РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

ун. № 759/5198/14-ц

пр. № 2/759/168/15

21 січня 2015 року Святошинський районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді - Борденюка В.В.,

при секретарі - Трегубенку М.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом публічного акціонерного товариства КБ «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

В С Т А Н О В И В :

У березні 2014 року публічне акціонерне товариство КБ «Приватбанк» звернулось до суду із позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, посилаючись на наявність у відповідача заборгованості за комісією у розмірі 12 859,00 грн., яка була нарахована банком на підставі укладеного між сторонами кредитного договору від 10.04.2006 року.

Представник позивача у судовому засіданні позов підтримав.

Відповідач у судовому засіданні проти позову заперечував, вказуючи на те, що він із позивачем кредитного договору від 10.04.2006 року.

Дослідивши матеріали справи, вивчивши доводи позовної заяви, суд дійшов висновку про необхідність відмови у даному позові, виходячи із такого.

Підставою подання даного позову стало те, що за твердженням позивача, 10.04.2006 р. між публічним акціонерним товариством КБ «Приватбанк» та ОСОБА_1, шляхом подання заяви на отримання кредиту, було укладено кредитний договір, згідно з яким відповідачу було надано кредитні кошти на суму 4 700,00 грн. зі сплатою 36,00 відсотків річних.

Відповідно до статей 525, 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться; одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається.

Відповідач проти задоволення позову заперечував, вказував на те, що він не підписував кредитний договір та не отримував кредитних коштів і поставив під сумнів належність наданих позивачем копій документів, на які він посилається, як на докази обґрунтованості вимог даного позову.

Враховуючи викладене, суд ухвалою від 17 червня 2014 року витребував у відповідача оригінали документів, копії яких були додані до даного позову та інші документи і матеріали; так, судом були витребувані: оригінали заяви відповідача про видачу кредиту і відкриття карткового рахунку від 10.04.2006 року, розписки про отримання кредитної картки відповідачем та фотографію відповідача, яка могла бути створена при отриманні відповідачем кредитної картки, а також оригінали інших документів кредитної справи ОСОБА_1 із його особистим підписом.

Письмової відповіді на цю ухвалу суд не отримав.

Водночас, у межах судового засідання, 21.01.2015 року, представник позивача в усній формі повідомив суду про те, що вказані документи матеріалів кредитної справи ОСОБА_1 суду надані бути не можуть, у зв'язку із тим, що вони були загублені і місце їх зберігання не відоме.

Відтак, враховуючи заяву відповідача про те, що він жодних документів на отримання у ПАТ КБ «Приватбанк» кредитних коштів не підписував, а також, зважаючи на ненадання позивачем суду для огляду та для здійснення інших процесуальних дій оригіналів документів, які є належними і допустимими доказами істотних обставин даної справи, суд дійшов висновку про те, що позивач не виконав, передбаченого статтею 60 ЦПК України, процесуального обов'язку із доказування належними і допустимими доказами самого факту виникнення між сторонами кредитних правовідносин. Так, належними і допустимими доказами виникнення у відповідача грошових кредитних зобов'язань перед банком є оригінали заяви на видачу кредиту і відкриття карткового рахунку, розписки про отримання кредитної а також інші документи кредитної справи з його особистим підписом.

Як встановлено статтею 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до статті 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.

Наведене є підставою для відмови у задоволенні даного позову з огляду на те, що позивачем не було виконано свого обов'язку із доказування обґрунтованості і правомірності його вимог.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 526, 1050, 1054 ЦК України, ст.ст. 10, 11, 58, 60, 88, 208, 212-215, 218 ЦПК України, суд,

В И Р І Ш И В :

У задоволенні позову публічного акціонерного товариства КБ «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості відмовити.

Рішення суду може бути оскаржено до Апеляційного суду м. Києва протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано відповідачем протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Суддя: