Справа № 513/1201/15-ц
Провадження № 2/513/643/15
Саратський районний суд Одеської області
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 грудня 2015 року Саратський районний суд Одеської області у складі: судді Кожокар Т.Я., при секретарі Антонюк Н.П., за участю: позивача ОСОБА_1, представника позивача ОСОБА_2 - ОСОБА_3, розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт. Сарата цивільну справу за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2 до Саратської селищної ради Одеської області про визнання права власності у порядку спадкування за заповітом,

В С Т А Н О В И В:

позивачі звернулися до суду з даним позовом вказуючи, що 29 травня 1982 року помер їх батько ОСОБА_4, а 24 квітня 1999 року померла мати ОСОБА_5. Батькам на праві власності належав житловий будинок під №42-А, розташований по вулиці Чкалова в смт. Сарата Одеської області.

Після смерті батька спадщину у вигляді даного нерухомого майна прийняла мати.

За життя мати склала заповіт, яким заповіла позивачам все своє майно у рівних частках.

При зверненні до нотаріуса з приводу отримання свідоцтва про право на спадщину нотаріус відмовив їм у видачі свідоцтва через відсутність правовстановлюючих документів на майно.

Позивачі зазначили, що після смерті матері вони фактично прийняли спадщину, тому просили встановити факт прийняття ними спадщини та визнати за ними право власності у порядку спадкування за заповітом на вказаний житловий будинок, по 1/2 частці за кожною.

Під час розгляду справи позивач ОСОБА_1, представник відповідача ОСОБА_2 позов підтримали, просили його задовольнити, надавши пояснення відповідно до поданої заяви. Крім того пояснили суду, що після смерті матері позивачі фактично прийняли спадщину як на дане нерухоме майно, так і на предмети домашнього вжитку. Після смерті матері своєчасно подали нотаріусу заяву про прийняття спадщини, однак отримати свідоцтво про право на спадщину на цей час немають можливості через відсутність правововстановлюючих документів.

Представник Саратської селищної ради Одеської області подав заяву про розгляд справи за його відсутності, позов визнав, не заперечував проти його задоволення.

Заслухавши позивача ОСОБА_1, предстаника позивача ОСОБА_2 - ОСОБА_3, вивчивши матеріали справи суд вважає, що позов підлягає задоволенню з таких підстав.

Правовідносини між сторонами виникли до набрання чинності ЦК України в редакції від 16 січня 2003 року, тому при розв'язанні даного спору слід керуватись ст.ст. 524, 548, 549 ЦК України в редакціїї від 18 липня 1963 року.

Згідно ч.1 ст. 524 ЦК України, спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом.

Статею 548 ЦК України встановлено, що для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв.

Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями.

Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини.

Відповідно до ч.1 ст. 549 ЦК України, визнається, що спадкоємець прийняв спадщину:

1) якщо він фактично вступив в управління або володіння

спадковим майном;

2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем

відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини.

Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини.

Як вбачається, з копій свідоцтв про народження, копій свідоцтв про шлюб, позивачі ОСОБА_1, ОСОБА_2 є дочками ОСОБА_4 та ОСОБА_6 (а.с. 10-13).

ОСОБА_4 помер 29 травня 1982 року, ОСОБА_5 померла 24 квітня 1999 року, що підтверджується копіями свідоцт про смерть (а.с. 14,17).

Відповідно до копії заповіту, посвідченого державним нотаріусом Саратської державної нотаріальної контори 29 травня 1998 року, ОСОБА_5, на випадок своєї смерті заповіла все своє майно дочкам ОСОБА_1 та ОСОБА_2 в рівних частках. Заповіт зареєстрований у спадковому реєстрі, на день смерті спадкодавця є чинним (а.с. 16,61).

ОСОБА_5 на праві власності належав будинок, розташований по вулиці Чкалова 42-а в смт. Сарата Одеської області, що підтверджується рішенням виконавчого комітету Саратської селищної ради від 23 грудня 1986 року (а.с.72-74).

Згідно довідки нотаріуса, витягу зі спадкового реєстру, спадкова справа на ім'я ОСОБА_5 відкрита державним нотаріусом Саратської державної нотаріальної контори Одеської області 28 жовтня 1999 року за заявами про прийняття спадщини за заповітом, які надійшли від доньок померлої ОСОБА_1 та ОСОБА_2 (а.с.60-62).

Нотаріус відмовив ОСОБА_1, ОСОБА_2 у видачі свідоцтва про право на спадщину на житловий будинок покійної ОСОБА_5 через відсутність правовстановлюючих документів (а.с. 50).

Судом встановлено, що позивачі як спадкоємці за заповітом майна покійної не відмовлялися від прийняття спадщини після смерті матері, своєчасно подали нотаріусу заяву про прийняття спадщини та фактично прийняли спадщину. ОСОБА_1, ОСОБА_2 не отримали свідоцтва про право на спадщину у нотаріуса з поважних причин, тому суд вважає, що позов підлягає задоволенню, за позивачами слід визнати право власності на житловий будинок, який належав покійній ОСОБА_6, у рівних частках.

Керуючись ст.ст. 524, 548, 549 ЦК України в редакціїї від 18 липня 1963 року, ст.ст. 3-8, 10, 11, 60, 209, 212-215, 294 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

позов задовольнити. Визнати за ОСОБА_1, ОСОБА_2 право власності у порядку спадкування за заповітом на житловий будинок під номером сорок два "а", розташований по вулиці Чкалова в смт. Сарата Одеської області, що належав ОСОБА_5, яка померла 24 квітня 1999 року, по 1/2 частки за кожною.

Рішення може бути оскаржене сторонами до апеляційного суду Одеської області через Саратський районний суд Одеської області протягом десяти днів з дня проголошення рішення, а особами, які не були присутніми під час проголошення рішення протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Суддя Т. Я. Кожокар