АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/8996/15 Справа № 201/7279/15-ц Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - Глущенко Н.Г.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 грудня 2015 року м. Дніпропетровськ 2 грудня 2015 року Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Дніпропетровської області в складі:

головуючого - Глущенко Н.Г.

суддів - Осіяна О.М., Пищиди М.М.

за участю секретаря - Хлус Ю.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську

цивільну справу за апеляційною скаргою

ОСОБА_2

на рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 10 вересня 2015 року по справі за позовом ОСОБА_2 до Жовтневої районної у м. Дніпропетровську ради, третя особа ОСОБА_3, про скасування рішення виконкому від 20.03.2015 року № 72, -

ВСТАНОВИЛА:

У травні 2015 року ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом до Жовтневої районної у м. Дніпропетровську ради про скасування рішення виконкому від 20.03.2015 року № 72, який в подальшому нею було уточнено / а. с. 2-7, 14-19 /.

В обґрунтування своїх позовних вимог позивачка посилалася на те, що 30.03.2014 року вона отримала копію рішення Жовтневої районної у м. Дніпропетровську ради від 20.03.2015 року № 72 «Про визначення способу участі ОСОБА_3 у вихованні дитини ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1».

З даним рішенням позивачка не погоджується, оскільки комісія з питань захисту прав дитини не вивчила ставлення батька до дитини та інших обставин, що мають істотне значення, зокрема не прийняла до уваги те, що спілкування ОСОБА_3 з дитиною перешкоджає її нормальному розвитку, що підтверджується висновком за результатами психологічної роботи, який виданий 27.02.2015 року ТОВ «Смартум», в якому вказано, що 18.10.2014 року ОСОБА_2 звернулася за консультацією у зв'язку з загостренням відносин у сім'ї. Криза призвела до розірвання відносин з чоловіком, що призвело до сильних переживань дитини.

Позивачка також вказала, що комісією при розгляді даного питання не була заслухана думка матері дитини, родичів та сусідів. Члени комісії відносилися упереджено по відношенню до позивачки, дане питання розглядали необ'єктивно.

Графік спілкування ОСОБА_3 з дитиною приносить позивачці та дитині певні незручності. Доповнення та уточнення позивачки щодо графіку спілкування батька з дитиною не враховувались.

У звязку з такими обставинами, позивачка просила суд скасувати рішення Жовтневої районної у м. Дніпропетровську ради від 20.03.2015 року № 72 / а. с. 2-7, 14-19 /.

Відповідач та третя особа позов не визнали, надавши суду першої інстанції відповідні заперечення.

Рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 10.09.2015 року ОСОБА_2 відмовлено в її позовних вимогах в повному обсязі / а. с. 135-138/.

З рішенням суду від 10.09.2015 року не погодилася позивачка ОСОБА_2 і, через свого представника ОСОБА_5, звернулася до суду з апеляційною скаргою в якій просить це рішення скасувати та ухвалити нове про задоволення її позовних вимог, посилаючись на те, що рішення є незаконним та необґрунтованим, оскільки ухвалене з порушенням норм матеріального і процесуального права / а. с. 149-153 /.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а рішення суду, в частині обґрунтування підстав відмови в позові, - зміні, з наступних підстав.

Відмовляючи ОСОБА_2 в її позовних вимогах до Жовтневої районної у м. Дніпропетровську ради про скасування рішення виконкому від 20.03.2015 року № 72, суд першої інстанції виходив з того, що ухвалюючи рішення відповідач виходив з документів наданих комісією, які не спростовані позивачкою, а належних доказів щодо вчинення ОСОБА_3 у сімї насилля - позивачка суду не надала.

Однак, з таким висновком суду, щодо обґрунтування підстав відмови в позові, погодитися не можна, оскільки він не відповідає вимогам закону та матеріалам справи.

Судом встановлено, що 20.03.2015 року виконком Жовтневої районної у м. Дніпропетровську ради прийняв рішення № 72 «Про визначення способу участі ОСОБА_3 у вихованні дитини ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1» / а. с.35 /.

Рішення виконкому постановлене у відповідності з вимогами ЗУ «Про місцеве самоврядування», зокрема у відповідності зі ст. ст. 52,58,59 цього Закону, тобто в межах його компетенції та у встановленому законом порядку, і підписане головую ради, теж в межах його повноважень, що передбачені ст. 55 Закону.

Жодних доказів того, що рішення виконкому було прийнято поза його компетенцією, чи з порушенням порядку і таке інше, - позивачка суду не надала і навіть не вказала у своєму позові, а отже підстав для скасування спірного рішення виконкому у суду першої інстанції не було, тому висновок суду про відмову позивачці в її позові є правильним.

Розглядаючи справу по суті суд першої інстанції не прийняв до уваги, що позивачка фактично посилається на незаконність рішення комісії, а не рішення виконкому.

Посилання позивачки на те, що рішення виконкому підлягає скасуванню, оскільки комісією з питань захисту прав дитини, при розгляді питання щодо визначення способу участі батька у виховані дитини, було допущено порушення порядку розгляду цього питання, члени комісії були упередженими і таке інше, - не є підставою для скасування рішення виконкому, оскільки ні рішення комісії, ні дії членів комісії не були оскаржені у відповідності до вимог чинного законодавства і рішення комісії від 18.03.2015 року було чинним на момент ухвалення виконкомом спірного рішення № 72.

Крім того, у відповідності з вимогами чинного законодавства, в разі незгоди батьків з рішенням виконкому щодо визначення способу участі батьків у виховані дитини та в разі невиконання такого рішення одним із батьків, такий спір підлягає розгляду в судовому порядку за їх зверненням згідно зі ст. 159 СК України.

За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга позивачки підлягає частковому задоволенню, а рішення суду зміні, в частині підстав відмови ОСОБА_2 в її позовних вимогах про скасування рішення виконкому.

Інші доводи апеляційної скарги не є суттєвими для вирішення спірного питання і не спростовують висновки суду першої інстанції.

Керуючись ст.ст. 303,307,308,309 ЦПК України, колегія суддів, -

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 10 вересня 2015 року, в частині підстав відмови ОСОБА_2 в її позовних вимогах про скасування рішення, - змінити.

В іншій частині рішення суду залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення, але може бути оскаржене в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з цього часу.

СУДДІ: