АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
_________________________
УХВАЛА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 березня 2015 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду м. Києва в складі:

головуючого - Саліхова В.В.

суддів: Кирилюк Г.М., Музичко С.Г.

при секретарі: Шалапуді Н.П.

за участю:

представника позивача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві апеляційну скаргу ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 на рішення Деснянського районного суду м. Києва від 15 січня 2015 року в справі за позовом ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства «Альфа-Банк» про захист прав споживачів та визнання недійсною третейської угоди,

ВСТАНОВИЛА:

У грудні 2014 року ОСОБА_2 звернувся із вищевказаним позовом про визнання недійсним правочин - третейську угоду, укладену у формі третейського застереження до договору, що міститься в п. 10.3 розділу №2 «Загальні кредитування» кредитний договір № 800003812, укладеного 12.05.2008 між ПАТ Альфа-банк та ОСОБА_2

Рішення Деснянського районного суду м. Києва від 15.01.2015 в задоволенні позовних вимог відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове про задоволення позовних вимог в повному обсязі. Апелянт посилається на те, що рішення не відповідає вимогам ст. 213 ЦПК України, неповно з'ясовані обставини, що мають значення для справи, а також порушено та неправильно застосовано норми матеріального права. В обґрунтування своїх доводів вказує, що судом не було прийнято до уваги те, що позивачем укладався договір про надання споживчого кредиту. Зазначив, що п.10.3 Договору є таким, що обмежує його права, а саме не надано інформації про послуги третейського суду, встановлено несправедливі умови третейської угоди, неповідомлення споживача про наявність у кредитному договорі положення щодо розгляду спору третейським судом.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника позивача, перевіривши наведені в скарзі доводи та дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню із наступних підстав.

Справа № 754/21040/14-ц
№ апеляційного провадження:22-ц/796/3970/2015
Головуючий у суді першої інстанції: Сенюта В.О.
Доповідач у суді апеляційної інстанції: Саліхов В.В.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що сторони за взаємною згодою передбачили у кредитному договорі третейське застереження та позовні вимоги є безпідставними і необґрунтованими.

З таким висновком суду погоджується і колегія суддів.

З матеріалів справи вбачається, що 12.05.2008 між ЗАТ «Альфа Банк» та ОСОБА_2 був укладений кредитний договір № 800003812, відповідно до умов якого банк надав позичальнику кредит у розмірі 80 000 дол. CШA, строком до 12.05.2028із сплатою 14.25 % річних (а. с. 7). 09.09.2014Постійно діючий Третейський суд при Всеукраїнській Громадській Організації «Всеукраїнський фінансовий союз» ухвалив рішення у справі за позовом ПАТ «Альфа Банк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за вказаним кредитним договором. За результатами розгляду позов задоволено, стягнуто з ОСОБА_2 на користь ПАТ «Альфа Банк» заборгованість за кредитом в розмірі 871 671,13 грн. по відсотках 41065,49 грн., пеня 23 316,40 грн.,судові витрати - витрати по сплаті третейського збору в сумі 400 грн. (а. с. 11-12). З копії ухвали Новозаводського районного суду м. Чернігова від 12.12.2014 вбачається, що за заявою ПАТ «Альфа-Банк» видано виконавчий лист на підставі рішення Постійно діючого Третейського суду при Всеукраїнській Громадській Організації «Всеукраїнський фінансовий союз» від 09.09.2014 по цивільній справі № 2330-9/796/14 третейського суду про стягнення з ОСОБА_2 на користь ПАТ «Альфа-Банк» заборгованість за кредитним договором у сумі 936 053,02 грн., судові витрати - витрати по сплаті третейського збору у сумі 400 грн.

Відповідно до ст. 17 ЦПК України сторони мають право передати спір на розгляд третейського суду, крім випадків, встановлених законом.

Згідно з ст. 5 Закону України «Про третейські суди» юридичні та/або фізичні особи мають право передати на розгляд третейського суду будь-який спір, який виникає з цивільних чи господарських правовідносин, крім випадків, передбачених законом. Спір може бути переданий на розгляд третейського суду за наявності між сторонами третейської угоди, яка відповідає вимогам цього Закону.

Статтею 12 Закону України «Про третейські суди » передбачено, що третейська угода може бути укладена у вигляді третейського застереження в договорі, контракті або у вигляді окремої письмової угоди.

Якщо сторони не домовилися про інше при передачі спору до постійно діючого третейського суду, а також при вказівці у третейській угоді на конкретний постійно діючий третейський суд, регламент третейського суду розглядається як невід'ємна частина третейської угоди. За будь-яких обставин у разі суперечності третейської угоди регламенту третейського суду застосовуються положення регламенту. Третейська угода укладається у письмовій формі. Третейська угода вважається укладеною, якщо вона підписана сторонами чи укладена шляхом обміну листами, повідомленнями по телетайпу, телеграфу або з використанням засобів електронного чи іншого зв'язку, що забезпечує фіксацію такої угоди, або шляхом направлення відзиву на позов, в якому одна із сторін підтверджує наявність угоди, а інша сторона проти цього не заперечує. Третейська угода має містити відомості про найменування сторін та їх місцезнаходження, предмет спору, місце і дату укладання угоди. Посилання у договорі, контракті на документ, який містить умову про третейський розгляд спору, є третейською угодою за умови, що договір укладений у письмовій формі і це посилання є таким, що робить третейську угоду частиною договору. У разі недодержання правил, передбачених цією статтею, третейська угода є недійсною. Недійсність окремих положень договору, контракту, що містить третейське застереження, не тягне за собою недійсність такого третейського застереження. Третейська угода може містити як вказівку про конкретно визначений третейський суд, так і просте посилання на вирішення відповідних спорів між сторонами третейським судом.

На підставі викладеного можливо зробити висновок про те, що сторони при укладанні договору можуть домовитись про зазначення в останньому третейського застереження.

Враховуючи, що матеріали справи свідчать, що п. 10.3 вказаного кредитного договору така третейська угода була погоджена сторонами, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку про відмову у задоволенні позову.

Доводи апеляційної скарги про те, що п. 10.3 Договору порушує вимоги Закону України «Про захист прав споживачів» та Закон України «Про третейські суди», колегія суддів вважає безпідставними, оскільки на час виникнення спірних правовідносин 12.05.2008 Закон не містив заборони на укладення третейської угоди та обмежень розгляду третейськими судами спорів щодо захисту прав споживачів (в тому числі споживачів послуг банку, кредитної спілки), що містяться в п. 14 ч.1 ст. 6 Закону, доповненому відповідно до Закону України від 03.02.2011.

Доводи апелянта про те, що п. 10.3 Договору обмежує його права, а саме: не надано інформації про послуги третейського суду, встановлено несправедливі умови третейської угоди, неповідомлення споживача про наявність у кредитному договорі положення щодо розгляду спору третейським судом є необґрунтованими, враховуючи наступне.

Згідно з ст.ст. 6, 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Підписавши договір, сторони підтвердили свої права та обов'язки за ним, погодились з усіма його умовами, у зв'язку з чим зобов'язані їх виконувати належним чином. Також, заявник не був позбавлений права звернутися за юридичною допомогою до моменту підписання кредитного договору, а також ініціювати зміни в умови договору, які на думку ОСОБА_2 порушують його права. Проте, позивач своїм правом не скористався, договір підписав добровільно, а тому зобов'язаний його виконувати.

Інші доводи апелянта також не спростовують висновків суду першої інстанції, оскільки були предметом розгляду в суді першої інстанції, який зробив по ним свої висновки, з якими погоджується колегія суддів .

Отже, висновок суду відповідає вимогам закону та матеріалам справи, а наведені в апеляційній скарзі доводи висновок суду не спростовують.

Враховуючи наведені обставини та вимоги ч. 1 ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Керуючись ст.ст.303,304,308,313,314,315,325 ЦПК України, колегія суддів,

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Деснянського районного суду м. Києва від 15 січня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів шляхом подання до цього суду касаційної скарги.

Головуючий: В.В. Саліхов

Судді: Г.М. Кирилюк

С.Г. Музичко