Провадження № 2/521/6098/15
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
Малиновський районний суд міста Одеси в складі:
головуючого судді Гуревського В.К.
за секретаря - Ардаковської А.О.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Одесі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» про захист прав споживача та стягнення коштів, -
За весь час невиконання відповідачем своїх зобов'язань позивачу були завдані моральні страждання. Дії Банку, що виразилися в незаконній відмові виконувати умови договору, завдали їй душевні страждання і переживання, яких вона зазнала у зв'язку з протиправними діями відповідача. Відмова в поверненні вкладу порушила її плани в частині розпорядження власними грошовими коштами, стало для неї сильним шоком від нахабства і незаконності дій по відношенню до своїх вкладників - людей, які повірили Банку в період нестабільної політичної та економічної ситуації в країні і довірили свої особисті кошти, тим самим забезпечивши фінансовій установі запас ліквідності в один із найважчих економічних моментів, а у відповідь отримали невдячність, і недбале ставлення до виконання Банком зобов'язань за договором. Крім того, у позивача у жовтні 2014 року народилася донька. Весь період вагітності вона переживала і нервувалась через неправомірні дії відповідача, оскільки в зв'язку з вагітністю та народженням дитини у її родині витрати зросли в декілька разів, і вона розраховувала на розпоряджання цими коштами після закінчення строку дії договору. Завдану моральну шкоду позивач оцінює в 5000,0 гривень. В зв'язку із тим, що ПАТ КБ «ПриватБанк» в добровільному порядку не виконує взяті на себе зобов'язання позивач змушена звернутися до суду з цим позовом за захистом своїх законних прав та інтересів.
Позивачем надано до суду заяву про слухання справи за її відсутністю, позовні вимоги підтримує у повному обсязі та не заперечує проти заочного розгляду справи.
Відповідач в судове засідання не зявився, про дату, час і місце судового засідання повідомлений належним чином, поважних причин неявки в судове засідання суду не представив. Суд у звязку з неявкою відповідача та неповідомленням про поважні причини такої неявки в судове засідання в порядку статті 169 ЦПК України, враховуючи відсутність відповідних заперечень від позивача ухвалив слухати справу за відсутності відповідача, що не зявився, у порядку заочного розгляду справи.
Після закінчення дії ці договори були продовжені строком ще на один рік, на підставі п. 3, п. 4 Договору, тобто строком з 01 серпня 2013 року по 01 серпня 2014 року.
У ПАТ КМ «ПриватБанк» ОСОБА_1 був відкритий рахунок «Універсал» на якому знаходилась сума у розмірі 76,31 гривень.
У травні 2014 року у відповідності зі ст. 1060 ЦК України ОСОБА_1 звернулася до ПАТ КМ «ПриватБанк» з проханням достроково розірвати депозитний договір та повернути ОСОБА_1 вклад та нараховані на нього відсотки, однак банк не задовольнив її прохання та не повернув депозит із нарахованими відсотками, посилаючись на невизначеність статусу банківської системи в Криму.
З 16 березня 2014 року ПАТ КМ «ПриватБанк» заблокував рахунки ОСОБА_1, як і всі рахунки відкриті на території Автономної Республіки Крим та з цього часу не нараховував відсотки на депозитні рахунки.
- Рахунок «Універсал», сума коштів на якому знаходиться 76,31 гривень;
- Депозитний рахунок «Накопичувальний» - 9486,72 гривень.
01 серпня 2014 року термін вищевказаного договору скінчився і ОСОБА_1 повторно у серпні 2014 року та січні 2015 року надсилала письмові заяви про розблокування рахунків та видачу грошових коштів на адресу ПАТ КМ «ПриватБанк», однак, замість того, щоб видати позивачу її внесок, ПАТ КБ «ПриватБанк» запропонував їй реструктуризацію її вкладу на 5 років.
Але пропозицію банку про реструктуризацію вкладу не можна вважати задоволенням її вимоги надати їй можливість користуватися своїми коштами, так як згідно із запропонованими умовами реструктуризації позивачу пропонується можливість користуватися лише відсотками за вкладом (у розмірі 9,5% річних).
При цьому вона зобов'язана на 5 років повністю відмовитися:
- від права користуватися своїми коштами;
- від права розірвати договір банківського рахунку.
Таким чином, з моменту відмови видати позивачу її внесок, ПАТ КБ «ПриватБанк» фактично стало розпоряджатися коштами позивача без її згоди.
Термін дії договір банківського вкладу укладеного між ОСОБА_1 та ПАТ КБ «ПриватБанк» закінчився 01 вересня 2014 року та враховуючи її заяви про видачу вкладів та нарахованих на них процентів, тому ПАТ КБ «Приватбанк» без будь-яких на те підстав, з 16 березня 2014 року по сьогоднішній день неправомірно заблокував її рахунки, як і всі рахунки відкриті на території Автономної Республіки Крим та з цього часу не повертає гроші та не нараховує відсотки на депозитні рахунки, чим порушує умови договору та законодавства України.
Згідно з інформацією, яка знаходиться на офіційному сайті ПАТ КМ «ПриватБанк» відсоткова ставка за депозитом «Стандарт» строком 12 місяців складає 24% річних, а за депозитом скарбничка - 20% річних.
Таким чином, за депозитами, які належать позивачу, має бути нарахована відсоткова ставка 17% річних за період з 16 березня 2014 року по 01 серпня 2014 року за обома депозитами, та відсоткова ставка 24% річних за період з 01 серпня 2014 року по 01 серпня 2015 року за депозитним вкладом «Стандарт» та 20% річних за період з 01 серпня 2014 року по 01 серпня 2015 року за депозитним вкладом «Скарбничка».
Сума відсотків за депозитом «Стандарт» в період 16 березня 2014 року по 01 серпня 2014 року складає 2150,98 гривень;
за депозитним вкладом «Скарбничка» 16 березня 2014 року по 01 серпня 2014 року - 613,98 гривень.
Сума відсотків за депозитом «Стандарт» в період 01 серпня 2014 року по 07 вересня 2015 року складає 8875,33 гривень;
за депозитним вкладом «Скарбничка» 01 серпня 2014 року по 07 вересня 2015 року - 2095,33 гривень.
Розрахунок пені у розмірі 3% річних за період з 16 березня 2014 року по 07 вересня 2015 року складає 1894,97 гривні.
Закон України «Про захист прав споживачів» регулює відносини споживача з підприємством, установою, організацією чи громадянином-підприємцем, які виготовлюють та продають товари, виконують роботи і надають послуги, незалежно від форм масності та організаційних форм підприємництва.
Відповідно до п. 22 ст. 1 цього закону, споживачем є фізична особа, яка придбаває, замовляє, використовує або має намір придбати чи замовити продукцію для особистих потреб, безпосередньо не пов'язаних із підприємницькою діяльністю або виконанням обов'язків займаного працівника.
Згідно із Постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 квітня 1996 року № 5 «Про практику розгляду цивільних справ за позовами про захист прав споживачів», що оскільки Закон не визначає певних меж своєї дії, судам слід мати на увазі, що до відносин, які ним регулюються, належать, зокрема, ті, що виникають із договорів про надання фінансово-кредитних послуг для задоволення власних побутових потреб громадян (у тому числі про палання кредитів, відкриття й ведення рахунків, проведення розрахункових операцій, приймання і зберігання цінних паперів, надання консультаційних послуг).
Згідно ч. 1 ст. 509 Цивільного кодексу України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.
Відповідно до ч. 1 ст. 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.
Згідно ч. 1 ст. 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання, з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).
Відповідно до ч. 1 ст. 612 Цивільного кодексу України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.
Згідно із ч. 1 ст. 611 Цивільного кодексу України вказує, що у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.
Відповідно до ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Згідно із ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Відповідно до ч. 1 ст. 631 ЦК України строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов'язки відповідно до договору.
Згідно із ч. 1 ст. 1058 ЦК України за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов'язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в Іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором.
Згідно зі ст. 1061 ЦК України банк виплачує вкладникові проценти на суму вкладу в розмірі, встановленому договором банківського вкладу.
Відповідно до ч. 5 ст. 1081 ЦК України проценти на банківський вклад нараховуються від дня, наступного за днем надходження вкладу у банк, до дня, який передує його поверненню вкладникові або списанню з рахунка вкладника з інших підстав.
Згідно ч. 2 ст. 265 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Відповідно до ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливістю виконання ним грошового зобов'язання.
Разом з тим, суд не визнає такими, що підлягають задоволенню позовні вимоги в частині відшкодування завданої моральної шкоди. Як на правову підставу позовних вимог в цій частині, позивач посилається на Закон України «Про захист прав споживачів». Разом з тим, п. 5 ч. 1 ст. 4 вказаного Закону передбачає право споживача на відшкодування моральної (немайнової) шкоди, заподіяної небезпечною для життя і здоров!я людей продукцією у випадках, передбачених законодавством, а тому вимоги цього закону не можуть поширюватись на спірні договірні відносини сторін. При цьому суд також враховує, що позивач належними та достатніми доказами не довів ні самого факту заподіяння йому моральної шкоди, ні обставин, які визначають її характер та обсяг.
Згідно ч. 3 ст. 88 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Враховуючи наведене з відповідача ПАТ КБ «Приватбанк» слід стягнути у дохід держави судовий збір у розмірі 825,14 грн.
На підставі ст. 526 ЦК України зобов'язання повинне виконуватися належним чином згідно умов договору й вимог ЦК України. Згідно ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися в суд за захистом свого цивільного права у випадку його порушення з вимогою про примусове виконання зобов'язання в натурі.
Згідно ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільну справу в межах заявлених вимог і на підставі представлених сторонами доказів.
Керуючись ст. ст. 16, 258, 265, 509, 524, 526, 533, 611, 612, 625, 631, 1058, 1060, 1061, 1167 ЦК України, ст. ст. 10, 11, 61, 88, 212, 214-215 Цивільного процесуального кодексу України, СУД
Позов ОСОБА_1 задовольнити частково.
-суму коштів з рахунку універсал у розмірі 76,31 гривень;
-суму 3% річних в розмірі 1894,97 гривень;
У задоволенні вимог щодо відшкодування моральної шкоди відмовити.
Стягнути з Публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» на користь держави судовий збір в сумі 825,14 грн.
Рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача шляхом звернення із заявою про перегляд заочного рішення протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Рішення може бути оскаржене шляхом подання апеляційному суду через суд першої інстанції апеляційної скарги протягом десяти днів з дня проголошення рішення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутніми у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

СУДДЯ: Гуревський В.К.