АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
РІШЕННЯ

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И [1]

03 грудня 2015 року Колегія суддів Судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду м. Києва

в складі: головуючого - Немировської О.В.

суддів -Чобіток А.О., Ящук Т.І.

при секретарі - Сірій О.Г.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів та додаткових витрат на утримання дитини,

за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 26 червня 2015 року,

встановила:

у березні 2015 року позивач звернувся до суду з позовом, в якому просила стягнути з відповідача аліменти та додаткові витрати на утримання дочки ОСОБА_3, яка народилася ІНФОРМАЦІЯ_1

Рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 26 червня 2015 року позовну заяву було задоволено.

Не погоджуючись з вказаним рішенням, відповідач звернувся до суду з апеляційною скаргою, в якій просить рішення скасувати в частині стягнення додаткових витрат та ухвалити в цій частині нове - про відмову в стягненні, посилаючись на порушення норм процесуального права, неповне з'ясування обставин, які мають значення для справи.

Заслухавши доповідь судді Немировської О.В., пояснення осіб, які з'явились в судове засідання, дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Звертаючись до суду з даним позовом, позивач посилалась на те, що після розірвання шлюбу з відповідачем разом з нею залишилась проживати їх дочка - ОСОБА_3, яка народилася ІНФОРМАЦІЯ_1 та перебуває на її утриманні. Оскільки відповідач не надає в добровільному порядку матеріальну допомогу, вона просила стягнути з нього аліменти на утримання дочки в розмірі ј частини з усіх видів його заробітку, а також додаткові витрати на навчання дочки в сумі 23 400 грн., яка Ѕ частину сплачених нею коштів за навчання в Школі-дитячому садку першого ступеня «Кияночка».

Заочним рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 26 червня 2015 р. позовні вимоги було задоволено в повному обсязі.

Рішення суду першої інстанції в частині стягнення аліментів на утримання дитини сторонами по справі не оскаржується, а тому судом апеляційної інстанції в цій частині не перевіряється.

Задовольняючи позовні вимоги про стягнення додаткових витрат на навчання дитини, суд першої інстанції виходив з того, що ст. 185 СК України передбачено участь батьків у додаткових витратах на утримання дитини, викликаних особливими обставинами.

Однак повністю погодитись з таким висновком суду першої інстанції не можна, оскільки він неповно з'ясував обставини, що мають значення для справи.

Як видно з матеріалів справи, шлюб між сторонами було розірвано рішенням Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 07.11.2012 р.

В позовній заяві позивач вказувала, що фактично з 2010 р. вони з відповідачем не проживають разом і участі у вихованні та утриманні дитини він не бере.

В ст. 151 СК України закріплено, що батьки мають право обирати форми та методи виховання, крім тих, які суперечать закону, моральним засадам суспільства. Відповідно до ст. 157 СК України питання виховання дитини вирішується батьками спільно.

Позивач, заявляючи свої вимоги про стягнення додаткових витрат на дитину, посилалась на те, що вона сплачує щомісячно кошти за Договором про надання освітніх послуг на 2014/2015 навчальний рік, укладений 01.09.2014 р. між нею та директором Школи-дитячий садок першого ступеня «Кияночка» в сумі 5 200 грн. та надала до справи копії квитанцій про сплачені кошти в загальній сумі 46 800 грн.

Відповідачем до апеляційної скарги було додано довідку з місця роботи - ТОВ «Укрмаркет», згідно якої його середній заробіток за період березень-серпень 2015 р. становить 4 378 грн. 83 коп.

Отже покладення на відповідача обов'язку брати участь у додаткових витратах в розмірі Ѕ частини коштів за навчання дитини в начальному закладі в сумі 23 400 грн. одноразово та одночасне стягнення з нього аліментів на утримання дитини в розмірі ј частини від його заробітку з відрахуванням податку та єдиного соціального внеску фактично позбавить його засобів до існування.

Враховуючи викладене та те, що зарахування дитини на навчання до вказаного начального закладу відбувалось без узгодження з відповідачем, колегія суддів дійшла висновку про зменшення суми додаткових витрат до ј частини.

Таким чином, рішення суду першої інстанції слід змінити в частині вирішення вимог про стягнення додаткових витрат.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 307, 313-315 ЦПК України, колегія суддів

вирішила:

апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 26 червня 2015 р. змінити в частині стягнення додаткових витрат та визначити розмір додаткових витрат в сумі 11 700 грн.

В іншій частині рішення залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржено до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів в касаційному порядку.

Головуючий

Судді

№ справи: 761/7552/15-ц

№ апеляційного провадження: 22-ц/796/14660/2015

Головуючий у суді першої інстанції: Мальцев Д.О.

Доповідач у суді апеляційної інстанції: Немировська О.В.