АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД М. КИЄВА
Доповідач - Желепа О.В.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 грудня 2015 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справах Апеляційного суду м. Києва в складі:

головуючого Желепи О.В.

суддів Кабанченко О.А., Рубан С.М.

при секретарі Гарматюк О.Д.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2на рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 30 вересня 2015 року в справі за позовом ОСОБА_2 до державного підприємства з питань поводження з відходами як вторинною сировиною про стягнення заробітної плати та середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, - Заслухавши доповідь судді Желепи О.В., пояснення позивача, представника відповідача, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів,-

ВСТАНОВИЛА:

Позивач звернувся з вищеназваним позовом про стягнення невиплаченої заробітної плати в сумі 3675 грн. 53 коп., 530 грн. 95 коп. - компенсації за невикористану відпустку, а також 5097 грн. 12 коп. середнього заробітку за час затримки розрахунку.

Позовні вимоги мотивувала тим, що вона працювала у відповідача з 27 квітня 2015 року до 24 липня 2015 року, проте при звільненні їй не була виплачена заробітна плата та компенсація за невикористану відпустку, яку вона просила стягнути суд, а також на підставі ст.. 117 КЗПП України просила притягнути відповідача до відповідальності за затримку розрахунку при звільненні.

Рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 30 вересня 2015 року позов задоволено частково.

Стягнуто на користь позивача 3592 грн. 14 коп. заборгованості по заробітній платі та компенсації за невикористану відпустку, а також 614 грн. 45 коп. середнього заробітку за час затримки розрахунку.

Вказане рішення оскаржено позивачем в частині визначеного судом розміру середнього заробітку. Позивач просила в цій частині рішення змінити, яким стягнути середній заробіток в сумі 5 530 грн. 05 коп. за 45 днів. Посилалась на те, що суд нарахував середній заробіток лише за 5 днів, проте вона з таким висновком не погоджується, оскільки з дати її звільнення до моменту ухвалення рішення минуло 45 робочих днів. Тобто суд не вірно встановив обставини, які мали значення для вирішення справи, внаслідок чого ухвалив незаконне рішення.

В судовому засіданні апеляційного суду позивач доводи скарги підтримав.

Представник відповідача доводи скарги не заперечував.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість постановленого рішення в цій частині, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ст. 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум. що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник у день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок.

Згідно із ст. 117 КЗпП України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки. зазначені в ст. 116 цього Кодекс, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. При наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум власник або уповноважений ним орган повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування в тому разі, коли спір вирішено на користь працівника. Якщо спір вирішено на користь працівника частково, то розмір відшкодування за час затримки визначає орган, який виносить рішення по суті спору.

Стягуючи з відповідача на користь позивача середній заробіток в сумі 614 грн. 45 коп.

Суд вважав встановленими такі обставини.

27.04.2015 року ОСОБА_2 була прийнята на посаду секретаря в Центральному територіальному управлінні регіонального розвитку та контролю Державного підприємства з питань поводження з відходами як вторинною сировиною, на якій пропрацювала до 08.06.2015 року.

З 09.06.2015 року по 24.07.2015 року позивач працювала на посаді провідного фахівця на даному підприємстві (а.с. 10).

Наказом № 53-к від 15.07.2014 р. позивач була звільнена з роботи за ст. 3,8 КЗпП України (з ініціативи працівника) з 24.07.2015 року (а.с. 11).

Відповідно до довідки, виданої відповідачем станом на 31 липня 2015 року заборгованість позивача по заробітній платі становить 3675 грн. 53 коп.

Суд встановивши, що до вказаної суми також входить і сума коштів нарахована за невикористану відпустку, вимоги позивача в цій частині задовольнив.

Суд також встановив, що відповідач до ухвалення рішення районним судом не розрахувався з позивачем по заробітній платі.

Зменшуючи суму середнього заробітку за час затримки розрахунку, суд зазначив, що позивач не вірно зробила розрахунок цієї суми.

З наведеного судом розрахунку вбачається, що суд встановив розмір середньоденної заробітної плати позивача 122 грн. 89 коп. на підставі довідки зробленої бухгалтером відповідача. Ці обставини судом встановлені вірно.

Разом з тим суд стягнув середній заробіток, зазначаючи, що період з дати звільнення до дати звернення до суду складає 5 днів.

Цей висновок суду не відповідає дійсним обставинам, оскільки з дати звільнення позивача , а саме з 24 липня 2015 року до моменту звернення до суду (вересень 2015 року) минуло більше місяця.

Крім того суд встановив, що на момент ухвалення рішення заробітна плата позивачу виплачена не була, а виходячи з вимог ст. 117 КЗпП, відповідач зобов'язаний сплатити середній заробіток за весь час затримки.

Оскільки з 24 липня 2015 року до 30 вересня 2015 року (дата ухвалення рішення) минуло 45 робочих днів ( 5 у липні та по 20 у серпні та вересні), суд зобов'язаний був стягнути середній заробіток в сумі 122,89 грн. х45 =5 530 грн. 05 коп.

З огляду на викладене, а також вимоги ст. 309 ЦПК України, колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду в частині стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні необхідно змінити.

Керуючись ст. ст. 303, 307, 309, 314, 316, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 30 вересня 2015 року в частині стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні змінити.

Стягнути з Державного підприємства з питань поводження з відходами як вторинною сировиною на користь ОСОБА_2 середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні в сумі 5 530 грн. 05 коп.

В іншій частині рішення залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення, однак може бути оскаржене до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом 20-ти днів з дня набрання ним законної сили.

Головуючий Судді