РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04.12.2015 року Автозаводський районний суд м. Кременчука, Полтавської області, у складі головуючого судді Кривич Ж.О.

при секретарі Стецик Ю.М.,

за участю представника позивача ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» про відшкодування надмірно сплачених коштів,-

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся до суду з позовною заявою до відповідача про стягнення надмірно сплачених коштів за кредитним договором № 1 від 21.10.2008 року в сумі 11 087, 64 дол. США.

В обґрунтування заявленого позову Позивач послалась на те, що у травні 2013 року їй стало відомо про те, що АТ «УкрСиббанк» збільшив розмір відсоткової ставки до 24 % річних за користування кредитним траншем, наданим Позивачці за кредитним договором № НОМЕР_1 від 21.10.2008 року. У звязку з чим, Позивачка звернулась письмово до Відповідача з вимогою про приведення розміру відсоткової ставки до рівня 13, 5% річних, як це було передбачено п.1.3.1. Кредитного договору №0 від 05.04.2007 року та просила суд здійснити перерахунок сплачених нею платежів. Листом АТ «УкрСиббанк» від 11.01.2014 року за вих. № 12-21/570 Позивачку було повідомлено про те, що кредитні транші Позивачці надавались згідно Кредитного договору № №0 від 05.04.2007 року із нарахуванням процентної ставки в розмірі 13, 5% річних.

Позивач вважала, що здійснила грошові переплати у звязку із безпідставним збільшенням відсоткової ставки АТ «УкрСиббанк», що призвело до надмірного нарахування відсотків Відповідачем за користування кредитними коштами. Просила суд призупинити нарахування за кредитним договором № 0 від 05.04.2007 року та стягнути з АТ «УкрСиббанк» на свою користь надмірно сплачені грошові кошти у розмірі 11 087, 64 дол. США.

Представник Відповідача заявлений позов не визнала, послалась на те, що порушення АТ «УкрСиббанк» прав Позивачки як позичальника за кредитним договором № 0 від 05.04.2007 року відсутнє, всі платежі здійснені Позивачкою на виконання умов кредитного договору і були розподілені та направлені згідно черговості, що передбачена п. 1.6 Кредитного договору. Нарахування відсоткової ставки АТ «Укрсиббанк» відбувалось в розмірі 13,5% річних на строкову заборгованість, що передбачено п.1.3.1 кредитного договору та в розмірі 27% річних на прострочену заборгованість, яка була застосована АТ «УкрСиббанк» згідно п. 9.2 кредитного договору шляхом направлення Позивачці листа № 48186 від 19 лютого 2008 року, яке було отримано Позивачкою 23.02.2008 року про, що свідчить зворотне поштове повідомлення за № 000.

Під час розгляду справи судом було задоволено клопотання представник позивача про призначення судово-економічної експертизи у справі.

19.12.2014 року судовим експертом ОСОБА_3 Харківського науково-дослідного інституту судових експертиз ім. засл. Проф. ОСОБА_4 був складений Висновок судово-економічної експертизи за № 11145. Згідно цього висновку судовим експертом ОСОБА_3 зазначено про те, що розрахунок заборгованості Позивачки за кредитним договором №0 від 05.04.2007 року не відповідає умовам кредитного договору та розрахунковим документам щодо видачі та погашення кредиту за цим договором; довідка-розрахунок заборгованості АТ «УкрСиббанк» станом на 23.04.2014 року (а.с. 198-209, том1) не відповідає умовам кредитного договору та розрахунковим документам щодо видачі та погашення кредиту за цим договором; згідно наданих на дослідження матеріалів, заборгованість ОСОБА_2 за договором про надання споживчого кредиту № 0 від 05.04.2007 року станом на 23.04.2014 року відсутня, відповідно до проведених розрахунків, без врахування меморіального ордеру АТ «УкрСиббанк» № НОМЕР_2 від 21.10.2008 року, сума зайво сплачених коштів (переплата) на погашення заборгованості відповідно до кредитного договору № 0 від 05.04.2007 року станом на 23.04.2014 рік складає 15 660, 42 дол. США.

На підставі Висновку судово-економічної експертизи № 11145 від 19.12.2014 року Позивачка подала до суду заяву про уточнення позовних вимог в якій просила суд стягнути з АТ «УкрСиббанк» на її користь надмірно сплачені грошові кошти в сумі 15 660, 42 дол. США, просила суд вирішити питання про розподіл судових витрат на її користь.

Представник Відповідача заяву про уточнення позовних вимог не визнала, надала суду письмові заперечення в яких послалась на те, що Висновок судово-економічної експертизи № 11145 від 19.12.2014 року не є належним та допустимим доказом в цій справі, складений судовим експертом без врахування наданого АТ «УкрСиббанк» кредитного траншу в сумі 6 500 дол. США згідно меморіального ордеру № НОМЕР_2 від 21.10.2008 року, без врахування проведення АТ «УкрСиббанк» операції « сторно» за датою 04.12.2013 року в сумі 2395, 27 дол. США, та обрахунку відсоткової ставки в розмірі 13,5% річних на строковий та прострочений борг, замість 27% річних, що застосовувалась АТ «УкрСиббанк» при виникненні простроченої заборгованості, а відтак цей Висновок, на думку, представника Відповідача не відповідає дійсним обставинам справи.

Позивач та представники Позивача позовну заяву з урахуванням уточнень підтримали в повному обсязі та просили суд позов задовольнити.

Позивач пояснила суду те, що 21.10.2008 року нею дійсно був отриманий кредитний транш в сумі 6500 дол. США в межах відновлювальної кредитної лінії за договором про надання споживчого кредиту № 0 від 05.04.2007 року, але вважала, що АТ «УкрСиббанк» безпідставно збільшив розмір грошових зобовязань за кредитним договором, а тому розмір переплати за кредитним договором, визначений судовим експертом в сумі 15 660, 42 дол. США відповідає дійсності.

Після допиту в судовому засіданні судового експерта ОСОБА_3 щодо розяснення ним Висновку судово-економічної експертизи № 11145 від 19.12.2014 року, за клопотанням представника позивача судом була призначена додаткова судово-економічна експертиза.

26.08.2015 року судовим експертом ОСОБА_5 Полтавського відділення Харківського науково-дослідного інституту судових експертиз ім. засл. ОСОБА_6 ОСОБА_4 був складений Висновок за № 549. Згідно цього висновку судовим експертом ОСОБА_7 по поставленим судом питаннях було зазначено те, що з урахуванням того, що судом будуть вважатись дійсними угода № 1 від 21.10.2008 року про надання траншу в сумі 6500 дол. США:

в період з 21.10.2008 року (дата надання траншу) по 31.12.2012 рік (кінцева дата по яку нараховувались відсотки в розмірі 24% річних та 48% річних) розмір нарахованих відсотків за користування траншем в сумі 6500 дол. США становить 5475, 32 дол. США.; розмір нарахованих відсотків за користування залишком заборгованості по траншу 6500 дол. США у сумі 1954 дол. США становить 311,09 дол. США; розмір нарахованих відсотків за користування траншем в сумі 6500 дол. США в період з 01.01.2013 року по 24.01.2014 року становить 5786, 41 дол. США; при нарахуванні відсоткової ставки в розмірі 13,5% річних на строкову заборгованість та 27% річних на прострочену заборгованість в період з 21.10.2008 року по 31.12.2012 рік за користування траншем в сумі 6500 дол. США розмір нарахованих процентів становить 3000, 05 дол. США; станом на 23.04.2014 рік за користування траншами, наданими за кредитним договором при нарахуванні процентів в розмірі 13,5% річних на строкову заборгованість та 27% річних на прострочену заборгованість ОСОБА_2 сплатила 18844, 31 дол. США; загальна сума сплачених процентів ОСОБА_2 за кредитним договором № 0 від 05.04.2007 року, в тому числі, з урахуванням траншу в сумі 6500 дол. США, в т.ч: по кредитному траншу № 1 від 21.10.2008 року становить 3391, 14 дол. США (за період з 21.10.2008 року по 31.12.2012 рік) становить 3080, 05 дол. США, за період з 01.01.2013 року по 24.01.2014 року становить 311, 09 дол. США, по кредитному договору №0 від 05.04.2007 року становить 18844, 31 дол. США; розрахунок заборгованості ОСОБА_2 за кредитним договором № №0 від 05.04.2007 року у формі поновлювальної кредитної лінії в дол. США розрахунковим документам щодо видачі та погашення кредиту не відповідає умовам кредитного договору, станом на 23.04.2014 року заборгованість у ОСОБА_2 за кредитним договором № №0 від 05.04.2007 року відсутня, сума зайво сплачених коштів на погашення заборгованості становить 15 660, 42 дол. США.

За результатом складеного Висновку № 549 від 26.08.2015 року в судовому засіданні судом був допитаний судовий експерт ОСОБА_7, який пояснив суду те, що ним для обрахунку при визначені суми переплат не брався до уваги транш в сумі 6 500 дол. США, але при цьому грошові кошти, які ОСОБА_2 повертались та сплачувались АТ «УкрСиббанк» за отриманим траншем в сумі 6500 дол. США, судовим експертом ОСОБА_7 були включені до загальної суми сплачених коштів ОСОБА_2 в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором № №0 від 05.04.2007 року, дослідження з приводу проведення АТ «Укрсиббанк» операції «сторно» за датою 04.12.2013 року в сумі 2395, 27 дол. США судовим експертом ОСОБА_7 не проводилось, а тому 2395, 27 дол. США ним враховано, як суму коштів, які ОСОБА_2 сплатила АТ «УкрСиббанк» в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором № 0 від 05.04.2007 року.

Вислухавши думку сторін, вивчивши та дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов ОСОБА_2 не підлягає задоволенню в повному обсязі, з урахуванням наступного.

Суд розглядає цивільні справи в межах заявлених позивачем вимог на підставі наданих сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, доказів (ч.1 ст.11 ЦПК України).

Згідно з ч.3 ст. 10 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх позовних вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Відповідно до ст. 12 ЦК України особа здійснює свої цивільні права вільно, на власний розсуд.

Частиною 1 п.5 ч. 2 ст. 16 ЦК України передбачено, що кожна особа має право звернутись до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Як вбачається з матеріалів справи 05.04.2007 року між АКІБ «УкрСиббанк», правонаступником якого є АТ «Укрсиббанк» та ОСОБА_2 був укладений Договір про надання споживчого кредиту № 0. Згідно п.1.1. кредитного договору банк надав, а ОСОБА_2 отримала кредит у формі відновлювальної кредитної лінії в сумі 39 000 дол. США, строком користування до 04.04.2014 року зі сплатою 13, 5% річних за користування кредитом. Строк сплати процентів сторони погодили з 01 по 10 число кожного місяця пункт 1.3.4. кредитного договору.

12.02.2009 року до кредитного договору №0 від 05 квітня 2007 року між АТ «УкрСиббанк» та ОСОБА_2 була укладена Додаткова угода №1 відповідно до якої п. 1.3.4. кредитного договору було змінено та сторонами було погоджено новий термін сплати відсотків з 01 по 25 число кожного місяця.

Крім того, пунктом 9.2 кредитного договору сторони погодили те, що банк вправі збільшити розмір діючої відсоткової ставки в разі порушення Позичальником кредитної дисципліни, тощо шляхом направлення не пізніше ніж за 14 календарних днів до дня зміни розміру процентної ставки шляхом направлення поштою відповідного рекомендованого листа. Такий новий розмір процентної ставки починає застосовуватись з дати, що буде вказана в повідомленні банку Позичальнику. У разі незгоди Позичальника з новим розміром процентної ставки Позичальник у строк не пізніше 7 календарних днів до дати початку дії нової ставки, вказаної у Повідомленні Банку, зобовязується надати письмову незгоду із такою новою процентною ставкою.

Листом АТ «УкрСиббанк» № 48186 від 19.02.2008 року банк повідомив ОСОБА_2 про підвищення розміру відсоткової ставки вдвічі від діючої у разі прострочення виконання зобовязань позичальником за кредитним договором № 0 від 05.04.2007 року і такий новий розмір починає застосовуватись з 12 березня 2008 року. Даний лист АТ «УкрСиббанк» направив Позивачу 19.02.2008 року, що підтверджується реєстром поштових відправлень (а.с. 23, том №2) та отримано ОСОБА_2 23.02.2008 року, що підтверджується зворотнім повідомленням № 000 (а.с. 24, том №2). Заперечень від ОСОБА_2 щодо застосування нового розміру відсоткової ставки до АТ «УкрСиббанк» не надходило.

Під час виконання умов кредитного договору № 0 від 05.04.2007 року ОСОБА_2 припускалась прострочення виконання зобовязань, що полягали у несвоєчасному поверненні кредиту та сплаті нарахованих відсотків, що підтверджується касовими документами, які були надані ОСОБА_2 до суду, а саме: квитанцією № 127 дата здійснення операції 30 червня 2011 року про сплату ОСОБА_2 500 дол. США в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором , квитанцією №132 дата операції 29.07.2011 року про сплату ОСОБА_2 668 дол. США в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором, квитанції № 23 дата операції 28.09.2011 року про сплату ОСОБА_2 100 дол. США в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором, квитанції №90 дата операції 31 жовтня 2011 року про сплату ОСОБА_2 631 дол. США в рахунок погашення заборгованості.

Крім того, станом на 23.04.20014 року у ОСОБА_2 існувала прострочена заборгованість за кредитним договором у сумі 1 421, 54 дол. США з яких: 1 362, 51 дол. США прострочена заборгованість за кредитом; 59,03 дол. США - прострочена заборгованість по процентам, яку ОСОБА_2 сплатила під час судового розгляду цивільної справи в добровільному порядку та у звязку з чим судом було задоволено клопотання представника Відповідача про залишення зустрічного позову до ОСОБА_2 про стягнення боргу за кредитним договором без розгляду (а.с. 129, том 2).

Тож, суд приходить до висновку про правомірне нарахування АТ «УкрСиббанк» відсоткової ставки в розмірі 27% річних на суму простроченого зобовязання ОСОБА_2 за кредитним договором № 0 від 05.04.2007 року.

ОСОБА_2 не заперечувала, що 21.10.2008 року вона отримала в межах відновлювальної кредитної лінії кредитний транш в сумі 6500 дол. США, що також підтверджується первинними бухгалтерськими документами, а саме: меморіальним ордером № НОМЕР_2 від 21.10.2008 року з призначенням платежу «надання кредити згідно угоди № 1 від 21.10.2008 року» та виписки за кредитним договором в період з 05.04.2007 року по 03.07.2014 рік.

Надання АТ «УкрСиббанк» ОСОБА_2 кредитного траншу в сумі 6500 дол. США відбулось в межах відновлювальної кредитної лінії за кредитним договором № 0 від 05.04.2007 року та обліковувалось за угодою №1 .

Відповідно до п.9.9. кредитного договору сторони погодили те, що Банк самостійно веде облік і здійснює розрахунки заборгованості Позичальника відповідно до вимог НБУ та умов Договору. У випадках наявності суперечок між Сторонами в якості письмових доказів невиконання зобовязань Позичальника, що мають пріоритетне значення, приймаються виписки про стан, первинні документи (платіжні доручення Позичальника), дані балансу, надані Банком і т.д, якщо Позичальник не доведе недійсність наданих Банком документів або не надасть інших доказів виконання своїх зобовязань за Договором.

Отже, облік АТ «УкрСиббанк» наданого траншу ОСОБА_2 в сумі 6500 дол. США за угодою № 1 від 21.10.2008 року не впливає на загальний обсяг наданих банком та отриманих ОСОБА_2 кредитних траншів за кредитним договором № 0 від 05.04.2007 року.

Відтак суд приходить до висновку про те, що ОСОБА_2 отримала траншів за відновлювальною кредитною лінією з лімітом 39 000 дол. США за кредитним договором в період з 05.04.2007 року по 21.10.2008 рік на загальну суму 50 500 дол. США. При цьому, розмір відсотків, які нараховував АТ «УкрСиббанк» за кожним отриманим траншем ОСОБА_2 становив 13, 5% річних на строкову заборгованість та 27% річних на прострочену заборгованість.

Згідно розпорядження АТ «УкрСиббанк» Департаменту Стягнення боргів управління кредитування Департаменту роздрібних продаж від 26.11.2013 року «про сплату процентів та сторнування підвищених процентів» було скасовано підвищену відсоткову ставку по траншу № НОМЕР_3 від 21.10.2008 року, виданого в межах кредитного договору № 0 від 05.04.2007 року та встановлено відсоткову ставку відповідно до умов кредитного договору № 0 від 05.04.2007 року, а саме: 13,5% річних на строкову заборгованість та 27% річних на прострочену заборгованість. Здійснено перерахунок заборгованості нарахованої процентної ставки по траншу № НОМЕР_3 від 21.10.2008 року за період з 21.10.2008 року по 26.11.2013 року в розмірі 13, 5% річних на строкову заборгованість та 27% річних на прострочену заборгованість. Після проведення «сторно», зайво сплачені кошти ОСОБА_2 направлені на погашення простроченої заборгованості по кредитному договору № 0 від 05.04.2007 року (а.с.92 том №2).

Відповідно до виписки за кредитним договором 0 в період з 05.04.2007 року по 03.07.2014 рік за датою 04.12.2013 року АТ «УкрСиббанк» було проведено операцію сторно на суму 2395, 27 дол. США, що також підтверджується меморіальним ордером №/06 від 04.12.2013 року (а.с. 86том №2).

За меморіальними ордерами № /05, № /05, №/05, № /05, №/05, №/05, №/05, № /05, № /05 від 04.12.2013 року АТ «УкрСиббанк» було перерозподілено зайво сплачені ОСОБА_2 грошові кошти в сумі 2395, 27 дол. США на існуючу заборгованість за кредитним договором № 0 від 05.04.2007 року (а.с. 87-91том №2).

Отже, суд приходить до висновку про дійсне приведення розміру відсоткової ставки за наданим траншем в сумі 6500 дол. США до умов кредитного договору № 0 від 05.04.2007 року та виконання Розпорядження АТ «УкрСиббанк» від 26.11.2013 року по проведенню операції «сторно», а відтак обставина, на яку посилається ОСОБА_2 в своєму позові про нарахування та утримання АТ «УкрСиббанк» процентної ставки в розмірі 24% річних за наданим кредитним траншем в сумі 6500 дол. США не знаходять свого підтвердження, а відтак і відсутнє порушене право Позивача як позичальника за кредитним договором по зайво сплаченим коштам АТ «УкрСиббанк».

Відповідно до ст. 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному обєктивному та безпосередньому досліджені наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення.

Частиною 6 ст. 147 ЦПК України передбачено, що висновок експерта для суду не є обовязковим і оцінюється судом за правилами, встановленими ст. 212 цього Кодексу.

Суд ставиться критично до Висновків судово-економічної експертизи № 11145 від 19.12.2014 року та № 549 від 26.08.2015 року щодо переплати ОСОБА_2О за кредитним договором № 0 від 05.04.2007 року в сумі 15 660, 42 дол. США.

Так, при проведенні первинної та повторної судово-економічних експертиз судові експерти ОСОБА_3 та ОСОБА_7 не брали для обрахунку кредитний транш в сумі 6500 дол. США до загальної суми наданих траншів ОСОБА_2 за кредитним договором № 0 від 05.04.2007 року, при цьому грошові кошти, як сплачувались ОСОБА_2 в рахунок повернення цього траншу та сплаті нарахованих відсотків були віднесені експертами до загальної суми сплачених коштів ОСОБА_2 за кредитним договором 0 від 05.04.2007 року, при обрахунку загальної суми сплачених ОСОБА_2 грошових коштів за кредитним договором № 0 від 05.04.2007 року судовими експертами застосовувалась відсоткова ставка в розмірі 13,5% річних, відсоткова ставка в розмірі 27% річних на прострочену заборгованість судові експерти не застосовували, судовими експертами ОСОБА_3 та ОСОБА_7 не було приділено уваги проведенню АТ «УкрСиббанк» бухгалтерської операції «сторно» за датою 04.12.2013 року в сумі 2395, 27 дол. США та перерозподілу цих коштів на існуючу заборгованість ОСОБА_2 за кредитним договором, що існувала на дату проведення сторно, але при цьому ці кошти в сумі 2395, 27 дол. США судовими експертами були віднесені як такі, що були сплачені 04.12.2013 року ОСОБА_2 в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором, тобто експертами було зроблено задвоєння цієї суми при визначені загального розміру сплачених коштів ОСОБА_2 за кредитним договором № 0 від 05.04.2007 року.

Отже, суд оцінивши кожен доказ окремо та в їх сукупності приходить до висновку про те, що Висновки судово-економічних експертиз не відображають фактичні дані у справі, не відповідають правовідносинам, що склались між сторонами за кредитним договором під час його виконання, а тому не є належними та допустимими доказами у справі.

Відповідно до ст. 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберігала його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобовязана повернути потерпілому це майно. Особа зобовязана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.

Відповідно до ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу.

Грошові кошти ОСОБА_2 сплачувала АТ «УкрСиббанк» на підставі та відповідно до умов кредитного договору № 0 від 05.04.2007 року, заявлена сума Позивачем, як надлишково сплачена ОСОБА_2 в сумі 15 660, 42 дол. США за матеріалами цивільної справи не знайшли свого підтвердження, а тому позов підлягає відхиленню.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України судові витрати, сплачені ОСОБА_2 у вигляді судового збору та витрат на проведення експертизи відшкодуванню з АТ «УкрСиббанк» не підлягають.

На підставі відповідно до статей 215, 218 ЦПК України,-

В И Р І Ш И В :

У задоволенні позову ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» про стягнення надмірно сплачених грошових коштів в сумі 15 660, 42 дол. США - відмовити.

Апеляційна скарга може бути подана до апеляційного суду Полтавської області через Автозаводський районний суд м. Кременчука Полтавської області протягом 10 днів з дня проголошення рішення.

Рішення суду набирає чинності після закінчення десятиденного строку, якщо апеляційна скарга не була подана. У випадку подачі апеляційної скарги рішення, якщо воно не буде скасоване, набирає чинності після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя