Номер провадження: 22-ц/785/5924/15
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
Доповідач Артеменко І. А.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15.07.2015 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області в складі:

головуючого Артеменка І.А.,

суддів Суворова В.О.,

ОСОБА_2,

при секретарі Павлючук Ю.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на ухвалу Приморського районного суду м. Одеси від 07 травня 2015 року про справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» до ОСОБА_3, третя особа: ОСОБА_4 про визнання правочину недійсним та витребування майна з чужого незаконного володіння,-

встановила:

У травні 2015 року позивач ОСОБА_5 акціонерне товариство «Державний ощадний банк України» (далі Банк) звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3, третя особа: ОСОБА_4 про визнання правочину недійсним та витребування майна з чужого незаконного володіння.

Також позивач надав до суду заяву про забезпечення позову, в якій просив накласти арешт на квартиру АДРЕСА_1.

Свої вимоги Банк обґрунтовує тим, що 27.06.2008 року між ПАТ «Державний ощадний банк України» та ОСОБА_6 було укладено кредитний договір № 2382-н, відповідно до якого Банк надав останній кредит в розмірі 1155000 грн. зі сплатою відсотків у розмірі 19,5 % річних строком до 27.06.2018 року.

В забезпечення умов виконання кредитного договору між Банком та ОСОБА_7 було укладено іпотечний договір, відповідно до якого в іпотеку АТ «Ощадбанк» було передано квартиру АДРЕСА_2, загальною площею 88,6 кв.м..

Рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 27.01.2014 року позов Банка задоволено та звернуто стягнення на предмет іпотеки в рахунок погашення заборгованості. Однак в подальшому зясувалось що запис про іпотеку було скасовано за підробленим рішенням суду від 08.04.2013 року, та ОСОБА_7 26.03.2015 року продав вказану квартиру ОСОБА_3.

Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 07 травня 2015 року заяву Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» задоволено. Накладено арешт на квартиру АДРЕСА_1, яка належить ОСОБА_3.

Не погоджуючись з зазначеною ухвалою, ОСОБА_3 подав до суду апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу суду скасувати, у задоволенні заяви про накладення арешту відмовити, посилаючись на порушення судом норм права.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши суддю-доповідача, який доповів зміст ухвали, яка оскаржена, доводи апеляційної скарги та заяви, межі, в яких повинні здійснюватись перевірка ухвали, встановлюватися обставини і досліджуватися докази, вислухавши думку учасників процесу, колегія суддів вважає необхідним апеляційну скаргу відхилити, з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 п. 1 ст. 312 ЦПК України, розглянувши скаргу на ухвалу суду першої інстанції, апеляційний суд відхиляє скаргу і залишає ухвалу без змін, якщо судом першої інстанції постановлено ухвалу з додержанням вимог закону.

Забезпечуючи позов шляхом накладення арешту на квартиру АДРЕСА_1, яка належить ОСОБА_3, суд першої інстанції виходив з того, що невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Колегія суддів погоджується з зазначеним висновком суду з наступних підстав.

Згідно ч. 1 та ч. 3 ст. 151 ЦПК України суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, може вжити, передбачені цим Кодексом, заходи забезпечення позову. Забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Відповідно до ст. 152 ЦПК України види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Відповідно до розяснень, які містяться в п. 1 та п. 4 постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22 грудня 2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», за змістом п. 1 ст. 151 ЦПК України єдиною підставою для забезпечення позову є відповідне клопотання у формі мотивованої заяви будь-якої з осіб, котрі беруть участь у справі. При цьому, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; зясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

З матеріалів справи вбачається, що 05.05.2015 року Банк звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3, третя особа: ОСОБА_4 про визнання правочину недійсним та витребування майна з чужого незаконного володіння.

Одночасно представником Банку було заявлено клопотання про забезпечення позову шляхом накладення арешту на квартиру АДРЕСА_2, загальною площею 88,6 кв.м..

Судом також було встановлено, що 27.06.2008 року між ПАТ «Державний ощадний банк України» та ОСОБА_6 було укладено кредитний договір № 2382-н відповідно до якого Банк надав останній кредит в розмірі 1155000 грн. зі сплатою відсотків у розмірі 19,5 % річних строком до 27.06.2018 року.

В забезпечення умов виконання кредитного договору між Банком та ОСОБА_7 було укладено іпотечний договір, відповідно до якого в іпотеку АТ «Ощадбанк» було передано квартиру АДРЕСА_2, загальною площею 88,6 кв.м.

27.06.2008 року було накладено заборону відчуження зазначеної квартири.

У звязку з невиконанням умов кредитного договору рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 27.01.2014 року позовні вимоги Банка задоволено та звернуто стягнення на предмет іпотеки в рахунок погашення заборгованості.

Однак в подальшому зясувалось, що запис про іпотеку було скасовано за підробленим рішенням суду від 08.04.2013 року, та ОСОБА_7 26.03.2015 року продав вказану квартиру ОСОБА_3.

Виходячи з наведеного, колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції обґрунтовано наклав арешт на спірну квартиру, оскільки невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду у майбутньому, а застосовані заходи забезпечення позову є співмірними з заявленими вимогами.

Наявність арешту на квартиру АДРЕСА_2 є запорукою виконання рішення суду у разі задоволення позовних вимог Банку, а відсутність арешту зазначеної квартири надасть можливість ОСОБА_3 відчужити нерухоме майно, що зробить неможливим виконання рішення суду у майбутньому.

На підставі зазначеного, колегія суддів приходить до висновку, що ухвала про забезпечення позову є законною, обґрунтованою та такою, що скасуванню не підлягає.

Доводи, які викладені в апеляційній скарзі, не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права.

При таких обставинах, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції правильно встановлені фактичні обставини по справі, ухвала суду відповідає вимогам чинного законодавства, а тому не вбачає підстав для її скасування.

Керуючись ст.ст. 303, 307 ч. 2 п. 1, 312 ч. 1 п. 1, 313, 314, 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області, -

ухвалила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Ухвалу Приморського районного суду м. Одеси від 07 травня 2015 року залишити без змін.

Ухвала колегії суддів набирає законної сили з моменту проголошення.

Ухвала колегії суддів оскарженню не підлягає.

Судді апеляційного суду Одеської області

ОСОБА_8

ОСОБА_9

ОСОБА_10