Справа № 761/4523/14-ц
Провадження №2/761/122/2015
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

27 лютого 2015 року Шевченківський районний суд м. Києва у складі:

головуючого: судді - Притули Н.Г.

при секретарі: Паночко О.М.

за участю представника позивача: ОСОБА_1,

представника відповідача: ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4, третя особа - Приватне акціонерне товариство «ПРОСТО-Страхування» про відшкодування матеріальної та моральної шкоди,-

В С Т А Н О В И В:

11 лютого 2014 року до суду надійшла вказана позовна заява.

Під час слухання справи в якості третьої особи було залучено АТ «Просто-Страхування».

В позовних вимогах з врахуванням заяви про збільшення позовних вимог від 11.09.2014 року позивач просить: стягнути з відповідача на користь позивача матеріальну шкоду в розмірі 427 069,25 грн. та моральну шкоду в розмірі 20 000,00 грн.

Свої вимоги позивачка обгрунтовує тим, що 15.06.2013 року приблизно о 12 год. 45 хв. на автомобільній дорозі Київ-Проців на перехресті вулиць Садової та Виноградної (дачний масив Осокорки) відбулась дорожньо-транспортна пригода за участю автомобілів «Ауді», державний номер НОМЕР_1, що належить на праві власності позивачці та під її керуванням та автомобіля «Тойота», державний номер НОМЕР_2, що належить на праві власності відповідачу та під його керуванням. В результаті ДТП були пошкоджені автомобілі та позивач зазнала тілесні ушкодження. Постановою Голосіївського районного суду м.Києва від 25.11.2013 року встановлено, що ДТП сталася через порушення відповідачем п.14.2 та 14.6 ПДР України, а в діях позивача відсутній склад адміністративного правопорушення.

Як зазначає позивач, внаслідок пригоди їй була спричинена матеріальна шкода в розмірі 427 069,25 грн., що підтверджується звітом про незалежну оцінку з визначення вартості матеріального збитку та звітом з додатковим оглядом.

Крім того, внаслідок пригоди позивач отримала тілесні ушкодження та в період з 15.06.2013 року по 29.07.2013 року знаходилась на лікуванні. А тому з врахуванням страждань, яких вона зазначала та пошкодження майна, позивач оцінила моральну шкоду в розмірі 20 000,00 грн.

В судовому засіданні представник позивача та позивач заявлені вимоги підтримали та просили їх задовольнити.

Представник відповідача в судовому засіданні заявлені вимоги не визнав та просив відмовити в їх задоволенні на тій підставі, що судом не встановлено вину відповідача в даній дорожньо-транспортній пригоді; звіт про проведення оцінки вартості збитків був проведений на замовлення страхової компанії, яку очолює батько позивача, а тому він не є об'єктивним.

Представник третьої особи в судове засідання не з'явився, направив до суду пояснення в яких зазначає, що автомобіль ОСОБА_4 дійсно був застрахований на момент дорожньо-транспортної пригоди. До наданих позивачем документів для розгляду питання про виплату страхового відшкодування не наданий документ, який підтверджує настання цивільно-правової відповідальності водія автомобіля «Тойота», державний номер НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_4, а саме документу, який би свідчив про те, що останній порушив ПДР, що спричинило пошкодження автомобілів, що передбачає стаття 124 КУпАП. Також представник зазначає, що протокол про адміністративне правопорушенні відносно ОСОБА_4 по зазначеній дорожньо-транспортній пригоді не складався, постанова про визнання його винним у вчиненні вказаного правопорушення за ст.124 КУпАП, внаслідок якої позивачу було завдано матеріальної шкоди не виносилась. А тому відсутні підстави для виплати страхового відшкодування. Крім того, представник просив слухати справу в його відсутність.

Відповідно до ч.1 ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, тобто обов'язок доказування покладений на сторони.

Вивчивши матеріали справи в їх сукупності, оцінивши надані в судовому засіданні докази, вислухавши позивача, її представника, представника відповідача, суд приходить до висновку про відмову в задоволенні заявлених вимог за наступних підстав.

Як встановлено в судовому засіданні та вбачається з копії свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу, автомобіль «Ауді», державний номер НОМЕР_1 належав на праві власності ОСОБА_3.

Постановою Голосіївського районного суду м.Києва від 25.11.2013 року (справа №752/20298/13-ц, провадження №3/752/7507/13) провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_3 за ст.124 КУпАП закрито за відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення.

Зокрема в постанові зазначено, що відповідно до складеного протоколу про адміністративне правопорушення, 15.06.2013 року о 12 год. 45 хв. ОСОБА_3 на а/д Київ-Проців, керуючи автомобілем «Ауді», державний номер НОМЕР_1 під час руху, будучи неуважною при зміні напрямку руху не переконалася, що це буде безпечно і не створить перешкод іншим учасникам, здійснила зіткнення з автомобілем «Тойота», державний номер НОМЕР_2, який здійснював обгін транспортного засобу, що рухався в попутному напрямку, що призвело до пошкодження обох транспортних засобів. В результаті ДТП ОСОБА_3 отримала легкі тілесні ушкодження. В діях водія вбачається порушення п.п.2.3 б, 10.1 ПДР України.

Також в постанові зазначено, що відповідно до вимог п.10.1 ПДР України водій автомобіля «Ауді», державний номерний знак НОМЕР_1 ОСОБА_3 впевнившись, що транспортні засоби відсутні, виконала маневр повороту ліворуч, а автомобіль «Тойота», державний номер НОМЕР_2, порушуючи вимогу п.14.2 ПДР України, а саме: переконатися в тому, що водій транспортного засобу, який рухається попереду по тій самій смузі не подав сигналу про намір повороту (перестроювання) ліворуч, продовжив рух не гальмуючи, а навпаки збільшуючи швидкість, та всупереч п.14.6 ПДР України, а саме: обгін заборонено на перехресті, здійснював обгін транспортного засобу, що рухався в попутному напрямку, що свідчить про відсутність причинно-наслідкового зв'язку між діями водія автомобіля «Ауді», державний номер НОМЕР_1 та наслідком даної дорожньо-транспортної пригоди, а тому в діях ОСОБА_3 не вбачається порушення п.п.2.3б, 10.1 ПДР України.

Постановою Апеляційного суду м.Києва від 25.12.2013 року постанову Голосіївського районного суду м.Києва від 25.11.2013 року залишено без змін. Висновки судді Голосіївського районного суду м.Києва апеляційною інстанцією не спростовані.

Згідно із Звітом №1750/1 з додатковим оглядом про незалежну оцінку з визначення вартості матеріального збитку, завданого власнику колісного транспортного засобу, що 07.08.2013 року складений Товариством з обмеженою відповідальністю «Естімейт Плюс», вартість матеріального збитку, завданого власнику КТЗ «Ауді», державний номер НОМЕР_1 в результаті його пошкодження складає 282 470,42 грн.

Звітом №1750/3 з додатковим оглядом про незалежну оцінку з визначення вартості матеріального збитку, завданого власнику колісного транспортного засобу, що 01.08.2014 року складений Товариством з обмеженою відповідальністю «Естімейт Плюс», вартість матеріального збитку, завданого власнику КТЗ «Ауді», державний номер НОМЕР_1 в результаті його пошкодження складає 427 069,25 грн.

Як було встановлено в судовому засіданні, автомобіль «Тойота», державний номер НОМЕР_2, який належить на праві власності ОСОБА_4 на момент пригоди - 15.06.2013 року було застраховано згідно полісу АС №2395751 страховою компанією «Просто страхування» з лімітом відповідальності по майну 50 000,00 грн., лімітом відповідальності по життю та здоров'ю 100 000,00 грн. та франшизою 510,00 грн.

09.01.2014 року ОСОБА_3 звернулась до страхової компанії «Просто страхування» про виплату страхового відшкодування за страховим випадком, який стався 15.06.2013 року.

Листом від 13.01.2014 року ПрАТ «Просто-Страхування» повідомила ОСОБА_3 про те, що в страховій компанії відсутній документ, який підтверджує настання цивільно-правової відповідальності ОСОБА_4

Також в судовому засіданні було встановлено, що на момент ДТП автомобіль «Ауді», був застрахований за Договором добровільного страхування наземного транспорту від 18.01.2013 року у ПАТ «СК «Країна».

Проте заявою від 20.02.2014 року ОСОБА_3 повідомила страхову компанію, що вона звернулась до суду з позовом до ОСОБА_4 про відшкодування шкоди та просила зупинити розгляд страхової справи по виплаті страхового відшкодування до прийняття Шевченківським районним судом м.Києва рішення по справі.

Страхова компанія «Країна» в листі №6108 від 16.09.2014 року повідомила суд, що виплата страхового відшкодування за вказаним договором не здійснювалась.

Крім того, в судовому засіданні позивачка пояснила, що вона передала свій автомобіль у пошкодженому стані за довіреністю (продала) та отримала за нього 10 000,00 доларів США. Автомобіль відновлювала особа, яка отримала його по довіреності, а тому будь-які документи, які підтверджують відновлення автомобіля в неї відсутні.

Згідно зі статтею 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку (стаття 1187 ЦК України).

Частина 3 статті 61 ЦПК України визначає, що обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Представник позивача, обґрунтовуючи винуватість відповідача в даній дорожньо-транспортній пригоді посилався на постанову Голосіївського районного суду м.Києва від 25.11.2013 року та Висновок транспортно - трасологічного та автотехнічного досліджень дорожньо-транспортної події, складений 07.11.2013 року експертом Ю.Ю.Ярослав (експерт не був попереджений про кримінальну відповідальність), яким встановлено, що водій автомобіля «Тойота», державний номер НОМЕР_2 ОСОБА_4 в даній дорожній обстановці з технічної точки зору повинен був діяти у відповідності до вимог п.п.9.2, 12.3, 14.2 б), г), 14.6 а) ПДР України; водій автомобіля «Тойота», державний номер НОМЕР_2 ОСОБА_4 в даній дорожній обстановці з технічної точки зору діяв не відповідно до вимог п.п.14.2 б), 14.6 а) ПДР України; невідповідність з технічної точки зору дій водія автомобіля «Тойота», державний номер НОМЕР_2 ОСОБА_4 в даній дорожній обстановці вимогам п.п.14.6 а) ПДР України є всі підстави вважати такими, що знаходяться в причинному зв'язку із даною подією ДТП.

Проте суд не може взяти до уваги постанову Голосіївського районного суду м.Києва від 25.11.2013 року як доказ вини відповідача у дорожньо-транспортній пригоді, яка сталася 15.06.2013 року о 12 год. 45 хв. на а/д Київ-Проців, так як протокол у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_4 не складався та справа про адміністративне правопорушення відносно нього судом не розглядалася.

В постанові Голосіївського районного суду м.Києва від 25.11.2013 року вказано, що в даній дорожньо-транспортній пригоді дії водія автомобіля «Тойота», державний номер НОМЕР_2 не відповідали вимогам п.п.14.2, 14.6 ПДР України, однак не зазначено, що ОСОБА_4 винний у скоєні адміністративного правопорушення.

Крім того, в судовому засіданні представник відповідача надав копію Висновку судової транспортно - трасологічної та автотехнічної експертизи №6746/6931 від 31.07.2013 року, який складений Харківським науково-дослідним інститутом судових експертиз ім. Засл. проф. М.С.Бокаріуса, з попередженням експерта про кримінальну відповідальність (експертиза призначалась слідчим в межах кримінального провадження №0001269), за яким в даній дорожньо-транспортній ситуації водій автомобіля «Тойота» ОСОБА_4 не мав технічної можливості уникнути зіткнення з автомобілем «Ауді» шляхом виконання вимог п.п.12.3, 14.6 (а) ПДР України; в даній дорожньо-транспортній ситуації технічна можливість уникнути зіткнення з автомобілем «Тойота» для водія автомобіля «Ауді» ОСОБА_3 визначалась шляхом виконання нею вимог п.10.1 ПДР України, для чого в неї не було будь-яких перешкод технічного характеру.

Отже, так як матеріали справи мають два висновки, які суперечать один одному, суддя не має спеціальних знань, позивачу в порядку, передбаченому ч.4 ст.10 ЦПК України було роз'яснено його право звернутись до суду із клопотанням про проведення автотехнічної експертизи, проте він відмовився від проведення експертизи за власний рахунок; представник відповідача також заперечив щодо призначення експертизи, тому суд не може взяти до уваги будь-який із двох висновків, як належний доказ в даній цивільній справі.

Відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судами цивільних справа за позовами про відшкодування шкоди» №6 від 27.03.1992 року, згідно якої розглядаючи позови про відшкодування шкоди суди повиннім ати на увазі, що шкода, заподіяна особі і майну громадянина, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній зв'язок та є вина зазначеної особи, а коли це буде наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, незалежно від наявності вини.

Отже, в судовому засіданні не встановлено вини ОСОБА_4 у скоєнні вказаного ДТП та не підтверджено наявність підстав, передбачених ст.1166 ЦК України для притягнення до відповідальності за спричинення матеріальної шкоди, тому суд приходить до висновку про відмову в задоволенні заявлених вимог.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст.ст.1166, 1187 ЦК України, ст.ст.3, 10, 11, 57 - 61, 212, 213, 215 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_3 до ОСОБА_4, третя особа - Приватне акціонерне товариство «ПРОСТО-Страхування» про відшкодування матеріальної та моральної шкоди - відхилити.

На рішення суду може бути подано апеляційну скаргу до Апеляційного суду м.Києва через Шевченківський районний суд м.Києва протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя: Н.Г.Притула