У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08.12.2015 р. Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області в особі

головуючого судді Сарай А.І.

при секретарі Шкіря І.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Ужгород цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 та Управління Служби безпеки України в Закарпатській області про звільнення майна з-під арешту,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до ОСОБА_2 та Управління Служби безпеки України в Закарпатській області про звільнення майна з-під арешту.

Позивач та його представник в судові засідання на 15 год. 00 хв. 10 листопада 2015 року та на 14 год. 00 хв. 08 грудня 2015 року не зявилися, будучи належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи, заяви про розгляд справи у їх відсутності не подали.

Згідно ч. 3 ст. 169 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання позивача, повідомленого належним чином, якщо від нього не надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, суд залишає позовну заяву без розгляду.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 207 ЦПК України, суд постановляє ухвалу про залишення заяви без розгляду, якщо належним чином повідомлений позивач повторно не зявився в судове засідання, якщо від нього не надійшла заява про розгляд справи за його відсутності.

Умовами для залишення позову без розгляду за правилами ч. 3 ст. 169 та п. 3 ч. 1 ст. 207 ЦПК України є: 1) належність повідомлення позивача про час і місце судового розгляду справи; 2) повторність неявки; 3) відсутність заяви про розгляд справи за його відсутності.

Отже, чинним цивільно-процесуальним кодексом не передбачено відкладення розгляду справи за повторної неявки в судове засідання позивача. Пунктом 2 ч. 1 ст. 169 ЦПК України передбачено, що суд відкладає розгляд справи лише у разі першої неявки в судове засідання сторони або будь-кого з інших осіб, які беруть участь у справі, оповіщених у встановленому порядку про час і місце судового розгляду, якщо вони повідомили про причини неявки, які судом визнані поважними. Тобто, при повторній неявці позивача суд або залишає позов без розгляду, або, лише у випадку подання заяви позивачем про розгляд справи у його відсутності, продовжує розгляд справи. Будь-яких інших підстав для відкладення розгляду справи при повторній неявці позивача ЦПК не передбачено.

Прецедентна практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що реалізуючи п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких не допустити судовий процес у безладний рух.

З цього приводу прецедентними є рішення Європейського суду з прав людини у справах «Осман проти Сполученого королівства» (рішення від 28 жовтня 1998 року), «Круз проти Польщі» (рішення від 19 червня 2001 року). У вказаних Рішеннях зазначено, що право на суд не є абсолютним. Воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за самою своєю природою потребує регулювання з боку держави.

Відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права. Ратифікуючи Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод Україна взяла на себе зобовязання гарантувати кожній особі права та свободи, закріплені в Конвенції, включаючи право на справедливий судовий розгляд протягом розумного строку.

Беручи до уваги вищенаведене та те, що позивач та його представник були належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи, що підтверджується рекомендованими повідомленнями про вручення поштового відправлення (а.с. 66, 67, 69, 72), повторно не зявилися в судове засідання, заяви про розгляд справи у їх відсутності не подали, суд вважає, що позовну заяву слід залишити без розгляду.

Керуючись ч. 3 ст. 169, ч. 2 ст. 197, п. 3 ч. 1 ст. 207 ЦПК України суд,

У Х В А Л И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 та Управління Служби безпеки України в Закарпатській області про звільнення майна з-під арешту залишити без розгляду.

Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Закарпатської області через Ужгородський міськрайонний суд протягом 5 днів з дня її постановлення, а у разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, протягом 5 днів з дня отримання копії ухвали.

Головуюча Сарай А.І.