Центральний районний суд м. Миколаєва
__________________________________________________________
У Х В А Л А

23 червня 2015 року Центральний районний суд м. Миколаєва у складі головуючого судді Батченка О.В. при секретарі Нікулічевій А.С., з участю представника позивача ОСОБА_1, відповідача ОСОБА_2, його представника ОСОБА_3, розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Миколаєві цивільну справу за позовом

ОСОБА_4 до ОСОБА_2 про визнання майна особистою приватною власністю, визнання майна спільною сумісною власністю та про поділ спільного майна подружжя, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_4 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2, просила визнати квартиру АДРЕСА_1 її особистою приватною власністю. Одночасно позивач просила визнати спільною сумісною власністю подружжя автомобіль ВАЗ-2113, 1986 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1, а також поділити цей транспортний засіб шляхом визнання за нею (ОСОБА_4М.) права власності на 1/2 його частину.

27 квітня 2015 року представник позивача ОСОБА_5 подала суду клопотання про об'єднання в одне провадження даної цивільної справи з цивільною справою № 490/8545/14-ц за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_4 про поділ спільного майна подружжя.

Відповідачем 26 травня 2015 року суду подане клопотання про закриття провадження по справі на підставі п. 3 ст. 122 ЦПК України.

В судовому засіданні представник позивача підтримав клопотання про об'єднання справ в одне провадження з підстав доцільності їх сумісного розгляду, проти закриття провадження по справі заперечував, суду пояснив, що в рамках цивільної справи № 490/8545/14-ц за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_4 між сторонами наявний спір з приводу визнання квартири АДРЕСА_1 спільною сумісною власністю подружжя, тоді як в рамках даної справи ОСОБА_4 просить визнати цю квартиру її особистою приватною власністю, крім того нею заявлені додаткові позовні вимоги щодо поділу транспортного засобу, а за такого предмети спорів та їх підстави є різними. Також представник позивача просив витребувати у відповідача копію правовстановлюючого документу на спірний транспортний засіб.

В свою чергу представник відповідача заперечував проти об'єднання в одне провадження цивільних справ № 490/13777/14-ц та № 490/8545/14-ц з тих підстав, що це суперечить положенням ч. 1 ст. 126 ЦПК України, а ОСОБА_4, в свою чергу, не скористалася правом звернутись до суду в рамках цивільної справи № 490/8545/14-ц з зустрічним позовом. Щодо заявленого ОСОБА_2 клопотання уточнив, його представник що в даному випадку більш процесуально вірним є не просити суд про закриття провадження по справі, а про залишення позову без розгляду на підставі п. 4 ч. 1 ст. 207 ЦПК України.

Суд також з'ясував думку учасників процесу про роз'єднання в самостійні провадження позовних вимог ОСОБА_4 про визнання квартири АДРЕСА_1 її особистою приватною власністю та вимог про визнати спільною сумісною власністю подружжя автомобілю ВАЗ-2113, а також його поділ.

Представник позивача проти роз'єднання позовів не заперечував.

Відповідач та його представник вважали роз'єднання позовів недоцільним.

Вислухавши думку учасників процесу, дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного.

В силу ч. 1 ст. 126 ЦПК України суддя під час відкриття провадження у справі, підготовки справи до судового розгляду або суд під час її розгляду мають право постановити ухвалу про об'єднання в одне провадження кількох однорідних позовних вимог за позовами одного й того самого позивача до одного й того самого відповідача чи до різних відповідачів або за позовом різних позивачів до одного й того самого відповідача.

В рамках цивільної справи № 490/13777/14-ц розглядаються позовні вимоги ОСОБА_4 до ОСОБА_2 про визнання майна особистою приватною власністю, визнання майна спільною сумісною власністю та про поділ спільного майна подружжя, тоді як в рамках цивільної справи № 490/8545/14-ц розглядаються позовні вимоги ОСОБА_2 до ОСОБА_4 про визнання майна спільною сумісною власністю подружжя та його поділ.

За такого, процесуальні підстави, передбачені ч. 1 ст. 126 ЦПК України для об'єднання даних цивільних справ в одне провадження відсутні.

Відповідно п. 2 ч. 1 ст. 205 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо набрали законної сили рішення суду або ухвала суду про закриття провадження у справі у зв'язку з відмовою позивача від позову або укладенням мирової угоди сторін, ухвалені або постановлені з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав.

Згідно п. 4 ст. 207 ЦПК України суд постановляє ухвалу про залишення заяви без розгляду, якщо спір між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав розглядається в іншому суді.

Як зазначалося вище в цивільній справі № 490/8545/14-ц розглядаються позовні вимоги ОСОБА_2 до ОСОБА_4 про визнання квартири АДРЕСА_1 спільною сумісною власністю подружжя та про її поділ.

В даній цивільній справі позивач просить зазначену квартиру визнати її особистою приватною власністю, що свідчить про розгляд судом в самостійних провадженнях двох різних предметів та підстав позовів, а за такого відсутні передбачені процесуальним законом підстави як для закриття провадження по справі за позовом ОСОБА_4, так і для залишення її позову без розгляду.

Таким чином, ні клопотання представника позивача, ні клопотання відповідача задоволенню не підлягають.

Разом з цим, відповідно ч. 2 ст. 126 ЦПК України залежно від обставин справи суддя чи суд мають право постановити ухвалу про розєднання кількох поєднаних в одному провадженні вимог у самостійні провадження, якщо їх спільний розгляд ускладнює вирішення справи.

Виходячи з того, що ОСОБА_4 не скористалася правом звернутися до суду з зустрічним позовом до ОСОБА_2 в рамках цивільної справи № 490/8545/14-ц, та процесуальна можливість об'єднання цивільної справи № 490/8545/14-ц з цивільною справою № 490/13777/14-ц відсутня, суд вважає, що і спільний розгляд позовних вимог ОСОБА_4 про визнання майна особистою приватною власністю разом з вимогою про визнання майна спільною сумісною власністю та про поділ спільного майна подружжя істотно ускладнить вирішення справи.

Такий висновок суду ґрунтується на суперечливості вимог, заявлених сторонами відносно квартири АДРЕСА_1, що матиме наслідком зупинення провадження в справі, тоді як розгляд вимог в частині спору про право спільної сумісної власності сторін на транспортний засіб прийняття такого процесуального рішення не вимагає.

Таким чином, в даній справі підлягають розгляду позов ОСОБА_4 до ОСОБА_2 про визнання майна (транспортного засобу) спільною сумісною власністю та про поділ спільного майна подружжя.

Вимоги ОСОБА_4 в частині визнання права власності на квартиру АДРЕСА_1 підлягають виділенню у самостійне провадження.

Одночасно в порядку ст. 137 ЦПК України у відповідача слід витребувати копію правовстановлюючого документу на автомобіль ВАЗ-2113, 1986 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1, задовольнивши тим самим заявлене у судовому засіданні усне клопотання представника позивача про витребування доказів.

Керуючись ч. 2 ст. 126, 209, 210 ЦПК України суд, -

У Х В А Л И В:

В задоволенні клопотання представника позивача ОСОБА_5 від 27 квітня 2015 року про об'єднання цивільних справ в одне провадження - відмовити.

В задоволенні клопотання відповідача від 26 травня 2015 року про закриття провадження по справі з урахуванням усних уточнень представника відповідача ОСОБА_3 про залишення позовної заяви без розгляду - відмовити.

Задовольнити усне клопотання представника позивача ОСОБА_1 про витребування доказів, зобов'язати ОСОБА_2 надати суду фотокопію правовстановлюючого документу на транспортний засіб - автомобіль ВАЗ-2113, 1986 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1.

Позов ОСОБА_4 до ОСОБА_2 про визнання майна особистою приватною власністю, визнання майна спільною сумісною власністю та про поділ спільного майна подружжя розєднати в два самостійні провадження.

Продовжити розгляд справи в частині вимог ОСОБА_4 до ОСОБА_2 про визнання майна спільною сумісною власністю та про поділ спільного майна подружжя.

Матеріали в частині позовних вимог ОСОБА_4 до ОСОБА_2 про визнання майна особистою приватною власністю передати до канцелярії суду для їх перерозподілу.

Оремо від рішення суду ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя О.В. Батченко