Справа № 591/8244/15-ц
Провадження № 4-с/591/72/15
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 грудня 2015 року Зарічний районний суд м. Суми в складі:

головуючого судді Кривцової Г.В.

при секретарі Кальченко М.В.

з участю заявника ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні скаргу ОСОБА_1 на постанову державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Сумській області ОСОБА_2 від 10 вересня 2015 року про повернення виконавчого документу, зацікавлена особа: Перша Сумська державна нотаріальна контора, -

ВСТАНОВИВ:

26 листопада 2015 року ОСОБА_1 звернувся до суду із скаргою, в якій зазначив, що на виконанні у старшого державного виконавця відділу ПВР УДВС ГТУЮ у Сумській області ОСОБА_2 з 23 липня 2015 року перебувало виконавче провадження ЄДРВП №48234144, однак 10 вересня 2015 р. державний виконавець виніс ухвалу, якою повернув заявнику виконавчий документа посилаючись на п. 9 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження». Однак з таким рішенням він був не згоден та оскаржив його спочатку до начальника відділу ПВР УДВС ГТУЮ у Сумській області ОСОБА_3, а згодом до начальника управління ДВС ГТУЮ у Сумській області на тій підставі, що постанова державного виконавця не відповідає діючому законодавству, виходячи з того, що боржник (державна нотаріальна контора) - державна установа, що є юридичною особою, яка створюється та реєструється у встановленому законом порядку.

Вважає, що постанова державного виконавця від 10 вересня 2015 року неправомірна, винесена всупереч вимогам Закону України «Про виконавче провадження», тому просить її скасувати та зобовязати продовжити виконання виконавчих дій.

Свої вимоги він мотивує тим, що державний виконавець при прийнятті рішення про повернення виконавчого документу стягувачу невірно трактує норму Закону України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень», а саме: зроблені висновки про те, що виконання рішення суду про стягнення коштів, боржником по якому є державний орган здійснюється Державною казначейською службою в межах відповідних бюджетних призначень. Скаржник вважає, що у даному конкретному випадку ця норма Закону застосовуватися не повинна, оскільки боржник Перша Сумська державна нотаріальна контора є державною установою - юридичною особою, а не державним органом в розумінні Закону України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень».

В судовому засідання заявник підтримав свої вимоги, просив скасувати постанову державного виконавця від 10 вересня 2015 року, як незаконну.

Державний виконавець відділу ПВР УДВС ГТУЮ у Сумській області ОСОБА_2 в судове засідання не зявився, надав письмову заяву про відкладення розгляду справи, однак не надав доказів поважності причин своєї неявки судове засідання.

Суд, вислухавши пояснення заявника ОСОБА_1, вивчивши наявні у справі матеріали, вважає, що скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Умови і порядок виконання рішень судів, що підлягають примусовому виконанню, визначені Законом України «Про виконавче провадження».

Відповідно до частини другої статті 82 Закону України «Про виконавче провадження» боржник має право оскаржувати рішення, дії або бездіяльність державного виконавця та інших посадових осіб державної виконавчої служби виключно в судовому порядку.

Рішення, дії чи бездіяльність державного виконавця або іншої посадової особи державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами виконавчого провадження до суду, який видав виконавчий документ, а іншими учасниками виконавчого провадження та особами, які залучаються до проведення виконавчих дій, до відповідного адміністративного суду в порядку, передбаченому законом (статті 383, 384 ЦПК, частина четверта статті 82 Закону України «Про виконавче провадження»).

Судом встановлено, що постановою від 10 вересня 2015 року державного виконавця відділу ПВР УДВС ГТУЮ у Сумській області ОСОБА_2, в рамках відкритого виконавчого провадження ВП №48234144 з примусового виконання виконавчого листа № 591/9645/14-ц виданого Зарічним районним судом м. Суми 21 липня 2015 року про стягнення з Першої Сумської державної нотаріальної контори на користь ОСОБА_1 243,620 грн. судового збору, повернуто виконавчий документ стягувачу, з посиланням на п. 9 ч. 1 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадженням» (а.с.5).

Як вбачається з наданих суду документів, заявник, не погодившись з постановою державного виконавця, оскаржив дії державного виконавця до начальника служби.

Постановою про результати перевірки виконавчого провадження від 01 жовтня 2015 року начальник ВПВР УДВС ГТУЮ у Сумській області ОСОБА_3 визнав дії державного виконавця ВПВР УДВС ГТУЮ у Сумській області Ричкаля С.П. такими, що не суперечать вимогам чинного законодавства. (а.с.15-16).

Зазначену постанову заявник отримав 15 жовтня 2015 року (а.с.14).

Не погодившись з рішенням начальника ВПВР УДВС ГТУЮ у Сумській області ОСОБА_3, заявник оскаржив постанову державного виконавця і постанову про результати перевірки від 01 жовтня 2015 року вищестоящому керівнику.

Постановою від 30 жовтня 2015 року заступник начальника ГТУЮ з питань ДВС - начальник Управління державної виконавчої служби ОСОБА_4 визнав дії державного виконавця ВПВР УДВС ГТУЮ у Сумській області Ричкаля С.П. такими, що не суперечать вимогам чинного законодавства (а.с.18-19).

Зазначену постанову заявник отримав 20 жовтня 2015 року (а.с.14).

З наданих доказів вбачається, що заявник, скориставшись свої правом, оскаржив рішення державного виконавця у встановленому Законом порядку, та в подальшому звернувся до суду в строки, що передбачені ст. 82 Закону України «Про виконавче провадження».

Прийняте рішення про повернення виконавчого документу державний виконавець аргументує тим, що відповідно до вимог ст. 3 Закону України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень», який набрав законної сили 01 січня 2013 року, встановлено, що виконання рішення суду про стягнення коштів, боржником за яким є державний орган, здійснюється Державною казначейською службою України в межах відповідних бюджетних призначень шляхом списання коштів з рахунків такого державного органу, а в разі відсутності у зазначеного державного органу відповідних призначень за рахунок коштів, передбачених за бюджетною програмою для забезпечення виконання рішення суду.

Однак з такими висновками державного виконавця суд погодитися не може, виходячи з наступного.

Відповідно до ст.. 1 Закону України «Про нотаріат», нотаріат в Україні - це система органів і посадових осіб, на які покладено обов'язок посвідчувати права, а також факти, що мають юридичне значення, та вчиняти інші нотаріальні дії, передбачені цим Законом, з метою надання їм юридичної вірогідності.

Частинами 1, 3 ст. 17 Закону України «Про нотаріат» встановлено, що державні нотаріальні контори створюються і ліквідуються Міністерством юстиції України. Державна нотаріальна контора є юридичною особою, яка створюється та реєструється у встановленому законом порядку.

Таким чином, Законом України «Про нотаріат» не визначено нотаріат як систему державних органів.

Відповідно до статті 2 Закону України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень», Держава гарантує виконання рішення суду про стягнення коштів та зобовязання вчинити певні дії щодо майна, боржником за яким є:

державний орган;

державні підприємство, установа, організація (далі - державне підприємство);

юридична особа, примусова реалізація майна якої забороняється відповідно до законодавства (далі - юридична особа).

Таким чином, в розумінні статті 2 Закону України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень», державні нотаріальні контори є не державними органами, а державними установами.

В ч. 1 ст. 4 Закону України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень» зазначено, що виконання рішень суду про стягнення коштів з державного підприємства або юридичної особи здійснюється в порядку, визначеному Законом України «Про виконавче провадження», з урахуванням особливостей, встановлених цим Законом.

Відповідно до ч. 3 ст. 4 Закону України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень», протягом десяти днів з дня встановлення державним виконавцем факту наявності підстав для повернення виконавчого документа стягувачу відповідно до пунктів 2-4, 9 частини першої статті 47 Закону України «Про виконавче провадження», крім випадків, коли стягувач перешкоджає провадженню виконавчих дій, але не пізніше строку, встановленого частиною другою цієї статті, керівник відповідного органу державної виконавчої служби подає до центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, документи та відомості, необхідні для перерахування стягувачу коштів, згідно з переліком, затвердженим Кабінетом Міністрів України, про що повідомляє в установленому порядку стягувача.

Тобто вказана стаття Закону передбачає обовязок саме керівника відповідного органу державної виконавчої служби подати до центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, документи та відомості, необхідні для перерахування стягувачу коштів, а не подачу стягувачем такої заяви.

За таких обставин скарга ОСОБА_1 підлягає задоволенню, а постанова державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Сумській області ОСОБА_2 від 10.09.2015 року про повернення виконавчого документа стягувачеві скасуванню.

На підставі вищевикладеного, керуючись Законом України «Про виконавче провадження», ст.ст. 210, 293,383-389 ЦПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

Скаргу ОСОБА_1 на постанову державного виконавця про повернення виконавчого документа стягувачеві задовольнити.

Скасувати постанову державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Сумській області ОСОБА_2 від 10.09.2015 року про повернення виконавчого документа стягувачеві та зобовязати продовжити виконання виконавчих дій у даному виконавчому провадженні.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана до Апеляційного суду Сумської області через Зарічний районний суд м. Суми протягом пяти днів з дня її проголошення. Особи, які беруть участь у справі, але не були присутні під час її проголошення, мають право оскаржити її протягом пяти днів з дня отримання копії цієї ухвали.

Повна ухвала суду складена 08 грудня 2015 року.

Суддя