АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 листопада 2015 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду міста Києва в складі:

головуючого: Невідомої Т.О.

суддів: Борисової О.В., Пікуль А.А.

при секретарі: Дрозд Ю.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві справу за апеляційною скаргою Серебряннікової Валерії Валеріївни в інтересах Публічного акціонерного товариства «Родовід Банк» на заочне рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 17 березня 2015 року у цивільній справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Родовід Банк» до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

№ апеляційного провадження: №22-ц/796/11788/2015
Головуючий у суді першої інстанції: Гончарук В.П.
Доповідач у суді апеляційної інстанції: Невідома Т.О.

в с т а н о в и л а :

Заочним рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 17 березня 2015 року задоволено частково позов Публічного акціонерного товариства «Родовід Банк» (далі по тексту - ПАТ «Родовід Банк») до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Стягнуто, солідарно, з ОСОБА_2, ОСОБА_3 на користь ПАТ «Родовід Банк» заборгованість за кредитним договором у сумі 23 753,38 доларів США, що в перерахунку на національну валюту станом на 25 грудня 2014 року становить 374 596 грн. 53 коп., суму пені за прострочення кредиту у розмірі 374 596,53 грн., та суму сплаченого судового збору в розмірі 3 654,00 грн., а всього 752 847,06 грн.

В задоволені решти позовних вимог відмовлено.

Не погодившись із таким рішенням суду, Серебряннікова В.В. в інтересах ПАТ «Родовід Банк» подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи та неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просила заочне рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити в повному обсязі. Зазначає, що ОСОБА_2 систематично не виконувалися покладені на нього зобов'язання за кредитним договором, що призвело до виникнення заборгованості. Звертає увагу на те, що позовна давність застосовується лише у разі подання стороною відповідної заяви. Також зазначає, що розмір неустойки передбачено умовами кредитного договору, а тому суд дійшов безпідставного висновку про зменшення її розміру. На думку апелянта, суд помилково стягнув загальну суму заборгованості в гривні, хоча банк заявляв вимоги щодо стягнення тіла кредиту та відсотків по кредиту в доларах США.

В суді апеляційної інстанції Федорова С.В. в інтересах ПАТ «Родовід Банк» апеляційну скаргу підтримала та просила її задовольнити з наведених в ній підстав.

ОСОБА_3, ОСОБА_7 в інтересах ОСОБА_2 проти задоволення апеляційної скарги заперечували, вважали, що спір вирішений судом правильно. При цьому, ОСОБА_2 подав заяву про застосування строку позовної давності.

В судове засідання особисто ОСОБА_2 не з'явився, про час та місце апеляційного розгляду справи повідомлений належним чином, забезпечив явку в судове засідання свого уповноваженого представника, а тому, колегія суддів відповідно до вимог ч. 2 ст. 305 ЦПК України вважала за можливе слухати справу за його відсутності.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення осіб, які з'явилися в суд апеляційної інстанції, з'ясувавши обставини справи та оговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість оскаржуваного рішення, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, 19 березня 2008 року між ВАТ «Родовід Банк», правонаступником якого є ПАТ «Родовід Банк», та ОСОБА_2 було укладено кредитний договір № 77.1/АК-00624.08.2, за умовами якого ВАТ «Родовід Банк» надало ОСОБА_2 кредит в сумі 26 920,00 доларів США зі сплатою 9,0% річних за користування кредитом, та кінцевим терміном погашення кредиту до 19 березня 2015 року, а позичальник зобов'язався прийняти, належним чином використати та повернути зазначені кредитні кошти у строки, передбачені кредитним договором, а також сплатити відповідну плату за користування кредитними коштами і виконати всі інші зобов'язання, визначені кредитним договором (а.с.8-11).

Згідно п. 1.5.1 вказаного договору щомісячна плата за обслуговування кредиту встановлюється в розмірі 0,2000 % від суми виданого кредиту.

Відповідно до п. 3.1.4 кредитного договору щомісяця, до 10-го числа (включно), сплачувати банку плату за обслуговування кредиту згідно п. 1.5.1 цього договору шляхом внесення готівкою чи перерахуванням зі свого поточного рахунку на рахунок банку НОМЕР_3. Датою внесення плати за обслуговування кредиту є день зарахування коштів на рахунок, вказаний у п. 1.6.1 цього договору.

Пунктом 3.5 договору кредиту встановлено, що погашення заборгованості за цим договором здійснюється у такій послідовності: 1) погашення простроченої заборгованості за платою за обслуговування кредиту, 2) погашення простроченої заборгованості за процентами за користування кредитом, 3) погашення простроченої заборгованості за кредитом, 4) погашення заборгованості за пенею, а також штрафами, передбаченими цим договором, 5) погашення строкової заборгованості за платою за обслуговування кредиту, 6) погашення строкової заборгованості за нарахованими процентами, 7) погашення строкової заборгованості за кредитами.

У відповідності до п. 3.6 кредитного договору за порушення строків повернення кредитів чи сплати процентів чи плати, позичальник зобов'язався сплачувати банку за кожен день прострочення пеню у розміру 1,6% від суми простроченої заборгованості.

ВАТ «Родовід Банк» свої зобов'язання за кредитним договором виконало належним чином, про що свідчить заява на видачу готівки № 1691_6 від 19 березня 2008 року (а.с.28).

Також, 19 березня 2008 року, з метою забезпечення виконання зобов'язань ОСОБА_2 за кредитним договором № 77.1/АК-00624.08.2 від 19 березня 2008 року між ВАТ «Родовід Банк» та ОСОБА_3 було укладено договір поруки, за умовами якого останній зобов'язався солідарно відповідати перед банком у повному обсязі за своєчасне та повне виконання зобов'язань ОСОБА_2 за вказаним кредитним договором, а також усіх додаткових угод, які можуть бути укладені до закінчення його дії, що укладені між банком та позичальником (а.с.18).

Пунктом 2.1 договору поруки передбачено, що у випадку невиконання позичальником своїх зобов'язань за платежами, що передбачені кредитним договором, поручитель на підставі письмового повідомлення позичальника або банку не пізніше наступного робочого дня після одержання такого письмового повідомлення, погашає за рахунок власних коштів на рахунок банку в повному обсязі заборгованість за позичальника за кредитним договором.

ОСОБА_2 належним чином зобов'язання за кредитним договором № 77.1/АК-00624.08.2 від 19 березня 2008 року не виконав, внаслідок чого станом на 25 грудня 2014 року утворилась заборгованість у розмірі 23 753,38 дол. США та 4 729 053,79 грн., з яких: поточний кредит у розмірі 961,12 доларів США, прострочений кредит у розмірі 16 677,40 доларів США, поточні проценти у розмірі 108,73 доларів США, прострочені проценти у розмірі 6 006,13 доларів США, поточна плата за обслуговування кредиту у розмірі 849,07 грн., прострочена плата за обслуговування кредиту у розмірі 21 646,74 грн., пеня за прострочення кредиту у розмірі 3 371 136,70 грн., пеня за прострочення процентів у розмірі 1 082 900,25 грн., пеня за прострочення плати за обслуговування кредиту у розмірі 224 874,36 грн., 3% річних за прострочення кредиту у розмірі 17 308,26 грн., 3% річних за прострочення процентів у розмірі 5 560,17 грн. 3% річних прострочення плати за обслуговування кредиту у розмірі 1 156,27 грн. інфляційні втрати за прострочення плати за обслуговування кредиту у розмірі 3 621,97 грн. (а.с.99-102).

В березні 2014 року ПАТ «Родовід Банк» порушило перед судом питання про солідарне стягнення з ОСОБА_2, ОСОБА_3 заборгованості за кредитним договором.

З'ясувавши обставини справи, суд першої інстанції дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог ПАТ «Родовід Банк», стягнувши солідарно з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на користь банку заборгованість за кредитом у розмірі 23 753,38 доларів США, що за курсом НБУ в гривневому еквіваленті становить 374 596,53 грн., суму пені за прострочення кредиту у розмірі 374 596,53 грн., суму сплаченого судового збору у розмірі 3 654 грн., а всього 752 847,06 грн. В іншій частині позовних вимог ПАТ «Родовід Банк» судом було відмовлено.

Проте, колегія суддів не може погодитися з такими висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.

Згідно до вимог ст.ст.526, 527, 530 ЦК України зобов'язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону.

Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти (ч.1).

До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору (ч.2).

Відповідно до ч.1 ст.1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такий самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Всупереч вищенаведеним положенням чинного законодавства відповідачем ОСОБА_2 систематично порушувались умови кредитного договору. Несвоєчасне виконання зобов'язань щодо сплати щомісячних платежів (повернення кредитних коштів, сплати процентів за користування кредитом та плати за обслуговування кредиту) протягом дії кредитного договору призвело до виникнення заборгованості.

Пред'являючи до суду позов, ПАТ «Родовід Банк» просило суд з урахуванням заяви про збільшення позовних вимог від 19.01.2015 стягнути з відповідачів заборгованість у загальному розмірі 23 753,38 доларів США та 4 729 053,79 грн. (а.с.2-6, 97-98).

Задовольняючи частково позов, суд першої інстанції визначив загальну суму стягнення виключно у гривні всупереч заявленим позивачем вимогам.

Право вибору способу судового захисту, передбаченого законом або договором, належить виключно позивачеві (ч.1 ст.20 ЦК України, ст.ст. 3,4 ЦПК України), суд розглядає цивільні справи лише в межах заявлених позовних вимог, та вийти за їх межі має право лише у випадках, прямо передбачених законом (ст.11 ЦПК України), повноваження вирішувати справу у такій спосіб у суду першої інстанції були відсутні.

Відповідно до вимог ч.3 ст.533 ЦК України використання іноземної валюти, а також платіжних документів в іноземній валюті при здійсненні розрахунків на території України за зобов'язаннями допускається у випадках, порядку та на умовах, встановлених законом.

На момент видачі кредиту позивач мав ліцензію Національного Банку України та відповідний дозвіл на право здійснювати операції з валютними цінностями.

У відповідності до п.12 Пленуму Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних та кримінальних справ №5 від 30.03.2012 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» у разі якщо кредит правомірно наданий в іноземній валюті та кредитодавець (позивач) просить стягнути кошти в іноземній валюті, суд у резолютивній частині рішення зазначає про стягнення таких коштів саме в іноземній валюті, що відповідає вимогам частини третьої статті 533 ЦК.

Крім того, банк просив стягнути з відповідачів поточну плату за обслуговування кредиту у сумі 849,07 грн., прострочену плату за обслуговування кредиту у сумі 21 646,74 грн., та інфляційних втрат в розмірі 3 621,97 грн.

Плата за обслуговування кредиту передбачена умовами укладеного кредитного договору, а саме, пунктами 1.5.1, 3.1.1 та 3.5. Щомісячна плата за обслуговування кредиту встановлена у розмірі 0,20 % від суми виданого кредиту та сплачується щомісячно у національній валюті України - гривні, на гривневий рахунок, визначений пунктом 1.6.1 кредитного договору. Нарахування плати за обслуговування кредиту здійснюється за формулою: сума нарахованої плати по кредиту = сума договору (26 920,00 дол. США) х розмір плати за договором (0,20%) х курс НБУ на дату нарахування.

Відмовляючи у задоволенні зазначених вимог суд першої інстанції в порушення вимог процесуального законодавства в мотивувальній частині рішення не навів будь-якого обгрунтування.

Оскільки вимоги щодо стягнення плати за обслуговування кредиту виражені у національній валюті України, банк правомірно порушив питання про стягнення інфляційних втрат, виходячи з положень ст. 552 та ст. 625 ЦК України.

Таким чином, позовні вимоги щодо стягнення суми заборгованості за платою за обслуговування кредиту у розмірі 22 495,81 грн. та інфляційних втрат за прострочення плати за обслуговування кредиту у розмірі 3 621,97 грн. є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог ПАТ «Родовід Банк» в частині стягнення з відповідачів 3% річних за прострочення кредиту в сумі 17 308,26 грн., 3% річних за прострочення процентів в сумі 5 560,17 грн. та 3% річних за прострочення плати за обслуговування кредиту в сумі 1 156,27 грн., суд першої інстанції виходив з того, що штрафні санкції передбачені умовами кредитного договору, а тому дане питання не потребує додаткового регулювання в порядку, передбаченому ст. 625 ЦК України.

Разом з тим, такі висновки суперечать положенням ст. ст. 536, 625 ЦК України.

Відповідно до положень ст. 536 ЦК України за користування чужими грошовими коштами боржник зобов'язаний сплачувати відсотки, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір відсотків за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства.

За змістом ч. 1 ст. 1048, ст. 1054 та ст.10561 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, розмір і порядок одержання яких встановлюються договором.

Пунктом 1.5. кредитного договору № 77.1/АК-00624.08.2 від 19 березня 2008 року закріплено, що процентна ставка за кредитами встановлюється у розмірі 9% річних.

Тобто, сторони домовились, що за користування кредитними коштами позичальник має сплачувати банку проценти у розмірі 9% річних.

Однак, у зв'язку з тим, що відповідачами допущено прострочення виконання грошових зобов'язань щодо повернення суми отриманого кредиту, сплати процентів за користування кредитом та плати за обслуговування кредиту, банк звернувся до суду за захистом свого порушеного права та просив стягнути солідарно з відповідачів 3% річних від прострочених сум на підставі ч. 2 ст. 625 ЦК України.

Згідно з ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Відповідно до п. 18 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 30 березня 2012 року «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» за змістом статті 552, частини другої статті 625 ЦК інфляційне нарахування на суму боргу за порушення боржником грошового зобов'язання, вираженого в національній валюті, та три проценти річних від простроченої суми полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за неправомірне користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові, тому суд має виходити з того, що ці кошти нараховуються незалежно від сплати ним неустойки (пені) за невиконання або неналежне виконання зобов'язання.

Таким чином, зі змісту викладеного випливає, що 3% річних від простроченої суми та відшкодування інфляційних збитків за час прострочення є компенсацією за неправомірне користування боржником належними до сплати кредиторові коштами та підлягають сплаті незалежно від передбачених договором штрафних санкцій.

Суд першої інстанції на зазначені положення уваги не звернув та дійшов до помилкового висновку про відмову у задоволенні позову про стягнення 3 % річних та інфляційних втрат.

Також, судом першої інстанції було безпідставно відмовлено в задоволенні вимог щодо стягнення пені за прострочення процентів, виходячи з того, що кредитним договором № 77.1/АК-00624.08.2 така пеня не встановлена.

Разом з тим, пунктом 3.6. кредитного договору закріплено, що за порушення строків повернення кредитів чи сплати процентів позичальник зобов'язаний сплачувати банку за кожний день прострочення пеню у розмірі 1,6 процента від суми простроченої заборгованості.

Згідно позиції Верховного Суду України, висловленої у постановах від 06 червня 2012 року у справі №6-49цс12 та від 30 жовтня 2013 року у справі №6-59цс13, заходи відповідальності за порушення грошового зобов'язання та неустойка є різними правовими інститутами, обмеження можливості одночасного застосування яких законом не встановлені.

Відповідно до розрахунків наданих позивачем, заборгованість за поточним кредитом становить 961,12 доларів США, заборгованість за простроченим кредитом становить 16 677,40 доларів США, заборгованість за поточними процентами становить 108,73 доларів США, заборгованість за простроченими процентами становить 6 006,13 доларів США, поточна плата за обслуговування кредиту становить 849,07 грн., прострочена плата за обслуговування кредиту становить 21 646,74 грн., пеня за прострочення кредиту становить 3 371 136,70 грн., пеня за прострочення процентів становить 1 082 900,25 грн., пеня за прострочення плати за обслуговування кредиту становить 224 874,36 грн., 3% річних за прострочення кредиту становлять 17 308,26 грн., 3% річних за прострочення становлять 5 560,17 грн. 3% річних прострочення плати за обслуговування кредиту становлять 1 156,27 грн. інфляційні втрати за прострочення плати за обслуговування кредиту становлять 3 621,97 грн. (а.с.99-102).

Заперечуючи проти задоволення позову відповідачами не було спростовано наданий ПАТ «Родовід Банк»розрахунок заборгованості.

Враховуючи те, що розмір нарахованої пені за несвоєчасне погашення заборгованості за кредитом та процентами значно перевищує розмір збитків, колегія суддів вважає за можливе зменшити її розмір на підставі ч. 3 ст. 551 ЦК України до 374 596,53 грн., що дорівнює сумі заборгованості за кредитом за курсом Національного Банку України станом на день складання відповідного розрахунку.

При цьому колегія суддів відхиляє заяву ОСОБА_2 про застосування строку позовної давності, яка надійшла на адресу апеляційної інстанції (а.с.171), оскільки дана заява може бути подана лише у суді першої інстанції. Про час та місце судового розгляду в суді першої інстанції відповідачі були належним чином повідомлені, діючи на власний розсуд до суду не з'явились, подаючи заяви про відкладення розгляду справи, будь-яких інших заяв до суду не подавали, поважних причин, що завадили зробити заяву про застосування строку позовної давності у суді першої інстанції, апеляційному суду не навели.

Відтак, з ОСОБА_2, ОСОБА_3 на користь ПАТ «Родовід Банк» підлягає стягненню заборгованість за кредитним договором № 77.1/АК-00624.08.0 від 19 березня 2008 року в сумі 23 753,38 долари США та 424 742,01 грн., з яких: заборгованість за поточним кредитом в сумі 961,12 долар США, заборгованість за простроченим кредитом в сумі 16 677,40 доларів США, заборгованість за поточними процентами в сумі 108,73 доларів США, заборгованість за простроченими процентами в сумі 6 006,13 доларів США, поточна плата за обслуговування кредиту в сумі 849,07 грн., прострочена плата за обслуговування кредиту в сумі 21 646,74 грн., пеня в розмірі 374 596,53 грн., три проценти річних за прострочення кредиту в сумі 17 308,26 грн., три проценти річних за прострочення процентів в сумі 5 560,17 грн., три проценти річних за прострочення плати за обслуговування кредиту в сумі 1 156,27 грн., інфляційні втрати за прострочення плати за обслуговування кредиту в сумі 3 621,97 грн.

Таким чином, заочне рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 17 березня 2015 року підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про часткове задоволення позовних вимог ПАТ «Родовід Банк».

Відповідно до положень ст. 88 ЦПК України з ОСОБА_2, ОСОБА_3 на користь ПАТ «Родовід Банк» підлягає стягненню 5 481,80 грн. судового збору, по 2 740,90 грн. з кожного з відповідачів.

Керуючись ст. ст. 303, 304, 307, 309, 314, 316, 319 ЦПК України, колегія суддів,

В И Р І Ш И Л А :

Апеляційну скаргу Серебряннікової ВалеріїВалеріївни в інтересах Публічного акціонерного товариства «Родовід Банк» задовольнити частково.

Заочне рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 17 березня 2015 року скасувати та ухвалити нове рішення.

Позов Публічного акціонерного товариства «Родовід Банк» до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити частково.

Стягнути, солідарно, з ОСОБА_2 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1), ОСОБА_3 (ідентифікаційний номер НОМЕР_2) на користь Публічного акціонерного товариства «Родовід Банк» заборгованість за кредитним договором № 77.1/АК-00624.08.0 від 19 березня 2008 року в сумі 23 753,38 (двадцять три тисячі сімсот п'ятдесят три) долари США та 424 742,01 (чотириста двадцять чотири тисячі сімсот сорок дві) грн., з яких: заборгованість за поточним кредитом в сумі 961,12 (дев'ятсот шістдесят один) долар США, заборгованість за простроченим кредитом в сумі 16 677,40 (шістнадцять тисяч шістсот сімдесят сім) доларів США, заборгованість за поточними процентами в сумі 108,73 (сто вісім) доларів США, заборгованість за простроченими процентами в сумі 6 006,13 (шість тисяч шість) доларів США, поточна плата за обслуговування кредиту в сумі 849,07 (вісімсот сорок дев'ять) грн., прострочена плата за обслуговування кредиту в сумі 21 646,74 (двадцять одна тисяча шістсот сорок шість) грн., пеня в розмірі 374 596,53 (триста сімдесят чотири тисячі п'ятсот дев'яносто шість) грн., три проценти річних за прострочення кредиту в сумі 17 308,26 (сімнадцять тисяч триста вісім) грн., три проценти річних за прострочення процентів в сумі 5 560,17 (п'ять тисяч п'ятсот шістдесят) грн., три проценти річних за прострочення плати за обслуговування кредиту в сумі 1 156,27 (одна тисяча сто п'ятдесят шість) грн., інфляційні втрати за прострочення плати за обслуговування кредиту в сумі 3 621,97 (три тисячі шістсот двадцять одна) грн.

Стягнути з ОСОБА_2, ОСОБА_3 на користь Публічного акціонерного товариства «Родовід Банк» 5 481,80 (п'ять тисяч чотириста вісімдесят одну) грн. судового збору, тобто, по 2 740,90 (дві тисячі сімсот сорок) грн., з кожного.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржено до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили, шляхом подання касаційної скарги до цього суду.

Головуючий: Т.О. Невідома

Судді: О.В. Борисова

А.А.Пікуль