Провадження № 22-ц/779/2604/2015
Головуючий у 1 інстанції Домбровська Г. В.
Суддя-доповідач ОСОБА_1
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 грудня 2015 року м. Івано-Франківськ

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Івано-Франківської області в складі:

головуючого-судді Фединяка В.Д.

суддів: Матківського Р.Й., Ковалюка Я.Ю.

секретаря Петріва Д.Б.

з участю ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_2 до ВАТ «Пресмаш» про зобовязання вчинити дії та стягнення моральної шкоди, за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Івано-Франківського міського суду від 16 жовтня 2015 року, -

в с т а н о в и л а :

У липні 2015 року ОСОБА_2 звернувся в суд з указаним позовом і з врахуванням збільшених позовних вимог зазначав, що з 04 жовтня 2010 року по 08 липня 2015 року перебував у трудових відносинах з відповідачем і працював охоронником відділу охорони ВАТ «Пересмаш». 16 червня 2015 року позивач подав заяву до ВАТ «Пресмаш» з проханням надати довідку про заборгованість по виплаті коштів за листами непрацездатності. Однак, всупереч вимогам ст. 20 Закону України «Про звернення громадян» відповідач не надав вказану довідку. Посилаючись на те, що власник або уповноважений ним орган зобовязаний видати працівникові на його вимогу довідку про його роботу на даному підприємстві, просив зобовязати ВАТ «Пресмаш» видати довідку про наявну заборгованість з виплати коштів за листами непрацездатності та стягнути на його користь 1000 грн. моральної шкоди.

Рішенням Івано-Франківського міського суду від 16 жовтня 2015 року ОСОБА_2 відмовлено у задовленні позову.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 ставиться питання про скасування оскаржуваного рішення в частині відмови у стягненні моральної шкоди та ухвалити в цій частині нове рішення, яким сятгнути з відповідача 10000 грн. у відшкодування моральної шкоди, вказуючи на те, що суд неповно зясував обставини справи, дав неправильну оцінку поданим доказам, допустив порушення норм матеріального і процесуального права й ухвалив незаконне рішення. На думку апелянта, суд не врахував того, що відповідач порушив термін видачі на його вимогу довідки про заборгованість по виплаті коштів за листами непрацездатності, тому внаслідок порушення його права підлягає відшкодуванню моральна шкода, яку оцінює в 1000 грн.

У судовому засіданні ОСОБА_2 підтримав доводи апеляційної скарги, просить задовольнити цю скаргу.

Представник ВАТ «Пресмаш» в судове засідання не зявився, хоч про час і місце розгляду справи був повідомлений у встановленому законом порядку, що відповідно ч. 2 ст. 305 ЦПК України не перешкоджає розгляду справи у його відсутності.

Заслухавши доповідь судді, пояснення осіб, які беруть участь у справі, дослідивши матеріали справи та перевіривши відповідно до ст. 303 ЦПК України наведені у скарзі доводи, колегія суддів дійшла висновку про відхилення апеляційної з таких підстав. Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що спірні правовідносини, які виникли між ОСОБА_2 та ВАТ «Пресмаш» є трудовими, так як заява ОСОБА_2 по суті містить прохання щодо надання працівникові підприємства довідки про заборгованість за листами непрацездатності, а тому відповідні правовідносини лежать у площині трудового законодавства, тому вимоги ст. 12 Закону України «Про звернення громадян» не дані правовідносини не поширюється. Оскільки в судовому засіданні 02 вересня 2015 року представником ВАТ «Пресмаш» було вручено ОСОБА_2М довідку від 01 вересня 2015 року №610/09, суд прийшов до висновку, що відповідачем добровільно задоволено заяву позивача, тому в частині зобовязання відповідача надати позивачу відповідну довідку позов задоволенню не підлягає.

Щодо відмови у задоволенні моральної шкоди, суд виходив з того, позивачем не надано доказів вини відповідача у заподіянні йому такої шкоди.

Висновок суду відповідає вимогам закону і матеріалам справи.

Відповідно до ст. 49 КЗпП України власник або уповноважений ним орган зобов'язаний видати працівникові на його вимогу довідку про його роботу на даному підприємстві, в установі, організації із зазначенням спеціальності, кваліфікації, посади, часу роботи і розміру заробітної плати.

Судом установлено, що ОСОБА_2 на підставі наказу ВАТ «Пресмаш» №60 від 04 жовтня 2010 року працював на посаді охоронця відділу охорони і на підставі наказу ВАТ «Пресмаш» №37/07 від 07 липня 2015 року був звільнений з роботи. 16 червня 2015 року ОСОБА_2 вернувся з вимогою надати йому довідку про заборгованість ВАТ «Пресмаш» по виплатах коштів за листками непрацездатності.

Вказану довідку ОСОБА_2 було вручено відповідачем 02 вересня 2015 року у судовому засіданні.Згідно даних, які містяться у зазначеній довідці станом на 01 серпня 2015 року заборгованості ВАТ «Пресмаш» з виплати коштів за листками непрацездатності перед позивачем немає (а.с.21).

Рішення суду в цій частині ОСОБА_2 не оскаржує, тому відповідно ст.303 ЦПК України щодо законності не перевіряється.

Відповідно до ст. 237 1 КЗпП відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя.

Як роз'яснено у п. 4 постанови Верховного Суду України від 31 березня 1995 року N 4 "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди", відповідно до ст. 137 ЦПК у позовній заяві про відшкодування моральної (немайнової) шкоди має бути зазначено, в чому полягає ця шкода, якими неправомірними діями чи бездіяльністю її заподіяно позивачеві, з яких міркувань він виходив, визначаючи розмір шкоди, та якими доказами це підтверджується.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач у судовому засіданні просив стягнути з ВАТ «Пресмаш» моральну шкоду в сумі 1 тис. грн., посилаючись на те, що дії відповідача по затримці видачі довідки про заборгованість виплати коштів по листках непрацездатності негативно вплинули на його фізичний та психічний стан. Проте ніяких доказів на підтвердження зазначених вимог ОСОБА_2 не подав.

Суд обґрунтовано відхилив подану позивачем у підтвердження моральної шкоди виписку №17711-15 історії хвороби стаціонарного хворого від 02 жосвтня 2015 року, оскільки за змістом цієї виписки ОСОБА_2 хворів з 23 вересня 20015 року, тобто після отримання 02 вересня 2015 року довідки про відсутність заборгованості ВАТ «Пресмаш» по виплатах коштів за листками непрацездатності. Крім цього, на докази щодо заподіяння моральної шкоди ОСОБА_2 не посилався у позовній заяві. Тому суд правильно відмовив позивачу у відшкодуванні моральної шкоди, оскільки не встановлено вини відповідача у заподіянні такої шкоди.

Доводи апеляційної скарги не спростовують правильності висновків суду викладених в оскаржуваному рішенні, тому не можуть бути підставою для скасування справедливого і по суті правильного рішення суду лише з одних формальних міркувань. Колегія суддів вважає оскаржуване рішення по суті правильним і таким, що ухвалене з дотриманням норм матеріального і процесуального права. Підстав для скасування цього рішення, за доводами апеляційної скарги не встановлено.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 307, 308, 313-315, 317 ЦПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити. Рішення Івано-Франківського міського суду від 16 жовтня 2015 року в даній справі залишити без зміни.

Ухвала набирає чинності з моменту проголошення, однак може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ з часу набрання законної сили.

Головуючий В.Д. Фединяк

Судді: Я.Ю.Ковалюк

ОСОБА_3