РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03.12.2015 року м. Житомир

Богунський районний суд м. Житомира у складі:

головуючого судді Кузнєцова Д.В.,

при секретарі Содель А.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Житомирі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про встановлення факту проживання зі спадкодавцем однією сім'єю та зміну черговості права на спадкування, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулась до суду із указаним позовом, в обґрунтування вимог за яким зазначила, що із 1997 по 22.01.2015 року проживала однією сімєю із ОСОБА_4 в належному позивачу на праві приватної власності будинку №997, що розташований за адресою: Житомирський район, Іванівська сільська рада, "Давидівський" рада садівницьких товариств масиву (20411283) «Незабудка» садове товариство. Вказує, що із гр. ОСОБА_4 вели спільне господарство, були повязані спільним побутом, мали взаємні права та обовязки, до 22 січня 2015 року, коли ОСОБА_4 помер. Згідно змісту позову, гр. ОСОБА_1 було подано заяву про прийняття після померлого спадщини, що складалась із квартири АДРЕСА_1. Позивач посилається на здійснення догляду за ОСОБА_4, якого той потребував за свого життя, на придбавання ліків, оплату комунальних послуг, прибирання будинку, приготування їжі. Також позивачем були здійснені витрати на проведення поховання померлого ОСОБА_4 Посилаючись на положення ст. 1259 ЦК України, а також належність відповідачів до спадкоємців першої черги просить суд встановити, що позивач проживала із ОСОБА_4 однією сімєю не менш як пять років до часу відкриття спадщини, а також визнати ОСОБА_1 такою, яка має право на спадкування після смерті ОСОБА_4, померлого 22 січня 2015 року, разом зі спадкоємцями першої черги ОСОБА_2 та ОСОБА_3

В судовому засіданні позивач та її представник підтримали позовні вимоги з підстав, викладених у позовній заяві, просили їх задовольнити. ОСОБА_1 додала, що фактично проживала із ОСОБА_4 із 1992 року, офіційно свої стосунки не оформлювали, хоча планували це зробити. Зазначила, що до 2007 року ОСОБА_4 перебував у зареєстрованому шлюбі із іншою жінкою.

Відповідачі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 визнали позовні вимоги в повному обсязі, надали відповідні письмові заяви.

Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_5 дала показання, що ОСОБА_1 та ОСОБА_4 проживали разом із 1992-1993 року спочатку на квартирі позивача, а потім на дачному масиві кооперативу «Незабудка» в будинку, що належить позивачу. За словами свідка, останнім часом ОСОБА_4 до дня своєї смерті хворів і позивач доглядала за ним, возила по лікарням, стирала, готувала їжу. Підтвердила пояснення позивача про те, що остання організувала та оплатила похорон ОСОБА_4

Згідно п. 24 постанови Пленуму Верховного Суду України №2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» від 12 червня 2009 року у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без зясування і дослідження інших обставин справи.

Суд, заслухавши пояснення сторін у справі, їх представників, показання свідка, дослідивши матеріали справи, оглянувши копію спадкової справи №3/2015, оцінивши надані сторонами докази, з урахуванням визнання позовних вимог відповідачами приходить до висновку про задоволення позову з огляду на наступне.

Судом встановлено, що 22 січня 2015 року помер ОСОБА_4, після смерті якого відкрилась спадщина, що складається зокрема із квартири АДРЕСА_1. Вказана квартира належала спадкодавцеві на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого 12.12.2007 державним нотаріусом Другої житомирської державної нотаріальної контори ОСОБА_6

Як вбачається із матеріалів спадкової справи №3/2015, заведеної приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу ОСОБА_7 до майна померлого 22.01.2015 ОСОБА_4, позивач ОСОБА_1, а також відповідачі, що приходяться дітьми померлого, звернулись у 6-місячний строк після відкриття спадщини із заявами про прийняття спадщини.

Статтями 1261 та 1264 ЦК України передбачено, що у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. У четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім'єю не менш як п'ять років до часу відкриття спадщини.

Згідно статті 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. При цьому кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу.

Відповідно до положень ч. 2 ст. 1259 ЦК України фізична особа, яка є спадкоємцем за законом наступних черг, може за рішенням суду одержати право на спадкування разом із спадкоємцями тієї черги, яка має право на спадкування, за умови, що вона протягом тривалого часу опікувалася, матеріально забезпечувала, надавала іншу допомогу спадкодавцеві, який через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво був у безпорадному стані.

У п. 21 постанови Пленуму Верховного Суду України №7 «Про судову практику у справах про спадкування» від 30 травня 2008 року № 7 судам розяснено, що при вирішенні спору про право на спадщину осіб, які проживали зі спадкодавцем однією сім'єю не менш як п'ять років до часу відкриття спадщини (четверта черга спадкоємців за законом), судам необхідно враховувати правила частини другої статті 3 СК України про те, що сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки. Зазначений п'ятирічний строк повинен виповнитися на момент відкриття спадщини і його необхідно обчислювати з урахуванням часу спільного проживання зі спадкодавцем однією сім'єю до набрання чинності цим Кодексом.

На підставі викладеного вище, враховуючи встановлені в судовому засіданні обставини справи та із урахуванням, зокрема перебування померлого ОСОБА_4 у зареєстрованому шлюбі до 2007 року, належності останньому на праві приватної власності квартири АДРЕСА_1, визнання позову відповідачами, керуючись ст.ст. 15, 16, 1258, 1259, 1261, 1264 ЦК України, ст.ст. 10, 11, 58-60, 174, 209, 212-215 ЦПК України суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити.

Встановити, що ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, проживала з ОСОБА_4, померлим 22 січня 2015 року, однією сімєю не менш як пять років до часу відкриття спадщини.

Визнати ОСОБА_1 такою, яка має право на спадкування після смерті ОСОБА_4, померлого 22 січня 2015 року, разом зі спадкоємцями першої черги ОСОБА_2 та ОСОБА_3.

На рішення може бути подано апеляційну скаргу до Апеляційного суду Житомирської області через Богунський районний суд м. Житомира протягом 10 днів з дня його проголошення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Д.В. Кузнєцов