Номер провадження: 22-ц/785/4647/15
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
Доповідач Колесніков Г. Я.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14.07.2015 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області в складі:

головуючого Колеснікова Г.Я.,

суддів Ващенко Л.М., Плавич Н.Д.,

при секретарі ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою Державної служби гірничого нагляду та промислової безпеки України (далі Держгірпромнагляд) в особі Територіального управління Держгірпромнагляду в Одеській області (далі ТУ Держгірпромнагляду в Одеській області) на рішення Приморського районного суду м. Одеси від 4 лютого 2015 року по справі за позовом відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України м. Одеси (далі відділення Фонду) до ТУ Держгірпромнагляду в Одеській області, третя особа на стороні позивача: товариство з обмеженою відповідальністю «Циклон-Південь» (далі ТОВ «Циклон-Південь»), третя особа на стороні відповідача: ОСОБА_3, про скасування актів складених за формою Н-5, Н-1, -

ВСТАНОВИЛА:

У червні 2013 року відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в Приморському районі м. Одеси звернулося до суду із вказаним позовом.

Зазначало, що 29 вересня 2012 року на території гуртожитку №5 Одеської національної академії звязку ім. О.С. Попова (далі ОНАЗ ім. О.С. Попова), під час виконання фасадних робіт із працівником ТОВ «Циклон-Південь» ОСОБА_4 стався нещасний випадок.

Комісією для розслідування нещасного випадку зі смертельним наслідком були складені акти за формами Н-5 та Н-1, які підписані представником відділення Фонду та директором ТОВ «Циклон-Південь» із висловленням окремої думки.

В окремій думці вказані особи зазначили, що нещасний випадок, який стався з ОСОБА_4 є таким, що не пов'язаний з виробництвом, оскільки трудові відносини між загиблим та товариством не встановлені.

Посилаючись на такі обставини, позивач просив суд скасувати акти, складені за формою Н-5 та Н-1.

Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 10 вересня 2013 року позивача замінено на його правонаступника відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України м. Одеси (далі відділення Фонду) а.с. 53-58, 59-60.

Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 4 грудня 2013 року, з урахуванням ухвали про усунення описки від 4 грудня 2013 року, провадження у справі закрито з підстав п. 1 ч. 1 ст. 205 ЦПК України (а.с. 82-83, 87-88).

Ухвалою апеляційного суду Одеської області від 21 лютого 2014 року ухвала Приморського районного суду м. Одеси від 4 грудня 2013 року скасована з передачею справи для продовження розгляду до суду першої інстанції (а.с.110-111).

Рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 4 лютого 2015 року позов відділення Фонду задоволено.

Скасовано акт проведення спеціального розслідування нещасного випадку, що стався 29 вересня 2012 року о 14 год. 30 хв. на території Одеської національної академії звязку ім. О.С. Попова в ТОВ «Циклон-Південь» від 25 березня 2013 року за формою Н-5 та акт №1 про нещасний випадок, пов'язаний з виробництвом від 25 березня 2013 року за формою Н-1.

В апеляційній скарзі ТУ Держгірпромнагляду в Одеській області, посилаючись на порушення судом норм матеріального і процесуального права, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення про відмову у задоволені позову.

Заслухавши суддю-доповідача, представників сторін,третіх осіб та представника ОСОБА_3, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає відхиленню з наступних підстав.

За змістом ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд постановив рішення із дотриманям вимог закону.

Відповідно до ст. 38 Закону України «Про охорону праці», п.п. 40, 42, 45, 52, 53, 8, 107 постанови Кабінету Міністрів України від 25 серпня 2004 року № 1112 «Деякі питання розслідування та ведення обліку нещасних випадків, професійних захворювань і аварій на виробництві», якою затверджено Порядок розслідування та ведення обліку нещасних випадків, професійних захворювань і аварій на виробництві (далі - Порядок), державний нагляд за додержанням законів та інших нормативно-правових актів про охорону праці здійснює зокрема центральний орган виконавчої влади з нагляду за охороною праці - Держгірпромнагляд.

Спеціальному розслідуванню підлягають випадки зі смертельними наслідками.

Спеціальне розслідування нещасного випадку проводиться комісією із спеціального розслідування нещасного випадку, що призначається наказом керівника територіального управління Держгірпромнагляду за місцезнаходженням підприємства або за місцем настання нещасного випадку, якщо він стався з особою, яка забезпечує себе роботою самостійно, чи внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, за погодженням з органами, представники яких входять до її складу.

Спеціальне розслідування проводиться протягом 10 робочих днів. У разі необхідності строк спеціального розслідування може бути продовжений органом, який призначив спеціальну комісію.

За результатами роботи комісії складаються акти форми Н-1 та Н-5, якщо нещасний випадок пов'язаний із виробництвом, або форми НПВ, якщо він з виробництвом не пов'язаний.

Керівник органу Держгіпромнагляду, який призначив спеціальну комісію, повинен розглянути і затвердити примірники актів форми Н-1, Н-5 або НВП протягом доби після надходження матеріалів спеціального розслідування, якщо вони складені з дотриманням Порядку.

У разі надходження скарги або незгоди з висновками спеціальної комісії щодо обставин та причин нещасного випадку керівник Держгіпромнагляду або його територіального органу з метою забезпечення об'єктивності спеціального розслідування має право призначити повторне (додаткове) спеціальне розслідування такого випадку спеціальною комісією в іншому складі і за результатами її роботи скасувати висновки попередньої спеціальної комісії.

У разі незгоди роботодавця, потерпілого або члена його сім'ї чи особи, яка представляє його інтереси, зі змістом затвердженого акта форми Н-5, форми Н-1 (або форми НПВ) рішення спеціальної комісії може бути оскаржено у судовому порядку.

Посадові особи, які проводили розслідування нещасних випадків, професійних захворювань та аварій, несуть відповідальність згідно із законодавством за своєчасне і об'єктивне їх розслідування та обґрунтованість прийнятих рішень.

Відповідно до ст. ст. 18, 55 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності» до повноважень виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в особі її територіальних органів належить представництво в державних органах в тому числі й судах.

Спори щодо розміру шкоди та прав на її відшкодування вирішуються в судовому порядку.

В данній справі відділення Фонду оскаржує висновок комісії із додаткового спеціального розслідування нещасного випадку із смертельним наслідком щодо його повязаності з виробництвом.

Судом встановлено, що 29 вересня 2012 року, під час виконання робіт з ОСОБА_4, який знаходився з ТОВ «Циклон-Південь» у цивільно-правових відносинах, а не трудових, стався нещасний випадок, внаслідок якого настала смерть.

Проте, згідно висновку комісії, викладеному в акті форми Н-5 від 26 грудня 2012 року, проведення розслідування нещасного випадку від 29 вересня 2012 року, визнано, що нещасний випадок пов'язаний з виробництвом та стався за таких обставин.

29 вересня 2012 року (субота) приблизно о 08 год. 30 хв. ОСОБА_4 прибув на територію гуртожитку № 5 ОНАЗ ім.. ОСОБА_5, для проведення фасадних робіт, де ТОВ «Циклон-Південь» згідно договору №Р-221/12 від 21 вересня 2012 року виконувало роботи з капітального ремонту фасаду гуртожитку №5. Піднявшись на горище ОСОБА_4 почав передягатись у робочий одяг. О 09 год. 15 хв. на горище піднявся ОСОБА_6, штукатур-фасадчик ТОВ «Циклон-Південь». Через деякий час до до них приєднався підсобний робочий цього ж товариства ОСОБА_7. Приблизно о 10 год. всі троє спустилися по драбині на подвір'я до свого робочого місця. Після того, як ОСОБА_7 приготував клейову суміш та кварцовий грунт, ОСОБА_6 і ОСОБА_4, взявши підготовлені будівельні матеріали, почали підійматись на електричних колясках. На рівні третього поверху ОСОБА_6 затягував клейовою сумішею армовану сітку, а ОСОБА_4 на дев'ятому поверсі наносив кварцовий грунт на стіну фасаду гуртожитку. Біля 14 год. 30 хв. ОСОБА_7 почув ніби щось впало. Коли підійшов ближче, побачив лежачого на землі ОСОБА_4, смерть якого констатували, прибувші через 20-30 хвилин лікарі (а.с.186-192).

Також було складено акт форми Н-1 від 26 грудня 2012 року за змістом якого, зокрема, зазначено, що згідно висновку Одеського бюро судово-медичної експертизи від 18 жовтня 2012 року № 2320-03 смерть ОСОБА_4 знаходиться у прямому причинному звязку з закритою травмою грудної клітини з розривом грудної частини аорти (ОСОБА_8 №3101 від 1 жовтня 2012 року). Безпосередньою причиною смерті є гостра крововтрата. При судово-токсилогічному досліджені крові ОСОБА_4 етиловий спирт не знайдено (акт № 5757/3121/ - а.с. 196-202.

За результатом додаткового спеціального розслідування, були складені оскаржувані акти форми Н-5 та Н-1 від 25 березня 2013 року, у яких комісія прийшла до аналогічних висновків (а.с. 6-9, 10-13).

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що нещасний випадок, який стався 29 вересня 2012 року із ОСОБА_4 не є таким, що пов'язаний з виробництвом, оскільки відсутні докази знаходження останнього у трудових відносинах з ТОВ «Циклон-Південь».

Колегія суддів погоджується з таким висновком, оскільки він відповідає обставинам справи.

Згідно зі статтею 43 Конституції України кожен громадянин має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Своє право громадянин може реалізувати шляхом укладення трудового договору або договору цивільно-правового характеру (договір підряду, договір про надання послуг, інші договори, передбачені ЦК України).

Укладення, виконання і припинення договору підряду, регулюється главою 61 ЦК України та, зокрема, ст.837 ЦК України.

Укладення, виконання і припинення трудових договорів регулюється главою ІІІ КЗпП України, зокрема, ст. 21 КЗпП України.

Тобто до одного з видів договору не можна застосовувати норми, що регулюють інший вид договору.

Відповідно до ч. 1 ст. 837 ЦК України за договором підряду одна сторона (підрядник) зобовязується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобовязується прийняти та оплатити виконану роботу.

Міністерство праці та соціальної політики України в листі №06/1-4/200 від 26 грудня 2003 року щодо застосування трудових договорів та договорів підряду розяснило наступне.

За договором підряду, укладеним між власником і громадянином, останній зобовязується за винагороду виконувати для підприємства індивідуально визначену роботу. Основною ознакою, що відрізняє підрядні відносини від трудових є те, що трудовим законодавством регулюється процес трудової діяльності, її організація. За цивільно-правовим договором процес організації трудової діяльності залишається за його межами, метою договору є отримання певного матеріального результату. Підрядчик, на відміну від працівника, не підпорядковується правилам внутрішнього трудового розпорядку, він сам організовує свою роботу і виконує її на власний ризик.

За трудовим договором працівника приймають на роботу (посаду), включену до штату підприємства, для виконання певної роботи (певних функцій) за конкретною кваліфікацією, професією, посадою. Працівникові гарантується заробітна плата, встановлені трудовим законодавством гарантії, пільги, компенсації тощо. За підрядним договором оплачується не процес праці, а її результати, котрі визначають після закінчення роботи і оформляють актами здавання-приймання виконаних робіт (наданих послуг), на підставі яких провадиться їх оплата. Договором також може бути передбачено попередню або поетапну оплату. У трудовій книжці не робиться запис про виконання роботи за цивільно-правовими договорами. Водночас відповідно до п. "а" ч. 3 ст. 56 Закону України "Про пенсійне забезпечення" ( 1788-12 ) робота за угодами цивільно-правового характеру за умови сплати страхових внесків зараховується до стажу роботи, що дає право на трудову пенсію.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що 3 вересня 2012 року між ОСОБА_4 (виконавець) та ТОВ «Циклон-Південь» (замовник) в особі директора ОСОБА_9 укладено трудову угоду (договір на підрядні роботи) а.с. 174.

Згідно п. 1 угоди виконавець за завданням замовника зобовязався виконати роботи по утепленню фасадів на обєктах замовника в строк 30 жовтня 2012 року.

Відповідно до п. 2 замовник зобовязався прийняти та оплатити виконану роботу в розмірі 2500 грн.

Аналогічні за змістом трудові угоди (договора на підрядні роботи) були укладені й з ОСОБА_8 та ОСОБА_6, за виключенням розміру оплати (а.с. 237, 238).

За своєю суттю трудова угода є цивільно-правовим договором, одним з видів договору підряду.

Допитана в апеляційному суді третя особа ОСОБА_3 пояснила, що:

-підпис в договорі на підрядні роботи від 3 вересня 2012 року на а.с. 174 належить її чоловіку ОСОБА_4, смерть якого настала 29 вересня 2012 року;

-у ОСОБА_4 була відсутні трудова книжка;

-ОСОБА_4 заробляв на життя, виконуючі будівельні роботи на підставі договорів підряду разом із ОСОБА_6 та ОСОБА_7

Про те, що між ТОВ «Циклон-Південь» та ОСОБА_4 було укладено саме цивільно-правовий договір, а не трудовий договір (як і у випадку укладення договорів підряду з ОСОБА_8 та ОСОБА_6Д.), крім пояснень директора ТОВ «Циклон-Південь» ОСОБА_9 в апеляційному суді,свідчать надані ним документи оподаткування та бухгалтерського обліку щодо нарахування та утримання внесків до фондів соціального страхування (а.с. 223-238).

Жодний з доказів, наданий директором ТОВ «Циклон-Південь» суду апеляційної інстанції, не перевірявся та не був предметом дослідження комісії спеціального розслідування нещасного випадку, яка двічі в актах за формою Н-5; Н-1 складала помилкові висновки про те, що нещасний випадок з ОСОБА_4 пов'язаний з виробництвом.

Враховуючі те, що трудова угода не є трудовим договором, з огляду на однобічне, неповне та поверхове дослідження комісією з додаткового спеціального розслідування нещасного випадку, що стався з ОСОБА_4 29 вересня 2012 року, висновок суду першої інстанції про задоволення позову відділення Фонду та скасування актів за формою Н-5 та Н-1, складені 25 березня 2013 року є правильним.

Керуючись ст. ст. 303, 304, п. 1 ч. 1 ст. 307, ст.ст. 308, 313, 314, 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів,-

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу Державної служби гірничого нагляду та промислової безпеки України в особі Територіального управління Держгірпромнагляду в Одеській області відхилити.

Рішення Приморського районного суду м. Одеси від 4 лютого 2015 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, однак може бути оскаржена у касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий: /підпис/

Судді: /підписи/

З оригіналом згідно,

Суддя апеляційного суду

Одеської області ОСОБА_10