АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження№22ц/790/1626/15 Головуючий 1 інстанції - ПроценкоЛ.Г.
Справа № 642/2519/14-ц Доповідач -Коровін С.Г.
Категорія: - договірні
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 березня 2015 року судова колегія судової палати з цивільних справ апеляційного суду Харківської області в складі :

Головуючого: - Коровіна С.Г.

Суддів : - Коваленко І.П.

Довгаль А.П.

При секретарі: - Чабан А.В.

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Харкові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_5 на рішення Ленінського районного суду м. Харкова від 12 грудня 2014 року по справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» до ОСОБА_5 про стягнення суми заборгованості за кредитним договором, -

В С Т А Н О В И Л А :

У березні 2014 року Публічне акціонерне товариство «Дельта Банк» звернулося до Ленінського районного суду з позовною заявою до ОСОБА_5, в якій просило стягнути з неї заборгованість за кредитним договором № 3053, МФО 380236 від 10 серпня 2011 року, укладений між ОСОБА_5 та Публічним акціонерним товариством «Дельта Банк».

В обґрунтування позовних вимог ПАТ «Дельта Банк» посилалось на те, що 10.08.2011 року між ОСОБА_5 та ПАТ «Дельта Банк» було укладено договір №004-20506-100811, за яким позивач надав кредит відповідачу шляхом відкриття відновлювальної відкличної кредитної лінії в загальному розмірі 10 000 грн. із самостійних розрахуванням банком ліміту кредитної лінії. Комісії за кредитним договором були визначені в тарифах на обслуговуванні платіжних карток в пунктах 1.7, 1.8, 2.2, 4.4 (а.с. 5-12)

За розрахунком заборгованості, наданим позивачем, у ОСОБА_5 за кредитним договором станом на 15.01.2014 року виникла заборгованість в розмірі 14 312 грн. 96 коп., яка складається з 7 679 грн. 74 коп. тіла кредиту, 2 295 грн. 76 коп. простроченого тіла кредиту, 4 337 грн. 46 коп. заборгованості за комісіями.

В судовому засіданні суду першої інстанції відповідачка ОСОБА_5 позов визнала частково на суму 3 087 грн. та зазначила, що вона укладала договір кредиту та щомісячно, при отримання пенсії в відділенні банку сплачувала %, що складало 530 грн. і зазначено у договорі тому кредит нею сплачено ще в 2012 році. В судове засідання суду першої інстанції не з'явилася, причини неявки суду не повідомила.

Рішенням Ленінського районного суду м. Харкова від 12 грудня 2014 року позов ПАТ «Дельта Банк» до ОСОБА_5 про стягнення суми заборгованості за кредитним договором задоволено. Стягнуто з ОСОБА_5 на користь ПАТ «Дельта Банк» заборгованість у розмірі 14 312 грн. 96 коп.(яка складається з 7 679 грн. 74 коп. тіла кредиту, 2 295 грн. 76 коп. простроченого тіла кредиту, 4 337 грн. 46 коп. заборгованості за комісіями)

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції відповідачка ОСОБА_5 просила його скасувати в частині стягнення з неї на користь ПАТ «Дельта Банк» заборгованість за кредитним договором у розмірі 14 312 грн. 96 коп. (яка складається з 7 679 грн. 74 коп. тіла кредиту, 2 295 грн. 76 коп. простроченого тіла кредиту, 4 337 грн. 46 коп. заборгованості за комісіями).; дати можливість скористатися пропозицією ПАТ «Дельта Банк» від 19.12.2014 року, щодо перегляду умов виконання зобов'язань за кредитним договором №004-20506-100811 від 10.08.2011 року, вважаючи її низьку платоспроможність скасувати стягнення 2 295 грн. 76 коп. простроченого тіла кредиту та 4 337 грн. 46 коп. заборгованості за комісіями, залишаючи до стягнення 7 679 грн. 74 коп. тіла кредиту; дати можливість виплачувати стягнення суми заборгованості за кредитним договором №004-20506-100811 від 10.08.2011 року на користь ПАТ «Дельта Банк» у розстрочку у мінімально можливому щомісячному розмірі; назначити перевірку руху коштів по рахунку стосовно кредитного №004-20506-100811 від 10.08.2011 року між ОСОБА_5 та ПАТ «Дельта Банк» та дати оцінку правомірності дій ПАТ «Дельта Банк» стосовно протиправного списання 500 грн. з рахунку клієнта.

Заслухавши доповідача, апелянта, її представника, перевіривши обставини справи колегія вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Статтею 1054 ЦК передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти ( кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що 10.08.2011 року між ОСОБА_5 та ПАТ «Дельта Банк» було укладено договір №004-20506-100811, за яким позивач надав кредит відповідачу шляхом відкриття відновлювальної відкличної кредитної лінії в загальному розмірі 10 000 грн. із самостійних розрахуванням банком ліміту кредитної лінії. Комісії за кредитним договором були визначені в тарифах на обслуговуванні платіжних карток в пунктах 1.7, 1.8, 2.2, 4.4 (а.с. 5-12)

За розрахунком заборгованості, наданим позивачем, у ОСОБА_5 за кредитним договором станом на 15.01.2014 року виникла заборгованість в розмірі 14 312 грн. 96 коп., яка складається з 7 679 грн. 74 коп. тіла кредиту, 2 295 грн. 76 коп. простроченого тіла кредиту, 4 337 грн. 46 коп. заборгованості за комісіями (а.с.15-16).

Згідно зі ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цих Кодексів, інших актів цивільного законодавства.

Відповідно до ст.610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання), а ст.611 ЦК передбачено, що у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Судом першої інстанції встановлено, що свої зобов'язання за кредитним договором ОСОБА_5 належним чином не виконувала і станом на 15.01.2014 року у неї виникла заборгованість за кредитним договором на загальну суму 14312,96 грн.

Ця заборгованість складається з тіла кредиту - 7679,74 коп.; простроченого тіла кредиту 2295,76 грн.; заборгованості по комісії - 4337,46 коп. Зазначена заборгованість відповідача підтверджується розрахунком наданим позивачем, який відповідачем в суді першої інстанції та в апеляційному суді не спростований.

В судовому засіданні відповідач не заперечує укладення договору та визнає заборгованість по тілу кредиту.

Згідно до ч.1 ст.1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Відповідно до ч. 1 ст. 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Якщо позичальник своєчасно не повернув речі, визначені родовими ознаками, він зобов'язаний сплатити неустойку відповідно до статей 549-552 цього Кодексу, яка нараховується від дня, коли речі мали бути повернуті, до дня їх фактичного повернення позикодавцеві, незалежно від сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

Відповідач у встановленому законом порядку кредитний договір не оспорив. Підстав зменшувати суму заборгованості колегія не вбачає.

Відповідно до п.3.3 договору, укладеному між сторонами клієнт зобов'язаний здійснювати оплату вартості послуг, які надаються банком при здійснені розрахунково-касового обслуговування рахунку, в розмірі, строки та порядку, визначені Правилами та Тарифами.

Відповідно до ч.1ст.625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Посилання відповідача на незначну пенсію, відсутність інших доходів та хворобу не є підставою для зменшення муми заборгованості за кредитом.

Посилання апелянта на те, щоб суд надав їй можливість скористатися пропозицією ПАТ «Дельта Банк» від 19.12.2014 року (а.с.145) не можуть бути враховані судом, оскільки знаходяться за межами питання, яке вирішував суд першої інстанції і переглядає апеляційний суд. Згідно ст.303 ЦПК України Під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції. Апеляційний суд досліджує докази, які судом першої інстанції були досліджені з порушенням встановленого порядку або в дослідженні яких було неправомірно відмовлено, а також нові докази, неподання яких до суду першої інстанції було зумовлено поважними причинами.

Зазначені в листі обставини судом першої інстанції не розглядалися і ці питання можливо вирішувати сторонам договору за межами судового розгляду справи.

Судом першої інстанції встановлено, що за заявою ОСОБА_5 до позивача 07.06.3012 року помилково зараховані на її рахунок кошті в розмірі 500 грн. були списані з кредитного рахунку. ОСОБА_5 в суді першої інстанції такі дії працівників банку не оскаржила, суд ці обставини не перевіряв і рішення з цього питання не ухвалював.

Рішення суду першої інстанції відповідає вимогам закону і наданим сторонами доказам. Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують.

Враховуючи вищезазначене, суд приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Колегія погоджується з рішенням суду і відхиляє апеляційну скаргу.

Керуючись ст. 303, 304, 307, 308, 313, 314, 315, 317, 319 ЦПК України судова колегія ,-

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_5 відхилити.

Рішення Ленінського районного суду м. Харкова від 12 грудня 2014 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили негайно і може бути оскаржена безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий -

Судді -