справа № 2/325/861/2015р.
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
09 грудня 2015 року смт. Приазовське
Приазовський районний суд Запорізької області у складі головуючого судді Васильцової Г.А., при секретарі Давиденко О.П., розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Приазовського районного суду Запорізької області цивільну справу за позовом публічного акціонерного товариства комерційного банку "ПриватБанк" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором;
Позивач звернувся до суду з позовом, в якому зазначає, що 20.01.2004 року між публічним акціонерним товариством комерційний банк «ПриватБанк», (правонаступник ЗАТ КБ «ПриватБанк», далі ПАТ КБ "ПриватБанк") та ОСОБА_1 укладено кредитний договір № ZPМWR045960188, згідно якого остання отримала у позивача кредит у розмірі 2600,00 грн., зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 0,12 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом.
ПАТ КБ «ПриватБанк» свої зобовязання за договором виконав в повному обсязі, а саме надав відповідачці кредит у розмірі, встановленому договором.
В судове засідання представник позивача не зявився, надав заяву, в якій просить розглянути справу за відсутності представника ПАТ КБ ПриватБанк, на задоволенні позивних вимог наполягає, не заперечує проти заочного розгляду справи.
Відповідачка ОСОБА_1 в судове засідання повторно не зявилася, не повідомивши суд про причини неявки, про час і дату судових засідань, призначених на 25.11.2015 року та 09.12.2015 року була повідомленою належним чином, про що свідчать поштові повідомлення, які повернулися на адресу суду (а.с. 33, 49). Заяви про відкладення розгляду справи та про розгляд справи за її відсутності від неї не надходило, тому суд визнає її неявку неповажною, та вважає можливим заочно розглянути справу за її відсутності.
Відповідно до ст. 197 ЦПК України, в зв'язку з неявкою сторін, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Дослідивши матеріали справи, суд знаходить позовні вимоги обґрунтованими і такими, що підлягають частковому задоволенню.
За змістом ст.ст. 10, 11, 60, 212 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Суд розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення.
У судовому засіданні встановлено, що 20.01.2004 року ОСОБА_1 на підставі договору № ZPМWR045960188, укладеного між нею та КБ «ПриватБанк», отримала кредит у розмірі 2600,00 грн., зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 0,12 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом.
Згідно ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.
Відповідно до ч.1 ст.626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.
Відповідно до ч.1 ст.509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.
Згідно ст.526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Верховний суд України в своїй постанові від 23.09.2015 року у справі № 6-1206цс15, зазначив, що виходячи з системного аналізу ст.. ст.. 525, 526, 599, 611 ЦПК України, змісту кредитного договору слід дійти висновку про те що, наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконане боржником, не припиняє правовідносини сторін кредитного договору, не звільняє боржника та поручителя від відповідальності за невиконання грошового зобовязання й не позбавляє права на отримання штрафних санкцій, передбачених умовами договору та ЦК України.
Таким чином, оскільки відповідачкою до теперішнього часу невиконане грошове зобовязання про повернення коштів позивачу, суд вважає необхідним задовольнити позовні вимоги в частині стягнення з ОСОБА_1 боргу за кредитним договором № ZPМWR045960188 від 20.01.2004 року, що складається з процентів за користування кредитом у розмірі 4564,96 гривень (зазначений розмір судом встановлено за період з 16.12.2013 року по 25.09.2015 рік з наданого позивачем розрахунку /а.с. 47/ з урахуванням часткового погашення відповідачкою процентів за користування кредитом та з урахуванням наявного рішення суду від 19 лютого 2014 року, яким було стягнуто з відповідачки суму заборгованості за період з 20.05.2009 року по 16.12.2013 рік).
Вирішуючи питання про стягнення з відповідачки нарахованої суми пені, судом враховується, що:
в правовій позиції Верховного Суду України по справі № 6-1206цс15 від 04 листопада 2015 року, зазначено, що відповідно до частини першої статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, яке боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобовязання.
Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства. Розмір неустойки, встановлений законом, може бути збільшений у договорі (частини перша, друга статті 551 ЦК України).
Згідно з частиною третьою статті 551 ЦК України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.
Положення частини третьої статті 551 ЦК України з урахуванням положень статті 3 ЦК України щодо загальних засад цивільного законодавства та частини четвертої статті 10 ЦПК України щодо обовязку суду сприяти сторонам у здійсненні їхніх прав, дає право суду зменшити розмір неустойки за умови, що її розмір значно перевищує розмір збитків.
Згідно ч. 2 ст. 616 ЦК України, суд має право зменшити розмір збитків та неустойки, які стягуються з боржника, якщо кредитор умисно або з необережності сприяв збільшенню розміру збитків, завданих порушенням зобовязання, або не вжив заходів щодо їх зменшення.
Враховуюче викладене та керуючись вимогами ст.. 1 ч. 4 ст. 10 ЦПК України, суд, на підставах ч. 3 ст. 551, ч. 2 ст. 616 ЦК України, вважає за необхідне зменшити розмір неустойки (пені) до 2600,00 грн, яка і підлягає стягненню.
На підставі ст. 88 ЦПК України, суд стягує з відповідачки на користь позивача пропорційно до задоволених позовних вимог суму судового збору в розмірі 159 грн. 18 коп..
Керуючись ст.ст. 10, 11, 14, 57-60, 88, 209, 212-215 ЦПК України, суд
Позов Публічного акціонерного товариства комерційного банку "ПриватБанк" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором - задовольнити частково.
В іншій частині позову відмовити.
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Запорізької області через Приазовський районний суд шляхом подачі протягом десяти днів з дня його проголошення, апеляційної скарги.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Суддя Г.А. Васильцова