Справа № 128/5099/14-ц
14 липня 2015 року місто Вінниця
Вінницький районний суд Вінницької області у складі:
головуючого: судді Гриценко І.Г.,
при секретарі: Жигаровій Д.О.,
за участю позивача ОСОБА_1,
представника позивача ОСОБА_2
розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Вінниці цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_3, за участі третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, Служби у справах дітей Вінницької районної державної адміністрації, Служби у справах дітей Вінницької міської ради про визначення місця проживання дітей, -
В жовтні 2014 року до суду звернувся ОСОБА_1 з позовом до ОСОБА_3, з участю третьої особи без самостійних вимог служби у справах дітей Вінницької районної державної адміністрації, у якому просив суд визначити місце проживання неповнолітніх ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2 за місцем проживання їхнього батька, тобто позивача.
Позовні вимоги обгрунтовані тим, що з 10.02.2004 року по 06.08.2013 рік позивач проживав із ОСОБА_3 однією сімєю без реєстрації шлюбу. За час спільного проживання у сторін народилися діти: ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2. 04.07.2014 року позивач не зміг додзвонитися на жоден із телефонів дітей та відповідачки. Зі слів сусідів позивач зясував, що його діти разом із відповідачкою та її співмешканцем поїхали у Росію, причому дозволу на виїзд за кордон неповнолітніх дітей позивач не давав. Відповідно до рішення Вінницького районного суду від 25.06.2014 року судом був наданий дозвіл лише на виготовлення проїзних документів для виїзду за кордон неповнолітніх дітей.
Позивач вважає, що дітям буде краще проживати із батьком, а не з матірю, оскільки він на відміну від відповідачки ОСОБА_3 має стабільний дохід та можливість створити всі необхідні умови для проживання і нормального розвитку дітей.
Ухвалою суду від 04.02.2015 року залучено до участі в справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору службу у справах дітей Вінницької міської ради (а.с. 54).
В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 та його представник заявлені позовні вимоги підтримали повністю, надали пояснення аналогічні змісту позовної заяви, просили позов задовольнити. Не заперечили щодо ухвалення заочного рішення по справі.
Відповідачка ОСОБА_3 до судового засідання не зявилася, повідомлена судом за місцем її реєстрації та останього місця проживання у будинку по вулиці Шевченка, 53 с. Лука-Мелешківська Вінницького району Вінницької області, частина якого являється її власністю.
Представник служби у справах дітей Вінницької районної державної адміністрації до судового засідання не зявилася, просила справу розглядати у її відсутність.
Представникслужби у справах дітей Вінницької міської ради в судовому засіданні підтримала висновок виконкому Вінницької міської ради від 24.03.2015 року про можливість проживання неповнолітніх ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2 за місцем проживання їхнього батька ОСОБА_1
Свідки, які допитані судом за клопотанням позивача ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8 дали пояснення,+ якими підтверджуються пояснення позивача ОСОБА_5, щодо неналежного виконання обов»язків матері ОСОБА_3 по вихованню їх неповнолітніх дітей, що вона забрала дітей і виїхала в невідоме місце.
Суд, заслухавши пояснення позивача та його представника, свідків, представника служби у справах дітей Вінницької міської ради та дослідивши матеріали справи, і оглянувши матеріали двох архівних цивільних справ за позовами сторін по даній справі, встановив такі факти і відповідні їм правовідносини.
Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 та відповідач ОСОБА_3 проживали однією сімєю без реєстрації шлюбу з 10.02.2004 року по 06.08.2013 року, що підтверджується рішенням Вінницького районного суду Вінницької області від 18.07.2014 року (а. с. 5-8).
29.09.2003 року у сторін народилась донька ОСОБА_4, а 24.03.2005 року народився син ОСОБА_5, що підтверджується свідоцтвом про народження серії І АМ №223598 від 14.06.2004 року та серії І АМ №007593 від 12.04.2005 року, згідно яких матірю дітей записана ОСОБА_3, а батьком ОСОБА_1 (а. с. 9, 10).
З 2013 року сторони не проживають разом і не підтримують шлюбних стосунків. З того часу діти залишились проживати із матірю за адресою: с. Лука Мелешківська, вул. Шевченка, 53 Вінницького району Вінницької області у будинку, що належить на праві власності сторонам, відповідно до рішення Вінницького районного суду Вінницької області від 18.07.2014 року (а. с. 126-131). Батько проживає окремо у м. Вінниці.
Судом встановлено і підтверджено доказами, що за адресою: с. Лука Мелешківська, вул. Шевченка, 53 Вінницького району Вінницької області не проживають орієнтовно з червня 2014 року відповідачка ОСОБА_3 та її діти ОСОБА_4, ОСОБА_5 (а.с. ), а також діти з вересня 2014 року школу не відвідують, відомості про місце знаходження дітей відсутні (а.с. 106-109).
Відповідно до ч. 1 ст. 161 СК України, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки і піклування або судом.
Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини необхідно враховувати ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я, та інші обставини, що мають істотне значення.
У свою чергу, в ч. 2 ст. 161 СК України, чітко визначено, що органи опіки і піклування або суд не можуть передати дитину для проживання з тим із батьків, хто не має самостійного доходу, зловживає спиртними напоями або наркотичними засобами, своєю аморальною поведінкою може зашкодити розвиткові дитини.
Таким чином, на рівні національного законодавства встановлено перелік обставин, за наявності яких малолітню дитину не можуть передати для проживання разом з матір`ю. Такими є: відсутність у матері самостійного доходу; зловживання матір`ю спиртними напоями або наркотичними речовинами; аморальна поведінка матері, яка може зашкодити розвиткові дитини.
Відповідно до п. 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 червня 1998 року зі змінами та доповненнями № 16 «Про застосування судами деяких норм Кодексу про шлюб та сім'ю України», відповідно якого вирішуючи спори між батьками, які проживають окремо (в тому числі в одній квартирі), про те, з ким із них і хто саме з дітей залишається, суд виходячи із рівності прав та обов'язків батька й матері щодо своїх дітей повинен постановити рішення, яке відповідало б інтересам неповнолітніх. При цьому, суд враховує, хто з батьків виявляє більшу увагу до дітей і турботу про них, їхній вік і прихильність до кожного з батьків, особисті якості батьків, можливість створення належних умов для виховання, маючи на увазі, що перевага в матеріально-побутовому стані одного з батьків сама по собі не є вирішальною умовою для передачі йому дітей.
В судовому засіданні було встановлено, і це підтверджено письмовими доказами, що батько ОСОБА_1, мати ОСОБА_3 мають у приватній власності житло будинок по вулиці Шевченка 53 с. Лука-мелешківська Вінницького району Вінницької області (а.с.113-114,126-134), та батько ОСОБА_1 проживає у м. Вінниця по 3-му провулку Тухачевського, 21 в будинку свого батька ОСОБА_9 (а.с. 49-51). Також позивач ОСОБА_1 здоровий, не зловживає спиртними напоями або наркотичними речовинами і може виховувати дітей (а.с. 12).
Разом з тим, хоча в позовній заяві вказано про те, що позивач ОСОБА_1 має постійний дохід, проте в підтвердження вказаного суду письмових доказів не надав.
Судом встановлено і підтверджено письмовими доказами, що мати ОСОБА_3 також має у приватній власності житло у якому зареєстрована, що підтверджується домовою книгою та копією паспорта ОСОБА_3, а також поясненями позивача ОСОБА_5 (а. с. 126-131)
Доказів в підтвердження обставин ведення відповідачкою ОСОБА_3 аморального способу життя, що може зашкодити розвитку дітей або що відповідачка ОСОБА_3 зловживає спиртними напоями чи наркотичними речовинами і не може виховувати дітей, позивачем ОСОБА_1 суду не надано.
Судом було оглянуто матеріали цивільної справи №128/4623/13-ц за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1, за участю третіх осіб, що не заявляють самостійних вимог: Вінницького районного сектору Державної міграційної служби УМВС України у Вінницькій області, Служби у справах дітей Вінницької РДА про надання дозволу на виготовлення документів для виїзду за кордон без згоди батька, з яких вбачається, що обоє батьків ОСОБА_1 та ОСОБА_3 станом на 2013-2014 р.р. за місцем проживання позитивно характеризувалися, також обоє батьків позитивно охарактеризовані вчителями Лука-Мелешківської школи, у якій на той час навчалися діти.
Крім цього, при вирішенні справ такої категорії суди повинні враховувати й положення ст. ст. 19, 158 СК України, згідно з якими при розгляді судом спору щодо місця проживання дитини обовязковою є участь органу опіки та піклування; орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розвязання спору, який приймається на підставі вивчення умов життя батьків, їхнього ставлення до дитини, інших обставин, що мають значення для справи; суд може не погодитись з таким висновком, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересах дитини.
Відповідно до п. 72 постанови КМУ від 24.09.2008 року № 866 «Питання діяльності органів опіки і піклування, пов`язаної із захистом прав дитини», при наданні висновку, орган опіки і піклування з`ясовує спроможність батьків належним чином утримувати і виховувати дитину, чи можуть вони виконувати свої обов`язки, з`ясовує відношення дитини до батьків, її прихильність, стан здоров`я, негативні звички, рівень доходів тощо. В сукупності комісія опрацьовує всі докази і надає свій висновок.
Вінницькою районною державною адміністрацією суду надано висновок щодо визначення місця проживання дітей №01-25/288 від 04.02.2015 року, у якому вказано, що у даному питанні районна державна адміністрація покладається на розсуд суду, так як відсутні відомості про місцезнаходження або місце проживання дітей ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с. 48).
Питання надання висновку про можливість проживання дітей ОСОБА_4, ОСОБА_5 розглядалось на засіданні комісії з питань захисту прав дитини при виконкомі Вінницької міської ради 17.03.2015 року. Були заслухані пояснення батька ОСОБА_1 та розглянуті документи, які стосуються даної справи.
Відповідно до п. 6 Декларації прав дитини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 20.11.1959 року, проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості; малолітня дитина не повинна, крім тих випадків,коли є виняткові обставини, бути розлучена зі своєю матір`ю.
Ні в судовому засіданні, ні при розгляді питання органом опіки і піклування, не були встановлені дані виняткові обставини, які перелічені в ч. 2 ст. 161 СК України і не дозволяли б визначити місце проживання малолітніх ОСОБА_4 та ОСОБА_5 із матір`ю ОСОБА_3
Відповідно до ст. 9 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосованого закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини.
Згідно ст. 12 вищевказаної конвенції зазначено, що дитині надається можливість бути заслуханою в ході будь-якого судового чи адміністративного розгляду, що торкається дитини, безпосередньо або через представника чи відповідний орган у порядку, передбаченому процесуальними нормами національного законодавства.
Варте уваги і те, що відповідно до пояснень в судовому засіданні позивача ОСОБА_1, та матеріалів даної справи, що ОСОБА_1 під час розгляду Вінницьким районним судом Вінницької області справи №128/4623/13-ц за позовом ОСОБА_10 до ОСОБА_1 за участю третіх осіб без самостійних вимог Вінницького районного сектору Державної міграційної служби УМВС України Вінницької області, служби у справах дітей Вінницької РДА про надання дозволу без згоди батька на оформлення документів для виїзду на постійне проживання за межі України неповнолітніх дітей та виїзд без його згоди неповнолітніх дітей за межі України ОСОБА_1 подав 29.10.2013 року зустрічну позовну заяву про визначення місця проживання дітей, яка судом була прийнята до провадження, але згідно заяви ОСОБА_1 позовні вимоги ухвалою суду від 25.06.2014 залишені без розгляду. (а. с. 189-194). По даній справі позивач звернувся до суду з позовною заявою вдруге 15.10.2014 року.
Доводи позивача ОСОБА_1, що відповідачка ОСОБА_3 не може забезпечувати нормальні умови для проживання і виховання дітей, є суб`єктивними. Обставин та дій з боку відповідачки, які б негативно впливали на фізичний і духовний розвиток дітей як на складову виховання, в судовому засіданні не встановлено.
Враховуючи вищенаведені обставини, вимоги Закону, суд прийшов до висновку, що заявлений позов є недоведений.
Проте суд вважає необхідним роз`яснити сторонам, що обоє батьків зобов`язані приймати участь в утриманні і вихованні дітей і не поглиблювати конфліктну ситуацію, захищаючи свої власні інтереси, а намагатись проявити справжню турботу, реалізувати свої права шляхом домовленості і забезпечити належні умови для розвитку своїх дітей.
При ухваленні даного рішення суд також враховує вимоги п. 2 Декларації прав дитини від 20.11.1959 р. про те, що дитині повинні бути надані можливості і сприятливі умови, які б дозволили їй розвиватися розумово, морально, духовно і в соціальному відношенні здоровим і нормальним шляхом в умовах свободи і гідності при найвищому забезпеченні інтересів дитини.
Керуючись принципами, визначеними в Декларації прав дитини (20.11.1959 р.) і наведеними в рішенні суду, ст. ст. 19, 160, ч. 2 ст. 161 СК України, ст. ст. 5, 8, 10, 11, 57-60, 209, 212-215 ЦПК України, суд,-
Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_3, за участі третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, Служби у справах дітей Вінницької районної державної адміністрації, Служби у справах дітей Вінницької міської ради про визначення місця проживання дітей, залишити без задоволення.
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Вінницької області через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час оголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Суддя: