У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 березня 2015 року м. Рівне

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Рівненської області в складі суддів: Бондаренко Н.В., Малько О.С., Шимківа С.С.,

секретар судового засідання: Пиляй І.С.

розглянула у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Демидівського районного суду Рівненської області від 28 січня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики,

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення позивачки та представників сторін, перевіривши матеріали справи, колегія суддів, -

в с т а н о в и л а :

Рішенням Демидівського районного суду від 28 січня 2015 року ОСОБА_1 в задоволенні позову до ОСОБА_2 про стягнення боргу по договору позики відмовлено.

В поданій на вказане рішення суду апеляційній скарзі позивачка покликається на його незаконність в зв'язку з порушенням норм матеріального права.

Вказує, що факт отримання ОСОБА_2 від неї позики у розмірі 12000 грн. підтверджується постановами ДІМ Дубенського МВ УМВС України в Рівненській області про відмову в порушенні кримінальної справи від 13.03.2012 року, 1.06.2012 року та 5.09.2012 року, однак зазначені постанови нею не було надано суду першої інстанції, так як в силу своєї необізнаності вона не знала, що вони можуть слугувати доказами у справі.

З наведених підстав просить скасувати рішення суду першої інстанції та винести нове рішення, яким її позов задовольнити в повному обсязі.

В запереченнях на апеляційну скаргу ОСОБА_2 зазначає, що рішення судом першої інстанції постановлено з дотриманням вимог матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, просить її відхилити.

Апеляційна скарга підлягає відхиленню з наступних підстав.

Встановлено, що 14.12.2011р. ОСОБА_2 написав письмову розписку, згідно якої він зобов'язався повернути своїй співмешканці ОСОБА_1 спільно зароблені кошти в сумі 12000 грн. протягом двох місяців.

26.11.2014 року ОСОБА_1 надіслала на адресу ОСОБА_2 письмову претензію з вимогою повернення суми позики.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що позивачкою не надані належні та достовірні докази, які б підтверджували укладення між нею та ОСОБА_2 договору позики грошових коштів на суму 12 000 грн.

Такий висновок відповідає обставинам справи та ґрунтується на вимогах закону, зокрема нормах ст.ст.1046,1047 ЦК України.

За своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання боржником від кредитора певної грошової суми або речей.

В наданій позивачем розписці від 14.12.2011 року відсутні будь-які відомості про те, що ОСОБА_2 взяв у ОСОБА_1 в борг кошти у сумі 12000 грн. та про передачу йому вказаних коштів, так як відповідач лише зобов'язався повернути своїй співмешканці ОСОБА_1 спільно зароблені кошти.

Крім того, позивачка зазначала, що нею надано відповідачу лише 10000 грн., а на решту 2000 грн. нею було придбано товар, який також передано ОСОБА_2 для подальшої реалізації.

За наведеного, правильним є висновок суду першої інстанції про не доведення ОСОБА_1 укладення між нею та відповідачем ОСОБА_2 договору позики грошових коштів на суму 12 000 грн.

Разом з тим вбачається, що між сторонами виник спір щодо поділу коштів, набутих ними під час спільного проживання.

Доводи позивача про те, що факт отримання ОСОБА_2 від неї позики у розмірі 12000 грн. підтверджується постановами ДІМ Дубенського МВ УМВС України в Рівненській області про відмову в порушенні кримінальної справи від 13.03.2012 року, 1.06.2012 року та 5.09.2012 року не заслуговують на увагу, оскільки вказані постанови не були предметом дослідження судом першої інстанції, а додані ОСОБА_1 до апеляційної скарги, тобто з порушенням ч.2 ст.303 ЦПК України. Причини неподання їх до суду першої інстанції є неповажними.

Рішення суду постановлено з дотриманням норм матеріального і процесуального права, судом в повній мірі з'ясовано обставини, що мають значення для справи, доводи апеляційної скарги правильності висновків суду не спростовують, а тому колегія суддів не знаходить підстав для його скасування.

Керуючись ст.ст.303,307,309,313,314,315,317,319,325 ЦПК, колегія суддів, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Демидівського районного суду Рівненської області від 28 січня 2015 року залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Судді: Бондаренко Н.В.

Малько О.С.

Шимків С.С.