Справа № 191/1271/15-ц
Провадження № 2/191/783/15
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 грудня 2015 року Синельниківський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі: головуючого судді Прижигалінської Т.В.

за участю секретаря Каліневич Ж.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Синельникове в режимі відео конференції з приміщення Святошинського районного суду м. Києва цивільну справу за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «АНСУ» до ОСОБА_1 районної державної адміністрації Дніпропетровської області, відділу державної виконавчої служби ОСОБА_1 міськрайонного управління юстиції, третя особа: орган опіки та піклування ОСОБА_1 райдержадміністрації про визнання протиправним та скасування висновку органу опіки та піклування ОСОБА_1 райдержадміністрації, -

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся до суду із вищевказаною позовною заявою, обґрунтовуючи тим, що на виконанні у ВДВС ОСОБА_1 міськрайонного управління юстиції знаходиться виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа № 2н-707/09 від 19.11.2010 року, виданого Синельниківським міськрайонним судом про стягнення з ОСОБА_2 на користь ТОВ «АНСУ» суми у розмірі 67 471 грн. 96 коп. В ході проведення виконавчих дій державним виконавцем встановлено, що за боржником ОСОБА_2 зареєстровано нерухоме майно житловий будинок в с. Іларіонове вул.. Франка, 62 Синельниківського району. Згідно листа за підписом голови Іларіонівської селищної ради від 18.11.2014 року № 525 в зазначеному житловому будинку боржника зареєстрована дочка ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, в якої є малолітні діти ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_3, ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_4, які на даний час проживають в ІНФОРМАЦІЯ_5. Згідно висновку органу опіки та піклування ОСОБА_1 райдержадміністрації № 22 2012/0/114 14 від 24.11.2014 року було відмовлено в наданні дозволу на реалізацію зазначеного нерухомого майна боржника. Даний висновок вважає незаконним та необґрунтованим. Оскільки у листі Іларіонівської селищної ради від 18.11.2014 року було чітко вказано, що неповнолітні діти дочки боржника не проживають у житловому будинку боржника, були взагалі відсутні будь-які правові підстави звертатися до органу опіки та піклування для отримання дозволу на реалізацію зазначеного нерухомого майна боржника на виконання вимог п. 4.5.9. Інструкції з організації примусового виконання рішень. При підготовці подання від 21.11.2014 року № 18732 ВДВС з його точки зору свідомо приховав факт, що неповнолітні діти дочки боржника не проживають у зазначеному житловому будинку боржника. Викладені факти свідчать про незаконність та упередженість дій ВДВС. При підготовці висновку № 22 2012/0/114 14 ОСОБА_1 райдержадміністрацією не було досліджено, чи проживають неповнолітні діти дочки боржника в житловому будинку боржника, у звязку з чим не зрозуміло на підставі чого зроблений висновок, що неповнолітні діти дочки боржника проживають саме за цією адресою всупереч листу Іларіонівської селищної ради від 18.11.2014 року. Обгрунтування висновку органу опіки та піклування містить посилання на неіснуючу ст.. 72 неіснуючого ЖК України. Посилання на норми ст. 177 СК України з його точки зору є також необґрунтованими, оскільки зазначена стаття регламентує процедуру вчинення правочинів щодо нерухомого майна дитини, а не щодо майна, яким дитині лише належить право користування. При підготовці висновку органом опіки та піклування не було до кінця зясоване та обґрунтоване питання наявності у неповнолітніх дітей дочки боржника права користування нерухомим майном боржника. Такого права користування зазначеним нерухомим майном боржника діти дочки боржника не мали, враховуючи абз. 2 ст. 18 Закону України «Про охорону дитинства», абз. 4 ст. 156 ЖК Української РСР. Оскільки діти дочки боржника постійно не проживають в даному житловому будинку боржника, вони не можуть вважатися членами сімї боржника, а тому не мають права користування зазначеним нерухомим майном. Просить суд визнати протиправним та скасувати висновок № 22 2012/0/114 14 від 24.11.2014 року ОСОБА_1 райдержадміністрації; визнати протиправними дії ВДВС ОСОБА_1 міськрайонного управління юстиції та зобовязати його визнати, що діти дочки боржника не є членами сімї боржника та не мають права користування нерухомим майном боржника, розташованим за адресою: Синельниківський район с. Іларіонове вул.. Франка, 62, а тому відсутні підстави та необхідність отримувати дозвіл органів опіки та піклування згідно норм чинного законодавства та вимог п. 4.5.9. Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України № 512/5 від 02.04.2012 року, для передачі на реалізацію зазначеного нерухомого майна боржника; зобовязати ВДВС вжити передбачених чинним законодавством заходів, направлених на реалізацію нерухомого майна боржника, розташованого за адресою: Синельниківський район с. Іларіонове вул.. Франка, 62.

Представник позивача позовні вимоги підтримав повністю, пояснив обставини справи таким чином як вони викладені вище. Також пояснив, що оскільки Іларіонівська селищна рада 18.11.2014 року видала довідку про те, що малолітні діти дочки боржника на даний час проживають в ІНФОРМАЦІЯ_6, то ВДВС не повинен був звертатися до органу опіки та піклування для отримання дозволу на арешт будинку № 62 по вул.. Франка в с. Іларіонове.

Представник відповідача ОСОБА_1 райдержадміністрації позовні вимоги не визнала, оскільки адміністрації приймає нормативно-правові акти, а висновок органу опіки та піклування не є нормативно-правовим актом, не є адміністративним актом. Даний висновок має рекомендований характер. В житловому будинку боржника зареєстрована малолітня дитина ОСОБА_4 з 15.08.2008 року разом з матірю ОСОБА_3 Закон України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання» та Закон України «Про місцеве самоврядування» покладає на сільські ради обовязки щодо ведення погосподарських книг, внаслідок чого ведеться статистичний облік осіб, але вони не дають достовірних даних щодо дійсної реєстрації осіб, так як таку інформацію згідно закону уповноважена надавати міграційна служба.

Представник відповідача ВДВС ОСОБА_1 міськрайонного управління юстиції в судове засідання не зявився по невідомій суду причині, хоча повідомлявся про судові розгляди своєчасно.

Представник третьої особи з позовними вимогами не погодилась, оскільки до служби у справах дітей від ВДВС надійшло клопотання щодо надання дозволу на реалізацію нерухомого майна. Було встановлено, що за адресою вул.. Франка, 62 в с. Іларіонове зареєстрована дочка боржника, у якої є малолітні діти. Органом опіки та піклування на засіданні комісії була розглянута копія паспорта дочки боржника та виписка з домової книги, де зазначено, що дочка боржника та її діти зареєстровані в ІНФОРМАЦІЯ_7. Якби був наданий дозвіл на реалізацію житлового будинку, то право б дітей на його користування було б порушено. Висновок органом опіки та піклування був зроблений також на підставі пояснень ОСОБА_3, яка була запрошена на засідання комісії в листопаді 2014 року та яка пояснила, що проживає в ІНФОРМАЦІЯ_8 з малолітніми дітьми, в с. Хорошево вона інколи виїжджає в гості.

Суд, заслухавши пояснення представників сторін, третьої особи, дослідивши матеріали справи та оцінивши їх в сукупності, дійшов такого висновку.

18.11.2014 року голова Іларіонівської селищної ради ОСОБА_7 за вих. № 525 видала довідку, згідно якої у житловому будинку в смт. Іларіонове по вул.. Франка, 62, який належить ОСОБА_2, зареєстрована її дочка ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, в якої є малолітні діти: ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_9, ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_10, ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_11, які на даний час проживають в ІНФОРМАЦІЯ_5.

21.11.2014 року на підставі довідки голови Іларіонівської селищної ради ВДВС ОСОБА_1 міськрайонного управління юстиції звернувся до органу опіки та піклування ОСОБА_1 РДА з листом про надання дозволу для опису й арешту житлового будинку в с. Іларіонове вул.. Франка, 62, для подальшої його реалізації, що належить ОСОБА_2, яка є боржником згідно виконавчого листа № 2н 707/09 від 19.11.2010 року, виданого Синельниківським міськрайонним судом про стягнення з ОСОБА_2 на користь ТОВ «АНСУ» суми у розмірі 67471 грн. 96 коп. Висновком органу опіки та піклування ОСОБА_1 РДА від 24.11.2014 року було відмовлено в наданні дозволу на опис та арешт житлового будинку в с. Іларіонове по вул.. Франка, 62, належного ОСОБА_2, оскільки це порушує майнові права малолітніх дітей ОСОБА_3, яка є донькою ОСОБА_2 та які проживають в даному будинку та як наслідок мають право користування ним.

Згідно виписки з домової книги ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_12, з 10.11.2014 року зареєстрована за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_13 та її малолітній син ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_14, 15.08.2008 року прибув разом з матірю за даною адресою. Також з копії паспорта ОСОБА_3 вбачається, що місцем її реєстрації з 17.09.2009 року є с. Іларіонове вул.. Франка, 62.

Згідно витягу з протоколу № 12 від 24.11.2014 року комісії з питань захисту прав дитини при райдержадміністрації ухвалено: заслухавши доповідача, взявши до уваги пояснення ОСОБА_3, дослідивши документи, які були надані на розгляд комісії (паспорт та витяг з домової книги щодо реєстрації), враховуючи інтереси дітей, керуючись ст.. 18 Закону України «Про охорону дитинства», ст.. 12 Закону України «Про основи соціального захисту бездомних осіб і безпритульних дітей», ст.. 177 СК України, п. 67 Постанови Кабінету Міністрів України «Питання діяльності органів опіки та піклування, повязаної із захистом прав дитини», комісія вирішила відмовити у наданні дозволу на арешт та опис будинку для подальшої його реалізації, що за адресою: смт. Іларіонове вул.. Франка, 62, оскільки це порушить їх майнові права. Так, ОСОБА_3 на комісії пояснила, що дійсно в будинку своєї матері за адресою: с. Іларіонове вул.. Франка, 62 вона зареєстрована та постійно проживає разом із своїми малолітніми дітьми, а в с. Хорошево їздить до родичів чоловіка. Також пояснила, що її син ОСОБА_8 буде навчатися в Іларіонівській СШ, а донька буде відвідувати дошкільний навчальний заклад № 3 смт. Іларіонове. З довідки Іларіонівської СЗШ за № 144 від 19.11.2015 року вбачається, що ОСОБА_4 навчається в 1 Б класі. Згідно довідки КЗ Іларіонівського дошкільного навчального закладу № 3 «Катюша» за № 46 від 19.11.2015 року дитина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, - ОСОБА_5 дійсно відвідує даний заклад, який знаходиться за адресою: с. Іларіонове вул.. Центральна, 6.

Згідно ч. 4, абз. 7 ч. 5, ч. 10 ст.. 177 СК України дозвіл на вчинення правочинів щодо нерухомого майна дитини надається органом опіки та піклування після перевірки, що проводиться протягом одного місяця, і лише в разі гарантування збереження права дитини на житло. Органи опіки та піклування можуть відмовити у наданні дозволу на вчинення правочинів щодо нерухомого майна дитини з одночасним зверненням до нотаріуса щодо накладення заборони відчуження такого майна лише у випадках, якщо ними встановлено, що вчинення правочину призведе до звуження обсягу існуючих майнових прав дитини та/або порушення охоронюваних законом інтересів дитини. Порядок провадження органами опіки та піклування визначеної законом діяльності, пов'язаної із захистом майнових прав дитини, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Згідно п. 4.5.9. Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України 02.04.2012 року за № 512/5, у разі передачі на реалізацію нерухомого майна, право власності на яке або право користування яким мають діти, необхідний попередній дозвіл органів опіки та піклування, що надається відповідно до закону.

Згідно п. 67 Порядку провадження органами опіки та піклування діяльності, пов'язаної із захистом прав дитини, затвердженого постановою Кабінету міністрів України 24.09.2008 року за № 866, дозвіл на вчинення правочинів щодо нерухомого майна, право власності на яке або право користування яким має дитина надається районною, районною у м. Києві та Севастополі держадміністрацією, виконавчим органом міської, районної в місті ради за поданням служби у справах дітей після проведення зазначеною службою перевірки документів за місцем знаходження майна протягом одного місяця з дня надходження заяви на вчинення правочинів щодо нерухомого майна дитини лише у разі гарантування збереження її права на житло і оформляється рішенням, витяг з якого видається заявникам службою у справах дітей. Для здійснення правочинів щодо нерухомого майна дитини батьки, опікуни або піклувальники подають службі у справах дітей документи, зазначені у пункті 66 цього Порядку. Служба у справах дітей розглядає протягом 10 робочих днів подані документи та з'ясовує наявність (відсутність) обставин, що можуть бути підставою для відмови у наданні дозволу на вчинення правочинів щодо нерухомого майна дитини. Районна, районна у мм. Києві та Севастополі держадміністрація, виконавчий орган міської, районної в місті ради може відмовити у наданні дозволу на вчинення правочинів щодо нерухомого майна дитини з одночасним зверненням до нотаріуса для накладення заборони відчуження такого майна лише у випадках, передбачених частиною пятою статті 177 Сімейного кодексу України.

Згідно ст.. 156 ЖК Української РСР члени сім'ї власника жилого будинку (квартири), які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку (квартири), якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. До членів сім'ї власника будинку (квартири) належать особи, зазначені в частині другій статті 64 цього Кодексу. Припинення сімейних відносин з власником будинку (квартири) не позбавляє їх права користування займаним приміщенням.

Згідно ч. 2 ст. 64 ЖК Української РСР до членів сім'ї наймача належать дружина наймача, їх діти і батьки. Членами сім'ї наймача може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство.

Згідно ст.. 18 Закону України «Про охорону дитинства» діти - члени сімї наймача або власника жилого приміщення мають право користуватися займаним приміщенням нарівні з власником або наймачем.

Згідно ч. 2 ст. 13 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» вільний вибір місця проживання обмежується щодо осіб, які не досягли 14-річного віку. Тобто в розумінні даної норми місце проживання дитини, як правило, визначається місцем проживання її батьків, яке в свою чергу підтверджується їх реєстрацією.

Згідно ст.. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Отже, ОСОБА_3 з 2009 року зареєстрована та постійно проживає в житловому будинку № 62 по вул.. Франка в с. Іларіонове, а тому з цього часу дане житло є й постійним місцем проживання її малолітніх дітей ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_4, у звязку з чим вони мають право користування даним нерухомим майном, а тому являються членами сімї боржника по виконавчому провадженню ОСОБА_2, якій належить даний будинок. За таких обставин ВДВС ОСОБА_1 МРУЮ згідно вищезазначених норм законодавства мало підстави для звернення до органу опіки та піклування для отримання дозволу на опис й арешт житлового будинку для подальшої його реалізації. Висновок органу опіки та піклування ОСОБА_1 райдержадміністрації про відмову надати дозвіл на опис та арешт житла складений з урахуванням прав малолітніх дітей на зазначений житловий будинок та вимог закону, а тому він є обґрунтованим та законним. У звязку з цим відсутні підстави для визнання протиправним та скасування даного висновку, внаслідок чого відсутні й підстави для зобовязання ВДВС ОСОБА_1 МРУЮ вжити передбачених чинним законодавством заходів, направлених на реалізацію нерухомого майна боржника, розташованого за адресою: Синельниківський район с. Іларіонове вул.. Франка, 62.

Зазначена в довідці Іларіонівської селищної ради № 525 від 18.11.2014 року обставина про те, що малолітні діти доньки боржника ОСОБА_3 на даний час проживають в ІНФОРМАЦІЯ_15, не є підставою для позбавлення дітей прав користування будинком № 62 по вул.. Франка в с. Іларіонове, оскільки з пояснень ОСОБА_3 на комісії встановлено, що вона зареєстрована та разом із своїми малолітніми дітьми постійно проживає в цьому будинку, а в с. Хорошево їздить до родичів.

Враховуючи вищезазначене доводи представника позивача є належним чином необґрунтованими та такими, що не ґрунтуються на законі, а тому не знайшли свого повного підтвердження в ході судового розгляду.

Таким чином, в задоволенні позовних вимог необхідно відмовити. У звязку з цим згідно вимог ст. 88 ЦПК України не підлягають стягненню з відповідачів на користь позивача понесені ним судові витрати у вигляді судового збору.

На підставі викладеного та ст.. ст.. 64, 156 ЖК Української РСР, ст.. 177 СК України, ст.. 18 Закону України «Про охорону дитинства», ст.. 13 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», керуючись ст.. ст.. 3, 10, 11, 60, 88, 209, 212, 214, 215 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

В задоволенні позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю «АНСУ» до ОСОБА_1 районної державної адміністрації Дніпропетровської області, відділу державної виконавчої служби ОСОБА_1 міськрайонного управління юстиції, третя особа: орган опіки та піклування ОСОБА_1 райдержадміністрації про визнання протиправним та скасування висновку органу опіки та піклування ОСОБА_1 райдержадміністрації відмовити.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Дніпропетровської області через Синельниківський міськрайонний суд шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня проголошення рішення, а особами, які не були присутні під час проголошення рішення, протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.

Суддя: ОСОБА_9