УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа №668/14407/15-ц

Пров. №2/668/3832/15

08.12.2015

Суддя Суворовського районного суду м.Херсона Ус О.В., розглянувши матеріали заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Херсонгазсервіс», третя особа: Товариство з обмеженою відповідальністю «Оксана-Лтд» про усунення перешкод у користуванні власністю, встановлення земельного сервітуту,-

В С Т А Н О В И В :

08 грудня 2015 року відкрито провадження у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Херсонгазсервіс», третя особа: Товариство з обмеженою відповідальністю «Оксана-Лтд» про усунення перешкод у користуванні власністю, встановлення земельного сервітуту.

Позов містить заяву про його забезпечення шляхом заборони ТОВ «Херсонгаз» чинити перешкоди у здійсненні проходу та проїзду до центральної майстерні літери «В», загальною площею 825,6 м.кв., що розташована за адресою: м.Херсон, вулиця Нестерова, 2 «В» власницею якої вона є як фізична особа наступному колу осіб: їй ОСОБА_1, охороні, орендарю ТОВ «Оксана-Лтд» та особам, яким надаються послуги орендарем до розгляду справи за суттю.

Суд розглянувши заяву про забезпечення позову, вивчивши письмові матеріали справи, вважає, що заява задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Згідно ст. 151 ЦПК України суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, може вжити заходів до забезпечення позову.

Відповідно до ст.152 ЦПК України забезпечення позову за заявою осіб, які беруть участь у справі, допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Заява про забезпечення позову мотивована неможливістю здійснення належного догляду за майном, його обслуговування, використання за належністю, можливістю пошкодження майна сторонніми особами та матеріальними збитками внаслідок неможливості користування майном, доступ до якого фактично закритий відповідачем.

Згідно з п. 3 ст. 151 ЦПК України, забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

В порядку ст. 152 ЦПК України, способами забезпечення позову є: накладення арешту на майно або грошові кошти, що належать відповідачеві і знаходяться у нього або в інших осіб; заборона вчиняти певні дії; встановлення обов'язку вчинити певні дії; заборона іншим особам здійснювати платежі або передавати майно відповідачеві чи виконувати щодо нього інші зобов'язання; зупинення продажу арештованого майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту; зупинення стягнення на підставі виконавчого документа, який оскаржується боржником у судовому порядку; передача речі, яка є предметом спору, на зберігання іншим особам.

Керуючись нормами процесуального законодавства та враховуючи роз'яснення Верховного Суду України які наведенні у Постанові Пленуму «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» за № 9 від 22 грудня 2006 року, суди при вирішенні питання про забезпечення позову мають здійснити оцінку обґрунтованості доводів позивача щодо необхідності вжиття заходів забезпечення позову з урахуванням розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв'язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв'язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Отже, забезпечення позову є цивільно-процесуальним заходом, що вживається судом та направлений на охорону матеріально-правових інтересів позивача, що гарантують за його позовом реальне виконання судового рішення. Він застосовується лише до позовів про визнання і про присудження.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 звернулася до суду із позовом до ТОВ «Херсонгаз» про усунення перешкод в користува нні власністю та встановлення безкоштовного земельного сервітуту на частину земельної ділянки, розташованої за адресою: м.Херсон. вул. Нестерова, 2 «в» для встановлення проходу та проїзду та можливості проведення комунікацій до належної їй на праві власності майстерні.

Вживаючи заходи забезпечення позову, суд повинний враховувати, що вони повинни перебувати у необхідному (обов'язковому) правовому зв'язку із позовними вимогами та предметом позову.

Невжиття заходів забезпечення позову не утруднять виконання судового рішення в разі їх невжиття, їх застосування призведе до фактичного задоволення позовних вимог без розгляду справи по суті, що є недопустимим.

З огляду на зазначені обставини, підстав для задоволення заяви про забезпечення позову суд не вбачає.

Керуючись ст. ст. 151 - 153 ЦПК України, суд-

У Х В А Л И В:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Херсонгазсервіс», третя особа: Товариство з обмеженою відповідальністю «Оксана-Лтд» про усунення перешкод у користуванні власністю, встановлення земельного сервітуту відмовити.

Копію ухвали надіслати заявнику.

Апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції подається протягом пяти днів з дня її проголошення. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом пяти днів з дня отримання копії ухвали.

СуддяОСОБА_2