Справа № 466/8642/14 Головуючий у 1 інстанції: Баєва О.І.
Провадження № 22-ц/783/1669/15 Доповідач в 2-й інстанції: Бойко С. М.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 березня 2015 року м.Львів

Колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Львівської області в складі:

головуючого - судді Бойко С.М.,

суддів: Штефаніци Ю.Г., Гірник Т.А.,

секретаря - Брикайло М.В.,

з участю: позивача ОСОБА_2, її представника - ОСОБА_3,

представника відповідача - Мартиневича О.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Шевченківського районного суду м. Львова від 24 грудня 2014 року у справі за позовом ОСОБА_2 до Львівського науково-дослідного інституту судових експертиз про визнання недійсним документа,-

в с т а н о в и л а:

У грудні 2014 року ОСОБА_2 звернулась до суду з позовом, в якому просила визнати недійсним висновок судової будівельно-технічної експертизи №986 від 12.10.2011 року, проведеної Львівським науково-дослідним інститутом судових експертиз на підставі ухвали Апеляційного суду Львівської області від 15.03.2010 року, як такий, що був оформлений на підставі недійсних і недостовірних документів.

Свої вимоги позивач обґрунтовувала тим, що на підставі витягу з реєстру прав на нерухоме майно №20956613 від 18.11.2008 року, термін чинності якого на момент складання оспорюваного нею висновку закінчився, і який є недостовірним ще з моменту його оформлення, оскільки виданий на площу 135,3 кв.м. без дозвільних документів, та на підставі технічного паспорту №940 від 08.04.2008 року, який є нікчемним, без проведення фактичних замірів площі досліджуваних підвалів експерт дійшов незаконного висновку про те, що її підвал, який зазначений у свідоцтві про право власності на квартиру, є власністю іншої особи. Крім того, позивач вважає висновок експертизи недійсним з тих підстав, що у ньому не було надано відповідей на всі поставлені в ухвалі апеляційного суду питання.

Рішенням Шевченківського районного суду м. Львова від 24.12.2014 року в задоволенні позову ОСОБА_2 відмовлено.

Рішення суду оскаржила позивач ОСОБА_5, просить його скасувати та ухвалити нове рішення, яким її позов задовольнити. Апелянт зазначає, що оскаржуване рішення суду не відповідає вимогам ст.215 ЦПК України, є необґрунтованим, а встановлені судом обставини, не входили у предмет доказування за її позовом і не мають значення для вирішення даної справи. На думку апелянта, суд не вирішив питання про те, чи мали місце обставини, якими вона обґрунтовувала свої вимоги, та не дав належної оцінки доказам у справі. Зазначає, що суд не встановив і не зазначив, чи були порушені, не визнані або оспорені права, свободи та інтереси, за захистом яких вона звернулась до суду, а якщо були, то ким. Окрім того, вважає необґрунтованим й таким, що не відповідає фактичним обставинам справи, висновок суду про те, що вона мала можливість у іншій справі, де оспорюваний нею висновок експерта досліджувався як доказ, подати свої доводи та заперечення щодо його належності та допустимості, оскільки про названі вище витяг з реєстру та технічний паспорт, на підставі яких був складений висновок експерта, вона дізналась лише 22.03.2013 року з реєстраційної справи, яка була витребувана судом під час розгляду іншої справи.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення сторони позивача в підтримання апеляційної скарги, заперечення сторони відповідача, перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів дійшла висновку про відхилення апеляційної скарги з наступних підстав.

Судом встановлено, що предметом спору у даній справі є висновок судової будівельно-технічної експертизи №986 від 12.10.2011 року, яка була проведена Львівським науково-дослідним інститутом судових експертиз на підставі ухвали Апеляційного суду Львівської області від 15.03.2010 року в цивільній справі №22ц-308/10 за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Личаківського районного суду м.Львова від 24.11.2009 року, яким було відмовлено у задоволенні позову ОСОБА_2 до ТзОВ «Бескид», ОСОБА_6 про зобов»язання вчинити дії та відшкодування майнової шкоди (а.с.5, 6-8).

Даним висновком експертизи, зокрема, встановлено, що фактична площа комор, які знаходяться у підвальному приміщенні в будинку АДРЕСА_1 та належать до квартир №11 (власник ОСОБА_2.) і №4-б (власник ОСОБА_6.) становить ОСОБА_2 - 4,3 кв.м., а ОСОБА_6 визначена по технічним документам може становити 5,1 кв.м.

Згідно з цим висновком, варіант встановлення перегородки між коморами, виходячи з того, що згідно правовстановлюючих документів площа комори ОСОБА_2 становить 5,7 кв.м, а площа ОСОБА_6 - 5,0 кв.м., можливий при умові, що ОСОБА_2 виділити комору площею 5,7 кв.м., яка у відповідності з технічним паспортом, виготовленим ЛОДКП «БТІ та ЕО» 08.04.2008 року, та витягом з реєстру прав на нерухоме майно №20956613 від 18.11.2008 року належить ТзОВ «Бескид».

У відповідності до ст.143 ЦПК України, для з»ясування обставин, що мають значення для справи і потребують спеціальних знань у галузі науки, мистецтва, техніки, ремесла тощо, суд призначає експертизу за заявою осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до ч.6 ст.147 ЦПК України, висновок експерта для суду не є обов»язковим і оцінюється судом за правилами, встановленими статтею 212 цього Кодексу.

Якщо висновок експерта буде визнано неповним або неясним, судом може бути призначена додаткова експертиза, а якщо висновок експерта буде визнано необґрунтованим або таким, що суперечить іншим матеріалам справи або викликає сумніви в його правильності, судом може бути призначена повторна експертиза.

Таким чином, процесуальним законом визначені способи реагування учасника судового розгляду та суду на допущені експертом у висновку недоліки при його складанні.

У відповідності до ст.ст.57, 212 ЦПК України, висновок експерта є одним із доказів у справі для підтвердження обставин, що входять у предмет доказування, якому суд в процесі дослідження його як окремого доказу та в сукупності з іншими доказами при ухваленні рішення дає відповідну оцінку.

В оспорюваному позивачем висновку судової експертизи зазначено документи, на підставі яких він був складений, в тому числі й ті документи, які викликають у позивача сумніви щодо їх достовірності, а тому позивач мала можливість ознайомитись із змістом цих документів, оскільки згідно з ухвалою апеляційного суду в розпорядження експерта були направлені матеріали інвентаризаційної та реєстраційних справ, та подати до суду свої докази на їх спростування.

Враховуючи викладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що правових підстав визнавати оспорюваний позивачем висновок судової експертизи недійсним за наведених в позовній заяві обґрунтувань немає, оскільки він не породжує прав та обов»язків для особи, а є лише одним із доказів у справі, на підставі якого суд може встановити наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інші обставини, які мають значення для вирішення справи.

Таким чином, суд першої інстанції правильно вирішив спір, під час розгляду справи не допустив порушень норм матеріального та/або процесуального права, які б були підставою для зміни чи скасування оскаржуваного рішення, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду, а тому апеляційну скаргу необхідно відхилити, а рішення суду першої інстанції - залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 303, 307 ч.1 п.1, 308, 313, 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів

у х в а л и л а:

апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Шевченківського районного суду м. Львова від 24 грудня 2014 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ шляхом подачі касаційної скарги протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили ухвалою апеляційного суду.

Головуючий: Бойко С.М.

Судді: Штефаніца Ю.Г.

Гірник Т.А.