Справа № 466/4469/14 Головуючий у 1 інстанції: Єзерський Р.Б.
Провадження № 22-ц/783/1890/15 Доповідач в 2-й інстанції: Береза В. І.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 березня 2015 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Львівської області у складі: головуючого - судді: Берези В.І., суддів: Бойко С.М., Штефаніци Ю.Г., за участю секретаря судового засідання: Брикайло М.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Львові цивільну справу за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства «ВіЕс Банк» (правонаступник ПАТ «Фольксбанк») на рішення Шевченківського районного суду м.Львова від 21 жовтня 2014 року у справі за позовом ПАТ «ВіЕс Банк» до ОСОБА_2 про звернення стягнення на предмет іпотеки,-

в с т а н о в и л а:

оскаржуваним рішенням позов задоволено частково. Постановлено звернути стягнення на нежитлові приміщення, розташовані в будинку АДРЕСА_1, позначені на плані цифрою 28 (літера «А-4»), площею 55,00 (п'ятдесята п'ять) кв.м, які належать ОСОБА_2 на підставі Витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 25.01.2008 року шляхом визначеним статтею 38 Закону України «Про іпотеку», п.п. 16 Іпотечного договору, а саме на підставі рішення суду шляхом продажу майна Публічним акціонерним товариством «ВіЕсБанк» (79000, м. Львів, вул. Грабовського, 11, рах. № 0 в ЛТУ НБУ м. Львова, МФО 325213, ) від свого імені будь-якій особі покупцю згідно договору купівлі - продажу за ціною, визначеною уповноваженим експертом оцінювачем на день проведення продажу, для чого забезпечити право Публічного акціонерного товариства «ВіЕсБанк» (79000, м. Львів, вул. Грабовського, 11, рах. № 0 в ЛТУ НБУ м. Львова, МФО 325213, ) щодо всіх повноважень продавця (в тому числі, але не виключно: отримання дублікатів правовстановлюючих документів з відповідних установ, організацій, підприємств незалежно від форм власності та підпорядкування чи органів нотаріату, здійснення будь- яких платежів за продавця, отримувати будь - які документи, довідки, витяги, а також вільного доступу уповноважених представників банку до Предмету іпотеки тощо), необхідних для здійснення такого продажу, а кошти, одержані від реалізації, скерувати для задоволення вимог ПАТ «ВіЕсБанк» за Кредитним договором № КБ47164 від 15.02.2008 року в розмірі 52 300,47 доларів США (п'ятдесят дві тисячі триста дол. США 47 центів), що = 619754,43 гривень (шістсот дев'ятнадцять тисяч сімсот п'ятдесят чотири гривень) 14 коп., (по курсу НБУ станом на 20.06.2014 р.).

А також закріпити за Публічним акціонерним товариством «ВіЕсБанк» права управителя, щодо: вільного доступу представників управителя та інших осіб, визначених управителем до майна, що передано в управління; укладення договорів оренди майна, переданого в управління з третіми особами; розпорядження коштами, отриманими за результатами управління майном; укладення договорів відповідального зберігання майна, що передається в управління з третіми особами; представляти інтереси у всіх установах чи підприємствах незалежно від організаційної форми та підпорядкування з питань, пов'язаних з замовленням, посвідченням, отриманням необхідних документів (в тому числі у відповідній райдержадміністрації, в органах місцевого самоврядування, в банківських установах, житлово-комунальних органах, в органах державної пожежної охорони, в органах газопостачання, у відповідному структурному підрозділі енергозабезпечувальної установи, в органах зв'язку, водоканалу та інших підприємствах, установах та організаціях) з питань, що стосуються належного здійснення управління майном, передачу в оренду, забезпеченням нерухомого майна електроенергією, водо- та газопостачанням, телефонним зв'язком; здійснювати реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень (в тому числі але не виключно права власності, інших речових прав, обтяжень речових прав тощо, щодо їх виникнення, припинення, переходу зміни тощо) підписувати і подавати заяви про надання витягів з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, про державну реєстрацію припинення іпотеки та про державну реєстрацію припинення обтяження нерухомого майна; володіти, користуватися і розпоряджатися майном у встановлених чинним в Україні законодавством та цим договором.; інші права необхідні для здійснення належного управління майном. Постановлено стягнути з ОСОБА_2 на користь ПАТ «ВіЕсБанк» сплачений судовий збір у сумі 2 230 (дві тисячі двісті тридцять) грн., 49 коп.

В решті позовних вимог відмовлено.

Рішення суду оскаржив позивач - ПАТ «ВіЕсБанк». Просить рішення скасувати та ухвалити нове, яким задовольнити вимоги банку в повному об`ємі.

В обґрунтування поданої апеляційної скарги покликається на те, що 15 лютого 2008 року між Публічним акціонерним товариством «ВіЕс Банк» (правонаступник ВАТ «Електрон Банк») (надалі - Позивач) та гр. ОСОБА_2 (надалі - Відповідач-1) було укладено Кредитний договір № КБ47164 (надалі - Кредитний договір) з додатками, згідно якого Позивачем було надано Відповідачу-1 кредит в розмірі 100 000,00 доларів США (п'ятдесять сім тисяч доларів США 00 центів), з кінцевим строком погашення не пізніше 15.02.2028 року (пункт 1.1, 1.2, 1.3 Кредитного договору), під 11,50% річних.

З метою забезпечення виконання зобов'язань за Кредитним договором № КБ47164 від 15.02.2008 р. між Позивачем та ОСОБА_2 укладено Іпотечний договір від 18 лютого 2008 року, посвідчений приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу, ОСОБА_3, та зареєстрований в реєстрі за № 1344 (далі - «Договір іпотеки») та Договір про внесення змін до Іпотечного договору, зареєстрованого за № 4561 від 01 липня 2008р., згідно якого Відповідач (Іпотекодавець) надав в заставу Позивачу (Іпотекодержателю) нерухоме майно разом з усіма його приналежностями, а саме: квартира АДРЕСА_1. Квартира складається з однієї житлової кімнати та кухні. Житлова площа квартири 26,6 ( двадцять шість цілих шість десятих) кв.м, загальна площа квартири 53,6 (п'ятдесять три цілих шість десятих) кв.м; та нежитлові приміщення, розташовані в будинку АДРЕСА_1, позначені на плані цифрою 28 (літера «А-4»), площею 55,00 (п'ятдесять п'ять) кв.м.

Позичальник умов кредитного договору не виконав, тому у Банку виникло право на звернення стягнення на предмет іпотеки.

Відмовляючи в задоволенні позову про звернення стягнення на квартиру, що є предметом іпотеки за кредитним договором №КР 47164 від 15 лютого 2008 року, суд керувався Законом України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» №1304-УІІ від 03.06.2014 року. Відповідно до цього Закону не може бути примусово стягнуте (відчужене без згоди власника) нерухоме майно, за умови, що у позичальників у власності не знаходиться інше нерухоме майно. Дану вимогу, тобто умова - «єдине житло», судом не враховано і не встановлено, чи є у власності у Відповідачів інше майно. А відповідачами не було наведено суду жодних підтверджень чи заперечень, що це єдине житло і використовується як місце постійного проживання. Крім того, відповідач зареєстрована за іншою адресою, згідно паспортних даних, квартира що перебуває в іпотеці Банку, не є єдиним житлом відповідачки, тому дана іпотека не відповідає вимогам Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті». Відтак, висновки суду не відповідають обставинам справи.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника апелянта - Бігун З.В., яка апеляційну скаргу підтримала, відповідача ОСОБА_2, яка таку заперечила, перевіривши матеріали справи, колегія суддів приходить до наступного.

Судом першої інстанції встановлено, що 15.02.2008 р., між ПАТ «ВіЕсБанк» та ОСОБА_2 було укладено кредитний договір № КЕ 47164, за умовами якого позичальнику було надано кредит в сумі 100 000 доларів США із кінцевим терміном повернення до 15.02.2028 року та сплатою за користування кредитом 11,5 % річних.

Також встановлено, що 18.02.2008р. в якості забезпечення виконання умов вищевказаного кредитного договору, між позивачем та ОСОБА_2, було укладено договір іпотеки, посвідчений приватним нотаріусом ОСОБА_3 та зареєстрований в реєстрі за №1344, та договір про внесення змін до іпотечного договору, зареєстрованого за № 4561 від 01.07.2008р., згідно якого відповідач надала в іпотеку нерухоме майно, разом з усіма його принадлежностями: а саме квартиру, загальною площею 53,6 кв.м, житловою площею 26,6 кв.м., яка розташована за адресою: АДРЕСА_1, а також нежитлові приміщення, розташовані за адресою: АДРЕСА_1, позначені на плані цифрою 28 (літера «А-4») площею 55,00 кв.м.

Також встановлено, що згідно витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно №17497339 від 25.01.2008р., на праві приватної власності відповідачці ОСОБА_2 належать нежитлові приміщення по АДРЕСА_1 під цифрою 28 (літера «4-А»), загальною площею 55,00 кв.м, які, як зазначив суд, не відносяться до приміщень, які перелічені в ЗУ «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті».

Задовольняючи частково позовні вимоги банку лише в частині звернення стягнення на нежитлові приміщення, суд першої інстанції зазначив про те, що іпотечне майно - нежитлові приміщення, не перелічено в Законі України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті», тому постановив звернути стягнення на це майно; щодо квартири, як предмету іпотеки, зазначив, що таке майно не є в переліку цього Закону, тому прийшов до висновку про відмову у задоволенні позову у цій частині.

Однак, з таким висновком суду першої інстанції колегія суддів не погоджується, враховуючи наступне.

Як зазначається в Законі України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» від 03.06.2014р. за № 1304-УІІ, не може бути примусово стягнуте (відчужене без згоди власника) нерухоме житлове майно, яке вважається предметом застави згідно із статтею 4 Закону України «Про заставу» та/або предметом іпотеки згідно із статтею 5 Закону України "Про іпотеку", якщо таке майно виступає як забезпечення зобов'язань громадянина України (позичальника або майнового поручителя) за споживчпми кредитами, наданими йому кредитними установами-резидентами України в іноземній валюті, та за умови, що: таке нерухоме житлове майно використовується як місце постійного проживання позичальника/майнового поручителя або є об'єктом незавершеного будівництва нерухомого житлового майна, яке перебуває в іпотеці, за умови, що у позичальника або майнового поручителя у власності не знаходиться інше нерухоме житлове майно; загальна площа такого нерухомого житлового майна (об'єкта незавершеного будівництва нерухомого житлового майна) не перевищує 140 кв. метрів для квартири та 250 кв. метрів для житлового будинку.

Так, відповідно до ст.526 ЦК України зобов'язання повинно виконуватись належним чином відповідно до умов догово.

Згідно з ч.1 ст.1054 ЦК України - за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно зі ст.589 ЦК України, у разі невиконання зобов'язання, забезпеченого заставою, заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави. За рахунок предмета застави заставодержатель має право задовольнити в повному обсязі свою вимогу, що визначена на момент фактичного задоволення, включаючи сплату процентів, неустойки, відшкодування збитків, завданих порушенням зобов'язання, необхідних витрат на утримання заставленого майна, а також витрат, понесених у зв'язку із пред'явленням вимоги, якщо інше не встановлено договором.

Згідно з нормами ст.590 ЦК України передбачено, що звернення стягнення на предмет застави здійснюється за рішенням суду, якщо інше не встановлено договором або законом. Заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави в разі, коли зобов'язання не буде виконано у встановлений строк (термін), якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст.33 Закону України «Про іпотеку», у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя.

Стаття 39 Закону України «Про іпотеку» та стаття 25 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» передбачають, що у разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет застави в рішенні суду зазначаються і спосіб реалізації предмета застави шляхом проведення публічних торгів або із застосуванням однієї із процедур, передбачених ст. 38 Закону України «Про іпотеку» та ст.26 Закону України "Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень".

Як видно з матеріалів справи, відповідач договірних зобов`язань не виконав, заборгував банку кошти в загальній сумі 52 300,47 доларів США, що становить 619754,13 грн. (за курсом НБУ станом на 20.06.2014 р. - 1 долар=11,849877грн.), а отже порушив прийняті на себе зобов`язання, та в силу ст. 610 ЦК України, а також відповідно до умов іпотечного договору, іпотекодержатель має право звернення стягнення на предмет іпотеки. Як видно зі змін до іпотечного договору /а.с.21/, погоджена вартість іпотечного майна -квартири - 320027 грн., нежитлових приміщень 223049 грн., сума боргу становить 52 300,47 доларів США, що становить 619754,13 грн., а отже вимога банку про звернення стягнення на усе іпотечне майно не виходить за межі боргу по відношенні до вартості іпотечного майна, та звернення стягнення лише на майно-нежитлові приміщення не покриває суми заборгованості.

Умовами договору іпотеки майна передбачено право позивача у разі невиконання або неналежного виконання відповідачем основного зобов'язання задовольнити свої вимоги за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами відповідача шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки.

Крім того, відповідно до договору іпотеки позивач також набуває право вимагати дострокового виконання основного зобов'язання, а в разі його невиконання - звернути стягнення на предмет іпотеки.

Щодо посилання суду на закон України «Про мораторій на стягнення майна громадян України наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» №1304-УІІ від 03.06.2014 року та неможливість примусового стягнення (відчуження без згоди власника) нерухомого майно, квартири, суд першої інстанції не врахував того, що відповідач та члени її сім`ї зареєстровані за іншим місцем проживання, а саме Яворівський район Львівської області с. Каменобрід, 59. На час розгляду справи продовжує бути зареєстрованою за цією адресою. В судовому засіданні відповідач підтвердила про тривалі ремонтні роботи у купленій нею квартирі - предметі іпотеки, така реконструйована з приєднанням мансардного поверху та значним збільшенням площі, у інших - нежитлових приміщеннях цього ж будинку, відповідач здійснює підприємницьку діяльність. Зазначені обставини, на думку колегії суддів, спростовують те, що зазначена квартира, як предмет іпотеки, є єдиним житлом відповідача, та відповідно до ЗУ «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті», та спростовують те, що на дану квартиру-предмет іпотеки, не може бути звернуто стягнення.

Окрім того, наявність тимчасової заборони на звернення стягнення на іпотечне майно на підставі вищезазначеного закону не є підставою для відмови в задоволенні відповідного позову.

Враховуючи наведене, апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення, а рішення суду першої інстанції в частині відмови у задоволенні позову про звернення стягнення на предмет іпотеки - квартиру АДРЕСА_1 скасуванню з ухваленням у цій частині нового рішення про звернення стягнення на зазначену квартиру. У решті рішення суду як таке, що відповідає вірно встановленим обставинам та ухвалене з дотриманням норм закону, слід залишити без змін.

Керуючись ч.1 ст.307, ст. 308, ч.1 ст. 309, ст.ст. 313, 319 ЦПК України, колегія суддів ,-

вирішила:

апеляційну скаргу ПАТ «ВІЕсБанк» задовольнити частково.

Рішення Шевченківського районного суду м. Львова від 21 жовтня 2014 року в частині відмови у задоволенні позову щодо звернення стягнення на предмет іпотеки квартиру АДРЕСА_1 скасувати.

В цій частині ухвалити нове рішення, яким звернути стягнення на квартиру АДРЕСА_1, яка складається з однієї житлової кімнати та кухні. Житлова площа квартири 26,6 кв.м, загальна площа квартири 53,6 кв.м, передану в іпотеку з метою виконання зобов`язань за кредитним договором № КF47164 від 15.02.2008 р., укладеного ОСОБА_2 та ВАТ «Електрон Банк» згідно іпотечного договору від 18 лютого 2008 року, посвідченого приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу, ОСОБА_3, та договору про внесення змін до іпотечного договору, зареєстрованого за № 4561 від 01.07.2008 року .

В решті рішення суду залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення і з цього часу може бути оскарженим в касаційному порядку протягом двадцяти днів подачею касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий Береза В.І.

Судді: Бойко С.М.

Штефаніца Ю.Г.