АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Провадження№22-ц/790/2156/2015 1-ї інстанції: Аркатова К.В. Категорія: витребування майна Доповідач: Трішкова І.Ю.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 березня 2015 року судова колегія судової палати у цивільних справах апеляційного суду Харківської області в складі:

головуючого - Трішкової І.Ю.,

суддів: - Пилипчук Н.П., Крилової Т.Г.,

при секретарі - Гребенщиковій Ю.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_4 на рішення Дзержинського районного суду м.Харкова від 21 січня 2015 року по справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5, відділу державної виконавчої служби Харківського міського управління юстиції Київського району, треті особи - ОСОБА_6, ПАТ КБ "Приватбанк" в особі філії, про витребування майна з чужого незаконного володіння та зняття арешту,

ВСТАНОВИЛА:

ОСОБА_4 звернулася до суду з позовом, у якому просить витребувати у ОСОБА_5 належне їй майно: софу, книжкову полку, два серванти, стіл книжку, диван, шафу - пенал, стіл кухонний, пилосос «Ракета», комод, стягнути з відповідача судовий збір у розмірі 115 грн.. комісію банку - 7 грн., а всього 122 грн.. зобов'язати Київський відділ державної виконавчої служби Харківського міського управління юстиції звільнити зазначене майно з під арешту.

Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що 25.05.2011 року заочним рішенням Дзержинського районного суду міста Харкова задоволені позовні вимоги ПАТ КБ «ПриватБанк» до ТОВ «Українське фінансове агентство «Верус», ОСОБА_6 про стягнення заборгованості за кредитним договором у розмірі 12314.90 грн.. та судового збору у розмірі 244 грн. 10.06.2011 року постановою державного виконавця відділу державної виконавчої служби Київського районного управління юстиції м. Харкова відкрито виконавче провадження, накладено арешт на майно боржника та оголошено заборону на його відчуження. У зв'язку з викладеним 29.07.2013 року державним виконавцем відділу державної виконавчої служби Московського районного управління юстиції м. Харкова проведено опис майна, що знаходиться в квартирі за адресою: АДРЕСА_1, за результатами якого складений акт від 29.07.2013 року. 21.08.2013 року приблизно о 12:30 годині робітники ІІАТ «ПриватБанк» увірвались до її квартири, витягли належні їй речі, меблі, погрузили в машину та вивезли. На прохання пред'явити посвідчення або інший документ, який засвідчує особу вони відмовилися, посилаючись на те, що вони колектори банку та працюють від імені державного виконавця.

Відповідач ОСОБА_5 позовні вимоги не визнав, заперечував проти їх задоволення, посилаючись на те, що він є представником ПАТ КБ «ПриватБанк», тобто стягувача, опис майна у квартирі позивача здійснений державним виконавцем, позивач належно повідомлялася про всі виконавчі дії.

Представник Київського відділу державної виконавчої служби Харківського міського управління юстиції позовні вимоги не визнав у повному обсязі. У письмових запереченнях суду зазначив про те, що дії Київського відділу державної виконавчої служби Харківського міського управління юстиції в рамках виконавчого провадження про стягнення з ОСОБА_6 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» заборгованості за кредитним договором, є такими, що вчинені у відповідності до вимог Закону України «Про виконавче провадження».

Третя особа ОСОБА_6 позовні вимоги підтримав, підтвердив факт наявності у нього заборгованості по кредитному договору, зазначивши при цьому, що квартира АДРЕСА_1 йому та його матері ОСОБА_4 на праві приватної власності, а майно, яке є предметом позову - матері.

Представник третьої особи Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» позовні вимоги не визнала, посилаючись на те, що рішенням Дзержинського районного суду м. Харкова від 25.05.2011 року стягнуто з ОСОБА_6 на користь банку заборгованість за кредитним договором. Дане рішення набрало законної сили, однак на теперішній час не виконано. Всі дії державного виконавця є законними га вчинені з дотриманням діючого законодавства України.

Рішенням Дзержинського районного суду м.Харкова від 21 січня 2015 року у задоволенні позовних вимог відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_4 просить скасувати рішення суду і ухвалити нове, яким задовольнити її позовні вимоги, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права, неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, а також невідповідність висновків суду обставинам справи.

Судова колегія вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Судом першої інстанції повністю досліджені надані докази і на підставі встановленого ухвалене рішення, яке відповідає вимогам ст.ст.11,60,212-215 ЦПК України.

В судовому засіданні встановлено, що постановою старшого державного виконавця Київського відділу державної виконавчої служби Харківського міського управління юстиції від 23.11.2011 року відкрито виконавче провадження за виконавчим листом про стягнення з ОСОБА_6 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» заборгованості за кредитним договором у розмірі 12314,90 грн.

Квартира АДРЕСА_1 на праві приватної власності належить ОСОБА_4 га ОСОБА_6 на підставі свідоцтва про право власності на житло від 30.07.1999 року .

29.07.2013 року державним виконавцем відділу державної виконавчої служби Московського районного управління юстиції м. Харкова проведено опис майна, що знаходиться в квартирі за адресою: АДРЕСА_1, за результатами якого складений акт.

Майно передано на відповідальне зберігання представнику стягувача ОСОБА_5, про що зазначено в акті.

В той же день виконано рішення Московського районного суду м.Харкова про виселення ОСОБА_4 та ОСОБА_6, про що складений акт.

Представник Приватбанку не заперечує, що майно і на цей час зберігається у банку, оскільки заборгованість за кредитним договором досі не погашена.

Згідно ч.1 ст.60 Закону України "Про виконавче провадження" особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і зняття з нього арешту.

У відповідності до ст.ст. 11.60 ЦПК України суд розглядає справу не інакше, як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін чи інших осіб, які беруть участь у справі. Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і докази подаються сторонами і іншими особами, які беруть участь у справі.

ОСОБА_4 не надала жодних доказів того, що спірне майно належить саме їй, а тому суд першої інстанції обгрунтовано відмовив у задоволенні позовних вимог.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновки суду, підстав для скасування рішення не має.

Керуючись ст.ст.303,307,308,314,319 ЦПК України, судова колегія

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 відхилити.

Рішення Дзержинського районного суду м.Харкова від 21 січня 2015 року залишити без змін.

Ухвала судової колегії набирає чинності негайно, але може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня проголошення ухвали.

Головуючий:

Судді: