Провадження № 22-ц/773/1685/15 Категорія: 81 Доповідач: Здрилюк О. І.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 грудня 2015 року місто Луцьк

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Волинської області в складі:

головуючого - судді Здрилюк О.І.,

суддів - Мудренко Л.І., Карпук А.К.,

секретар Концевич Я.О.,

з участю заявника ОСОБА_1,

її представника ОСОБА_2,

державного виконавця Турчинського В.Є.,

пр-ків заінтересованої особи ОСОБА_3 ОСОБА_4, ОСОБА_5,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Луцьку цивільну справу за скаргою ОСОБА_1 на дії (бездіяльність) головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Волинській області та зобовязання вчинити дії за апеляційними скаргами Відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Волинській області та заінтересованої особи ОСОБА_3, поданою від її імені представником ОСОБА_4 на ухвалу Луцького міськрайонного суду Волинської області від 19 жовтня 2015 року,

В С Т А Н О В И Л А :

08.09.2015 року ОСОБА_1 звернулася до суду зі скаргою на дії та бездіяльність головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби головного територіального управління юстиції у Волинській області ОСОБА_6, посилаючись на те, що на виконанні у Першому відділі державної виконавчої служби Луцького міського управління юстиції перебувало виконавче провадження щодо виконання виконавчого листа Луцького міськрайонного суду № 2-4932/2011 від 10.08.2012 року про стягнення в рівних частинах з неї та її неповнолітніх дітей ОСОБА_7 і ОСОБА_8, як спадкоємців після смерті ОСОБА_9 на користь ОСОБА_3 30000 доларів США, що в національній валюті згідно офіційного курсу валют становить 239745 грн., по 10000 доларів США з кожного, що в національній валюті згідно офіційного курсу валют Національного Банку України становить по 79915 грн. з кожного та про стягнення судових витрат, яке в червні 2015 року було передане для виконання у Відділ примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в області.

Зазначений виконавчий документ нею повністю виконано, оскільки 10.03.2015 року на користь ОСОБА_3 сплачено 240049,36 грн. боргу та 24004,00 грн. виконавчого збору, що підтверджується квитанціями та розпорядженням про перерахування коштів, платіжним дорученням № 25072 від 16.03.2015р., а тому виконавче провадження підлягає закінченню.

Разом з тим, із Єдиного державного реєстру виконавчих проваджень їй стало відомо, що це виконавче провадження не закінчене, а державним виконавцем Турчинським В.Є. 03.09.2015 року винесено постанову про призначення експерта у даному виконавчому провадженні.

Враховуючи наведене, просила визнати незаконною та скасувати винесену державним виконавцем Турчинським В.Є. постанову від 03.09.2015 року про призначення експерта у виконавчому провадженні; визнати неправомірною бездіяльність цього державного виконавця щодо невинесення постанови про закінчення даного виконавчого провадження та зобовязати його винести таку постанову.

Ухвалою Луцького міськрайонного суду від 19 жовтня 2015 року скаргу ОСОБА_1 в частині вимог про визнання незаконною та скасування винесеної державним виконавцем Турчинським В.Є. постанови від 03.09.2015 року про призначення експерта у виконавчому провадженні залишено без розгляду згідно поданої заяви (а.с.48-49, 51).

Ухвалою Луцького міськрайонного суду від 19 жовтня 2015 року скаргу ОСОБА_1 в іншій частині вимог задоволено.

Визнано неправомірною бездіяльність головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Волинській області ОСОБА_6 щодо невинесення у виконавчому провадженні № 34039078 постанови про закінчення виконавчого провадження та зобовязано його винести постанову про закінчення виконавчого провадження.

В апеляційній скарзі Відділ примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Волинській області, посилаючись на неповне з'ясування судом обставин справи, невідповідність висновків суду обставинам справи та порушення норм матеріального права, просить цю ухвалу скасувати і постановити нову про відмову в задоволенні скарги ОСОБА_1.

В апеляційній скарзі представник заінтересованої особи ОСОБА_3 ОСОБА_4, посилаючись на порушення судом норм матеріального і процесуального права, просить цю ухвалу скасувати і постановити нову про відмову в задоволенні скарги ОСОБА_1.

В суді апеляційної інстанції державний виконавець Турчинський В.Є., представники заінтересованої особи ОСОБА_3 ОСОБА_4 та ОСОБА_5 апеляційні скарги підтримали із наведених у них підстав та просять їх задовольнити.

Заявник ОСОБА_1 та її представник ОСОБА_2 апеляційні скарги заперечили та просять їх відхилити.

Заслухавши осіб, які беруть участь у справі, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційних скарг, законність та обґрунтованість ухвали суду, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційні скарги підлягають до задоволення, а ухвала суду до скасування з наступних підстав.

Задовольняючи скаргу, суд першої інстанції виходив з того, що ОСОБА_1 виконала судове рішення, сплативши гривневий еквівалент, зазначений у судовому рішенні, а тому виконавче провадження підлягає закінченню.

Проте, такі висновки суду зроблені з помилковим застосуванням норм матеріального та процесуального права.

Із матеріалів цивільної справи та оглянутих в апеляційному суді матеріалів виконавчого провадження вбачається, що з 15.06.2015 року на виконанні у головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Волинській області ОСОБА_6 знаходиться виконавче провадження № 34039078, яке відкрите для виконання виконавчого листа, виданого 10.08.2012 року Луцьким міськрайонним судом з приводу виконання судового рішення про стягнення в рівних частинах з ОСОБА_1 та її неповнолітніх дітей ОСОБА_7, ОСОБА_8, в інтересах яких діє ОСОБА_1, як спадкоємців після смерті ОСОБА_9 на користь ОСОБА_3 суму боргу спадкодавця в розмірі 30000 доларів США, що в національній валюті згідно офіційного курсу валют становить 239745 грн., по 10000 доларів США з кожного, що в національній валюті становить по 79915 грн. з кожного та стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 284,31 грн. сплаченого судового збору і 20,07 грн. понесених витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу (а.с.12-13).

Вказаний виконавчий документ переданий для виконання цьому державному виконавцю із Першого відділу ДВС Луцького міськуправління юстиції.

Постанова про прийняття до виконання виконавчого провадження містить у собі, як і постанова про відкриття виконавчого провадження, ту резолютивну частину рішення, яка на виконання вимог п.4 ч.1 ст.18 Закону України «Про виконавче провадження» зазначається у виконавчому документі (а.с.9-11, 12-13).

Із оглянутих в апеляційному суді матеріалів виконавчого провадження вбачається, що боржником ОСОБА_1 на виконання виконавчого листа внесено лише один платіж 11.03.2015 року у розмірі 240049,36 грн., які платіжним дорученням від 16.03.2015 року перераховано стягувачу ОСОБА_3 з врахуванням офіційного курсу долара США до гривні станом на 11.03.2015 року і державним виконавцем Першого відділу ДВС Луцького МУЮ стягувачу ОСОБА_3 видано довідку про розмір заборгованості станом на 20.04.2014 року 18875,46 доларів США (т.1 викон. провадж. а.с.418, 419, 488, 489).

Для продовження стягнення саме цієї заборгованої суми і передано виконавчий документ для подальшого виконання державному виконавцю Турчинському В.Є..

Будучи ознайомлена із матеріалами виконавчого провадження, визначений попереднім державним виконавцем розмір заборгованості ОСОБА_1 не оспорювала, про що ствердила в апеляційному суді.

Згідно п.8 ч.1 ст.49 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження підлягає закінченню у разі фактичного виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом.

Згідно ч.3 ст.61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Як зазначено вище, у виконавчому документі про стягнення коштів міститься резолютивна частина рішення суду, а саме про стягнення в рівних частинах з ОСОБА_1 та її неповнолітніх дітей ОСОБА_7, ОСОБА_8, в інтересах яких діє ОСОБА_1, як спадкоємців після смерті ОСОБА_9 на користь ОСОБА_3 суму боргу спадкодавця в розмірі 30000 доларів США, що в національній валюті згідно офіційного курсу валют становить 239745 грн., по 10000 доларів США з кожного, що в національній валюті становить по 79915 грн. з кожного та стягнення з ОСОБА_1 в користь ОСОБА_3 284,31 грн. сплаченого судового збору і 20,07 грн. понесених витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

Тобто, рішенням Луцького міськрайонного суду від 22.05.2012 року стягнуто долари США із визначенням курсового еквіваленту національної валюти станом на день ухвалення судового рішення.

ОСОБА_1 це рішення суду не оскаржувала і воно набрало законної сили.

Згідно ч.2 ст.223 ЦПК України після набрання рішенням суду законної сили сторони та треті особи із самостійними вимогами, а також їх правонаступники не можуть знову оспорювати в іншому процесі встановлені судом факти і правовідносини.

Враховуючи наведене, не заслуговують на увагу покликання заявника ОСОБА_1, що вона вважала, що має сплачувати зазначений у судовому рішенні еквівалент гривні, а не долари США, а також, що вона розуміла, що має сплачувати гривні, так як їх розмір зазначений і у витягу про реєстрацію в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна, оскільки виконується не зазначений витяг, а судове рішення, яким встановлені факти і правовідносини, які в іншому процесі оспорюватися не можуть.

Згідно ч.ч.1, 2 ст.533 ЦК України грошове зобов'язання має бути виконане у гривнях. Якщо у зобов'язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом.

ОСОБА_1 не довела, що сплачені нею 11.03.2015 року кошти у розмірі 240049,36 грн. були еквівалентні на день платежу 30000 доларів США, стягнутих судовим рішенням, яке набрало законної сили.

Враховуючи наведене, колегія суддів приходить до висновку, що вимоги заявника ОСОБА_1 про визнання неправомірною бездіяльності державного виконавця Турчинського В.Є. щодо невинесення постанови про закінчення виконавчого провадження та зобовязання його винести таку постанову є безпідставними та такими, що не підлягають до задоволення.

Покликання апелянта державного виконавця на пропуск заявником строків звернення до суду з даною скаргою не заслуговують на увагу, оскільки у скарзі ОСОБА_1 оспорює не дію, яка вчиняється у конкретну дату, а бездіяльність, тобто продовжуване невчинення дій, що не може бути визначено конкретною датою у часі.

Оскільки судом першої інстанції скаргу було вирішено з неправильним застосуванням норм матеріального та процесуального права, то відповідно до п.2 ч.1 ст.312 ЦПК України це є підставою для скасування ухвали суду та постановлення нової ухвали про відмову у задоволенні скарги боржника.

Керуючись ст.ст.303, 307, 312, 313, 314, 315 ЦПК України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А :

Апеляційні скарги Відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Волинській області та заінтересованої особи ОСОБА_3, подану від її імені представником ОСОБА_4 задовольнити.

Ухвалу Луцького міськрайонного суду Волинської області від 19 жовтня 2015 року в даній справі скасувати та постановити нову ухвалу.

В задоволенні скарги ОСОБА_1 на бездіяльність головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Волинській області ОСОБА_6 та зобовязання вчинити дії відмовити.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуючий

Судді