У х в а л а

іменем україни

02 грудня 2015 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Червинської М.Є.,

суддів: Леванчука А.О., Мазур Л.М.,

Нагорняка В.А., Писаної Т.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом об'єднання співвласників багатоквартирного будинку «Вишняківська-9» до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги

та зустрічним позовом ОСОБА_3 до об'єднання співвласників багатоквартирного будинку «Вишняківська-9» про зобов'язання укласти договір,

за касаційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Дарницького районного суду м. Києва від 18 травня 2015 року та ухвалу Апеляційного суду м. Києва від 26 серпня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У лютому 2014 року об'єднання співвласників багатоквартирного будинку «Вишняківська-9» (далі - ОСББ «Вишняківська-9») звернулося до суду з указаним позовом, в якому просило стягнути з ОСОБА_3 борг за житлово-комунальні послуги у сумі 10 506 грн 41 коп., який утворився за період з січня 2011 року по грудень 2013 року.

На обґрунтування позовних вимог ОСББ «Вишняківська-9» посилалося на те, що відповідач є власником квартири АДРЕСА_1, а позивачем у належний спосіб та згідно із чинним законодавством нараховувалися платежі за житлово-комунальні послуги, які відповідач сплачує частково і не в повному обсязі, у зв'язку із чим за ним утворилась вищевказана заборгованість, яку просив стягнути у примусовому порядку.

У квітні 2014 року відповідач звернувся до суду із зустрічною позовною заявою, в якій просив зобов'язати ОСББ «Вишняківська-9» укласти з ним договір про надання житлово-комунальних послуг та надати відповідні підтверджуючі документи щодо повноважень та тарифів, посилаючись на те, що укладення такого договору є обов'язком ОСББ, який останній не виконує та не реагує на його звернення з даного приводу.

Рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 18 травня 2015 року позов ОСББ «Вишняківська-9» задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСББ «Вишняківська-9» суму заборгованості за житлово-комунальні послуги у розмірі 10 506 грн 41 коп.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Зустрічний позов ОСОБА_3 задоволено.

Зобов'язано ОСББ «Вишняківська-9» укласти з ОСОБА_3 договір про надання житлово-комунальних послуг.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 26 серпня 2015 року апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилено, рішення Дарницького районного суду м. Києва від 18 травня 2015 року залишено без змін.

У касаційній скарзі ОСОБА_3, посилаючись на неправильне застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій скасувати та направити справу на новий розгляд до суду першої інстанції.

Вивчивши матеріали цивільної справи та перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ дійшла висновку, що касаційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Згідно із ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до положень ч. 3 ст. 335 ЦПК України суд не обмежений доводами касаційної скарги, якщо під час розгляду справи буде виявлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права, які є обов'язковою підставою для скасування рішення.

Суд першої інстанції, задовольняючи первісний та зустрічний позови, з висновком якого погодився й апеляційний суд, мотивував свої висновки тим, що відсутність договору між сторонами про надання житлово-комунальних послуг не звільняє відповідача від оплати заборгованості за комунальні послуги, дійшовши висновку щодо обов'язку ОСОБА_3 оплатити отримані послуги; при цьому виходив із наявності підстав для зобов'язання ОСББ «Вишняківська-9» укласти з ОСОБА_3 договір про надання житлово-комунальних послуг.

Згідно зі ст. ст. 213, 214 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувались вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Колегія суддів суду касаційної інстанції вважає, що зазначеним вимогам рішення судів першої та апеляційної інстанцій в частині вирішення зустрічних позовних вимог не відповідають з наступних підстав.

Судами попередніх інстанцій установлено та підтверджується матеріалами справи, що ОСОБА_3 є власником квартири АДРЕСА_1, що підтверджується довідкою форми 3 від 04 лютого 2014 року № 9 (а. с. 5, т. 1), та він не є членом ОСББ.

Об'єднання співвласників багатоквартирного будинку «Вишняківська-9» фактично здійснює функції управителя будинком № 9 по вул. Вишняківській у м. Києві, що підтверджується відповідними договорами, угодами з постачальниками послуг, зокрема питної води, електроенергії, а також кошторисами та договорами на виконання ремонтних робіт щодо утримання будинку (а. с. 150-155, т. 1; а. с. 1-34, т. 2).

Відповідно до статуту ОСББ «Вишняківська-9» та протоколу № 32 правління ОСББ «Вишнякіська-9» від 10 грудня 2010 року було проведено письмове опитування з приводу затвердження бюджету на 2011 рік та встановлено тариф з оплати комунальних послуг та послуг з утримання будинку та прибудинкової території за 1 кв. м у розмірі 2 грн 23 коп. (а. с. 86, 109, т. 1).

Правові та організаційні засади створення, функціонування, реорганізації та ліквідації об'єднань власників жилих та нежилих приміщень багатоквартирного будинку, захисту їхніх прав та виконання обов'язків щодо спільного утримання багатоквартирного будинку визначено Законом України «Про об'єднання співвласників багатоквартирного будинку» (далі - Закон).

Відповідно до частини четвертої статті 4 цього Закону основна діяльність об'єднання полягає у здійсненні функцій, що забезпечують реалізацію прав власників приміщень на володіння та користування спільним майном членів об'єднання, належне утримання будинку та прибудинкової території, сприяння членам об'єднання в отриманні житлово-комунальних та інших послуг належної якості за обґрунтованими цінами та виконання ними своїх зобов'язань, пов'язаних з діяльністю об'єднання.

За змістом статті 10 Закону вищим органом управління об'єднання є загальні збори його членів до виключної компетенції яких, між іншим, належить затвердження кошторису, балансу об'єднання та річного звіту; визначення розмірів внесків та платежів членами об'єднання. За результатами розгляду питань, віднесених до компетенції загальних зборів, приймається рішення, яке може бути оскаржене в судовому порядку.

Згідно із частинами п'ятою, восьмою статті 22 вказаного Закону у разі, якщо правління об'єднання самостійно здійснює функції управителя, воно за договором з постачальниками комунальних послуг може бути колективним замовником (абонентом) таких послуг. У цьому випадку об'єднання несе повну відповідальність за своєчасну сплату вартості фактично спожитих членами об'єднання комунальних послуг. Відмова від укладення договору, від оплати рахунків або несплата рахунків не допускається. Такі дії є порушенням прав інших членів об'єднання і підставою для звернення до суду про стягнення заборгованості із плати за відповідними рахунками у примусовому порядку.

Отже, відповідно до наведених вимог чинного законодавства особа, яка є власником приміщення і, в свою чергу, співвласником будинку, в якому створено ОСББ, однак не є членом цього об'єднання, зобов'язана брати участь у витратах на управління, утримання та збереження будинку, а об'єднання наділено правом у разі нездійснення цією особою таких дій звернутися до суду з позовом про стягнення нарахованих платежів за цими витратами.

Аналогічна правова позиція висловлена у постанові Верховного Суду України від 01 квітня 2015 року у справі № 3-28гс15, яка відповідно до положень статті 360-7 ЦПК України є обов'язковою для всіх судів України.

Підставами для нарахування ОСББ «Вишняківська-9» вартості послуг слугувало рішення загальних зборів членів ОСББ «Вишняківська-9» про встановлення розміру внесків, яке є чинним і в судовому порядку недійсним не визнавалося, а також факт надання цих послуг.

Таким чином, колегія суддів касаційного суду погоджується з висновком судів попередніх інстанцій, що оскільки всі послуги ОСОБА_3 надавалися спеціалізованими підприємствами на підставі відповідних договорів, виконання робіт, а тому відповідач як власник приміщення та співвласник будинку зобов'язаний брати участь у витратах на управління, утримання та збереження будинку, а ОСББ наділено правом у разі нездійснення цією особою таких дій звернутися до суду з позовом про стягнення нарахованих платежів за цими витратами.

Разом з тим, зобов'язуючи ОСББ «Вишняківська-9» укласти з відповідачем договір про надання житлово-комунальних послуг, суди попередніх інстанцій не врахували, чи відповідає обраний позивачем за зустрічним позовом спосіб захисту вимогам закону.

За положенням ст. 4 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України.

Відповідно до ст. 16 ЦК України особа має право звернутись до суду за захистом свого особистого немайнового права або майнового права та інтересу у визначені цією статтею способи. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом.

Серед способів захисту, передбачених ст. 16 ЦК України, не зазначено такого способу захисту, як установлення правовідносин (в тому числі шляхом зобов'язання особи до укладення відповідних договорів).

Разом з тим виходячи із загальних засад цивільного законодавства та судочинства, права особи на захист у суді порушених або невизнаних прав, меж здійснення особою цивільних прав і виконання цивільних обов'язків (ст. ст. 3, 6, 12-15, 20 ЦК України, ст. ст. 3-5 ЦПК України) можна дійти висновку про те, що в разі невизнання споживачем права виробника, (виконавця) послуг на укладення договору про надання житлово-комунальних послуг, який відповідає вимогам типового договору, таке право підлягає захисту судом на підставі п. 1 ч. 2 ст. 16 ЦК України шляхом визнання договору укладеним на умовах, передбачених нормативним актом обов'язкової дії.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 10 жовтня 2012 року у справі № 6-110цс12, яка згідно зі ст. 360-7 ЦПК України є обов'язковою для всіх судів України.

За викладених обставин колегія суддів суду касаційної інстанції вважає, що суди попередніх інстанцій на порушення вимог ст. ст. 212-214, 315 ЦПК України, задовольняючи зустрічні позовні вимоги, на вказане вище уваги не звернули, у зв'язку із чим судові рішення в цій частині не відповідають вимогам ст. 213 ЦПК України щодо законності й обґрунтованості, що в силу ст. 338 ЦПК України є підставою для їх скасування в цій частині із передачею справи на новий розгляд до суду першої інстанції.

Керуючись ст. ст. 336, 338, 345 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргуОСОБА_3 задовольнити частково.

Рішення Дарницького районного суду м. Києва від 18 травня 2015 року та ухвалу Апеляційного суду м. Києва від 26 серпня 2015 року в частині вирішення зустрічних позовних вимог ОСОБА_3 до об'єднання співвласників багатоквартирного будинку «Вишняківська-9» про зобов'язання укласти договір скасувати, справу передати в цій частині на новий розгляд до суду першої інстанції.

В іншій частині рішення судів першої та апеляційної інстанцій залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий М.Є. Червинська

Судді: А.О. Леванчук

Л.М.Мазур

В.А. Нагорняк

Т.О. Писана