Дата документу 01.10.2015 Справа № 554/4421/15-ц
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я Справа № 554/4421/15-ц
Іменем України Провадження № 2/554/1994/2015
1 жовтня 2015 року м. Полтава
Октябрський районний суд м. Полтави, у складі:
головуючого судді - Шевської О.І.,
при секретарі - Коробковій О.О,
за участю сторін: представника позивача - ОСОБА_1
третьої особи - представника ССД виконкому Октябрської районної у м. Полтаві ради - Кривоніс Л.В.
розглянувши у судовому засіданні у приміщенні суду у м. Полтаві цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про позбавлення батьківських, -
в с т а н о в и л а:
Позивачка ОСОБА_3 звернулася до суду із позовною заявою до відповідача ОСОБА_4 про позбавлення його батьківських прав відносно сина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 ( а. с. 34 ).
В судовому засіданні представник позивачки ОСОБА_1 вимоги позову підтримала в повному обсязі, просила задоволити, проти винесення заочного рішення не заперечила.
Відповідач ОСОБА_4, належним чином, повідомлений про час і місце розгляду розгляду справи в судове засідання не з»явився по невідомим суду причинам. .
Третя особа - представник служби у справах дітей виконкому Октябрської районної у м. Полтаві ради - Кривоніс Л.В., проти задоволення позовних вимог не заперечила.
Статтею 224 ЦПК України передбачено, що у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки або якщо зазначені ним причини визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Ознайомившись з матеріалами цивільної справи, заслухавши пояснення сторін, суд приходить до наступного.
Під час ухвалення рішення суд вирішує, зокрема, такі питання, чи мали місце обставини, якими обгрунтовуються вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються, які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин, яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин, чи слід позов задовольнити або в позові відмовити ( ст. 214 ЦПК України ).
В свою чергу, згідно ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданими відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.
При цьому саме сторони повинні довести ті обставини, на які вони посилаються, як на підставу своїх вимог чи заперечень ( ч. 3 ст. 10 , ч. 1 ст. 60 ЦПК України).
Так позивач заявляючи вимогу про позбавлення відповідача батьківських прав серед підстав позову називає саме умисне ухилення останнього від виконання своїх батьківських обов»язків, передбачене п. 2 ч. 1 ст. 164 ЦПК України.
Відповідно до ст. 18 Конвенції про права дитини, батьки несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного спілкування.
Згідно ч. 1 ст. 164 СК України батьки можуть бути позбавлені батьківських прав у випадках їх винної поведінки: ухилення від виконання обов»язків по вихованню дітей, або зловживання своїми батьківськими правами, або жорстоким поводженням з дітьми, або шкідливого впливу на них своєю аморальною антигромадською поведінкою, зокрема коли вони є хронічними алкоголіками або наркоманами.
Ухилення батьків від виконання своїх обов»язків має місце, коли вони свідомо не піклуються про фізичний і духовний розвиток дітей, їх навчання, підготовку до самостійного життя, хоча мають реальну можливість для цього.
Відповідно до ст. 165 СК України з позовом про позбавлення батьківських прав можуть звернутися: один із батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім»ї якої проживає дитина; заклад охорони здоров»я, навчальний або інший дитячий заклад у якому вона перебуває; орган опіки та піклування; прокурор; сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років.
Як вбачається з матеріалів справи позивачка ОСОБА_3 та відповідач ОСОБА_4 з 2011 по 2012 рік проживали в цивільному шлюбі під час проживання в якому у них народилася дитина - син ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 ( а. с. 5 ). З моменту народження сина, а саме з вересня 2012 року, ОСОБА_4 залишив позивачку разом з дитиною та жодного разу не відвідав сина, не поцікавився станом його здоров»я, не приймав участі у його вихованні. З 2012 року позивачка фактично виховує сина сама, створює йому належні умови виховання, утримує його, що підтверджується актом обстеження житлово-побутових умов від 13.02.2015 року ( а. с. 8).
Крім ненадання ніякої матеріальної допомоги на утримання дитини, відповідач взагалі не піклується про її фізичний і духовний розвиток, не спілкується з дитиною взагалі, тобто не дбає про її нормальне самоусвідомлення, не сприяє засвоєнню загальновизнаних норм моралі не надає доступу до культурних та інших духовних цінностей, так як це встановлено ч. 1 ст. 12 ЗУ «Про охорону дитинства».
Згідно висновку виконавчого комітету Октябрської районної у м. Полтаві ради, щодо доцільності та необхідності позбавлення батьківських прав, ОСОБА_4 не виконує належним чином батьківські обов»язки відносно сина ОСОБА_6, самоухилився від його виховання та матеріального утримання, не цікавиться його життям і станом здоров»я, не готує сина до самостійного життя. Служба у справах дітей вважає доцільним та необхідним позбавити батьківських прав ОСОБА_4 відносно сина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1.
У п.п. 15,16 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.03.2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» роз»яснено, що позбавлення батьківських прав ( тобто права на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини та інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов»язків, а тому питання про його застосування слід вирішити лише після повного, всебічного, об»єктивного з»ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей.
Ухилення батьків від виконання своїх обов»язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов»язками.
З огляду на викладене, повно, всебічно та об'єктивно з'ясувавши всі обставини, суд приходить до висновку, що відповідач свідомо нехтує своїми батьківськими обов'язками та навмисно не виконує їх, що в відповідності до п.п.15,16 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.03.2007р. № 3 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав", є підставами для позбавлення його батьківських прав. Обставин, які перешкоджали б йому виконувати свої батьківські обов'язки в судовому засіданні не встановлено.
Враховуючи вищевикладене, керуючись ст.ст. 16, 164 СК України, ст.ст. 5, 10, 15, 60, 75-76, 88, 208, 212-215, 218, 293 ЦПК України, суд, -
Позов ОСОБА_3 задоволити.
Позбавити ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, українця, громадянина України, батьківських прав відносно сина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1.
Копію даного рішення направити ОСОБА_4 не пізніше трьох днів з дня його проголошення.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.
Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії.
Рішення суду може бути оскаржене шляхом подачі апеляційної скарги до апеляційного суду Полтавської області через суд першої інстанції протягом 10 днів зо дня його проголошення особами, що брали участь у судовому засіданні, а особами, які не брали участь у судовому засіданні - протягом 10 днів зо дня отримання ними копії рішення.

Рішення суду набирає законної сили протягом 10 днів зо дня його проголошення, або протягом 10 днів зо дня отримання його копії учасниками процесу, які не брали участь у судовому засіданні, якщо не буде оскаржено у встановленому порядку.

Суддя О.І. Шевська