Номер провадження: 22-ц/785/4521/15
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
Доповідач Гірняк Л. А.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20.07.2015 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області в складі:

ОСОБА_2

ОСОБА_3,ОСОБА_4

При секретарі Давидов Д.Б.

Розглянула у відкритому судовому засіданні м. Одесі апеляційну скаргу представника ТОВ Кей-Колект та представника ОСОБА_5 на рішення Приморського районного суду м. Одеси від 03.03.2015 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_5, яка діє в своїх інтересах та інтересах неповнолітнього ОСОБА_6 до ПАТ УкрСиббанк, ТОВ Кей-Колект, за участю третіх осіб ОСОБА_7, Органу опіки та піклування Приморської районної адміністрації Одеської міської ради, Служби у справах дітей Одеської міської ради, Реєстраційної служби Одеської міського управління юстиції

-про визнання недійсним договору поруки та іпотечного договору,-

ВСТАНОВИЛА:

28.04.2014 року позивач звернулася до суду із зазначеними вимогамикотрі уточнила та просила суд визнати іпотечний договір від 25.10.2007 року, а також договір поруки №153094 від 25 жовтня 2007 року, укладені між Акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк» та ОСОБА_5 недійсними, здійснити державну реєстрацію припинення іпотеки в Державному реєстрі речових прав; зняти заборону відчуження з предмета іпотеки і здійснити державну реєстрацію припинення обтяження предмету іпотеки (заборони відчуження) в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень.

В обґрунтування позову зазначала, що 25 жовтня 2007 року між Акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк» та ОСОБА_7 укладено договір про надання споживчого кредиту №00, за яким ОСОБА_7 отримано споживчий кредит в сумі 62 500,0 доларів США.

25.10.2007 року між банком та ОСОБА_5 укладено договір поруки №153094, за яким ОСОБА_5 зобовязалась відповідати перед банком за невиконання ОСОБА_7 усіх зобовязань за договором про надання споживчого кредиту №00 від 25.10.07 року.

25.10.2007 року між банком та позивачем укладений іпотечний договір, за яким ОСОБА_5 передала в іпотеку нерухоме майно: квартиру АДРЕСА_1 корпус «А» у м. Одесі.

Посилаючись на те, що іпотечний договір не був погоджений у встановленому порядку з Органом опіки та піклування, у квартирі, яка є предметом іпотеки за іпотечним договором, на час укладання договору проживав і нині проживає неповнолітня дитина подружжя - син позивача ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_1 просила визнати зазначений договір іпотеки та поруки недійсними.

Рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 03 березня 2015 року позов ОСОБА_9, яка діє в своїх інтересах та інтересах неповнолітнього ОСОБА_10 до Публічноготовариства «УкрСиббанк», Товариства з обмеженою відповідальністю «КейКолект», за участі третіх осіб ОСОБА_7, Органу опіки та піклування Приморської районної адміністраціїОдеської міської ради, Служби у справах дітей Одеської міськоїради, Реєстраційної служби Одеського міського управління юстиції про визнання недійсним іпотечного договору задоволено частково.

Визнано недійсним іпотечний договір від 25.10.2007 року, укладений між Акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк» та ОСОБА_5, посвідчений приватним нотаріусом ОСОБА_11 та зареєстрований в реєстрі за №3524. Встановлено, що рішення є підставою для внесення відповідних записів про припинення іпотеки та припинення обтяження предмету іпотеки квартири під №44 по вул. Семінарській,11корпус «А» у м. Одесі у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно.

Стягнуто в рівних частках з Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк», Товариства з обмеженою відповідальністю «Кей-Колект» на користь ОСОБА_5 судовий збір у розмірі 243,60 гривень.

У задоволенні інших позовних вимог - відмовлено.

В апеляційній скарзі ТОВ «Кей-Колект» ставить питання про скасування рішення суду з ухваленням нового про відмову в заявлених вимогах в повному обсязі посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права. Зокрема посилаються на те, що на момент укладення іпотечного договору позивачкою надавалась довідка за відсутності реєстрації її сина, а тому згода опіки та піклування не вимагалась; договір підписувала добровільно; дитина не є власником спірної квартири; відсутні докази на підтвердження факту користування дитиною спірним приміщенням; порушений строк позовної давності.

В апеляційній скарзі ОСОБА_5 ставить питання про скасування рішення суду в частині відмови в заявлених вимогах з ухваленням нового, про визнання поруки недійсною з підстав порушення судом норм матеріального та процесуального права. Зокрема посилається на ті ж підстави, що і в позовній заяві та на відсутність висновку органу опіки та піклування.

В судове засідання ОСОБА_7, Орган опіки та піклування Приморської районної адміністрації Одеської міської ради, Служба у справах дітей Одеської міської ради не зявились, про час та місце судового розгляду сповіщені належним чином.

В силу ст.305 ч.2 ЦПК України судова колегія вважає можливим розглянути справу за їх відсутністю.

Колегія суддів заслухавши суддю-доповідача, яка доповіла зміст рішення, вислухавши пояснення сторін, що зявились, перевіривши доводи апеляційної скарги, межі, в яких повинні проводитися перевірка рішення, встановлюватися обставини і досліджуватися докази вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню за наступних підстав.

За правилами ст.308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення додержанням норм матеріального і процесуального права.

Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Визнаючи недійсним іпотечний договір районний суд виходив з того, що він укладений без дозволу органу опіки та піклування так як на час його укладення в спірній квартирі проживав неповнолітній ОСОБА_6 .

Відмовляючи в позовних вимогах щодо визнання договору поруки недійсним, районний суд виходив з безпідставності заявлених вимог.

Судова колегія погоджується з таким судженням суду з наступних підстав.

Матеріалами справи встановлено, сторонами не заперечується, що 25 жовтня 2007 року між Акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк» (надалі за текстом - банк) та ОСОБА_7 укладений договір про надання споживчого кредиту №00, за яким ОСОБА_7 отримано споживчий кредит в сумі 62 500,0 доларів США.

25 жовтня 2007 року між Акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк» та ОСОБА_5 укладений договір поруки №153094, за яким ОСОБА_5 зобовязалась відповідати перед банком за невиконання ОСОБА_7 усіх зобовязань за договором про надання споживчого кредиту №00 від 25.10.07 року.

25 жовтня 2007 року між банком та позивачем укладений іпотечний договір, за яким ОСОБА_5 з метою забезпечення виконання грошових зобовязань позичальника передала банку в іпотеку нерухоме майно: квартиру під №44 по вул. Семінарській, 11 корпус «А» у м. Одесі. Зазначений договір посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу ОСОБА_11, зареєстровано в реєстрі за №3524.

Відповідно до витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно квартира АДРЕСА_1 корпус «А» у м. Одесі належить ОСОБА_5 на підставі договору купівлі- продажу від 13 вересня 2007 року, посвідченого приватним нотаріусом ОСОБА_12, за реєстровим № 8232.

Згідно наданої позивачем довідки про склад сімї та прописки (реєстрації) від 02 квітня 2014 року в квартирі АДРЕСА_1 корпус «А» у м. Одесі зареєстровані наступні особи: ОСОБА_9 - з 04.09.2000 року, неповнолітній ОСОБА_10, ІНФОРМАЦІЯ_2, - з 04 вересня 2000 року який є сином позивачки.

Відповідно до ч.4 ст.12 Закону України «Про основи соціального захисту бездомних громадян і безпритульних дітей» передбачено, що для вчинення будь-яких правочинів щодо нерухомого майна, право власності на яке або право користування яким мають діти, необхідний попередній дозвіл органів опіки та піклування, що надається відповідно до закону.

Право користування майном члена сім»ї власника житла повязано з моментом здійснення реєстрації за місцем проживання особи.

З матеріалів справи вбачається, що неповнолітній ОСОБА_10 зареєстрований та проживає у квартирі, яка передана в іпотеку 25 жовтня 2007 року, починаючи з 04 вересня 2000 року і по цей час безперервно, що підтверджується оригіналом довідки ЖБК «Технологічний» №63 від 02 квітня 2014 року.

Згідно з ч.4 ст.29 ЦК України місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років, є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров'я, в якому вона проживає.

На час укладання оспорюваного договору іпотеки - у квартирі АДРЕСА_1 корпус «А» у м. Одесі проживала ОСОБА_5, а отже, правом користування цією квартирою був наділений і малолітній ОСОБА_10

За таких обставин, районний суд прийшов до правильного висновку, що наявность чи відсутность реєстрації ОСОБА_10 за адресою квартири на момент укладення договору іпотеки відповідно до правила не ч.2 ст.2 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» не впливає на визнання наявності та реалізацію права проживання в малолітнього з матірю ОСОБА_5 так як таким правом ОСОБА_10 наділений з моменту народження за відсутності іншого місця проживання дитини.

Згідно з ч.І ст.215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

При цьому, згідно з ч.ч.1,6 ст.203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам; правочин, що вчиняється батьками (усиновлювачами), не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей.

Виходячи з вищезазначеного, районний суд прийшов до правильного висновоку, що іпотечний договір від 25.10.2007 року, укладений між Акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк» та ОСОБА_5, не відповідає вимогам зазначених норм законодавства, що є підставою для визнання його недійсним.

Доводи заявника про те, що позивачка свідомо приховала факт права дитини на передане в іпотеку майно не є підставою для відмови в заявлених вимогах та в силу ст.6 ч.3 Закону України « Про іпотеку» іпотекодержатель має право вимагати від іпотекодавців дострокового виконання основного зобовязання та відшкодування завданих збитків.

Посилання на сплив строку повної давності судова колегія оцінює критично за відсутності заяви сторони у спорі , котра робиться до винесення рішення у відповідності до вимог ст.267 ч.3 ЦПК України.

Підпис позивачки в договорі не є правовою підставою для відмови в позовних вимогах, оскільки даний правочин відноситься до оспорюваних.

Судова колегія погоджується і з судженням районного суду щодо відмови в позовних вимогах про визнання договору поруки недійсним , оскільки позивачем не наведено вказану вимогу певними обставинами та доводами.

За правилом ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Виходячи з того, що позивач в своїх позовних вимогах не зазначає правові підстави для визнання договору поруки недійсною, а повязує їх з іпотечним договором.

Судова колегія погоджується з судженням районного суду про відмову в заявлених вимогах так як договір поруки не є тотожним з іпотечним договором , а є самостійним договором, який розповсюджує відповідальність поручителя за невиконання зобов'язання за кредитним договором.

Згідно зі статтею 610 ЦК України порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання).

Відповідно до частини першої статті 543 ЦК України в разі солідарного обовязку боржників (солідарних боржників) кредитор має право вимагати виконання обовязку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-кого з них окремо.

За положеннями статей 553, 554 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обовязку. У разі порушення такого зобовязання боржник і поручитель відповідають як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя.

За положеннями статті 523 ЦК України порука або застава, встановлена іншою особою, припиняється після заміни боржника, якщо поручитель або заставодавець не погодився забезпечувати виконання зобовязання новим боржником.

Відсутність висновку органу опіки та піклування щодо розпорядженням спірного майна не є підставою для визнання догвору поруки недійсною оскільки поручитель відповідає за порушення взятого на себе зобов"язання.

Згідно ч. 1 ст. 583 ЦК України заставодавцем може бути боржник або третя особа (майновий поручитель).

Тобто, за правилами вказаної статті Закону, виконання зобовязання перед кредитором забезпечується фактично усім майном іншої особи поручителя.

У відповідності до ч.1 ст.308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права

Ухвалене судом першої інстанції рішення в зазначеній частині відповідає нормам матеріального і процесуального права.

Виходячи з вищезазначеного, доводи апеляційної скарги суттєвими не являються та не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи.

Керуючись ст.ст. 308,315, 317, 319 ЦПК України, судова колегія

УХВАЛИЛА:

Апеляційні скарги представника ТОВ Кей-Колект представника ОСОБА_5 відхилити.

Рішення Приморського районного суду м. Одеси від 03.03.2015 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту його проголошення та може бути оскаржена на протязі 20 днів до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ.

Голодуючий суддя - Л.А.Гірняк

Судді А.М.Кварталова

ОСОБА_13