міськрайонний суд Полтавської області в складі:

головуючого - судді Сидоренка Ю.В.

при секретарі - Кійченко Т.Г.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Миргороді цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Державного підприємства «Миргородське лісове господарство» про визнання незаконними та скасування наказів про застосування дисциплінарних стягнень, треті особи ОСОБА_2, ОСОБА_3

в с т а н о в и в :

12 січня 2014 року ОСОБА_1 звернувся до Миргородського міськрайонного суду Полтавської області з позовом до ДП «Миргородське лісове господарство». В позовній заяві посилався на те, що з 10 грудня 2007 року працював у відповідача на посаді лісничого Комишнянського лісництва. 27 вересня 2013 року відповідно до наказу № 220 «Про результати перевірки стану охорони праці підприємства» за невиконання своїх посадових обов'язків з питань охорони праці та безконтрольність за своїми підлеглими щодо дотримання ними нормативно-правових актів з питань охорони праці йому оголошено догану. 9 січня 2014 року відповідно до наказу № 22 «Про невиконання планів з реалізації новорічних ялинок» за невиконання плану з реалізації новорічних ялинок та невідповідальне відношення до своїх службових обов'язків йому оголошено догану. 8 травня 2014 року відповідно до наказу № 147 «За незадовільну роботу Комишнянського лісництва по догляду за лісовими культурами» за слабкий контроль за своїми підлеглими йому оголошено догану. Ці накази ним не оскаржувались, оскільки йому не було роз'яснено право та порядок їх оскарження, хоча при ознайомленні з наказами він в письмовій формі вказував, що з ними не згоден.

12 серпня 2014 року наказом № 82-к його було звільнено з роботи відповідно до п.3 ст.40 КЗпП України у зв'язку з систематичним невиконанням своїх обов'язків без поважних причин. Він оскаржив своє звільнення до суду і під час розгляду справи, 13 жовтня 2014 року, йому було роз'яснено, що він має право на оскарження вищевказаних наказів про застосування до нього дисциплінарних стягнень. З цих підстав просив поновити строк позовної давності на оскарження вказаних наказів, визнавши що він пропущений з поважних причин.

Крім указаних вище наказів, які були підставою для звільнення його з роботи, відносно нього застосовані дисциплінарні стягнення наказом № 100 від 12.03.2014 року «Про незадовільне відношення до роботи», яким йому оголошено догану, наказом № 153 від 19.05.2014 року «Про результати перевірки Миргородської міжрайонної прокуратури» - оголошено догану, наказом № 153 від 19.05.2014 року «Про результати перевірки Миргородської міжрайонної прокуратури» - оголошено «вказати».

Всі зазначені накази позивач вважає незаконними з тих підстав, що в них викладені обставини, які не відповідають дійсним обставинам виконання ним своїх посадових обов'язків або безпосередньо його не стосуються, було порушено строк для застосування дисциплінарного стягнення та процедура застосування дисциплінарного стягнення. На цих підставах позивач просив: визнати незаконними та скасувати накази директора Державного підприємства «Миргородське лісове господарство» від 27.09.2013 року № 220 «Про результати перевірки стану охорони праці підприємства», від 09.01.2014 року № 22 «Про невиконання планів з реалізації новорічних ялинок», від 08.05.2014р. № 147 «За незадовільну роботу Комишнянського лісництва по догляду за лісовими культурами», від 12.03.2014 року № 100 «Про незадовільне відношення до роботи», від 19.05.2014 року № 153 «Про результати перевірки Миргородської міжрайонної прокуратури», в частинах, відповідно до яких йому оголошено догану, та наказ директора ДП «Миргородське лісове господарство» від 19.05.2014 року № 153 «Про результати перевірки Миргородської міжрайонної прокуратури» в частині, відповідно до якої йому оголошено «вказати».

В судовому засіданні позивач свої позовні вимоги підтримав повністю з мотивів, викладених у позовній заяві та наданих ним письмових поясненнях до позовної заяви (а.с.77-85), просив їх задовольнити. Пояснив, що при ознайомленні з наказами про накладення на нього дисциплінарних стягнень він висловлював свою незгоду з ними, в т.ч. в письмовому вигляді, і вважав що цього достатньо для зняття стягнення, оскільки про можливість оскарження цих наказів у судовому порядку йому не було відомо і дізнався він про таку можливість тільки під час розгляду судом його позову про поновлення на роботі. Стверджував, що будь-яких порушень трудової дисципліни з його боку не було, а оголошення доган не має законного підґрунтя і є наслідком неприязних стосунків, що склалися між ним та керівником підприємства.

Представник позивача адвокат ОСОБА_4 (а.с.27-29) в судовому засіданні просив поновити строк на оскарження наказів про накладення дисциплінарних стягнень на позивача з тих підстав що при їх винесенні останньому не було роз'яснено право та порядок їх оскарження і про можливість їх оскарження до суду він дізнався лише 13 жовтня 2014 року під час розгляду судом справи про його поновлення на роботі та задовольнити позовні вимоги з підстав, викладених у позовній заяві та з огляду на показання свідків ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, які вони дали у судовому засіданні про обставини, що були підставою для видання наказів № 147 від 8 травня 2014 року № 100 від 12.03.2014р. та № 220 від 27.09.2013 року, та письмових доказів про відсутність вини позивача у невиконанні плану з реалізації новорічних ялинок, за що на нього було накладене дисциплінарне стягнення наказом № 22 від 09.01.2014р.

Представник відповідача Голощепов І.В., що діє на підставі довіреності (а.с. 26) в судовому засіданні позов не визнав, просив у його задоволенні відмовити за безпідставністю позовних вимог та порушенням позовної давності. Підтримав направлене до суду заперечення на позов (а.с.31-32) та пояснив, що позивач дійсно працював у ДП «Миргородське лісове господарство» на посаді лісничого Комишнянського лісництва, та були зафіксовані випадки порушення ним вимог законодавства про працю, за що на нього були накладені дисциплінарні стягнення у виді догани наказами від 27.09.2013р. № 220, від 09.01.2014р. № 22, від 08.05.2014р. № 147, з якими позивач був ознайомлений у встановленому порядку, при цьому діючим законодавством про працю не передбачений обов'язок власника або уповноваженого ним органу роз'яснювати особі, на яку накладається дисциплінарне стягнення, порядок його оскарження. Вважав, що в разі незгоди з наказами про застосування дисциплінарного стягнення позивач мав можливість дізнатись про строки і порядок їх оскарження звернувшись до юрисконсульта ДП «Миргородське лісове господарство», до обов'язків якого входить надання консультацій працівникам підприємства, але цього не зробив, отже строк звернення до суду пропущений ним без поважних причин. Також повідомив, що наказом № 100 від 12.03.2014р. дисциплінарне стягнення до позивача не застосовувалось і він взагалі не стосується позивача, а наказом № 153 від 19.05.2014р. позивачу вказано на неналежне виконання своїх службових обов'язків в ході розгляду справ про адмінправопорушення але дисциплінарне стягнення на нього не накладалось.

Треті особи ОСОБА_2 та ОСОБА_3 в судове засідання не з'явились, про час і місце судового розгляду повідомлені належним чином (а.с.22, 25, 38).

Заслухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, свідків, вивчивши та проаналізувавши матеріали справи в їх сукупності, суд приходить до наступних висновків.

У відповідності з ч.1 ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

У відповідності з ч.ч.1, 2 ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі.

На підставі наданих сторонами доказів судом встановлено, що позивач працював у Державному підприємстві «Миргородське лісове господарство» з 25.09.2007р. на посаді в.о. лісничого Комишнянського лісництва, а з 10.12.2007р. по 13.08.2014р. - лісничим Комишнянського лісництва. Згідно наказу № 82-К від 12 серпня 2014 року позивач був звільнений 13 серпня 2014 року з роботи за систематичне невиконання обов'язків, покладених трудовим договором, п.3 ст.40 КЗпП України. Вказане підтверджується копією трудової книжки позивача (а.с.8) та копіями наказів про прийняття та звільнення з роботи (а.с.9, 15).

Наказом № 220 від 27 вересня 2014 року «Про результати перевірки стану охорони праці підприємства» позивачу оголошено догану за невиконання своїх посадових обов'язків з питань охорони праці та безконтрольність за своїми підлеглими щодо дотримання ними нормативно-правових актів з питань охорони праці (а.с.10) на підставі акту перевірки ДП «Миргородський лісгосп» від 12 вересня 2013 року, складеного головним спеціалістом сектору внутрішнього аудиту Степанюком А.М. та головним спеціалістом сектору лісовідновлення Грушицьким А.Б. Полтавського обласного управління лісового та мисливського господарства (а.с.57-60). У вказаному акті зазначені порушення вимог охорони праці, виявлені під час перевірки, в т.ч. і у Комишнянському лісництві, які в подальшому наведені у тексті наказу, яким за вказані порушення ряду посадових осіб підприємства, в т.ч. позивачу, оголошено догану. Вказаний наказ зареєстрований у журналі реєстрації доган ДП «Миргородське лісове господарство» (а.с.50). Позивач визнає, що був ознайомлений з вказаним наказом одразу після його видання, що підтверджується і наданими у судовому засіданні показаннями свідка ОСОБА_7 Не погоджуючись в цілому з зазначеними актом та наказом, позивач у своїх письмових поясненнях фактично визнає частину порушень, зокрема: відсутність вказівних знаків знаходження вогнегасників, відсутність плафонів на лампах розжарювання, недоукомплектований пожежний щит первинними засобами пожежогасіння, відсутність на боксах автогаражів табличок з зазначенням класу пожежної безпеки та визначенням відповідального по ньому, ангар для зберігання лісопродукції потребує ремонту (повалений дах), відсутність на кранові ККС-Ф-2 звукового сигналу, кінцевика обмежувача руху, захисний кожух привода двигуна аспіраційної системи потребує ремонту, посилаючись на те, що це сталося через ненадання відповідних матеріалів лісгоспом, проте доказів звернення до керівництва підприємства із заявками про надання необхідних матеріалів позивачем не надано і вимоги про витребування цих доказів судом ним не заявлялись. Крім того, позивач визнає існування і інших порушень, зокрема, що на естакаді направляючий колесовідбійний пристрій не відповідає вимогам Правил, в боксі № 7 трапики оглядової ями потребують ремонту, кранівник при перенесенні вантажів працював без захисної каски, на транспортері подачі деревини в цех захист привідного механізму потребує ремонту, сидіння верстатника потребує ремонту, лісозаготівельна бригада не забезпечена технологічною картою розробки лісосіки, лісозаготівельна бригада працює без захисних касок, зазначаючи, що вказані недоліки були усунуті в той же день або в установлений термін до 12.10.2014р. Наявність на момент перевірки деяких із зазначених недоліків підтвердив у судовому засіданні і свідок ОСОБА_7

Відповідно до п.п. 3.36, 3.38, 3.39, 3.40 посадової інструкції лісничого, затвердженої директором ДП «Миргородське лісове господарство» 1 серпня 2009 року, із змістом якої позивач ознайомлений (а.с.52-56), лісничий відповідає за додержання технології виробництва та організацію праці, забезпечує нормальні, безпечні умови праці працівників лісництва, забезпечує контроль за дотриманням робітниками вимог нормативних актів з охорони праці, виробничої санітарії, пожежної безпеки, відповідає за технічну документацію по всім видам робіт. Пунктом 6.1 цієї інструкції передбачено, що лісничий є керівником і організатором роботи з охорони праці в лісництві і несе повну відповідальність за її стан. Згідно п.5.10 посадової інструкції за невиконання службових обов'язків лісничий несе дисциплінарне покарання.

Згідно вимог ст.ст. 147-149 КЗпП України за кожне порушення трудової дисципліни може бути застосовано лише одне дисциплінарне стягнення - догана або звільнення, яке застосовується власником або уповноваженим ним органом безпосередньо за виявленням проступку, але не пізніше одного місяця з дня його виявлення, не рахуючи часу звільнення працівника від роботи у зв'язку з тимчасовою непрацездатністю або перебування його у відпустці. До застосування дисциплінарного стягнення власник або уповноважений ним орган повинен зажадати від порушника трудової дисципліни письмові пояснення. При обранні виду стягнення власник або уповноважений ним орган повинен враховувати ступінь тяжкості вчиненого проступку і заподіяну ним шкоду, обставини, за яких вчинено проступок, і попередню роботу працівника. Стягнення оголошується в наказі (розпорядженні) і повідомляється працівнику під розписку.

Враховуючи встановлені обставини суд, вважає що у директора ДП «Миргородське лісове господарство» були підстави для застосування дисциплінарного стягнення до позивача і воно накладене у відповідності з вимогами КЗпП України, отже підстави для визнання незаконним та скасування наказу № 220 від 27 вересня 2013 року в частині, що стосується позивача, відсутні і у задоволенні цієї позовної вимоги слід відмовити.

Наказом № 22 від 09 січня 2014 року «Про невиконання планів з реалізації новорічних ялинок» позивачу за невиконання плану з реалізації новорічних ялинок та невідповідальне відношення до своїх службових обов'язків оголошено догану (а.с.11). Цей наказ також зареєстрований у журналі реєстрації доган ДП «Миргородське лісове господарство» (а.с.51).

Як вбачається з наданої позивачем копії наказу директора ДП «Миргородський лісгосп» від 12.12.2013 року № 209-В позивач з 11.12.2013 року по 31.12.2013 року включно перебував у черговій щорічній відпустці, а виконання обов'язків лісничого на період його відпустки було покладено на помічника лісничого ОСОБА_11 (а.с.75). Вказана обставина не заперечувалась представником відповідача. Таким чином, у період реалізації новорічних ялинок позивач був звільнений від виконання службових обов'язків та в зв'язку з відсутністю на робочому місці об'єктивно не міг впливати на процес виконання плану з реалізації новорічних ялинок, отже його вина у невиконанні цього плану і своїх службових обов'язків, а отже і у порушенні трудової дисципліни відсутня і дисциплінарне стягнення було застосоване до нього безпідставно, без урахування обставин, передбачених ст. 149 КЗпП України.

Відповідно до ст.150 КЗпП України дисциплінарне стягнення може бути оскаржене працівником у порядку, встановленому чинним законодавством (глава XV цього Кодексу).

Згідно ст.233 КЗпП України працівник може звернутися із заявою про вирішення трудового спору безпосередньо до суду в тримісячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права. Згідно пояснень позивача він ознайомився з вказаним наказом у січні 2014 року і одразу був з ним незгоден, отже саме тоді він дізнався про порушення свого права. Відповідно до п. 4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 6 листопада 1992 року № 9 «Про практику розгляду судами трудових спорів» (із змінами і доповненнями, внесеними постановами Пленуму Верховного Суду України від 1 квітня 1994 року № 4, від 26 жовтня 1995 року № 18, від 25 травня 1998 року № 15) встановлені статтями 228, 233 КЗпП строки звернення до суду застосовуються незалежно від заяви сторін. У кожному випадку суд зобов'язаний перевірити і обговорити причини пропуску цих строків, а також навести у рішенні мотиви, чому він поновлює або вважає неможливим поновити порушений строк. Якщо місячний чи тримісячний строк пропущено без поважних причин, у позові може бути відмовлено з цих підстав.

Суд вважає зазначені позивачем причини пропуску строку звернення до суду, а саме відсутність знань про можливість оскарження наказів про застосування дисциплінарних стягнень та про порядок такого оскарження, неповажними, тому що розділом 7 посадової інструкції лісничого передбачено, що він повинен знати, серед іншого, законодавство про працю. Крім того, для отримання відповідних консультацій позивач не був позбавлений можливості звернутись до фахівця у галузі права. Про наявність будь-яких інших об'єктивних непереборних обставин, які б перешкоджали йому звернутись до суду у встановлений ст.233 КЗпП України тримісячний строк позивачем не заявлено, тому суд вважає неможливим поновити порушений строк і у задоволенні вимоги про визнання незаконним та скасування наказу № 22 від 09 січня 2014 року «Про невиконання планів з реалізації новорічних ялинок» в частині, відповідно до якої позивачу оголошено догану, слід відмовити у зв'язку з пропуском строку звернення до суду.

Наказом № 147 від 8 травня 2014 року «За незадовільну роботу Комишнянського лісництва по догляду за лісовими культурами» позивачу за слабкий контроль за своїми підлеглими оголошено догану (а.с.13), яка також зареєстрована у журналі реєстрації доган ДП «Миргородське лісове господарство» (а.с.51). Підставами для застосування дисциплінарного стягнення у наказі зазначено те, що в ході проведеної 08.05.2014 року вибіркової перевірки стану ведення лісового господарства та лісокультурного виробництва по Комишнянському лісництву встановлено слідуючі недоліки:

- згідно наряду-акту виконаних робіт № 128 від 03.04.2014р. в кв.51 вид 4/1 площею 3,2 га було проведено ручне прополювання лісових культур та виплачено зарплату на суму 3372,29 грн., а фактично культури почали прополюватись лише в травні.

- згідно наряду-акту виконаних робіт № 130 та № 131 в кв.39 вид.7 площею 1,2 га та в кв.46 вид.4 площею 0,9 га був проведений догляд за лісовими культурами мотокущорізом та згрібання решток граблями, фактично рештки не згребені.

- згідно наряду-акту виконаних робіт № 132 від 30.04.2014р. в кв.86 вид.7 було проведено косіння трави в міжряддях лісових культур, фактично робота не проведена.

- під час ремонту автомобіля УАЗ підвезення людей на ділянки проводилось автомобілем ЗІЛ-130, який не оснащений для цього. Підвезення людей проводив ОСОБА_7, який не має категорії «Д», що є дозволом для виконання даної роботи.

Як показала під час судового розгляду справи свідок ОСОБА_5 вони бригадою з 5 осіб розпочали роботи з прополювання лісових культур у кв.51 в кінці квітня, потім припинили в зв'язку з тим, що пішли дощі і дополювали вже у травні 2014 року, при цьому одну смужку вони перепололи повторно без оплати в зв'язку з тим, що бур'ян під час дощу приріс, що підтверджує пояснення позивача щодо цих обставин, але не підтверджує проведення цих робіт згідно наряду-акту виконаних робіт № 128 від 03.04.2014 року, оскільки за поясненнями свідка ці документи складаються після виконання роботи, отже доказів того, що згідно вказаного наряду-акту проводились роботи на спростування зазначеного в наказі не надано.

Свідок ОСОБА_6 в судовому засіданні підтвердив, що ним 8-9 квітня 2014 року проводились у 86 кварталі підготовка площі під посадку шляхом косіння підліску, який залишився, а 24 квітня 2014 року був скошений та складений у міжряддя відповідно до технології підлісок у 39 та 46 кварталі, що підтверджує пояснення позивача та спростовує зазначені в наказі обставини про не проведення вказаних робіт.

Також з показань свідка ОСОБА_7 встановлено, що він дійсно на початку травня 2014 року перевозив працівників лісництва автомобілем ЗІЛ-130, який обладнаний для перевезення людей не у повній відповідності з вимогами Правил дорожнього руху, зокрема п.21.6 Правил, оскільки сидіння у ньому не були закріплені та не всі мали спинки.

Таким чином частково підтверджені зазначені в наказі недостатність контролю за проведенням робіт та порушення вимог охорони праці, відповідальність за стан якої та здійснення контролю за її дотриманням робітниками відповідно до згаданих вище положень посадової інструкції несе лісничий, отже наявне порушення з його боку трудової дисципліни, що може бути підставою для застосування дисциплінарного стягнення відповідно до ст.ст.147-149 КЗпП України.

З цих підстав суд приходить до висновку, що у задоволенні вимоги про визнання незаконним та скасування наказу № 147 від 8 травня 2014 року в частині, відповідно до якої позивачу оголошено догану, слід відмовити.

Щодо вимог позивача про визнання незаконними та часткове скасування наказів директора Державного підприємства «Миргородське лісове господарство» від 12.03.2014 року № 100 «Про незадовільне відношення до роботи» та від 19.05.2014 року № 153 «Про результати перевірки Миргородської міжрайонної прокуратури» суд вважає що вони задоволенню не підлягають, оскільки під час судового розгляду встановлено, що наказом № 100 від 12.03.2014 року вирішено виплатити матеріальну допомогу бухгалтеру лісгоспу ОСОБА_12 на поховання батька (а.с.43) і саме цей наказ зареєстрований в журналі реєстрації наказів (а.с.48). За поясненнями представника відповідача іншими наказами, крім наказів № 220 від 27.09.2013р., № 22 від 09.01.2014 і № 147 від 08.05.204р., дисциплінарні стягнення до позивача не застосовувались, що підтверджується і письмовим повідомленням відповідача (а.с.73). Таким чином, наказ № 100 від 12.03.2014р. не порушує трудових прав позивача і вимога про його скасування є безпідставною.

Це стосується і наказу № 153 від 19.05.2014 року (а.с.44, 47), оскільки догана цим наказом позивачу не оголошувалась а «вказати» не належить до заходів стягнення, передбачених ст. 147 КЗпП України, отже не тягне за собою ніяких правових наслідків, що настають в результаті накладення дисциплінарного стягнення, а з у рахуванням також того що відповідно до ст. 150 КЗпП України в порядку, встановленому цим Кодексом, працівником може бути оскаржене саме дисциплінарне стягнення,підстав для задоволення позовної вимоги щодо цього наказу немає.

Відповідно до ч.4 ст. 88 ЦПК України, в зв'язку з тим що позивач на підставі п.1 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» звільнений від сплати судового збору, судові витрати слід компенсувати за рахунок держави.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 88, 213-215, 294 ЦПК України, cт.ст. 147-150, 233 КЗпП України, суд

в и р і ш и в :

У позові ОСОБА_1 до Державного підприємства «Миргородське лісове господарство» про визнання незаконними та скасування в частині, відповідно до якої щодо нього застосоване дисциплінарне стягнення, наказів директора Державного підприємства «Миргородське лісове господарство» від 27.09.2013 року № 220, від 09.01.2014 року № 22, від 08.05.2014 року № 147, від 12.03.2014 року № 100, від 19.05.2014 року № 153 - відмовити.

Судовий збір по справі компенсувати за рахунок держави.

Рішення може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги протягом 10 днів з дня його проголошення через Миргородський міськрайонний суд Полтавської області до Апеляційного суду Полтавської області. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя: Ю. В. Сидоренко