провадження № 2/760/7289/15
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
30 листопада 2015 року м. Київ
Соломянський районний суд м. Києва у складі судді Шевченко Л. В.,
за участю секретаря судового засідання Бугайчука О. Р.,
за участю позивача ОСОБА_1
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу, ухвалив таке рішення.
Позиції осіб, які беруть участь у справі:
11.09.2015 позивач звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення боргу, у якому просила стягнути з відповідача суму позики у розмірі 33 000 грн. та 30% річних за користування позикою у розмірі 3 254,79 грн.
У судовому засіданні позивач зменшила позовні вимоги, оскільки при зверненні до суду з позовом допустила арифметичну помилку при проведенні розрахунку суми процентів та просила суд стягнути з відповідача суму позики у розмірі 33 000 грн. та 30% річних за користування позикою у розмірі 3 227,67 грн.
Позовні вимоги позивач обґрунтувала тим, що 15.05.2015 відповідач позичив у позивача грошові кошти у розмірі 33 000 грн., які зобов'язався повернути до 31.08.2015, про що складено відповідну боргову розписку.
За користування грошовими коштами відповідач був зобовязаний сплачувати 30 % річних від суми боргу.
Позивач зазначила, що відповідач на сьогоднішній день взяті на себе зобов'язання не виконав, на звязок не виходить та умисно переховується від неї, а тому звернулася до суду з позовом за захистом своїх порушених прав.
У судовому засіданні позивач позов підтримала і просила його задовольнити у повному обсязі.
Відповідач у судове засідання не зявився, хоча про дату, час і місце судового розгляду був повідомлений належним чином.
Відповідно до частини першої статті 224 ЦПК «у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи».
Враховуючи ці обставини та зважаючи на думку позивача, який не заперечував проти розгляду справи у відсутність відповідача, суд визнав можливим провести заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів.
Заслухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, зясувавши обставини справи, всебічно, повно, обєктивно та безпосередньо дослідивши наявні у справі докази, суд
Відповідно до розписки від 15.05.2015 ОСОБА_2 позичив у ОСОБА_1 грошові кошти у сумі 33 000 грн. та зобовязався повернути позику та 30 % річних від суми боргу у строк до 31.08.2015 включно шляхом перерахування грошових коштів на картковий рахунок ОСОБА_1 (а.с. 4).
18.08.2015 та 21.08.2015 позивач на адресу відповідача направила листи з вимогою виконати зобовязання, яке виникло з боргової розписки від 15.05.2015 (а.с. 5-7). Відповіді на листи позивач не отримала.
Встановивши усі обставини справи та здійснивши загальну оцінку доказів, суд дійшов висновку, що позовні вимоги належить задовольнити повністю з таких підстав.
Згідно з статтею 1046 ЦК «за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність іншій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.
Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками».
Договір позики є одностороннім договором, оскільки після укладення цього договору всі обовязки за ним, у тому числі повернення предмета позики або визначеної кількості речей того ж роду та такої ж якості, несе позичальник, а позикодавець набуває за цим договором тільки права.
Відповідно до частини другої статті 1047 ЦК «на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей».
Отже, письмова форма договору позики з огляду на його реальний характер є доказом не лише факту укладення договору, але й факту передачі грошової суми позичальнику.
Частина перша статті 1049 ЦК визначає, що за договором позики позичальник зобовязаний повернути суму позики у строк та в порядку, що передбачені договором.
Таким чином, розписка як документ, що підтверджує боргове зобовязання, має містити умови отримання позичальником у борг із зобовязанням її повернення та дати отримання коштів.
Зазначений правовий висновок зроблений Верховним Судом України у постанові від 11.11.2015 у цивільній справі № 6-1967цс15 та відповідно до вимог статті 360-7 ЦПК враховується судом при вирішенні цієї справи.
Суд встановив, що розписка, надана ОСОБА_2, містить вказівку на отримання грошової суми у розмірі 33 000 грн. у борг, умови отримання позики під проценти у розмірі 30 % річних, зобовязання її повернути до 31.08.2015 та дату отримання позики 15.05.2015.
Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК «позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України».
З боргової розписки від 15.05.2015 випливає, що розмір процентів за користування грошовими коштами становить 30 % річних від суми боргу.
Отже, зазначена розписка є належним доказом, що підтверджує боргове зобовязання, а правовідносини, які виникли між сторонами, є правовідносинами, що виникли з договору позики.
З матеріалів справи випливає, що відповідач зобовязаний був повернути грошові кошти за розпискою до 31.08.2015 включно, однак станом на 10.09.2015, відповідач зобовязання не виконав.
Оскільки сторони у розписці визначили суму процентів, яка підлягає стягненню за користування грошових коштів, з відповідача належить стягнути 30 % річних від суми боргу за період з 15.05.2015 по 10.09.2015 у розмірі 3 227,67 грн., з розрахунку:
33 000 грн. х 30%/365 дн. х 119 дн. = 3 227,67 грн.
З урахуванням викладеного суд робить висновок про необхідність захистити порушені права позивача в обраний ним спосіб судового захисту, що відповідає статті 16 ЦК.
Зважаючи на обставини справи, досліджені у судовому засіданні докази та системний аналіз положень чинного законодавства України, суд дійшов висновку про задоволення позову повністю.
Розподіляючи судові витрати відповідно до статті 88 ЦПК, суд зазначає, що з відповідача належить стягнути на користь позивача судовий збір в розмірі 487,20 грн.
Керуючись статтями 1046, 1047, 1048, 1049 ЦК, статтями 1, 4-11, 18, 57-66, 74, 79, 88, 157-196, 208, 209, 212-215, 218, 223, 224-226, 360-7 ЦПК, суд
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу задовольнити повністю.
Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене відповідачем у загальному порядку.
Рішення може бути оскаржене позивачем до Апеляційного суду міста Києва через Соломянський районний суд м. Києва шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Л. В. Шевченко