Справа № 278/222/15-ц
У Х В А Л А

Іменем України

13 березня 2015 року,

Житомирський районний суд Житомирської області

у складі: головуючої судді - Баренко С.Г.,

за участю секретаря судового засідання Лабенської Л.І., представника позивача,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Житомирі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Житомирської районної державної адміністрації (далі РДА), Управління Держземагенства в Житомирському районі (далі Держземагенство), ДП «Івано-франківський ліспромкомбінат МО України» (далі Підприємство) про захист прав землевласника шляхом визнання незаконним розпорядження РДА та скасування державного акту,-

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 у своєму позові, з посиланням на ст. 123 ЗК України, просить визнати недійсним розпорядження РДА №70 від 04.02.2005 в частині затвердження технічної документації із землеустрою по встановленню зовнішніх меж, надання дозволу на виготовлення державних актів про передачу у постійне користування Підприємству 219,56 га землі на території Тетерівської сільської ради Житомирського району для ведення лісового господарства та скасувати відповідний державний акт.

Згідно зі ст. 15 ЦПК України в порядку цивільного судочинства розглядаються справи про захист прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин, а також інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства. Поряд з цим захист прав свобод та інтересів фізичних осіб у сфері публічно правових відносин від порушень з боку держави, органів місцевого самоврядування, їхніх службових осіб,. інших субєктів при здійсненні ними владних управлінських функцій є завданням адміністративного судочинства, оскільки відповідно до частини 1 пункту 1 ст. 17 КАС України компетенція адміністративних судів поширюється на спори фізичних чи юридичних осіб із субєктом владних повноважень щодо оскарження його рішень( нормативно правових актів, чи правових актів індивідуальної дії), дії чи бездіяльності.

Відповідно до ст.ст.17,56, 57, ч.1 ст.116 ЗК України до повноважень місцевих державних адміністрацій відноситься розпорядження землями державної власності, які за рішенням органів виконавчої влади надаються у постійне користування, адже, при передачі земельних ділянок у користування державне право власності не змінюється.

Пленум ВАСУ у п. 12 Постанови №8 від 20.05.2013 «Про окремі питання юрисдикції адміністративних судів» (далі Постанова) розяснив, що в контексті ст. 26 ЗУ "Про місцеві державні адміністрації", ч.1 ст.116 ЗК України, управління та розпорядження державним і комунальним майном є організаційно-правовою діяльністю суб'єктів владних повноважень - органів державної влади та органів місцевого самоврядування, які здійснюють її шляхом прийняття актів з дотриманням встановленої процедури. Конституційний Суд України в Рішенні від 01.04.2010 № 10-рп/2010 у справі за конституційним поданням ВАСУ щодо офіційного тлумачення положень ч.1 ст. 143 Конституції України, пунктів "а", "б", "в", "г" статті 12 ЗК України, п. 1 ч. 1 статті 17 КАС України вирішив, що органи місцевого самоврядування у земельних відносинах з громадянами та юридичними особами, в тому числі щодо вирішення питань розпорядження, передачі у власність, у користування земельних ділянок, а також їх вилучення, виступають виключно як суб'єкти владних повноважень. Пленум ВАСУ зазначив, що з урахуванням цього Рішення КСУ такі правила визначення юрисдикції адміністративних судів поширюються і на земельні спори за участю місцевих державних адміністрацій.

Окрім цього,за змістом ст. 126 ЗК України, статті 19 ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», державні акти на право власності або постійного користування на земельну ділянку у випадках, встановлених законом, є підставою для державної реєстрації цих прав. Ці акти видаються спеціально уповноваженим органом державної виконавчої влади у галузі земельних ресурсів. Порядок видачі державних актів на право власності або постійного користування на земельну ділянку також перебуває у сфері публічно-правових відносин, то спори щодо дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень з приводу їх видачі підлягають розгляду адміністративними судами. Аналогічні розяснення містяться у п.9 наведеної Постанови Пленуму ВАСУ.

Видача державних актів на право власності або постійного користування на земельну ділянку здійснювалася за єдиною визначеною процедурою, встановленою Інструкцією про порядок складання, видачі, реєстрації і зберігання державних актів на право власності на земельну ділянку і право постійного користування земельною ділянкою та договорів оренди землі, затвердженою наказом Державного комітету України по земельних ресурсах від 04.05.1999. Таким чином, державний акт є лише документальним оформленням права. Посилання у заяві на позов прокурора є недоречним, оскільки за його змістом, оскаржується інше розпорядження РДА.

Таким чином, позов ОСОБА_1 не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства. За правилами п.1 ч.1 ст. 205 ЦПК України, у такому випадку суд своэю ухвалою закриває провадження у справі.

Окрім цього, представник позивача, посилається на п. 4 ч.1 ст. 268 ЦК України, який було виключено з кодексу ще у 2011 році.

Керуючись: ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», ЗУ «Про місцеві державні адміністрації», ст.ст.17,56, 57, ч.1 ст.116 ЗК ст. 126 ЗК України, ст. 15, 205 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В :

Закрити провадження у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Житомирської районної державної адміністрації, Управління Держземагенства в Житомирському районі, ДП «Івано-франківський ліс промкомбінат МО України» про захист прав землевласника шляхом визнання незаконним розпорядження РДА та скасування державного акту.

На ухвалу може бути подана апеляційна скарга до апеляційного суду Житомирської області через Житомирський районний суд протягом 5 днів з дня проголошення ухвали.

Суддя: С.Г.Баренко