У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

2 грудня 2015 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і

кримінальних справ у складі:

головуючого Червинської М.Є.,
суддів: Леванчука А.О., Мазур Л.М., Нагорняка В.А., Писаної Т.О.,
розглянувши у судовому засіданні справу за скаргою ОСОБА_6 на дії та рішення державного виконавця Шевченківського відділу Державної виконавчої служби Львівського міського управління юстиції Рибчак АнастасіїМихайлівни, за касаційною скаргою ОСОБА_6 на ухвалу Шевченківського районного суду м. Львова від 14 травня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Львівської області від 18 серпня 2015 року,

вс т а н о в и л а:

У лютому 2015 року ОСОБА_6 звернувся до суду зі скаргою, у якій просив визнати неправомірними дії державного виконавця Шевченківського відділу Державної виконавчої служби Львівського міського управління юстиції Рибчак А.М. щодо проведення опису й арешту майна, а саме 1/3 частки квартири АДРЕСА_1; визнати неправомірним та скасувати акт опису й арешту майна державного виконавця Шевченківського відділу Державної виконавчої служби Львівського міського управління юстиції Рибчак А.М. від 28 травня 2014 року; визнати неправомірними дії державного виконавця Шевченківського відділу Державної виконавчої служби Львівського міського управління юстиції Рибчак А.М. про передачу стягувачу ОСОБА_8 в рахунок погашення боргу нереалізоване на електронних торгах майно боржника, а саме 1/3 частка квартири АДРЕСА_1; визнати неправомірною та скасувати постанову державного виконавця Шевченківського відділу Державної виконавчої служби Львівського міського управління юстиції Рибчак А.М. про передачу майна стягувачу в рахунок погашення боргу від 19 листопада 2014 року.

Заявник ОСОБА_6 посилався на те, що йому стало відомо про те, що 31 січня 2014 року Шевченківським районним судом м. Львова на виконання рішення від 5 вересня 2013 року видано виконавчий лист про стягнення з нього на користь ОСОБА_8 479 400 грн. 6 лютого 2014 року державним виконавцем Шевченківського відділу державної виконавчою служби Львівського міського управління юстиції Рибчак А.М. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № 41893878 про примусове виконання даного рішення суду.

28 травня 2014 року в межах виконавчого провадження складено акт опису та арешту майна, відповідно до якого державним виконавцем описано і накладено арешт на 1/3 частку квартири АДРЕСА_1.

Відповідно до постанови про передачу майна стягувачу в рахунок погашення боргу від 19 листопада 2014 року та акта державного виконавця про передачу майна стягувачу в рахунок погашення боргу від 19 листопада 2014 року нереалізоване на електронних торгах майно, а саме 1/3 частка квартири передана стягувачу ОСОБА_8 за ціною 180 085 грн у рахунок погашення боргу.

ОСОБА_6 вважав, що проведені виконавчі дії було здійснено з порушенням вимог чинного законодавства України та грубо порушують його права і законні інтереси.

Крім того, звернення стягнення на належне йому майно було здійснено з грубим порушенням вимог закону. Зокрема, згідно зі свідоцтвом про право власності на квартиру (будинок) від 19 липня 1996 року № 45796 та свідоцтвом про право на спадщину за законом від 23 грудня 2003 року, реєстровий № 3-1701, ОСОБА_6, ОСОБА_9 та ОСОБА_10 на праві спільної власності належить квартира АДРЕСА_1.

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Львова від 22 квітня 2014 року, за поданням начальника Шевченківського відділу Державної виконавчої служби Львівського міського управління юстиції Титла І.М., визначено в натурі 1/4 частка у даній квартирі, що належить заявнику. Однак, державним виконавцем згідно з актом опису та арешту майна від 28 травня 2014 року було описано і арештовано, а згодом реалізовано 1/3 частка квартири, а не 1/4, яка була визначена судом. Більше того, як вбачається із постанови про передачу майна стягувачу в рахунок погашення боргу від 19 листопада 2014 року та акта державного виконавця про передачу майна стягувачу в рахунок погашення боргу від 19 листопада 2014 року ОСОБА_8 було передано 1/3 частку квартири за ціною, за якою воно було передано на реалізацію, а саме 180 085 грн., яка об'єктивно не відповідає ринковій. До того ж повідомлення про результати оцінки арештованого майна державним виконавцем йому не надсилалось, що позбавило його права на оскарження такої оцінки та призвело до реалізації належного йому майна за явно заниженою ціною.

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Львова від 14 травня 2015 року, залишеною без змін ухвалою апеляційного суду Львівської області від 18 серпня 2015 року, в задоволенні скарги ОСОБА_6 відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_6 просить скасувати ухвали судів першої та апеляційної інстанцій, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, із постановленням нової ухвали про задоволення скарги.

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, заслухавши доповідача, обговоривши доводи скарги та вивчивши обставини справи, вважає, що касаційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Під час розгляду скарги судами було встановлено, що рішенням Шевченківського районного суду м. Львова від 5 вересня 2013 року задоволено позов ОСОБА_8 до ОСОБА_6 про стягнення з відповідача на користь позивача 479 400 грн. На підставі даного рішення 31 січня 2014 року Шевченківським районним судом м. Львова було видано виконавчий лист № 2/466/2261/13 про стягнення з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_8 479 400 грн.

6 лютого 2014 року державним виконавцем Шевченківського відділу державної виконавчої служби Львівського міського управління юстиції РибчакА.М. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження ВП № 41893878 з примусового виконання виконавчого листа № 2/466/2261/13, виданого 31 січня 2014 року Шевченківським районним судом м. Львова про стягнення з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_8 479 400 грн. та надано боржнику строк для самостійного виконання рішення до 13 лютого 2014 року.

Згідно ухвали Шевченківського районного суду м. Львова від 22 квітня 2014 року, задоволено подання державного виконавця та визначено в натурі 1/4 частку належну ОСОБА_6 у квартирі АДРЕСА_1.

29 травня 2014 року державним виконавцем Рибчак А.М. проведено опис належної боржнику ОСОБА_6 1/3 частки квартири АДРЕСА_1.

2 червня 2014 року державним виконавцем у відповідності до вимог п. 1 ст. 13 Закону України «Про виконавче провадження» винесено постанову про призначення суб'єкта оціночної діяльності суб'єкта господарювання фізичної особи - підприємця ОСОБА_12 для участі у виконавчому провадженні.

27 червня 2014 року ОСОБА_12 складено звіт про вартість 1/3 частки квартири АДРЕСА_1, відповідно до якого вартість становить 180 085 грн.

Встановивши вищезазначені обставини, суд першої інстанції, з висновком якого погодився й апеляційний суд, дійшов висновку про відмову у задоволенні скарги, виходячи із того, що державним виконавцем Шевченківського відділу Державної виконавчої служби Львівського міського управління юстиції Рибчак А.М. при проведенні опису й арешту майна боржника ОСОБА_6 та при передачі майна стягувачу в рахунок погашення боргу, були додержані вимоги чинного законодавства.

Однак з таким висновком судів погодитися не можна з огляду на наступне.

Відповідно до положень ст. 383 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

Згідно із ст. 11 Закону України «Про виконавче провадження», державний виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Розглядаючи скаргу по суті у порядку ст. 383 ЦПК України, суди не звернули увагу на те, що виконавцем вже проведено реалізацію арештованого майна, а тому не врахували роз'яснень пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, наведених у абз. 2 п. 25 постанови від 7 лютого 2014 року № 6 «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах» щодо того, що оскільки дії державного виконавця, пов'язані з реалізацією арештованого майна, є підставою для виникнення цивільних прав та обов'язків інших осіб (не сторін виконавчого провадження), то до таких правовідносин мають застосовуватися загальні положення про захист цивільних прав шляхом пред'явлення цими особами позову, у зв'язку з чим у цій частині скаргу на дії державного виконавця суд ухвалою залишає без розгляду і роз'яснює заявникові можливість вирішення спору в позовному провадженні.

У зв'язку з тим, що суди постановляючи оскаржувані ухвали залишили поза увагою вищенаведене, то судові ухвали підлягають скасуванню з передачею справи на новий розгляд до суду першої інстанції.

Керуючись ст. ст. 336, 342, 344, 345 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_6 задовольнити частково.

Ухвалу Шевченківського районного суду м. Львова від 14 травня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Львівської області від 18 серпня 2015 року скасувати, справу передати на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

М.Є. Червинська А.О. Леванчук Л.М. Мазур В.А. Нагорняк Т.О. Писана Головуючий Судді: