13.03.2015 Справа № 756/1638/14-ц
№756/1638/14-ц
№2/756/215/15
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 лютого 2015 року Оболонський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді - Шевчука А.В.,

при секретарях: Субіну М.О., Верес Н.М.

розглянувши в відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, треті особи: ОСОБА_4, ОСОБА_5, Міністерство внутрішніх справ України про визнання правочину удаваним та визнання права власності на транспортний засіб,

в с т а н о в и в:

У січні 2014 року ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до ОСОБА_2, треті особи: ОСОБА_4, ОСОБА_5, Міністерство внутрішніх справ України про визнання удаваним правочином довіреність від 07.07.2011 року видану в порядку передоручення ОСОБА_6 на підставі довіреності ОСОБА_2 від 02.07.2011 року на розпорядження автомобілем Mercedes - Benz «ML» д/н НОМЕР_1, який, начебто, вчинено сторонами для приховування правочину купівлі-продажу вказаного автомобіля та застосувати до нього правила купівлі-продажу транспортного засобу. Також, просив визнати за позивачем право власності на автомобіль Mercedes - Benz «ML» д/н НОМЕР_1. В обґрунтування позову вказував, що з метою економії часу та грошових коштів вирішив оформити купівлю-продаж спірного автомобіля не шляхом укладання відповідного договору, а шляхом оформлення на себе довіреності на розпорядження транспортним засобом.

За твердженням позивача 07.07.2011 року за попередньою домовленістю із власником транспортного засобу - ОСОБА_2 відбулось відчуження автомобіля Mercedes - Benz «ML» д/н НОМЕР_1 шляхом оформлення уповноваженим представником відповідача - ОСОБА_6 довіреності в порядку передоручення, якою уповноважено ОСОБА_1 на право керування та розпорядження спірним автомобілем терміном до 02.07.2014 року. В цей же день ОСОБА_1 сплатив за придбаний автомобіль іншому уповноваженому представнику відповідача - ОСОБА_3 55 000 доларів США, при цьому не вимагав розписки або іншого підтверджуючого документу про передачу коштів.

Маючи намір продати вказаний автомобіль ОСОБА_1 28.10.2011 року зняв автомобіль Mercedes - Benz «ML» д/н НОМЕР_1 з обліку для реалізації, при цьому, згодом дізнався, що на час зняття транспортного засобу з обліку та його реєстрації за ОСОБА_4, попереднім власником спірного автомобіля - ОСОБА_2 припинено дію довіреності, якою уповноважено ОСОБА_6 розпоряджатися вказаним транспортним засобом, а отже, і припинено дію довіреності, виданої у порядку передоручення, якою було уповноважено ОСОБА_1 на право керування та розпорядження спірним автомобілем.

Постановою Окружного адміністративного суду м. Києва від 31.01.2013 року, яка набула законної сили, задоволено позов ОСОБА_2 та визнано неправомірними дії УДАІ ГУ МВС України в м. Києві щодо зняття 28.10.2011 року з обліку для реалізації автомобіля Mercedes - Benz «ML» д/н НОМЕР_1, при цьому зобов»язано УДАІ ГУ МВС України в м. Києві скасувати зняття з обліку даного автомобіля і скасувати реєстрацію цього транспортного засобу за ОСОБА_4.

Позивач вважає, що ОСОБА_2 вчинила вказані дії щодо скасування довіреності, заяви про викрадення та оголошення в розшук автомобіля Mercedes - Benz «ML» д/н НОМЕР_1, подала позов про визнання неправомірними дій УДАІ ГУ МВС України в м. Києві у зв»язку із тим, що їй начебто не було передано кошти за проданий автомобіль уповноваженим представником, хоча за його твердженням остання отримала 55 000 доларів США.

Таким чином, за твердженням ОСОБА_1 07.07.2011 року між ним та ОСОБА_2 насправді був вчинений правочин купівлі-продажу транспортного засобу Mercedes - Benz «ML» д/н НОМЕР_1 який був прихований сторонами під видом довіреності.

З огляду на зазначене, ОСОБА_1 просив про задоволення позовних вимог.

Представник позивача, ОСОБА_4 та ОСОБА_5 в судовому засіданні підтримала позов з підстав зазначених у позовній заяві.

Представник ОСОБА_2 проти позову заперечила вказуючи, що позовні вимоги є безпідставними.

Представник Міністерства внутрішніх справ України проти позову заперечив та подав відповідні письмові пояснення з приводу позову.

Вислухавши пояснення представника позивача, представника ОСОБА_4 і ОСОБА_5, представника відповідача та представника Міністерства внутрішніх справ України, дослідивши матеріали справи та надані докази, судом встановлено наступне.

02.07.2011 року ОСОБА_2 видано на ім»я ОСОБА_3 та ОСОБА_6 довіреність котрою надано право останнім від імені довірителя вчиняти правочини щодо експлуатації, розпорядження та відчуження належного ОСОБА_2 автомобіля Mercedes - Benz «ML» д/н НОМЕР_1 строком до 02.07.2014 року.

На підставі заяви ОСОБА_2 від 30.08.2011 року нотаріус Київського міського нотаріального округу ОСОБА_9 вніс до Єдиного реєстру довіреностей реєстраційний запис про припинення дії довіреності від 02.07.2011 року, що підтверджується Витягом про реєстрацію в Єдиному реєстрі довіреностей.

З матеріалів справи вбачається, що 07.07.2011 року ОСОБА_6 в порядку передоручення видав та оформив генеральну довіреність про право розпоряджатися належним ОСОБА_2 автомобілем Mercedes - Benz «ML» д/н НОМЕР_1 на ОСОБА_1.

При цьому, ОСОБА_1 28.10.2011 року діючи від імені власника транспортного засобу в порядку передоручення на підставі довіреності яка насправді 30.08.2011 року вже була відкликана зняв автомобіль Mercedes - Benz «ML» д/н НОМЕР_1 з обліку для його подальшої реалізації.

Згідно листа Управління Державтоінспекції ГУ МВС України в м. Києві від 12.06.2012 року №10/Т-10576 автомобіль Mercedes - Benz «ML» д/н НОМЕР_1 було знято з обліку для реалізації на підставі довіреності ВРЛ 977961 від 07.07.2011 року та 23.11.2011 року зареєстровано за іншою особою ОСОБА_4 під д/н НОМЕР_1.

У відповідності до ч.3 ст. 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Постановою Окружного адміністративного суду м. Києва від 31.01.2013 року, залишеною без змін ухвалою Київського апеляційного суду м. Києва від 17.10.2013 року, у справі за позовом ОСОБА_2 до Управління Державної автомобільної інспекції Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в м. Києві визнано неправомірними дії УДАІ ГУ МВС України в м. Києві щодо зняття 28.10.2011 року з обліку для реалізації автомобіля марки Mercedes - Benz «ML» д/н НОМЕР_1, при цьому зобов»язано УДАІ ГУ МВС України в м. Києві скасувати зняття з обліку автомобіля марки Mercedes - Benz «ML» д/н НОМЕР_1 та зобов»язано УДАІ ГУ МВС України в м. Києві скасувати реєстрацію автомобіля марки Mercedes - Benz «ML» д/н НОМЕР_1 проведену 23.11.2011 року на ім»я ОСОБА_4.

Таким чином, судовим рішенням в адміністративній справі встановлено і не підлягає додатковому доказуванню неправомірність дій щодо зняття 28.10.2011 року з обліку автомобіля Mercedes - Benz «ML» за заявою особи, яка діяла на підставі скасованої довіреності.

У відповідності до ч.3 ст. 244 ЦК України, довіреність є письмовий документ, що видається однією особою іншій особі для представництва перед третіми особами.

Зі змісту Глави 17 ЦК України «Представництво», представництво є правовідношення, в якому одна сторона (представник) зобов»язана або має вчинити правочини від імені другої сторони, яку вона представляє, при цьому видача доручення не є правочином щодо відчуження майна.

Таким чином, твердження представника позивача про оформлення купівлі-продажу автомобіля усною угодою, що підтверджується довіреністю не відповідає вимогам законодавства.

Перелік документів, що підтверджують правомірність придбання транспортних засобів, їх складових частин, що мають ідентифікаційні номери визначений Постановою Кабінету Міністрів України №1388 від 07.09.1998 року «Про затвердження порядку державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів».

Представник позивача акцентує увагу суду на розписці від імені ОСОБА_3 за якою останній 02.07.2011 року начебто продав автомобіль Mercedes - Benz «ML» ОСОБА_10 за 55 000 доларів США (Т.1, а.с. 249).

При цьому, в розписці від 02.11.2011 року (Т. 1, а.с. 70) ОСОБА_3 стверджує, що начебто отримав кошти за продаж автомобіля Mercedes - Benz «ML» від іншої особи - ОСОБА_1 і ним виконано у повному обсязі всі зобов»язання перед ОСОБА_2

Проте, дані розписки суд не приймає в якості належного доказу, оскільки вказані розписки не відноситься до документів, що підтверджують правомірність продажу та придбання транспортних засобів, більше того, не підтверджують факт передачі коштів безпосередньо власнику транспортного засобу ОСОБА_2

Допитаний в судовому засіданні у якості свідка ОСОБА_10 пояснив, що він особисто не придбавав автомобіль Mercedes - Benz «ML», а лише передав його за дорученням. Розписку про отримання коштів написав після того, як вказаний автомобіль було оголошено в розшук та після виклику до правоохоронних органів для дачі особистих пояснень.

У відповідності до п. 25 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 06.11.2009 року №9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання право чинів недійсними» за удаваним правочином (ст. 235 ЦК України) сторони умисно оформляють один правочин, але між ними насправді встановлюються інші правовідносини. На відміну від фіктивного правочину, за удаваним правочином права та обов'язки сторін виникають, але не ті, що випливають зі змісту правочину.

При укладенні удаваного правочину до відносин його учасників застосовуються правила щодо правочину, який сторони мали на увазі (який сторони приховали). Суб»єкт, який вимагає визнаня правочину недійсним як укладеного з метою приховати інший правочину, повинен довести, що правочин укладений з такою метою. Воля сторін в удаваному правочині спрямована на встановлення інших цивільно-правових відносин, ніж ті, які передбачені правочином.

Таким чином, для визнання правочину удваним , необхідно щоб він відповідав наступним критеріям:

умисного приховування сторонами іншого правочину ніж той, що сторони вчинили (при цьому має враховуватися волевиявлення сторін);

· наявність інших правовідносин між сторонами правочину.

·

Зі змісту довіреності від 02.07.2011 року вбачається, що ОСОБА_2 надала право ОСОБА_3 для здійснення чітких дій, які викладені в довіреності, а не приховування договірних відносин із третьою особою.

З матеріалів справи вбачається що у ОСОБА_2 не було волевиявлення на безоплатне відчуження автомобіля, що підтверджується поданою заявою до правоохоронних органів. Більше того, на час оформлення довіреності ОСОБА_2 не була знайома з суб»єктом, який вимагає визнаня правочину недійсним.

З огляду на зазначене, позовні вимоги ОСОБА_1 не підлягають до задоволення.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 235, 244 ЦК, Постановою Кабінету Міністрів України №1388 від 07.09.1998 року «Про затвердження порядку державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів», Постановою Пленуму Верховного Суду України від 06.11.2009 року №9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання право чинів недійсними», ст.ст. 10, 60, 88, 174, 213-215 ЦПК України, суд, -

в и рішив:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2, треті особи ОСОБА_4, ОСОБА_5, Міністерство внутрішніх справ України про визнання правочину удаваним та визнання права власності на транспортний засіб - відмовити.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду міста Києва через Оболонський районний суд міста Києва шляхом подання в 10-денний строк з дня проголошення рішення суду апеляційної скарги.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя А.В. Шевчук