Справа №463/1121/15-ц
Провадження №2-о/463/33/15
УХВАЛА

про відмову у відкритті провадження у справі

06 березня 2015 року суддя Личаківського районного суду м. Львова Головатий Р. Я., суддя Личаківського районного суду м. Львова Головатий Р.Я., вивчивши матеріали заяви ОСОБА_1 про встановлення факту національної належності, -

в с т а н о в и в:

заявник звернулася в суд із заявою про встановлення юридичного факту, що заявник є полькою за національністю та внесення змін до актових записів.

Відповідно до ст. 234 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Відповідно до п.5 ч.2 ст.234 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.256 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту: 1) родинних відносин між фізичними особами; 2) перебування фізичної особи на утриманні; 3) каліцтва, якщо це потрібно для призначення пенсії або одержання допомоги по загальнообов'язковому державному соціальному страхуванню; 4) реєстрації шлюбу, розірвання шлюбу, усиновлення; 5) проживання однією сім'єю чоловіка та жінки без шлюбу; 6) належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім'я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з ім'ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті; 7) народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження; 8) смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті; 9) смерті особи, яка пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави вважати її загиблою від певного нещасного випадку внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру.

У судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Як вбачається з роз'яснень Пленуму Верховного Суду України, наданих у п.1 постанови №5 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: - згідно із законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; - чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; - заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; - встановлення факту не пов'язується з наступним вирішенням спору про право.

Однак заявником не зазначено, які юридичні наслідки породить встановлення факту її національності, тобто виникнення, зміна чи припинення, яких особистих чи майнових її прав залежить від встановлення цього факту.

На підставі Указу Президента України № 70/99 від 27.01.1999р. втратив чинність Указ Президента України від 31.12.1991р. «Про порядок зміни громадянами України національності», і з того часу в законодавстві України відсутні норми, які передбачають настання певних юридичних наслідків або набуття немайнових чи майнових прав в залежності від національності особи.

Крім того, з аналізу положень Конституції України, Закону України «Про національні меншини в Україні» належність особи до певної національності залежить від її вільного волевиявлення і для реалізації особою своїх прав у цій сфері не потребує встановлення цього факту судовим рішенням, а не зазначення в актових записах реєстрації актів цивільного стану національності заявника «полька», не перешкоджає заявнику дотримуватися польських звичаїв, традицій, культури та позиціонувати себе полькою, що підтверджується і самою заявою ОСОБА_1, з якої вбачається, що остання дотримується польських національних традицій.

Посилання заявника на те, що вона, з метою відновлення порушеного права, вимушена звертатись до суду із вказаною заявою в порядку окремого провадження, з огляду на відмову відповідного відділу реєстрації актів цивільного стану внести зміни до актового запису, є помилковим, оскільки, оскарження відмови органів реєстрації актів громадянського стану виправити або змінити актовий запис проводиться у порядку адміністративного судочинства.

Верховний суд України, в Узагальненнях судової практики розгляду цивільних справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення, опублікованих у «Віснику Верховного Суду України» № 8 за 2012 рік, зазначає, що не можуть бути встановлені в судовому порядку факти щодо належності особи до певної національності, і наголошує на необхідності застосування судом ч.2. ст. 122 ЦПК України в разі надходження відповідної заяви.

Відповідно до п.1 ч.2 ст.122 ЦПК України, суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо справа не підлягає розгляду в судах у порядку цивільного судочинства.

Керуючись ч.2 ст.122, ст.ст. 256, 293 ЦПК України, -

ухвалив:

відмовити у відкритті провадження у цивільній справі за заявою ОСОБА_1 про встановлення факту національної належності.

На ухвалу може бути подана апеляційна скарга до апеляційного суду Львівської області через місцевий суд протягом п'яти днів з моменту отримання копії ухвали.

Суддя: Р.Я. Головатий