Провадження №22-ц/784/639/15 Головуючий у 1-й інстанції - Батченко О.В.
Категорія 25 Доповідач апеляційного суду - Локтіонова О.В.
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 березня 2015 року м. Миколаїв

Колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Миколаївської області у складі:

головуючого - Локтіонової О.В.

суддів: Колосовського С.Ю., Ямкової О.О.,

із секретарем судового засідання - Харитоновою І.В.,

за участі:

відповідача - ОСОБА_2,

представника відповідача - ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу

за апеляційною скаргою

представника відповідача ОСОБА_2 -

ОСОБА_3

на рішення Центрального районного суду м.Миколаєва

від 03 листопада 2014 року

за позовом

приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Уніка" (далі - ПрАТ "СК "Уніка" або Страхова компанія) до ОСОБА_2 про відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди,

В С Т А Н О В И Л А:

21 жовтня 2013 року ПрАТ "СК "Уніка" пред'явила до суду зазначений позов, який обґрунтувала наступним.

21 червня 2010 року між ПрАТ "СК "Уніка" та ОСОБА_4 було укладено договір добровільного комплексного страхування на транспорті №015045/4002/0000109, відповідно до якого позивач зобов'язався у разі настання страхового випадку відшкодувати страхувальнику збитки у межах страхової суми у порядку та на умовах, передбачених договором.

30 вересня 2010 року у м.Миколаєві о 08 год.10 хв. на проспекті Героїв Сталінграду навпроти будинку за №13 ОСОБА_2, керуючи автомобілем Toyota Corolla реєстраційний номер НОМЕР_2, порушив Правила дорожнього руху України та допустив зіткнення з автомобілем Suzuki Swift, реєстраційний номер НОМЕР_1, належним ОСОБА_4, який отримав механічні пошкодження.

Страхова компанія вказувала, що у зв'язку з настанням страхового випадку, вона виплатила ОСОБА_4 страхове відшкодування в сумі 6856 грн.

У зв'язку з зазначеним, на підставі ст.ст.993, 1191 ЦК України та ст.27 Закону України «Про страхування», позивач просив стягнути з ОСОБА_2 на його користь в порядку регресу суму виплаченого страхового відшкодування у розмірі 6856 грн. та судові витрати.

Відповідач заперечував у задоволенні позову, посилаючись на укладення ним 28.12.2009 р. з ЗАТ ФГ «Страхові традиції» терміном на 12 місяців договору про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності та пропуск позивачем строку позовної давності.

Рішенням Центрального районного суду м.Миколаєва від 03 листопада 2014 року позов ПрАТ "СК "Уніка" задоволено. З ОСОБА_2 на користь позивача у порядку регресу стягнуто 6856 грн. страхового відшкодування та 229 грн.40 коп. судового збору.

Не погодившись із вказаним рішенням суду, ОСОБА_2 через свого представника подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просив рішення скасувати та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позову ПрАТ "СК "Уніка".

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Задовольняючи позовні вимоги ПрАТ "СК "Уніка", суд першої інстанції виходив із наявності між сторонами у справі регресного зобов'язання та того, що за правилами ч.6 ст.261 ЦК України за регресними зобов'язаннями перебіг позовної давності починається від дня виконання основного зобов'язання, тобто з моменту виплати страхового відшкодування. Зокрема, суд вказав, що оскільки позивачем страхове відшкодування було виплачено 15 листопада 2010 року, то визначений законом трирічний строк позовної давності тривав для нього до 15 листопада 2013 року.

Проте з такими висновками суду погодитися не можна, з огляду на таке.

З матеріалів справи вбачається, що 21 червня 2010 року між ПрАТ "СК "Уніка" та ОСОБА_4 було укладено договір добровільного комплексного страхування на транспорті №015045/4002/0000109, відповідно до якого позивач зобов'язався у разі настання страхового випадку відшкодувати страхувальнику збитки за пошкодження належного йому автомобіля Suzuki Swift, реєстраційний номер НОМЕР_1, у межах страхової суми у порядку та на умовах, передбачених договором (а.с.5-9).

30 вересня 2010 року у м.Миколаєві о 08 год.10 хв. на проспекті Героїв Сталінграду навпроти будинку за №13 сталася дорожньо-транспортна пригода, внаслідок якої застрахований автомобіль отримав механічні пошкодження.

Вказана пригода трапилася з вини ОСОБА_2, який порушив вимоги п.13.1 Правил дорожнього руху України, за що постановою Центрального районного суду м.Миколаєва від 19.10.2010 року був притягнутий до адміністративної відповідальності за ст.124 КУпАП (а.с.17).

01 жовтня 2010 року ОСОБА_4 звернувся до Страхової компанії з заявою про виплату йому страхового відшкодування (а.с.10).

На підставі страхового акту від 09 листопада 2010 року №00053429, висновку автотоварознавчого дослідження від 11 жовтня 2010 року №048/10-2010, рахунку-фактури від 06 жовтня 2010 року №АД-0001980 Страхова компанія виплатила страхувальнику страхове відшкодування в розмірі 6856 грн. (а.с.18-33).

З протоколу огляду місця дорожньо-транспортної події, пояснень відповідача та його повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду випливає, що ОСОБА_2 під час ДТП мав при собі поліс страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів від 29.12.2009 р. в одному випадку зазначений як №3191644 серії ВС, а в іншому - №3191694 серії ВС, згідно з яким страховиком виступало ЗАТ ФГ «Страхові традиції».

Між тим, з інформаційного ресурсу Централізованої бази даних МТ СБУ вбачається, що зазначений страховик з 27 серпня 2009 року не мав права укладати такі договори.

Із позовної заяви, поданої ПрАТ "СК "Уніка", про стягнення в порядку регресу витрат, пов'язаних з виплатою страхового відшкодування, та з обставин справи вбачається, що зазначені нею правовідносини, які виникли з договору страхування транспортного засобу, укладеного 21 червня 2010 року між ПрАТ "СК "Уніка" та ОСОБА_4, регулюються нормами ст.27 Закону України «Про страхування» та ст.993 ЦК України.

Між тим, підмінивши суброгацію поняттям регрес, ПрАТ "СК "Уніка" просило до спірних правовідносин застосувати правову норму ст.1191 ЦК України.

Однак природа правових наслідків за настанням суброгації є відмінною від регресу.

Стаття 993 ЦК України передбачає, що до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки.

Як роз'яснив пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у п.27 постанови від 01 березня 2013 року №4 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки», при вирішенні спорів про право зворотної вимоги страховика суди повинні розрізняти поняття "регрес" та "суброгація". Наприклад, у випадку суброгації відбувається лише заміна осіб у вже наявному зобов'язанні (заміна активного суб'єкта) зі збереженням самого зобов'язання. У такому разі страхувальник передає свої права страховикові на підставі договору і сприяє реалізації останнім прийнятих суброгаційних прав. У випадку регресу одне зобов'язання замінює собою інше, але переходу прав від одного кредитора до іншого не відбувається.

При цьому регрес регулюється загальними нормами цивільного права (зокрема, статтею 1191 ЦК), а також статтею 38 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», а для суброгації відповідно до статті 993 ЦК України і статті 27 Закону України «Про страхування» встановлено особливий правовий режим.

При суброгації перебіг строку позовної давності починає обчислюватися з моменту виникнення страхового випадку, а при регресі - з того моменту, коли страховик виплатив страхове відшкодування. Розмір страхового відшкодування визначається за правилами, встановленими у договорі страхування. Страховик не має права вимагати від завдавача шкоди суму, яку він виплатив страхувальнику у зв'язку з порушенням умов договору страхування.

Перебіг строку позовної давності обраховується з моменту виплати коштів у випадку, коли особа, яка провела таку виплату, має право регресної вимоги.

У вказаній справі право вимоги ґрунтується на суброгації, а не регресі.

При суброгації перебіг строку позовної давності починається від дня настання страхового випадку, оскільки при переході права вимоги до страховика переходять усі права, які мав страхувальник, зокрема це стосується і права на подання позову, в т.ч. щодо часу виникнення права на позов, - з моменту ДТП, в результаті якої заподіяно шкоду.

Згідно зі ст.256 ЦК України позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (ст.257 ЦК України).

Із матеріалів справи вбачається, що страховий випадок настав 30 вересня 2010 року, трирічний строк закінчився 30 вересня 2013 року, а до суду з позовом до ОСОБА_2 позивач звернувся 21 жовтня 2013 року, тобто з пропуском строку позовної давності.

Відповідно до ч.3 ст.267 ЦК України суд зобов'язаний застосувати позовну давність за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення.

Відповідачем у справі заявлено клопотання про сплив позовної давності.

Частина 4 статті 267 ЦК України регламентує, що сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Оскільки у даному випадку виникли правовідносини суброгації, позивачем було пропущено строк позовної давності, про застосування якої заявив відповідач, то позовні вимоги ПрАТ «СК «Уніка» задоволенню не підлягали.

У порушення зазначених вище вимог суд першої інстанції не визначився з характером спірних правовідносин та не звернув уваги, що в даному випадку виникла суброгація та до даних правовідносин суд помилково застосував ст.1191 ЦК України, тоді як необхідно застосовувати ст.993 ЦК України та ст.27 Закону України «Про страхування».

За такого, рішення районного суду на підставі п.4 ч.1 ст.309 ЦПК України підлягає скасуванню з ухваленням по справі нового рішення про відмову у задоволенні позову.

Керуючись статтями 303, 309, 316 ЦПК України, колегія суддів

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу представника відповідача ОСОБА_2 - ОСОБА_3 задовольнити.

Рішення Центрального районного суду м.Миколаєва від 03 листопада 2014 року скасувати та ухвалити нове рішення.

Відмовити приватному акціонерному товариству "Страхова компанія "Уніка" у задоволенні його позову до ОСОБА_2 про відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення і з цього часу може бути оскаржене у касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: