09.12.2015 Справа № 756/2970/15-ц
№2/756/2550/15
№756/2970/15-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 листопада 2015 року Оболонський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді - Шевчука А.В.

при секретарі - Субіну М.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Ритуальної служби Спеціалізованого комунального підприємства «Спеціалізований комбінат підприємств комунально-побутового обслуговування», третя особа директор Спеціалізованого комунального підприємства «Спеціалізований комбінат підприємств комунально-побутового обслуговування» ОСОБА_2 про поновлення на роботі і стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу,

в с т а н о в и в:

У березні 2015 року позивач звернулася до суду із позовом до Ритуальної служби Спеціалізованого комунального підприємства «Спеціалізований комбінат підприємств комунально-побутового обслуговування», третя особа директор Спеціалізованого комунального підприємства «Спеціалізований комбінат підприємств комунально-побутового обслуговування» ОСОБА_2 про поновлення на посаді інженера 1 категорії технічного відділу у Ритуальній служби Спеціалізованого комунального підприємства «Спеціалізований комбінат підприємств комунально-побутового обслуговування» та стягнення з відповідача 22 584 грн. 46 коп. середньої заробітної плати за час вимушеного прогулу.

В обґрунтування позову ОСОБА_1 вказувала, що з 03.09.2007 року працювала інженером технічного відділу Ритуальної служби Спеціалізованого комунального підприємства «Спеціалізований комбінат підприємств комунально-побутового обслуговування».

11.02.2015 року ОСОБА_1 звільнили із займаної посади у зв»язку з скороченням чисельності працівників за п.1 ст. 40 КЗпП України.

За твердженням позивача вона була єдиним годувальником у сім»ї, а тому мала переважне право на залишення на роботі, крім того, звільнення відбулося без згоди профспілки та дотримання вимог ст. 49-2 КЗпП України.

Таким чином, вважаючи звільнення незаконним, просила про задоволення позовних вимог.

У судовому засіданні позивач підтримала позовні вимоги з урахуванням заяви про розрахунок середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

Представник відповідача проти позову заперечив вказуючи на безпідставність та необґрунтованість позовних вимог.

Суд, заслухавши пояснення позивача, заперечення представника відповідача, перевіривши матеріали справи та дослідивши надані сторонами докази, встановив наступне.

ОСОБА_1 03.09.2007 року за Наказом №120-к прийнята на посаду інженера в технічний відділ Ритуальної служби Спеціалізованого комунального підприємства «Спеціалізований комбінат підприємств комунально-побутового обслуговування».

З долученої до матеріалів справи копії трудової книжки (а.с. 4) та Наказу директора Ритуальної служби Спеціалізованого комунального підприємства «Спеціалізований комбінат підприємств комунально-побутового обслуговування» від 11.02.2015 року №20-к вбачається, що ОСОБА_1 звільнена із займаної посади у зв»язку з скороченням штатів за п.1 ст. 40 КЗпП України.

Пункт 1 ст. 40 КЗпП України визначає можливість розірвання власником або уповноваженим ним органом трудового договору, укладеного на невизначений строк, а також строкового трудового договору до закінчення строку його чинності, крім іншого, у разі скорочення чисельності або штату працівників. Звільнення з підстав, зазначених у пункті 1 цієї статті, допускається, якщо неможливо перевести працівника, за його згодою, на іншу роботу.

За протоколом №22 від 14.11.2014 року засідання зборів профспілкового комітету ППО РС СКП «Спецкомбінат ПКПО» за більшістю голосів погоджено проект наказу «Про скорочення чисельності та штату працівників» за поданням адміністрації, а також отримано згоду на скорочення чисельності і штату працівників (а.с. 47).

Таким чином, твердження позивача про відсутність попередньої згоди профспілкового комітету на скорочення чисельності штату працівників не відповідає дійсності.

Згідно Наказу директора Ритуальної служби Спеціалізованого комунального підприємства «Спеціалізований комбінат підприємств комунально-побутового обслуговування» від 24.11.2014 року №214 «Про скорочення чисельності і штату працівників» з метою скорочення апарату управління, оптимізації основного виду діяльності, на основі проведеного аналізу фінансово-господарської діяльності підприємства вирішено внести зміни в організацію виробництва і праці підприємства та його структуру, в тому числі шляхом скорочення чисельності та штату працівників.

У відповідності з Додатком №1 до Наказу від 24.11.2014 року №214 встановлено перелік структурних підрозділів, що розформовуються та посад, які скорочуються і виводяться з штатного розпису підприємства з 11.02.2015 року, в тому числі структурного підрозділу «Технічний відділ» зі скороченням посади інженера 1 категорії технічного відділу (а.с. 48-50).

За наказом директора Ритуальної служби Спеціалізованого комунального підприємства «Спеціалізований комбінат підприємств комунально-побутового обслуговування» від 08.12.2014 року №226 «Про попередження про звільнення» на виконання вимог ст. 49-2 КЗпП України у зв»язку з проведенням скорочення чисельності та штату працівників зобов»язано інспектора з кадрів персонально, письмово, шляхом вручення попередження під підпис, повідомити про майбутнє звільнення із займаних посад працівників, в тому числі інженера 1 категорії технічного відділу ОСОБА_1 (а.с. 52-53).

Твердження позивача про те, що вона не була належним чином повідомлена про наступне звільнення і їй не пропонували іншої роботи в Ритуальній службі Спеціалізованого комунального підприємства «Спеціалізований комбінат підприємств комунально-побутового обслуговування» спростовується матеріалами справи та Актом від 11.12.2014 року за підписом повноважних посадових осіб Ритуальної служби Спеціалізованого комунального підприємства «Спеціалізований комбінат підприємств комунально-побутового обслуговування» згідно якого інженер 1 категорії технічного відділу ОСОБА_1 відмовилась отримати під розпис попередження про звільнення та пропозицію щодо можливості переведення на посаду прибиральниці території, продавця намогильних споруд та сторожа (а.с. 54, 55).

Згідно копій матеріалів особової справи ОСОБА_1, із відділу кадрів Ритуальної служби Спеціалізованого комунального підприємства «Спеціалізований комбінат підприємств комунально-побутового обслуговування» вбачається, що остання розлучена і проживає з батьком ОСОБА_3 та матір»ю ОСОБА_4 в квартирі АДРЕСА_1, а її колишній чоловік ОСОБА_5 працює інженером конструктором.

В судовому засіданні з»ясовано та підтверджено позивачем у справі, що інших відомостей та документів щодо зміни сімейного стану та місця проживання ОСОБА_1 до відділу кадрів Ритуальної служби Спеціалізованого комунального підприємства «Спеціалізований комбінат підприємств комунально-побутового обслуговування» не подавала, а отже про одруження позивача, проживання за іншою адресою та перебування її чоловіка на пенсії відповідачу стало відомо лише після отримання даної позовної заяви.

Зі змісту ст. 42 КЗпП України вбачається, що переважне право на залишення на роботі при вивільненні працівників у зв»язку із змінами в організації виробництва і праці надається перш за все працівникам з більш високою кваліфікацією і продуктивністю праці і лише при рівних умовах продуктивності і кваліфікації перевага в залишенні на роботі надається категоріям працівників переліченим у вказаній статті, крім іншого, особам в сім»ї яких немає інших працівників з самостійним заробітком.

У відповідності до ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов»язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

При цьому, в судовому засіданні не надано належних та допустимих доказів на підтвердження того, що Ритуальною службою Спеціалізованого комунального підприємства «Спеціалізований комбінат підприємств комунально-побутового обслуговування» при скороченні чисельності і штату працівників надано перевагу і залишено на такій же посаді когось з інших працівників із меншою або ж з аналогічною кваліфікацією і продуктивністю праці як у ОСОБА_1, що не дає підстав для оцінки та визначення додаткових ознак передбачених ст. 42 КЗпП України, навіть за їх наявності, для переважного права на залишення на роботі останньої.

Крім того, ОСОБА_1 помилково вважає, що переважне право на залишення на роботі визначене ст. 42 КЗпП України є тотожним переважному праву на працевлаштування на нову посаду.

З огляду на зазначене, позовні вимоги ОСОБА_1 є безпідставними та такими, що не підлягають до задоволення.

На підставі ст.ст. 40, 42, 49-2 КЗпП України, керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 88, 209, 212, 213, 214, 215, 218 ЦПК України, суд,

в и р і ш и в:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до Ритуальної служби Спеціалізованого комунального підприємства «Спеціалізований комбінат підприємств комунально-побутового обслуговування», третя особа директор Спеціалізованого комунального підприємства «Спеціалізований комбінат підприємств комунально-побутового обслуговування» ОСОБА_2 про поновлення на роботі і стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скаргу може бути подано протягом десяти днів з дня проголошення рішення. Апеляційна скарга на рішення суду подається до апеляційного суду м. Києва через Оболонський районний суд м. Києва.

Суддя А.В. Шевчук