АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Справа №644/8224/14-ц Головуючий 1 інст. - Лігус С.М.
Провадження № 22ц/790/2704/15 Доповідач - Макаров Г.О.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 березня 2015 року суддя апеляційного суду Харківської області Макаров Г.О., перевіривши виконання вимог ст. ст. 292, 294, 297 Цивільного процесуального кодексу України за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 09 жовтня 2014 року у справі за позовом ОСОБА_2 до Харківської міської ради, третя особа: Орджонікідзевський відділ державної виконавчої служби Харківського управління юстиції про визнання права власності на квартиру в порядку спадкування за законом, -

встановив:

18 серпня 2014 року позивач ОСОБА_2 звернулася до суду з зазначеним позовом та просить визнати за нею право власності на кімнати № 73 в квартирі АДРЕСА_1 в порядку спадкування за законом після смерті племінниці ОСОБА_3, померлої ІНФОРМАЦІЯ_1. Позивач посилалася на ті обставини, що ОСОБА_3 інших родичів крім неї не має, за життя вона заповіт не склала, позивач протягом 6-місячного терміну звернулася до Четвертої Харківської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, однак їй було відмовлено у видачі свідоцтва на спадщину, оскільки на спірну кімнату, яка є спадщиною, накладено арешт Орджонікідзевським відділом державної виконавчої служби Харківського управління юстиції, оскільки ОСОБА_3 мала заборгованість за комунальні послуги.

Рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 09 жовтня 2014 року позов ОСОБА_2 про визнання права власності на кімнату в порядку спадкування за законом задоволено. Визнано за ОСОБА_2 право власності на кімнату № 73 в квартирі АДРЕСА_1 в порядку спадкування за законом після смерті її племінниці ОСОБА_3, померлої ІНФОРМАЦІЯ_1.

В апеляційній скарзі, ОСОБА_1, як особа, яка не брала участі у справі, просить рішення суду першої інстанції скасувати та позовну заяву ОСОБА_2 до Харківської міської ради, третя особа: Орджонікідзевський відділ державної виконавчої служби Харківського управління юстиції про визнання права власності на квартиру в порядку спадкування за законом, залишити без розгляду, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи, оскільки суд не звернув уваги, що вказане рішення стосується її прав та обов'язків, бо вона разом з спадкодавцем ОСОБА_3 була зареєстрована з 28.12.2011 року в спірній квартирі, та вела спільне господарство з останньою, яка страждала наркозалежністю і мала намір скласти заповіт на її ім'я. Крім того, вона - ОСОБА_1 мала намір усунути ОСОБА_4 від права на спадкування.

Перевіривши матеріали справи, вважаю, що у прийнятті апеляційної скарги слід відмовити з наступних підстав.

Згідно ст. ст. 3, 13, 14, ч. 2 ст. 26, 28, ч. 1 ст. 237 Цивільного процесуального кодексу України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Особи, які беруть участь у справі, а також особи, які не беруть участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права та обов'язки, мають право на апеляційне та касаційне оскарження судових рішень у випадках та порядку, встановлених цим Кодексом.

Судові рішення, що набрали законної сили, обов'язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Здатність мати цивільні процесуальні права та обов'язки сторони, третьої особи, заявника, заінтересованої особи (цивільна процесуальна правоздатність) мають усі фізичні і юридичні особи.

Відповідно до ст. 292 Цивільного процесуального кодексу України, особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їх права та обов'язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 не є особою яка приймала участь у справі.

Згідно положень ст. 292 ЦПК України щодо кола осіб, які мають право апеляційного оскарження судового рішення, та у відповідності до роз'яснень п. 8 постанови Пленуму Верховного Суду України № 12 від 24.10.2008р. «Про судову практику розгляду цивільних справ в апеляційному порядку», де зазначено: «При поданні апеляційної скарги особою, яка не має передбаченого статтею 292 ЦПК права на апеляційне оскарження, у тому числі особою, яка не брала участі у справі, про права та обов'язки якої суд першої інстанції питання не вирішував, суддя-доповідач відповідно до цієї норми та частини третьої статті 297 ЦПК постановляє ухвалу про відмову в прийнятті апеляційної скарги.

Тобто суддя при вирішенні питання про прийняття апеляційної скарги до розгляду повинен перевірити суб'єктивне право та юридичну заінтересованість ОСОБА_1 на звернення до суду з апеляційною скаргою.

Офіційне тлумачення поняття інтересу, який підлягає захисту, подано в рішенні Конституційного суду від 01.12.2004 року № 18-рп/2004, яким визначено, що охоронюваний законом інтерес «треба розуміти як прагнення до користування конкретним матеріальним та/або нематеріальним благом, як зумовлений змістом об'єктивного і прямо не опосередкований у суб'єктивному праві простий легітимний дозвіл, що є самостійним об'єктом судового захисту та інших засобів правової охорони з метою задоволення індивідуальних та колективних потреб, які не суперечать Конституції і законам України, суспільним інтересам, справедливості, добросовісності та іншим загальноправовим засадам».

Відповідно до ч. 1 ст. 15 Цивільного кодексу України «кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорення». Таким чином, у розумінні закону суб'єктивне право на захист - це юридично закріплена можливість особи використати заходи правоохоронного характеру для поновлення порушеного права та припинення дій, які порушують це право.

Зміст зазначених в ст. 15 Цивільного кодексу України підстав для захисту не розкривається, але його відображено у відповідних нормах, що регулюють ту чи іншу категорію правовідносин.

Спадкові відносини регулюються Цивільним кодексом України, Законом України «Про нотаріат» від 02.06.1993 року № 3425-XII (3425-12), а також прийнятими відповідно до них підзаконними нормативно-правовими актами.

Справи про спадкування за законом вирішуються на основі правил глави 86 Цивільного кодексу України та роз'яснень, які містяться в Постанові Пленуму Верховного суду України № 7 від 30.07.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування».

Згідно Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», гарантоване державою місцеве самоврядування здійснюється через міські ради та їх виконавчі органи і передбачає правову, організаційну та матеріально-фінансову самостійність, яка має певні конституційно-правові межі, встановлені, зокрема приписами статей 19, 140, 143, 144, 146 Основного Закону України. З аналізу вказаних конституційних положень вбачається, що ці органи місцевого самоврядування, здійснюючи владу і самостійно вирішуючи питання, віднесені законом до їх компетенції зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Такі положення закріплені у ст. 4 Європейської хартії місцевого самоврядування, яка встановлює, що головні повноваження функції органів місцевого самоврядування визначаються конституцією або законом; органи місцевого самоврядування в межах закону мають повне право вільно вирішувати будь-яке питання, яке не вилучене із сфери їхньої компетенції і вирішення якого не доручено жодному іншому органу; повноваження, якими наділяються органи місцевого самоврядування, як правило, мають бути повними і виключними.

Як вбачається з матеріалів справи ОСОБА_1 участі у справі не приймала, ухвалене у справі судове рішення її прав та обов'язків не стосується.

Постійне проживання ОСОБА_1 зі спадкодавцем не менш як 5 років на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами. З заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем не менш як 5 років на час відкриття спадщини ОСОБА_1 до суду не зверталася. Вона згідно Глави 2 розділу 4 ЦПК України не може бути заявником або іншою особою, яка зобов'язана чи може приймати участь у справі.

За таких обставин вважаю, що ОСОБА_1 не є особою, яка в порядку ст. 292 ЦПК України вправі оскаржити рішення Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 09 жовтня 2014 року.

Тобто, на час звернення до суду з апеляційною скаргою ОСОБА_1 не мала на це суб'єктивного права та юридичної заінтересованості.

Керуючись ст. ст. 292, 297 Цивільного процесуального кодексу України, суддя, -

ухвалив:

У прийнятті апеляційної скарги ОСОБА_1 на рішення Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 09 жовтня 2014 року у справі за позовом ОСОБА_2 до Харківської міської ради, третя особа: Орджонікідзевський відділ державної виконавчої служби Харківського управління юстиції про визнання права власності на квартиру в порядку спадкування за законом - відмовити.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили негайно, але може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня її проголошення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Суддя: