У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

2 грудня 2015 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і

кримінальних справ у складі:

головуючого Червинської М.Є.,
суддів: Леванчука А.О., Мазур Л.М., Нагорняка В.А., Писаної Т.О.,
розглянувши у судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_6 до публічного акціонерного товариства «Укртрансгаз» про визнання незаконним і скасування наказу, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та відшкодування моральної шкоди, за касаційною скаргою ОСОБА_6 на рішення Дарницького районного суду м. Києва від 27 травня 2015 року та ухвалу апеляційного суду м. Києва від 26 серпня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У грудні 2014 року ОСОБА_6 звернувся до суду із вищезазначеним позовом, посилаючись на те, що з 10 серпня 2010 року він працював на різних посадах у дочірній компанії «Укртрансгаз» Національної акціонерної компанії «Нафтогаз України», яке у подальшому було реорганізовано у публічне акціонерне товариство «Укртрансгаз» (далі - ПАТ «Укртрансгаз»).

Наказом відповідача від 17 листопада 2014 року № 503-к його було звільнено з посади начальника сектору інформаційної безпеки відділу економічної та інформаційної безпеки Управління безпеки ПАТ «Укртрансгаз» згідно з п. 1 ст. 40 КЗпП України - у зв'язку зі скороченням чисельності та штату працівників.

Позивач вважав своє звільнення незаконним, оскільки фактичного скорочення чисельності та штату працівників на підприємстві не було і реальних змін в організації праці відповідача не проводилося.

У зв'язку з цим позивач просив визнати незаконним і скасувати наказ від 17 листопада 2014 року № 503-к, поновити його на роботі на посаді начальника сектору інформаційної безпеки відділу економічної та інформаційної безпеки Управління безпеки ПАТ «Укртрансгаз», стягнути з відповідача на його користь середній заробіток за час вимушеного прогулу та 3 000 грн. на відшкодування моральної шкоди.

Рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 27 травня 2015 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду м. Києва від 26 серпня 2015 року, у задоволенні позовних вимог ОСОБА_6 відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_6 порушує питання про скасування ухвалених у справі судових рішень, мотивуючи свої доводи порушенням судами норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права, із передачею справи на новий розгляд до суду першої інстанції.

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, заслухавши доповідача, обговоривши доводи скарги та вивчивши обставини справи, вважає, що касаційна скарга підлягає відхиленню з наступних підстав.

Згідно із п. 1 ч. 1 ст. 40 КЗпП України трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом у випадку змін в організації виробництва і праці, в тому числі ліквідації, банкрутства або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників.

Під час розгляду судами було встановлено, що з 10 серпня 2010 року ОСОБА_6 працював у дочірній компанії «Укртрансгаз» Національної акціонерної компанії «Нафтогаз України» на посаді провідного фахівця відділу економічної та інформаційної безпеки Управління безпеки. 1 червня 2012 році він був переведений на посаду начальника сектору інформаційної безпеки відділу економічної та інформаційної безпеки Управління безпеки. 28 грудня 2012 року Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» була реорганізована у ПАТ «Укртрансгаз».

Наказом ПАТ «Укртрансгаз» від 14 серпня 2014 року № 262 було затверджено штатну чисельність працівників апарату ПАТ «Укртрансгаз» у кількості 386 штатних одиниць та затверджено організаційну структуру апарату підприємства (а. с. 74, т. 1).

3 вересня 2014 року ПАТ «Укртрансгаз» направило голові об'єднання профкому працівників апарату ПАТ «Укртрансгаз» повідомлення № 8044/4-001 про те, що на підставі наказу від 3 вересня 2014 року № 291 «Про затвердження штатної чисельності працівників та організаційної структури апарату ПАТ «Укртрансгаз» відбудуться зміни організаційної структури апарату ПАТ «Укртрансгаз», у зв'язку із цим з 3 грудня 2014 року може бути змінено умови праці в тому числі розірвано трудовий договір із штатними працівниками апарату (а. с. 73, т. 1).

20 жовтня 2014 року ПАТ «Укртрансгаз» направило голові об'єднання профкому працівників апарату ПАТ «Укртрансгаз» лист (а. с. 170, т. 1) про надання дозволу на розірвання трудового договору з працівниками, у тому числі і з позивачем, якого 17 вересня 20214 року було повідомлено про внесення змін до штатних розписів та можливе наступне звільнення, а також запропоновано йому наявні вакантні посади та попереджено, що у випадку відмови від переведення його буде звільнено із займаної посади за п. 1 ст. 40 КЗпП України (а. с. 86, т. 1).

Наказом від 17 листопада 2014 року № 503-к позивач був звільнений з роботи у зв'язку зі скороченням чисельності та штату працівників за п. 1ст. 40 КЗпП України з виплатою компенсації та вихідної допомоги.

Відповідно до правової позиції Верховного Суду України, викладеної у постанові від 1 липня 2015 року, у справі № 6-491цс15, згідно з чч. 1, 3 ст. 492 КЗпП України про наступне вивільнення працівників персонально попереджають не пізніше ніж за два місяці. Одночасно з попередженням про звільнення у зв'язку із змінами в організації виробництва і праці власник або уповноважений ним орган пропонує працівникові іншу роботу на тому ж підприємстві, в установі, організації.

Таким чином, однією з найважливіших гарантій для працівників при скороченні чисельності або штату є обов'язок власника підприємства чи уповноваженого ним органу працевлаштувати працівника.

Власник вважається таким, що належно виконав вимоги ч. 2 ст. 40, ч. 3 ст. 492 КЗпП України щодо працевлаштування працівника, якщо запропонував йому наявну на підприємстві роботу, тобто вакантну посаду чи роботу за відповідною професією чи спеціальністю, чи іншу вакантну роботу, яку працівник може виконувати з урахуванням його освіти, кваліфікації, досвіду тощо.

Під час розгляду справи суди перевірили і встановили, що згідно із наказом ПАТ «Укртрансгаз» від 15 вересня 2014 року № 304 «Про затвердження змін до штатних розписів» (а. с. 81-82, т. 1) були введені зміни до штатного розпису працівників апарату ПАТ «Укртрансгаз» з 17 вересня 2014 року, а саме із штатного розпису апарату було виведено 12 посад управління безпеки.

У відповідності до вимог ст. 492 КЗпП України позивачу було запропоновано переведення на інші вакантні посади у ПАТ «Укртрансгаз» в інших структурних підрозділах для його подальшої роботи з урахуванням його освіти, кваліфікації, досвіду, однак він відмовився, про що свідчить його підпис у попередженні від 17 вересня 2014 року (а. с. 86, т. 1).

Правильно встановивши фактичні обставини у справі та надавши оцінку всім наявним у справі доказам, суди дійшли до обґрунтованого висновку про те, що відповідачем при звільненні позивача за п. 1 ст. 40 КЗпП України були дотримані всі передбачені законом вимоги; порушення трудових прав ОСОБА_6 судами встановлено не було.

Такий висновок судів відповідає правовій позиції Верховного Суду України, викладеній у постанові від 1 липня 2015 року, у справі № 6-491цс15, яка в силу ст. 360-7 ЦПК України, є обов'язковою для всіх судів України.

Відповідно до ст. 337 ЦПК України суд касаційної інстанції відхиляє касаційну скаргу, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права.

З урахуванням викладеного, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції та ухвала апеляційного суду відповідають вимогам матеріального та процесуального права, а наведені в касаційній скарзі доводи заявника є необґрунтованими й правильність вищезазначених висновків судів не спростовують.

За таких обставин рішення суду першої інстанції та ухвалу апеляційного суду слід залишити без змін.

Керуючись ст. ст. 336, 337, 344, 345 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_6 відхилити.

Рішення Дарницького районного суду м. Києва від 27 травня 2015 року та ухвалу апеляційного суду м. Києва від 26 серпня 2015 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

М.Є. Червинська А.О. Леванчук Л.М. Мазур В.А. Нагорняк Т.О. Писана Головуючий Судді: