Справа № 279/2776/15-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 грудня 2015 року Коростенський міськрайонний суд

Житомирської області

в складі : головуючого судді Остапенко Н.М.

з участю секретаря Райвахівської Л.В.

позивача ОСОБА_1

представника позивача ОСОБА_2

представника відповідача ОСОБА_3

розглянувши в м.Коростені цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_4 про встановлення земельного сервітуту, суд,-

в с т а н о в и в :

Позивачка звернулась до суду з позовом ОСОБА_4 про встановлення земельного сервітуту посилаючись на те, що згідно договору дарування від 13.04.1999 року, посвідченого Державним нотаріусом Коростенської міської державної нотаріальної контори вона є власником 39/100 частин житлового будинку, що розташований по вул. К. Маркса,26 в м. Коростені.

Зазначила, що 11.02.2014 року їй було видано свідоцтво про право власності на нерухоме майно, відповідно до якого вона також набула право власності на земельну ділянку, що розташована по вул. К. Маркса,26 в м. Коростені за цільовим призначенням для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд ( присадибна ділянка ) площею 0,0358 га, кадастровий номер : :02:001:0783. Дана земельна ділянка межує з земельною ділянкою відповідачки, що розташована по вул. К. Маркса,28 в м. Коростені, яка належить останній на праві приватної власності.

Вказала, що раніше через земельну ділянку відповідачки проходив прохід до належної їй частини житлового будинку, господарських будівель з ціллю їх обслуговування, ремонту. Відповідачка не дотримується вимог добросусідства і не дає їй можливості користуватися цим проходом, чинить різні перешкоди. Протягом останніх декількох місяців не дає їй можливості проходу її земельною ділянкою, мотивуючи це тим, що ця земельна ділянка є її власністю. Іншого шляху для проходу до житлового будинку не має. В

звязку з цим позивачка не має можливості належним чином користуватися своєю часткою житлового будинку.

Тому позивачка просила встановити на її користь постійний, безоплатний земельний сервітут у вигляді надання їй права проходу понад належною їй частиною житлового будинку для його обслуговування, розміром 11.м по довжині та 1 м. по його ширині, загальною площею 0,0011 га щодо земельної ділянки, що належить на праві власності ОСОБА_4 та яка розташована по вул. К. Маркса,28 в м. Коростені.

В суді позивачка та її представник ОСОБА_2 позовні вимоги підтримали та просили позов задовольнити. Позивачка при цьому пояснила, що вона є власником 39/100 частин житлового будинку №26 по вул. К.Маркса в м. Коростені та земельної ділянки за цією ж адресою. Вказана частина житлового будинку перебуває на лінії межі земельної ділянки відповідачки. Фактично цією частиною будинку та земельною ділянкою користується її дочка. Відповідачка по справі є власником житлового будинку № 28 по вул. К.Маркса та земельної ділянки за цією ж адресою. Вказаним нерухомим майном фактично користується дочка відповідачки. Між їх дочками виник спір з приводу користування земельною ділянкою відповідачки, так як дочка відповідачки не допускає її дочку на земельну ділянку відповідачки для обслуговування житлового будинку № 26 по вул. К.Маркса в м. Коростені.

Представник відповідачки ОСОБА_3 в судовому засіданні позов не визнав, надав письмові заперечення на позов ( а.с. 21-22). В суді пояснив, що відповідачка не порушує вимог добросусідства і до початку 2015 року з даного приводу будь-яких непорозумінь між сторонами не виникало. Непорозуміння між сторонами виникло в звязку зх некоректною поведінкою позивачки та членів її сімї, які мешкають в будинку № 26 по вул. К.Маркса, так як останні без будь-якого погодження з відповідачкою стали користуватись земельною ділянкою відповідачки, приводити на територію домоволодіння сторонніх осіб під приводом обслуговування житлового будинку. Фактично, позивачка не зверталась до відповідачки з приводу встановлення земельного сервітуту. Крім того вважає, що для здійснення ремонту, а також для обслуговування стіни будинку немає потреби у встановленні безстрокового сервітуту. В такий спосіб позивачка хоче безперешкодно всупереч інтересам відповідачки користуватись земельною ділянкою останньої. Крім того, представник відповідачки вважає, що позивачка провела будівництво прибудови до належної їй частини будинку з порушенням умов будівельних норм та в розмірах більших, ніж надавався для цього дозвіл попередньому власнику частини будинку.

Вислухавши пояснення позивачки, представників сторін, вивчивши матеріали справи в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Так, по справі встановлено, що позивачка є власником 39/100 частин житлового будинку, господарських споруд і земельної ділянки площею 0,0358 га для будівництва обслуговування житлового будинку та господарських споруд по вул. К. Маркса, 26 в м. Коростені. Це підтверджено договором дарування та свідоцтвом про право власності на нерухоме майно (а.с. 6-7 ).

Відповідачка є власником земельної ділянки АДРЕСА_1 в

м. Коростені ( копія державного акту на право власності на земельну ділянку а.с. 51).

Встановленим є те, що позивачка в листопаді-грудні місяця 2012 року зверталась до виконавчого комітету Коростенської міської ради щодо надання сервітуту для обслуговування житлового будинку № 26 по вул. К.Маркса та погодження акта визначення та погодження зовнішніх меж земельної ділянки в натурі.

19 грудня 2012 року рішенням узгоджувальної комісії вирішено питання передачі земельної ділянки по вул. К.Маркса, 26 у приватну власність позивачки винести на розгляд 4 сесії Коростенської міської ради без погодження акта визначення та погодження зовнішніх меж земельної ділянки в натурі суміжним користувачем ОСОБА_4, так як земельна ділянка по вул. К.Маркса,28 в м. Коростені перебуває у приватній власності ОСОБА_5 Стосовно надання земельного сервітуту позивачці було рекомендовано звернутись до суду. ( а.с. 9,10).

Також, з показань сторін, судом встановлено, що сторони по справі з в належних їм на праві власності частинах будинку не проживають, фактично у вказаних домоволодіннях проживають їх дочки, між якими фактично і виник конфлікт з приводу користування земельною ділянкою відповідачки.

При вирішенні спору суд виходить з наступного.

За ч.1 ст.401 ЦК України право користування чужим майном (сервітут) може бути встановлене щодо земельної ділянки, інших природних ресурсів (земельний сервітут) або іншого нерухомого майна для задоволення потреб інших осіб, які не можуть бути задоволені іншим способом.

Відповідно до ст.402 ЦК України сервітут може бути встановлений договором, законом, заповітом або рішенням суду. Земельний сервітут може бути встановлений договором між особою, яка вимагає його встановлення, та власником (володільцем) земельної ділянки.

У разі недосягнення домовленості про встановлення сервітуту та про його умови спір вирішується судом за позовом особи, яка вимагає встановлення сервітуту.

Як передбачено ст.98 ЗК України, право земельного сервітуту це право власника або землекористувача земельної ділянки на обмежене платне або безоплатне користування чужою земельною ділянкою (ділянками).

Земельні сервітути можуть бути постійними і строковими.

Встановлення земельного сервітуту не веде до позбавлення власника земельної ділянки, щодо якої встановлений земельний сервітут, прав володіння, користування та розпорядження нею.

Земельний сервітут здійснюється способом, найменш обтяжливим для власника земельної ділянки, щодо якої він встановлений.

Згідно ст.99 ЗК України власники або землекористувачі земельних ділянок можуть вимагати встановлення таких земельних сервітутів: право проходу та проїзду на велосипеді; право проїзду на транспортному засобі по наявному шляху; право прокладання та експлуатації ліній електропередачі, зв»язку, трубопроводів, інших лінійних комунікацій; право прокладати на свою земельну ділянку водопровід із чужої природної водойми або через чужу земельну ділянку;право відводу води зі своєї земельної ділянки на сусідню або через сусідню земельну

ділянку; право забору води з природної водойми, розташованої на сусідній земельній ділянці, та право проходу до природної водойми; право поїти свою худобу із природної водойми, розташованої на сусідній земельній ділянці, та право прогону худоби до природної водойми; право прогону худоби по наявному шляху; право встановлення будівельних риштувань та складування будівельних матеріалів з метою ремонту будівель та споруд; інші земельні сервітути.

Відповідно до ст.100 ЗК України /в редакції від 01.07.2015 року/ сервітут може бути встановлений договором, законом, заповітом або рішенням суду. Сервітут може належати власникові (володільцеві) сусідньої земельної ділянки, а також іншій конкретно визначеній особі (особистий сервітут). Земельний сервітут може бути встановлений договором між особою, яка вимагає його встановлення, та власником (володільцем) земельної ділянки. Земельний сервітут підлягає державній реєстрації в порядку, встановленому для державної реєстрації прав на нерухоме майно.

В п.22-2 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 19.03.2010 року № 2 «Про внесення змін та доповнень до постанови Пленуму Верховного Суду України від 16 квітня 2004 року № 7 «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» роз»яснено, що встановлюючи земельний сервітут на певний строк чи без зазначення строку /постійний/, суд має враховувати, що метою сервітуту є задоволення потреб власника або землекористувача земельної ділянки для ефективного її використання; умовою встановлення є неможливість задовольнити такі потреби в інший спосіб, і в рішенні суд має чітко визначити обсяг прав особи, що звертається відносно обмеженого користування чужим майном.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Суд вважає, що позивачкою та її представником не надано доказів того, що користування житловим будинком та його обслуговування позивачки неможливо здійснити яким-небудь іншим способом, а лише способом обмеження сервітутом земельної ділянки відповідачки і запропонований позивачем варіант сервітуту є способом, найменш обтяжливим для відповідача.

Навпаки, в судовому засіданні позивачка пояснила, що нею здійснена прибудова до належної їй частини житлового будинку, однак вона на даний час не може її узаконити, так як будівництво не відповідає вимогам будівельних норм і встановлення сервітуту, на її думку, є однією з можливостей узаконення прибудови. Крім того, будь яких доказів того, що відповідачка не допускає її на свою земельну ділянку з метою обслуговування належної їй частини будинку позивачкою та її представником не надано.

Позивачка та її представник в суді навіть не змогли переконливо пояснити, коли саме та який ремонт стіни будинку, що межує з земельною ділянкою відповідачки, вони мають намір робити, який час він триватиме, які роботи по обслуговуванню житлового будинку вимагають встановлення безстрокового сервітуту.

Також, з пояснень представника відповідачки слідує, що відповідачка не порушує вимог добросусідства та не проти, щоб позивачка в разі необхідності користувалась її земельною ділянкою, але щоб таке користування було попередньо

з нею погоджено. Будь яких доказів на спростування вказаної обставини позивачка та її представник не надали.

Крім того, в суді встановлено, що позивачка не зверталась безпосередньо до відповідачки з вимогою про встановлення сервітуту на право проходу через належну відповідачці земельну ділянку, а тому суд приходить до висновку, що сторони навіть не намагалися вирішити це питання у добровільному порядку.

Таким чином, з огляду наведеного, суд приходить до висновку, що позивачкою не надано безспірних доказів в обгрунтування позовних вимог щодо необхідності встановлення безстрокового земельного сервітуту, а тому суд вважає за можливе відмовити в задоволенні позову за його необгрунтованістю.

Керуючись ст.ст. 209 ч.3, 213-215, 218 ЦПК України, ст.ст. 98,100 Земельного Кодексу України, 401, 402, 404 ЦК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

ОСОБА_1 в позові до ОСОБА_4 про встановлення земельного сервітуту відмовити за необгрунтованістю позовних вимог.

Апеляційна скарга на рішення може бути подана протягом 10 днів з дня проголошення рішення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом 10 днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: