Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 квітня 2015 року Красно армійський міськрайонний суд Донецької області у складі

головуючої судді : Величко О.В.,

при секретарі: Шмигленко О.Ю.

за участю представника позивача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Красно армійську цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до Публічного Акціонерного Товариства «Шахтоуправління «Покровське», третя особа: Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в м. Красноармійську Донецької області про відшкодування моральної шкоди, завданої трудовим каліцтвом,-

В С Т А Н О В И В :

10.02.2105 року позивач звернувся до суду із позовною заявою про відшкодування моральної шкоди, завданої із трудовим каліцтвом. В обґрунтування своїх позовних вимог вказав, що з відповідачем по справі знаходився у трудових відносинах з 2006 року, працюючи горноробочим очисного забою. Під час виконання трудових обов»язків, а саме 17.08.2010 року о 15 годині з ним стався нещасний випадок, в результаті якого він отримав тяжку травму, а саме: неповний відрив 1 пальця правої стопи , закритий перелом середніх фаланг 2,3 пальців, закритий перелом основної фаланги 4 пальця, н/з основної фаланги 5 пальця правої стопи зі змістом відломків, ушиб, здавлення правої стопи. Нещасний випадок був пов»язаний з виробництвом, внаслідок чого йому було видано акт розслідування нещасного випадку форми Н-5 та акт про нещасний випадок, пов»язаний з виробництвом та акт про нещасний випадок, пов»язаний з виробництвом форми Н-1. Висновком МСЕК від 17.12.2010 року йому було встановлено 20% втрати працездатності безстроково. Позивач вважає, що внаслідок нещасного випадку йому була заподіяна моральна шкода, яка полягає в тому, що після одержання травми, а також в подальшому він зазнав дуже сильного фізичного болю і страждань, внаслідок втрати працездатності у нього змінилися умови життя, що тягнуть за собою зниження життєвої активності, систематичне нездужання і послаблення організму, переживання з приводу погіршення з оточуючими. Спостерігається критичне відношення до себе, як до неповноцінного, в трудовому відношенні, громадянина. Позивач вважає, що діями відповідачів по незабезпеченню безпечних умов праці йому спричинена моральна шкода, яку позивач оцінює в 100000 грн . Позивач просить стягнути з відповідача на його користь у відшкодування моральної шкоди, пов»яз ану з травмою на виробництві 100000 грн.

Позивач в судове засідання не з»явились, просив справу слухати без їх участі ( а. с. 14-16).

Представник позивача в судовому засіданні підтримав позовні вимоги, наполягав на їх задоволенні.

Представник відповідача ПАТ «ШУ «Покровське» в судове засідання не з»явився, просив справу слухати без участі представника. В наданих суду запереченнях позовні вимоги не визнав та пояснив, що позивачем не доведений розмір моральної шкоди, просив відмовити позивачу у задоволенні позовних вимог.

Представник третьої особи - відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в м. Красноармійську Донецької області в судове засідання не з»явився, просив справу слухати без участі представника ( а. с. 17).

Суд, вислухавши пояснення представника позивача в судовому засіданні, дослідивши матеріали справи, перевіривши їх доказами, приходить до наступного.

В судовому засіданні встановлено, що позивач ОСОБА_2 з 2006 року перебував у трудових відносинах з відповідачем, де працював в якості горноробочого очисного забою.

17.08.2010 року позивача було травмовано на підприємстві, де він працював при виконанні ним трудових обов»язків.

За наслідками розслідування нещасного випадку було видано акт за формою Н-1 № 3/2010 б від 17.01.2011 року , згідно якого позивач отримав травму, а саме: неповний відрив 1 пальця правої стопи , закритий перелом середніх фаланг 2,3 пальців, закритий перелом основної фаланги 4 пальця, н/з основної фаланги 5 пальця правої стопи зі змістом відломків, ушиб, здавлення правої стопи ( а. с. 4-5).

У зв»язку з травмою, отриманою на підприємстві позивач проходив лікування в медичному закладі - з 17.08.2010 року по 21.09.2010 року ( а. с. 6).

Відповідно до довідки МСЕК від 17.12.2010 р. позивачу було визначена втрата працездатності - 20% ( а.с. 7).

Відповідно до ст.. 237-1 КЗпП України відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв»язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Частиною 2 цієї статті встановлено, що порядок відшкодування моральної шкоди визначається законодавством.

Законом України « Про охорону праці», а саме ч. 1 ст. 9 було визначено, що відшкодування шкоди, заподіяної працівнику внаслідок ушкодження здоров»я або у випадку смерті працівника, здійснюється Фондом соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України відповідно до Закону України « Про загальнообов»язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності»

Згідно пункту 27 статті 77 Закону України « Про Державний бюджет України на 2006 рік» та пункту 22 статті 71 Закону України « Про Державний бюджет України на 2007 рік» дію частини третьої статті 34 Закону України « Про загальнообов»язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності» на 2006-2007 роки було призупинено.

Відповідно до змін, внесених до Закону України « Про загальнообов»язкове державне соціальне страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань, які спричинили втрату працездатності» від 23.02.2007 року були виключені положення щодо відшкодування моральної шкоди з Фонду соціального страхування.

Проте, суд вважає, що право цих громадян на відшкодування моральної шкоди не порушено, оскільки статтею 237-1 КЗпП України їм надано право відшкодовувати моральну шкоду за рахунок власника або уповноваженого ним органу. Встановлений законодавцем розподіл обов»язків щодо відшкодування моральної шкоди потерпілим на виробництві від нещасного випадку та професійного захворювання не суперечить вимогам ст.. 22 Конституції України.

Відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року № 4 « Про судову практику в справах про відшкодування моральної ( немайнової) шкоди» спори про відшкодування заподіяної фізичній чи юридичній особі моральної ( немайнової ) шкоди розглядаються лише у випадках, передбачених законодавством.

Судом встановлено, що , у зв»язку з нещасним випадком на виробництві позивачу заподіяно моральну шкоду, яка полягає в тому, що він, був здоровою працездатною людиною, втратив 20% професійної працездатності, внаслідок чого у нього змінилися умови його життя, тобто знизилась життєва активність, систематичне нездужання, мали місце послаблення організму, переживання з приводу погіршання свого стану здоров»я.

Вищезазначені вимоги законодавства, а також роз»яснення Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року із змінами від 25.05.2001 року « Про судову практику по справам про відшкодування моральної ( немайнової) шкоди» пов»язують факт заподіяння моральної шкоди не лише зі станом напруженості під впливом сильнодіючого впливу, яким є стрес, а із наявністю втрат фізичного і психічного характеру, які тягнуть за собою порушення нормальних життєвих зв»язків потерпілого, зменшення його суспільної активності, потребують від нього додаткових зусиль для організації життя.

Згідно ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги та заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для справи. Доказами, на підставі яких суд встановлює наявність факту заподіяння позивачу моральної шкоди, є акти про розслідування нещасного випадку, рішення МСЕК про втрату працездатності, виписки із історії хвороби.

Виходячи із наведених вище обставин, довідки МСЕК від 17.12.2010 року, суд вважає, що позивачу заподіяно моральну шкоду, і згідно ст.. 237 КЗпП України, роз»ясненням Пленуму Верховного Суду України позивач має право на її відшкодування.

Визначаючи розмір моральної шкоди, суд враховує ступінь, характер, обсяг, інтенсивність і тривалість психічних страждань, а також той факт, що професійна працездатність у зв»язку з нещасним випадком на виробництві , втрачена на 20 %.

Виходячи із викладеного, суд вважає можливим стягнути з відповідача Публічного Акціонерного Товариства «Шахтоуправління «Покровське» на користь позивача в рахунок відшкодування моральної шкоди 10000 грн.

Відповідно до ст.. 88 ЦПК України з відповідача Публічного Акціонерного Товариства «Шахтоуправління «Покровське» на користь держави підлягають стягненню судові витрати : по сплаті судового збору - в розмірі 243,60 грн.

На підставі викладеного, керуючись ст.. 237-1 КЗпП України, ст.. 23 ЦК України, ст..ст. 3,5,7,8,10,14,57-6-,79,88,208-209,212,218 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В :

Позовні вимоги ОСОБА_2 до Публічного Акціонерного Товариства «Шахтоуправління «Покровське», третя особа: Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в м. Красноармійську Донецької області про відшкодування моральної шкоди, завданої трудовим каліцтвом - задовольнити частково.

Стягнути з Публічного Акціонерного Товариства «Шахтоуправління «Покровське» на користь ОСОБА_2 10000 грн. в рахунок відшкодування моральної шкоди.

Стягнути з Публічного Акціонерного Товариства «Шахтоуправління «Покровське» на користь держави судовий збір в розмірі 243,60 грн.

В задоволенні іншої частини позовних вимог-відмовити.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Апеляційного суду Донецької області через Красноармійський міськрайонний суд шляхом подачі в 10-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя