_________________________________________________________________________________________________________________________
Справа № 520/7015/13-ц
Провадження № 2/520/1051/15
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26.02.2015 року

Київський районний суд м.Одеси

У складі судді Калашнікової О.І.

При секретарі Малярчук О.М.

Розглянув у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом

ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, Київської районної адміністрації Одеської міської ради, треті особи : Одеська міська рада, Департамент комунальної власності Одеської міської ради, реєстраційна служба Головного Управління юстиції в Одеській області по визнання угод недійсними, визнання незаконним і скасування розпорядження, скасування свідоцтва про право власності, витребування майна,

Встановив:

Позивач звернувся до суду з вимогами ухвалити рішення, яким визнати недійсним договір купівлі-продажу нежитлового приміщення №3 по АДРЕСА_1 укладений 17.09.2009 року між ОСОБА_4 і ОСОБА_3, визнати незаконним та скасувати розпорядження Київської рай адміністрації №199 від 22.03.2011 року "Про поділ нежитлового приміщення", скасувати свідоцтво про право власності на нежитлове приміщення від 17.05.2011 року на ім."я ОСОБА_3, визнати недійсним договір купівлі-продажу нежитлового приміщення №3/1 по АДРЕСА_1, укладений 24.06.2011 року між ОСОБА_3 і ОСОБА_2, витребувати нежитлове приміщення №3/1 по АДРЕСА_1 з володіння ОСОБА_2 на його - ОСОБА_1 користь та скасувати запис про державну реєстрацію права власності на вищевказане приміщення на ім."я ОСОБА_2. Позивач посилався на договір купівлі продажу нежитлового приміщення по АДРЕСА_1, укладений 2.07.2010 року між ним - ОСОБА_1 - і територіальною громадою м.Одеси в особі Одеської міської ради. До судового засідання позивач та його представник не з"явились. Представник ОСОБА_1 - ОСОБА_5 надав заяву про вирішення спору за його відсутності, зазначивши, що позов підтримує.

Відповідачі ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 до суду не з"явились, про час і місце слухання справи судом сповіщались за місцем реєстрації неодноразово, причини неявки суду відповідачі не повідомили.

Представник Київської рай адміністрації заперечував проти задоволення позову.

Представник Департаменту комунальної власності позов ОСОБА_1 підтримав і просив задовольнити.

Представники ОМР і Реєстраційної служби до суду не з"явились, про час і місце слухання справи повідомлені належним чином.

Суд вислухав учасників процесу, вивчив матеріали справи і встановив наступне:

На підставі свідоцтва про право власності на житло, виданого 14 серпня 1997 р. УЖКГ виконкомом Одеської міськради квартира АДРЕСА_1 належала на праві спільної часткової власності ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9 На підставі договору купівлі-продажу від 13.12.2007 року квартира АДРЕСА_1 перейшла у власність ОСОБА_4 Після реконструкції квартири з метою господарської діяльності підприємець ОСОБА_4 звернулась до господарського суду Одеської області з вимогами визнати за нею право власності на об"єкт нерухомості у вигляді нежитлового приміщення №3 загальною площею 103,45 кв.м. по АДРЕСА_1 Рішенням господарського суду Одеської області від 28.10.2008 року позов ОСОБА_4 задоволено і 29.01.2009 року на нежитлове приміщення №3 загальною площею 103,45 кв.м. по АДРЕСА_1 ОСОБА_4 зареєструвала своє право власності.

17 вересня 2009 року ОСОБА_4 за договором купівлі-продажу здійснила відчуження зазначеного вище нежитлового приміщення ОСОБА_3. Новий власник нерухомості звернувся до Київської рай адміністрації з заявою про поділ нежитлового приміщення №3 у будинку АДРЕСА_1 і розпорядженням рай адміністрації №199 від 22 березня 2011 року визнано можливим поділити нежитлове приміщення загальною площею 103,45 кв.м. на: нежитлове приміщення №3, загальною площею 86,9 кв.м. і нежитлове приміщення №3/1, загальною площею 16,5 кв.м. 17 травня 2011 року ОСОБА_3 отримав свідоцтво про право власності на нежитлові приміщення, які були видані виконкомом Одеської міськради і зареєстровані у встановленому законом порядку. 7 червня 2011 року ОСОБА_3 продав, а ОСОБА_13 купив нежитлове приміщення №3 загальною площею 86,9 кв.м. по АДРЕСА_1 (договір уклали представники за довіреностями ОСОБА_14 і ОСОБА_2). 24 червня 2011 року ОСОБА_3 продав, а ОСОБА_12 купив нежитлове приміщення №3/1 загальною площею 16,5 кв.м. по АДРЕСА_1. Договір купівлі-продажи оформлено відповідно до вимог закону і посвідчено нотаріусом.

Постановою Одеського апеляційного господарського суду від 20 березня 2012 року рішення господарського суду Одеської області від 28.10.2008 року скасоване в частині визнання права власності на об"єкт нерухомості у вигляді нежитлового приміщення №3 по АДРЕСА_1 та в задоволенні зазначеної позовної вимоги ОСОБА_4 відмовлено.

Рішенням виконавчого комітету Одеської міської ради від 28 липня 2009 року затверджений перелік об"єктів нерухомого майна, що підлягають реєстрації за Одеською міською радою, та вирішено провести їх технічну інвентаризацію. До вказано переліку увійшло приміщення першого поверху №564 загальною площею 16,7 кв.м., розташоване у будинку АДРЕСА_1 4 листопада 2009 року територіальній громаді в особі Одеської міської ради видане виконкомом Одеської міськради свідоцтво про право власності на нежитлове приміщення №564 загальною площею 16,7 кв.м., у будинку АДРЕСА_1

2 липня 2010 року між територіальною громадою м.Одеси в особі Одеської міськради та фізичною особою - підприємцем ОСОБА_1 укладено договір купівлі-продажу, на підставі якого ОСОБА_1 набув права власності на нежитлове приміщення №564 загальною площею 16,7 кв.м., в тому числі основною площею 13,6 кв.м. у будинку АДРЕСА_1

ОСОБА_1 вимагає визнати недійсним договір купівлі-продажу нежитлового приміщення №3 по АДРЕСА_1 укладений 17.09.2009 року між ОСОБА_4 і ОСОБА_3, визнати незаконним та скасувати розпорядження Київської рай адміністрації №199 від 22.03.2011 року "Про поділ нежитлового приміщення", скасувати свідоцтво про право власності на нежитлове приміщення від 17.05.2011 року на ім."я ОСОБА_3, визнати недійсним договір купівлі-продажу нежитлового приміщення №3/1 по АДРЕСА_1, укладений 24.06.2011 року між ОСОБА_3 і ОСОБА_2, витребувати нежитлове приміщення №3/1 по АДРЕСА_1 з володіння ОСОБА_2 на його - ОСОБА_1 користь та скасувати запис про державну реєстрацію права власності на вищевказане приміщення на ім."я ОСОБА_2. Позивач вважає, що оспорювані угоди є недійсними, тому як особа, яка вчинила правочин, не мала необхідного обсягу цивільної дієздатності для вчинення такого правочину.

При вищенаведених обставинах суд дійшов висновку, що позов ОСОБА_1 підлягає частковому задоволенню з наступних підстав:

Відповідно до вимог п.3 ч.1 ст.388 ЦК України " в разі придбання майна за відплатним договором у особи, яка не мала права його відчужувати, про що набувач не знав і не міг знати (добросовісний набувач), власник має право витребувати це майно від набувача лише у випадку, якщо майно вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно у володіння не з їхньої волі іншим шляхом". Тобто, добросовісне придбання можливе тоді, коли майно придбане не безпосередньо у власника, а в особи, яка не мала права відчужувати це майно. Наслідком угоди, укладеної з таким порушенням, є повернення майна з чужого незаконного володіння (віндикація).

Відповідно до ст.215 та ст.216 ЦК вимога про застосування наслідків недійсності нікчемного правочину може бути заявлена як однією зі сторін правочину, так і іншою заінтересованою особою, права та законні інтереси якої порушено вчиненням правочину.

Крім того, Пленум Верховного Суду України в п.10 постанови від 6 листопада 2009 року №9 "Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними" роз"яснив "норма частини першої ст.216 ЦПК України не може застосовуватися як підстава позову про повернення майна, переданого на виконання недійсного правочину, яке було відчужене третій особі. Не підлягають задоволенню позови власників майна про визнання недійсними наступних правочинів щодо відчуження майна, які були вчинені після недійсного правочину".

Суд встановив, що 17 вересня 2009 року ОСОБА_4, укладаючи договір купівлі-продажу нежитлового №3 по АДРЕСА_1, не була правомірним власником цього приміщення, оскільки рішення господарського суду від 28.10.2008 року в подальшому було скасоване. Верховний Суд України у постанові, винесеній по справі за №6-14 цс13 від 16.04.2014 року зазначив " майно, яке вибуло з володіння власника на підставі рішення суду, ухваленого щодо цього майна, але в подальшому скасованого, вважається таким, що вибуло з володіння власника поза його волею".

Ч.1 ст.60 ЦПК визначає, що кожна сторона зобов"язана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог (заперечень). Відповідач ОСОБА_2 є набувачем спірного нежитлового приміщення, але до судових засідань відповідач не з"являється, підтвердження своїх доводів про те, що він є добросовісним набувачем квартири доказів не надає.

З огляду на викладене задоволенню підлягають вимоги позивача в частині витребування нежитлового приміщення №564 (раніше №3/1) загальною площею 16,5 кв.м., в тому числі корисною 13,6 кв.м. у будинку АДРЕСА_1 від ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 та скасування запису про державну реєстрацію права власності на вказане нежитлове приміщення на ім."я ОСОБА_2.

Керуючись ст. ст.213,214,215 ЦПК України, суд

Вирішив

Позов ОСОБА_1 задовольнити частково.

Витребувати на користь ОСОБА_1 з володіння ОСОБА_2 нежитлове приміщення №564 (раніше №3/1) загальною площею 16,5 кв.м., в тому числі корисною 13,6 кв.м. у будинку АДРЕСА_1

Скасувати запис про державну реєстрацію права власності ОСОБА_2 на нежитлове приміщення №3/1 у будинку по АДРЕСА_1

У задоволенні іншої частини позову ОСОБА_1 відмовити.

Рішення може бути оскаржено в Одеський апеляційний суд через Київський районний суд м. Одеси протягом 10 днів з дня проголошення рішення.

Суддя Калашнікова О. І.