н/п 2/490/4495/2015
04 грудня 2015 року м.Миколаїв Центральний районний суд м. Миколаєва в складі: головуючого судді Мамаєвої О.В., при секретарі Костюк Г.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Миколаєва позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про надання дозволу ни тимчасовий виїзд за кордон неповнолітньої дитини без згоди та супроводу батька, за участі тертьої особи - Служби у справах дітей адміністрації Центрального району Миколаївської міської ради,-
22 вересня 2015 позивач звернулась до суду із позовом до ОСОБА_2 про надання дозволу ни тимчасовий виїзд за кордон неповнолітньої дитини без згоди та супроводу батька, та просила суд надати дозвіл на тимчасовий виїзд ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, в супроводі матері ОСОБА_4, з 01.12.2015 року по 01.01.2016 року до Ізраїлю. В подальшому позивач надала до суду уточнену позовну заяву, та просила суд надати дозвіл на тимчасовий виїзд ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, в супроводі матері ОСОБА_4, з 01.04.2016 року по 01.05.2016 року до Ізраїлю.
В обгрунтування позовних вимог позивач вказала, що позивач знаходилась у зареєстрованому шлюбі із відповідачем з 18.07.2003 року по 28.05.2012 року, від шлюбу сторони мають малолітню дитину - сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1. З часу розірвання шлюбу, відповідач не бере участі у вихованні дитини, не цікавиться розвитком дитини. Про надання дозволу виїзду сина з матір'ю за кордон для відвідування родичів та оздоровлення, відповідач безпідставно заперечує, категорично відмовляється відвідати нотаріуса для оформлення належним чином документів, що дозволять виїхати дитині за кордон.
Виходячи з викладеного позивач просила суд заявлені вимоги задовольнити. У судове засідання сторони не з'явились, від позивача надійшла заява про розгляд справи у його відсутність, вказав, що на задоволенні позову наполягає, не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач у судове засідання не з'явився, про день слухання справи повідомлявся належним чином за місцем реєстрації, про причини неявки суд не сповістив. Представник третьої особи надала до суду заяву про розгляд справи у її відсутність, проти задоволення позовних вимог не заперечувала. Справа розглядалася судом у порядку заочного провадження з дотриманням вимог ст.ст. 224-226 ЦПК України. Суд, перевіривши письмові докази по справі, вважає, що позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню. Судом встановлено, що 18.07.2013 року між ОСОБА_5 та ОСОБА_2 було укладено шлюб, після укладання шлюбу позивач отримала прізвище чоловіка - ОСОБА_2, відповідно до свідоцтва про одруження /а.с.7/. Від шлюбу сторони мають неповнолітню дитину - сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 /а.с.8/. Згідно пояснень позивача подружне життя з відповідачем не склалося. Рішенням Центрального районного суду м.Миколаєва від 28.05.2012 року, шлюб між сторонами розірвано /а.с.9/. 18.08.2015 року позивач уклала шлюб з ОСОБА_6, після укладання шлюбу позивач отримала прізвище чоловіка - ОСОБА_6, згідно свідоцтва про укладання шлюбу /а.с.11/. Як вбачається з пояснень позивача, у Ізраїлі мешкають її родичі по лінії матері - дід ОСОБА_7 та тітка ОСОБА_8 /а.с.12-20/. Метою надання дозволу ни тимчасовий виїзд за кордон неповнолітньої дитини ОСОБА_3 є те, що позивач хоче познайомити свого сина зі своїм дідусем, якому вже виповнилося 79 років та зі своєю тіткою, оскільки вважає, що дитина має право на спілкування зі своїми родичами.
Адміністрація шкоди, де навчається дитина, надала довідку про те, що не заперечує проти поїздки ОСОБА_3 (за сімейними обставинами) до Ізраїлю у період з 01.04.2016р. по 01.05.2016р., програма буде відпрацьована за рахунок ущільнення матеріалу.
В свою чергу, кожного разу коли позивач зверталася до відповідача з приводу надання дозволу на тимчасовий виїзд сина за межі України до держави Ізраїль, відповідач кожного разу відмовляв. Відповідно до ч.2 ст.141 СК України розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини. Відповідно до ст.33 Конституції України кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом. Згідно ч.3 ст.11 Закону України "Про охорону дитинства" батько і мати мають рівні права та обов'язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов'язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Відповідно до п.22 ч.1 Правил перетинання державного кордону громадянами України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 27 січня 1995 року N 57 "Про затвердження Правил перетинання державного кордону громадянами України", встановлено, що виїзд за межі України громадян, які не досягли 16-річного віку, у супроводі одного з батьків або у супроводі осіб, які уповноважені одним із батьків за нотаріально посвідченою згодою, здійснюється за нотаріально посвідченою згодою другого з батьків із зазначенням держави прямування та відповідного часового проміжку перебування у цій державі, якщо другий з батьків не перебуває у пункті пропуску через державний кордон. Відповідно до ст.4 Закону України "Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України" за відсутності згоди одного з батьків виїзд неповнолітнього громадянина України за кордон може бути дозволено на підставі рішення суду. Відповідно до ч.1 ст.3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, підписаною Україною 21 лютого 1990 року, ратифікована Україною 27 лютого 1991 року встановлено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Частиною 2 ст.150 СК України передбачено, що батьки зобов'язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Згідно ст.155 Сімейного кодексу України здійснення батьками своїх прав та виконання обов'язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Згідно ст.157 Сімейного кодексу України питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов'язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини. Відповідно до п.3 ч.3 ст.313 ЦК України фізична особа, яка не досягла шістнадцяти років, має право на виїзд за межі України за згодою батьків (усиновлювачів), піклувальників та в їхньому супроводі або в супроводі осіб, які уповноважені ними. Зважаючи на те, що виїзд дитини за кордон без згоди одного з батьків передбачений чинним законодавством України, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Згідно ст.88 ЦПК України судові витрати, понесені позивачем (судовий збір у розмірі 487,20 грн.) - підлягають стягненню з відповідача на користь позивача. Керуючись ст.ст. 141, 150, 155, 157 СК України, 25, 313 ЦК України, 14, 88, 209, 212-215, 214-216, 224-226 ЦПК України, суд -
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про надання дозволу ни тимчасовий виїзд за кордон неповнолітньої дитини без згоди та супроводу батька, за участі тертьої особи - Служби у справах дітей адміністрації Центрального району миколаївської міської ради - задовольнити.
Надати дозвіл на виїзд за межі України ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, у супроводі матері ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2 та без згоди (дозволу) батька ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, до Ізраїлю з 01 квітня 2016 року по 01 травня 2016 року.
Надати дозвіл ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, без згоди батька ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, оформлювати документи для тимчасового виїзду або супроводу за межі України неповнолітнього ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1.
Стягнуити з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, що зареєстрований за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_4, на користь ОСОБА_1, судові витрати у розмірі 487,20 грн.
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Апеляційного суду Миколаївської області через Центральний районний суд м.Миколаєва шляхом подачі апеляційної скарги в 10-денний строк з дня отримання копії цього рішення. Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом 10 днів з дня отримання його копії. У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене відповідачем в апеляційному порядку.

Суддя О. В. Мамаєва