Справа № 369/2560/14 Головуючий у І інстанції Дубас Т. В.
Провадження № 22-ц/780/1000/15 Доповідач у 2 інстанції Кулішенко
Категорія 18 05.03.2015
УХВАЛА

Іменем України

05 березня 2015 року колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Київської області у складі:

головуючого судді Кулішенка Ю.М.,

суддів: Лащенка В.Д., Сушко Л.П.,

при секретарі: Лопатюк В.Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали цивільної справи за апеляційною скаргою публічного акціонерного товариства "Родовід Банк" на рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 25 квітня 2014 року за позовом публічного акціонерного товариства "Родовід Банк" до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про стягнення заборгованості,-

ВСТАНОВИЛА:

ПАТ «Родовід Банк» звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про стягнення заборгованості.

Позовні вимоги позивач обґрунтовував тим, що між ВАТ «РОДОВІД БАНК» та ОСОБА_1 22.10.2008 року було укладено кредитний договір № 77.1/АК-01773.08.2.

Позивач відкрив відповідачеві відновлювану кредитну лінію на загальну суму 132910,00 грн. терміном до 22.10.2015 року включно.

22.100.2008 року між позивачем та ОСОБА_2 було укладено договір поруки з метою забезпечення виконання зобов'язань ОСОБА_1 за кредитним договором № 77.1/АК-01773.08.2 від 22.10.2008 року.

Відповідно до п. 1.1. договору поруки поручитель зобов'язався солідарно відповідати перед банком у повному обсязі за несвоєчасне та повне виконання зобов'язань ОСОБА_1 за кредитним договором, а також усіх додаткових угод, які можуть бути укладені до закінчення строку його дії, що укладені між Банком та позичальником.

Відповідачі належним чином не виконували взятих на себе зобов'язань за вищевказаними договорами, внаслідок чого виникла перед позивачем заборгованість за кредитним договором, яка станом на 17 жовтня 2013 року становить 876058,04 грн. і складається з: суми поточної заборгованості за кредитом - 37974,40 грн.; суми простроченої заборгованості за кредитом - 50 282,81 грн.; суми поточної заборгованості за процентами - 575,48 грн.; суми простроченої заборгованості за процентами - 32 006,95 грн.; суми поточної заборгованості за платою по кредиту - 531,64 грн.; суми поточної заборгованості за платою по кредиту - 15 480,84 грн.; загальної суми пені за несвоєчасне погашення кредитної заборгованості - 735 415,79 грн.; загальної суми 3 % річних від суми простроченої кредитної заборгованості - 3 790,13 грн.

Позивач просив стягнути солідарно з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на свою користь заборгованість за кредитним договором № 77.1/АК-01773.08.2 від 22.10.2008 року в сумі 876 058,04 грн. та суму сплаченого судового збору в розмірі 3 654 грн. 00 коп.

Рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області від 25 квітня 2014 року позов задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Родовід Банк» заборгованість за кредитним договором в розмірі 114449,73 грн.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ПАТ «Родовід Банк» заборгованість за кредитним договором в розмірі 114449,73 грн.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Родовід Банк» судовий збір в розмірі 1 827 грн.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ПАТ «Родовід Банк» судовий збір в розмірі 1 827 грн.

В решті позову відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду в частині відмови в задоволенні позовних вимог, ПАТ «Родовід Банк» подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального та матеріального права, просить рішення суду в цій частині скасувати, та ухвалити нове, яким позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення сторін, перевіривши матеріали справи, в порядку, передбаченому статтею 303 ЦПК України, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Законним і обґрунтованим відповідно до ст. 213 ЦПК України є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повного і всебічного з'ясування обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені у судовому засіданні.

Відповідно до ст. 215 ЦПК України в мотивувальній частині рішення суд має зазначити встановлені судом обставини і визначити відповідно до них правовідносини, мотиви, з яких суд вважає встановленою наявність чи відсутність фактів, якими обґрунтовувались вимоги чи заперечення, бере до уваги чи відхиляє докази, застосовує зазначені у рішенні нормативно-правові акти.

Судом першої інстанції встановлено, що 22.10.2008 року між ВАТ «РОДОВІД БАНК» (правонаступником якого є ПАТ «РОДОВІД БАНК») та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № 77.1/АК-01773.08.2.

Згідно п.п. 1.1 кредитного договору, банк відкриває позичальнику відновлювану кредитну лінію на загальну суму 132 910,00 грн. терміном до 22.10.2015 року включно.

Згідно з п.п. 1.5 кредитного договору, а також додаткової угоди до нього від 17.10.2008 року процентна ставка за кредитами встановлюється в розмірі 14 процентів річних.

Відповідно до п. 1.5.1 договору щомісячна плата за обслуговування кредиту встановлюється в розмірі 0,400 % від суми виданого кредиту.

Позичальник в свою чергу, зобов'язується повністю повернути кредит та сплатити відсотки за користування кредитними коштами. У разі несвоєчасного повернення кредитних коштів та процентів - сплатити Банку пеню за кожний день прострочки у розмірі 1,6 процента від суми простроченої заборгованості.

Факт отримання кредитних коштів в сумі 132 910,00 грн. підтверджується заявою на видачу готівки № 1367_10 від 22.10.2008 року.

Позивач взяті на себе зобов'язання щодо надання кредитних коштів згідно з умовами кредитного договору виконав.

22.100.2008 року між позивачем та ОСОБА_2 було укладено договір поруки з метою забезпечення виконання зобов'язань ОСОБА_1 за кредитним договором № 77.1/АК-01773.08.2 від 22.10.2008 року.

Відповідно до п. 1.1. договору поруки поручитель зобов'язався солідарно відповідати перед банком у повному обсязі за несвоєчасне та повне виконання зобов'язань ОСОБА_1 за кредитним договором, а також усіх додаткових угод, які можуть бути укладені до закінчення строку його дії, що укладені між банком та позичальником.

Згідно п. 1.2. договору поруки, поручитель свідчить, що він ознайомлений з умовами Кредитного договору.

У зв'язку з невиконанням зобов'язань за кредитним договором, у відповідачів існує заборгованість перед позивачем, яка станом на 17 жовтня 2013 року становить 876058,04 грн. і складається з: суми поточної заборгованості за кредитом - 37974,40 грн.; суми простроченої заборгованості за кредитом - 50 282,81 грн.; суми поточної заборгованості за процентами - 575,48 грн.; суми простроченої заборгованості за процентами - 32 006,95 грн.; суми поточної заборгованості за платою по кредиту - 531,64 грн.; суми поточної заборгованості за платою по кредиту - 15 480,84 грн.; загальної суми пені за несвоєчасне погашення кредитної заборгованості - 735 415,79 грн.; загальної суми 3 % річних від суми простроченої кредитної заборгованості - 3 790,13 грн.

Згідно ч.1 ст.1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

За правилами ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Згідно ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Стаття 553 ЦК України визначає що за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником. Порукою може забезпечуватися виконання зобов'язання частково або у повному обсязі.

Стаття 554 ЦК України передбачає, що у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Особи, які спільно дали поруку, відповідають перед кредитором солідарно, якщо інше не встановлено договором поруки.

Задовольняючи позов частково суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що оскільки відповідачі не виконують передбачених кредитним договором та договором поруки обов'язків по поверненню кредиту шляхом внесення щомісячних платежів, внаслідок чого утворилась заборгованість, то це порушує права позивача, які підлягають захисту шляхом стягнення з відповідачів заборгованості по кредиту, з врахуванням простроченої заборгованості за процентами та 3 % річних в розмірі 114449,73 грн.

Стаття 258 визначає що, для окремих видів вимог законом може встановлюватися спеціальна позовна давність: скорочена або більш тривала порівняно із загальною позовною давністю.

Позовна давність в один рік застосовується, зокрема, до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені).

Відповідно до ст. 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Відповідно до ст. 551 ЦК України предметом неустойки може бути грошова сума, рухоме і нерухоме майно. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства. Розмір неустойки, встановлений законом, може бути збільшений у договорі.

Розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

Відповідно до п. 27 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 березня 2012 № 5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» положення частини третьої статті 551 ЦК України про зменшення розміру неустойки може бути застосовано судом лише за заявою відповідача до відсотків, які нараховуються як неустойка, і не може бути застосовано до сум, які нараховуються згідно з частиною другою статті 625 ЦК, які мають іншу правову природу. При цьому проценти, які підлягають сплаті згідно з положеннями статей 1054, 1056-1 ЦК, у такому порядку не підлягають зменшенню через неспівмірність із розміром основного боргу, оскільки вони є платою за користування грошима і підлягають сплаті боржником за правилами основного грошового боргу.

Водночас, суд першої інстанції вірно встановив, що заявлена позивачем вимога в частині стягнення з відповідачів пені в сумі 735415,79 грн. підлягає зменшенню, оскільки дана сума значно перевищує саму заборгованість по кредиту, тим самим значно перевищує розмір збитків, і є неспівмірною із розміром основного боргу, крім того даний розмірі пені взятий позивачем за період починаючи з квітня 2010 року, що перевищує спеціальний строк позовної давності, встановлений в 1 рік, а тому неустойка у вигляді пені підлягає стягненню, враховуючи однорічний строк позовної давності в сумі 88257,21 грн.

Доводи апеляційної скарги про те, що суд першої інстанції при вирішенні спору не встановив усі обставини, які мають значення для вирішення спору, не надав належної правової оцінки доказам - безпідставні. Суд прийняв законне та обґрунтоване рішення, а тому підстави для його скасування відсутні.

Керуючись ст. ст. 307, 309, 317 ЦПК України, колегія суддів,-

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу публічного акціонерного товариства "Родовід Банк" - відхилити.

Рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 25 квітня 2014 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: