АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Провадження № 22-ц/790/2879/15 Головуючий 1 інстанції Сенаторов В.М.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 квітня 2015 року судова колегія судової палати у цивільних справах апеляційного суду Харківської області в складі:

головуючого - Овсяннікової А.І.

суддів - Бездітко В.М., Сащенко І.С.

при секретарі - Дашковської Н.К.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Харкові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Київського районного суду міста Харкова від 24 лютого 2015 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Національного юридичного університету імені Ярослава Мудрого про визнання незаконною ненадання інформації, -

ВСТАНОВИЛА:

У грудні 2014 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Національного юридичного університету імені Ярослава Мудрого про визнання незаконною ненадання інформації.

В обґрунтування позову вказує, 26 листопада 2014 року подав запит на інформацію до Національного юридичного університету імені Ярослава Мудрого, в якому просив надіслати йому належним чином завірену копію листа за підписом директора Інституту підготовки кадрів для органів прокуратури України Національного юридичного університету імені Ярослава Мудрого Бенедика І.В. від 02 липня 2014 року №451, в якій повідомлялося, що питання поновлення його на навчання буде вирішуватися ректором університету в серпні місяці після отримання заяв від студентів, які бажають перевестися або поновитися на навчання. В запиті на інформацію він зазначив, що копія листа йому потрібна для захисту порушеного права на освіту в адміністративному та судовому порядку.

Запит на інформацію був зареєстрований в канцелярії відповідача під номером С- 1097.

01 грудня 2014 року він отримав відповідь за підписом проректора Ю.Г.Барабаша, в якій зазначено, що Університет не зобов'язаний та не має права передавати/надавати копії жодних документів із архіву особистого листування із заявниками та завіряти їх.

Просить визнати ненадання Національним юридичним університетом імені Ярослава Мудрого завіреної копії листа від 02 липня 2014 року № 451 незаконною, зобов'язати Національний юридичний університет імені Ярослава Мудрого надати йому завірену копію листа від 02 липня 2014 року №451 та стягнути судові витрати, підтверджені документально.

В судовому засіданні представник позивача вказав, що належним чином завірену копію листа за підписом директора Інституту підготовки кадрів для органів прокуратури України Національного юридичного університету імені Ярослава Мудрого І.В. Бенедика від 02 липня 2014 року №451, в якій повідомлялося, що питання поновлення ОСОБА_1 на навчання буде вирішуватися ректором університету в серпні місяці після отримання заяв від студентів, які бажають перевестися або відновитись на навчання, поштою не отримував.

Не отримання вказаної копії порушило право ОСОБА_1 в частині вирішення питання про поновлення навчання в університеті.

Представник відповідача Національного юридичного університету імені Ярослава Мудрого проти задоволення позовних вимог заперечувала. Вказала, що відповідь була надана у відповідності до діючого законодавства України.

Рішенням Київського районного суду міста Харкова від 24 лютого 2015 року в задоволенні позову ОСОБА_1 до Національної юридичного університету імені Ярослава Мудрого про визнання незаконною ненадання інформації відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, оскільки судом порушено норми матеріального та процесуального права, неповно з'ясовано обставини по справі.

Зазначає, що предметом його позовної заяви є визнання незаконною ненадання інформації на його інформаційний запит від 26 листопада 2014 року, а саме факт ненадання запитуваної інформації, що підтверджується самою відмовою в наданні запитуваної інформації в листі від 01 січня 2014 року № С- 1097 за підписом проректора Барабаша Ю.Г.

Колегія суддів, вислухавши суддю - доповідача, пояснення з'явившихся осіб, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги вважає, що скарга не підлягає задоволенню.

Відмовляючи ОСОБА_1 в задоволенні позову суд першої інстанції обґрунтовано виходив з тих обставин, що права позивача відповідачем порушені не були.

Як встановлено судом і підтверджується матеріалами справи 26 листопада 2014 року ОСОБА_1 звернувся до Національного юридичного університету імені Ярослава Мудрого з запитом на інформацію, в якій просив надіслати йому належним чином завірені ксерокопію відповіді за підписом директора Інституту підготовки кадрів для органів прокуратури Національного юридичного університету імені Ярослава Мудрого від 02 липня 2014 року №451 І.В. Бенедіка,в якій повідомлялося, що питання поновлення його на навчання буде вирішуватися ректором університету в серпні місяці після отримання заяв від студентів, які бажають перевестися або поновитися на навчання.

Відповідно до вимог ст.ст. 1; 4 ч.1 п.1; 5, 7 ч.1 Закону України «Про інформацію» інформація - будь-які відомості та/або дані, які можуть бути збережені на матеріальних носіях або відображені в електронному вигляді.

Суб'єктами інформаційних відносин є фізичні особи;

Кожен має право на інформацію, що передбачає можливість вільного одержання, використання, поширення, зберігання та захисту інформації, необхідної для реалізації своїх прав, свобод і законних інтересів.

Реалізація права на інформацію не повинна порушувати громадські, політичні, економічні, соціальні, духовні, екологічні та інші права, свободи і законні інтереси інших громадян, права та інтереси юридичних осіб.

На запит від 26 листопада 2014 року позивачу 25 грудня 2014 року направлена копія листа від 02 липня 2014 року, яка отримана позивачем особисто 03 січня 2015 року(а.с. 27, 28)

В заяві позивач зазначав, що бажав отримати ксерокопію листа - відповіді від 02 липня 2014 року.

Оригінал листа від 02 липня 2014 року, тобто, відповідь на звернення від 03 червня 2014 року, направлена позивачу 03 липня 2014 року(а.с.14).

Посилання позивача, що він цей лист не отримував і лист взагалі або не відправлявся або відправлений у вересні - жовтні 2014 року, оскільки в журналі звернення громадян зазначено: «зі слів Лєни відправлено поштою 03 вересня 2014 року».

Факт відправлення листа саме 03 липня 2014 року підтверджується реєстром №1 простої кореспонденції, де за №25 вказано про направлення цієї відповіді.

Запис «зі слів Лєни» в журналі звернення громадян не може слугувати належним доказом відправлення листа у вересні - жовтні 2014 року при наявності запису про відправлення листа поштою 03 липня 2014 року.

Що стосується відповіді від 01 грудня 2014 року, то як зазначає відповідач, така відповідь була надана,оскільки в запиті відсутні дані документу, що посвідчує особу, яка подала запит і тільки при перевірці 23 грудня 2014 року особи запитувача була направлена копія листа від 02 липня 2014 року.

Позивачем дана обставина спростована не була.

За таких обставин рішення суду ухвалено з дотриманням вимог матеріального та процесуального права.

Підстав для його скасування не вбачається.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 307 ч.1 п.1, 313, 315,317,319 ЦПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - відхилити.

Рішення Київського районного суду міста Харкова від 24 лютого 2015 року - залишити без зміни.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, однак може бути оскаржена безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий -

Судді: