08.12.2015 Справа № 363/3283/15-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 грудня 2015 року Вишгородський районний суд Київської області в складі:

головуючого судді Рудюка О.Д.,

при секретарі Хом'як А.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Вишгороді цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 сільської ради Вишгородського району Київської області, ОСОБА_3, третя особа ОСОБА_4 про визнання права на довічне успадковане володіння землею,

ВСТАНОВИВ:

Позивач в липня 2015 року звернувся до суду з позовною заявою, про визнання в порядку спадкування право на довічне успадковане володіння 7/9 частинами земельних ділянок для ведення особистого підсобного господарства загальною площею 0,5283 га. в урочищі «Болото» село Сувид Вишгородського району Київської області, які ОСОБА_5 (спадкодавець) отримав у довічне успадковане володіння на підставі рішення ОСОБА_2 сільської ради №6 від 20.02.1992 року та №8 від 27.02.1993 року. Обґрунтовуючи позовні вимоги тим, що 17.08.1997 року помер ОСОБА_5, батько позивача. Спадкоємцями майна були ОСОБА_1, ОСОБА_3, ОСОБА_6 За життя ОСОБА_5 склав заповіт 12.10.1995 року, яким заповів все своє майно, яке належало йому на день смерті ОСОБА_1 На дату відкриття спадщини до складу спадкового майна входило: житловий будинок, дві земельні ділянки для обслуговування (будівництва) житлового будинку і господарчих будівель (присадибна ділянка) та ведення особистого підсобного господарства загальною площею 0,60 га. в урочищі «Ракита» село Сувид, а також три земельні ділянки для ведення особистого селянського господарства загальною площею 0,5283 га. в урочищі «Болото» село Сувид Вишгородського району Київської області. Земельні ділянки в урочищі «Болото» спадкодавець отримав у довічне успадковане володіння на підставі рішень ОСОБА_2 сільської ради №6 від 20.02.1992 року та №8 від 27.02.1993 року. Після смерті ОСОБА_5 позивач прийняв всю спадщину шляхом фактичного вступу в управління та володіння спадковим майном, крім трьох земельних ділянок розташованих в урочищі «Болото». При ознайомленні з постановою про відмову у порушенні кримінальної справи від 19.08.2012 року, позивачу стало відомо, що ОСОБА_2 сільська рада Вишгородського району Київської області, на підставі рішень №65-7-VI від 10.06.2011 року та №96-10-VI від 20.10.2011 року, передала ОСОБА_4 у власність земельні ділянки для ведення особистого підсобного господарства загальною площею 0,5283 га. с. Сувид Вишгородського району Київської області. За таких обставин позивач звернувся до суду за захистом своїх порушених прав, оскільки іншим шляхом захистити свої порушені права не може.

В судовому засіданні представники позивача позовні вимоги підтримали та просили задовольнити. Оскільки позивач відповідно заповіту являється єдиним спадкоємцем та має право на земельні ділянки надані ОСОБА_5 у довічне успадковане володіння.

Представник відповідача ОСОБА_2 сільської ради в судове засідання не зявився, про день та час розгляду справи повідомлена належним чином, причини неявки суду невідомі.

Представник відповідача ОСОБА_3, який також представляє інтереси третьої особи ОСОБА_4 в судовому засіданні проти задоволення позовних вимог заперечував. Просив застосувати до спірних правовідносин наслідки спливу строків позовної давності, та відповідно до чинного законодавства не передбачено права довічного успадкованого володіння землею, а отже, і можливості переходу цього права від особи, яка набула його, до спадкоємців такої особи.

Вислухавши пояснення представників позивача, представника відповідача та третьої особи, дослідивши письмові матеріали справи, всебічно і повно зясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, обєктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд прийшов до наступного.

17.08.1997 року помер ОСОБА_5, що підтверджується копіє свідоцтва серії І-БК №044690 виданого 18.08.1997 року актовий запис №14.

За життя ОСОБА_5 склав заповіт від 20.10.1995 року посвідчений секретарем виконкому ОСОБА_2 сільської ради Вишгородського району Київської області ОСОБА_7, зареєстрованого в реєстрі №33, яким заповів все своє майно, де б воно не було і з чого б воно не складалося і взагалі все те, що йому належить на день смерті і на, що за законом матиме право ОСОБА_1

Відповідно до копії рішення ОСОБА_2 сільської ради Вишгородського району Київської області від 20.02.1992 року № 6 з якого вбачається, що ОСОБА_5 надано у довічне успадковане володіння земельна ділянка для ведення особистого підсобного господарства в урочищі «Коло хріну» площею 0,20 га., а також відповідно до рішення ОСОБА_2 сільської ради Вишгородського району Київської області від 27.02.1993 року № 8 ОСОБА_5 надано у довічне успадковане володіння земельна ділянка для ведення особистого підсобного господарства в урочищі «Хрін» площею 0,25 га.

Як вбачається з копії рішення ОСОБА_2 сільської ради Вишгородського району Київської області сьомої сесії шостого скликання «Про передачу земельних ділянок у приватну власність» від 10.06.2011 року № 65-7-УІ, передано у приватну власність земельні ділянки для обслуговування житлового будинку та ведення снлянського господарства. Надано дозвіл землевпорядним організаціям, які мають відповідну ліцензію, на виготовлення державних актів на право приватної власності на землю.

20.10.2011 року рішенням ОСОБА_2 сільської ради Вишгородського району Київської області десятої сесії шостого скликання «Про внесення змін до рішення виконавчого комітету та рішення сесії ОСОБА_2 сільської ради» № 96-10-УІ, внесено зміни до рішень виконавчого комітету та рішень сесії ОСОБА_2 сільської ради «Про передачу земельних ділянок у приватну власність», а закрема, рішення № 65-7-УІ від 10.06.2011 року надати земельну ділянку в приватну власність в с. Сувид гр. ОСОБА_4, у розмірі 0,5283 га. для ведення селянського господарства

19.11.2013 року постановою Вишгородського районного суду Київської області, яку ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 29.04.2014 року залишено без змін, якою в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 про визнання незаконним та скасування рішення №65-7-УІ від 20.10.2011 року ОСОБА_2 сільської ради Вишгородського району Київської області та рішення №96-10-УІ від 20.10.2011 року органу місцевого самоврядування відмовлено в повному обсязі.

Крім того, представником позивача подано заяву про застосування строку позовної давності, оскільки загальний строк позовної давності три роки. Спадкодавець помер 17.08.1997 року строк позовної давності сплинув 17.08.2000 року.

Позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу (ст.256 ЦК України).

Згідно статті 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю три роки.

Частиною 1 статті 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

З пояснень наданих в судовому засіданні представником позивача, ОСОБА_1 стало відомо, про порушення його права на земельні ділянки, 19.08.2012 року при ознайомленні з постановою про відмову в порушенні кримінальної справи.

Оскільки, позивач дізнався про порушення свого права 19.08.2012 року строк позовної давності спливає 19.08.2015 року, а до суду за захистом своїх порушених прав, ОСОБА_1 звернувся 28.07.2015 року, суд приходить до висновку, що позивачем не порушено строку позовної давності.

Згідно ч. 1 ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Частиною 1 статті 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Зважаючи на вищезазначені обставини та виходячи із загальних засад цивільного законодавства - справедливості, добросовісності та розумності (п. 6 ч. 1 ст. 3 ЦК України), суд дійшов висновку, що позивачем не надано належного доказу у розумінні ст. 58 ЦПК України, про отримання у довічне успадковане володіння земельних ділянок для ведення особистого підсобного господарства площею 0,5283 в урочищі «Болото», с. Сувид Вишгородського району Київської області, ОСОБА_5 Оскільки на підставі рішень ОСОБА_2 сільської ради № 6 від 20.02.1992 року та № 8 від 27.02.1993 року ОСОБА_5 надано відповідно, у довічне успадковане володіння земельна ділянка для ведення особистого підсобного господарства в урочищі «Коло хріну» площею 0,20 га та у довічне успадковане володіння земельна ділянка для ведення особистого підсобного господарства в урочищі «Хрін» площею 0,25 га.

За таких обставин та враховуючі вище зазначене, підстав для задоволення позовних вимог не має.

Керуючись статтями 3, 16, 256, 257, 261 ЦК України, статтями 3, 10, 11, 58, 60, 88, 209-215 ЦПК України,

ВИРІШИВ:

В позові відмовити.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Київської області через суд першої інстанції шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя О.Д. Рудюк