Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(ЗАОЧНЕ)

16 червня 2015 року Подільський районний суд міста Києва у складі:

головуючого судді -Декаленко В. С. ,

при секретарі - Кравцовій Ю. В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за позовом Подільської районної в місті Києві державної адміністрації до ОСОБА_1 про виселення без надання іншого жилого приміщення, суд,-

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про виселення без надання іншого жилого приміщення, мотивуючи свої вимоги тим, що будинок на АДРЕСА_1 знаходиться у сфері управління Подільської районної в місті Києві державної адміністрації.

Зазначають, що комунальним підприємством «Центральний» було надано до Подільської районної в місті Києві державної адміністрації акт від 03.10.2014 року обстеження кімнати площею 12,3 кв.м., яка знаходиться в квартирі АДРЕСА_2 згідно з яким нею користується ОСОБА_2, який зайняв її самовільно, оскільки згідно з даними Подільської районної в місті Києві державної адміністрації зазначена кімната є неприватизованою та вільною, тобто ордер на неї не видавався, договір найму не укладався, до особового рахунку жодної особи приєднана не була.

Звертають увагу суду на те, що відповідач відмовляється виселитись з вказаної кімнати, посилаючись на те, що квартиру АДРЕСА_2 він придбав у ОСОБА_3 16.05.1996 року, а також вказує на те, що кімната знаходилась в нежилому стані, а ним було зроблено в ній ремонт.

Вважають такі твердження відповідача безпідставними, оскільки згідно поетажного плану на квартири НОМЕР_2 та АДРЕСА_2 1981 року, спірна кімната (площею 12,2 кв.м.) відносилась до квартири НОМЕР_2 даного будинку. Згідно з приміткою до вказаного плану та службовою запискою начальника ЖЕК № 801 ОСОБА_4 10.10.1990 року, спірна кімната (площею 12,2 кв.м.) була приєднана до квартири НОМЕР_3 вказаного будинку. В подальшому при виготовленні нового поетажного плану та експлікації внутрішніх площ на квартиру НОМЕР_3, площа спірної кімнати змінилась та стала складати 12,3 кв.м., підтвердженням чого є копії поетажного плану, плану квартири, технічної характеристики квартири та експлікації 27.02.1996 року.

Зазначають, що ордер відповідачу на спірну кімнату не видавався, відповідно договір найму також не був укладений, а тому останній не має права займати спірне житло, та здійснює це із порушенням житлового законодавства України, а тому підлягає виселенню без надання іншого жилого приміщення.

На підставі вищезазначеного, а також керуючись ст.ст. 58, 61, 109, 116 ЖК України, ст. 311 ЦК України звертаються з даним позовом до суду та просять виселити відповідача з кімнати площею 12, 3 кв.м., яка знаходиться в квартирі АДРЕСА_2 без надання іншого жилого приміщення та стягнути з відповідача витрати по сплаті судового збору.

Представник позивача та відповідач в судове засіданні не з'явились, про день, час та місце розгляду справи повідомлені вчасно та належним чином, від представника позивача до суду надано заяву згідно якої останній просить розглянути справу без участі представника Подільської РДА в місті Києві. Позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить їх задовольнити. Проти ухвалення заочного рішення не заперечує.

Відповідачем до суду надано Клопотання про відкладення розгляду справи мотивуючи тим, що в наслідок нещодавньої травми хребта, на підставі рентгенодослідження у інституті ядерної медицини та променевої діагностики лікарем-ортопедом був у нього діагностований перелом дужки хребцево-рухального сегменту d2-d3 і внаслідок больового синдрому він не здатен повноцінно сприймати та усвідомлювати інформацію та адекватно реагувати на неї, а також йому вкрай важко ходити, стояти та сидіти.

Суд не визнає вказану відповідачем причину неявки в судове засідання поважною та вважає за можливе, відповідно до вимог ст.ст. 169, 224 ЦПК України розглядати справу за його відсутності та ухвалити рішення при заочному її розгляді, оскільки викладені ним в клопотанні обставини суперечать наданим самим же відповідачем документам з яких вбачається, що в нього діагностовано «Поширений остеохондроз хребта, ускладнений фіксованим зміщенням L5 назад….» та будь-яких протипоказань стосовно переміщення, стояння, сидіння лікарем не вказано, а лише рекомендовано обмежити фізичні навантаження до 3-х тижнів. Більш того, відповідачем на судове засідання яке мало відбутися 11.06.2015 року також було надано клопотання про відкладення розгляду справи, однак уже з мотивів його відрядження до м. Львова з 10.06.2015 року по 13.06.2015 року з метою дослідження процесінгу, що свідчить про його відмінній фізичний стан здоров'я. А тому суд вважає, що подача ним клопотання про відкладення розгляду справи 16.06.2015 року є нічим іншим як затягуванням розгляду справи та зловживання своїми процесуальними правами.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов доведений та підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Як встановлено в судовому засіданні, будинок АДРЕСА_1 відноситься до сфери управління Подільської районної в місті Києві державної адміністрації, що об'єктивно підтверджується Додатком 7 до Розпорядження виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) від 10.12.2010 року № 1112 (а.с. 5-10).

Згідно наданих суду позивачем доказів, а саме копії поетажного плану 1981 року, копії примітки до плану, копії поетажного плану квартири 1996 року, копії плану квартири 1996 року, копії технічної характеристики квартири 1996 року та копії експлікації 1996 року у вищезазначеному будинку на третьому поверсі розташована квартира НОМЕР_3, яка складається з: трьох кімнат площею 49, 9 кв.м. у тому числі: 1-а кімната - 10, 5 кв.м., 2-а кімната - 27, 1 кв.м., 3-я кімната - 12,3 кв.м., кухні площею 8, 5 кв.м., ванної кімнати - 3, 4 кв.м., вбиральні (поєднаної) 1,1 кв.м., коридору - 3,8 кв.м. Квартира обладнана балконом (терасою) 2, 4 кв.м. Загальна площа квартири 66, 7 кв.м. (а.с. 13, 14, 15, 16, 17, 18, 19).

При дослідженні вищезазначених документів також вбачається, що кімната площею 12,2 кв.м. свого часу входила до складу квартири АДРЕСА_1, що в м. Києві, однак в подальшому, а саме 10.10.1990 року була приєднана до квартири НОМЕР_3 і при виготовленні нового поетажного плану та експлікації внутрішніх площ на квартиру НОМЕР_3, площа кімнати змінилась та стала складати не 12, 2 кв.м., а 12,3 кв.м.

Згідно витребуваного судом від Київського міського бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності на об'єкти нерухомого майна, Договору купівлі-продажу від 16.05.1996 року, ОСОБА_3 продала, а ОСОБА_1 і ОСОБА_5 купили в рівних долях квартиру АДРЕСА_2. Вказана в пункті 1 даного Договору квартира загальною площею 56, 22 кв.м. складається із двох кімнат жилою площею 39, 20 кв.м. і допоміжних приміщень (а.с. 62).

Суд дослідивши зміст вказаного Договору купівлі-продажу квартири в сукупності з наданими позивачем доказами приходить до висновку про доведеність посилань останнього, що відповідач є власником лише 1/2 частини двох кімнат в квартирі НОМЕР_3 по АДРЕСА_1, а саме кімнати площею 10, 5 кв.м. та кімнати площею 27,1 кв.м. Кімната ж площею 12, 3 кв.м., яка як вже зазначалося вище входить до складу квартири НОМЕР_3 не належить йому на праві приватної власності і є неприватизованою, а тому відноситься до державного житлового фронду в розумінні ст. 4 ЖК Української РСР.

В той же час як вбачається з Акту КП «Центральний Подільського району м. Києва», 29.09.2014 року комісією в складі інженера ОСОБА_6, майстра ОСОБА_7, майстра ОСОБА_8 було проведено обстеження квартири АДРЕСА_2, при якому виявили, що кімната 12, 2 кв.м. фактично використовується власником квартири НОМЕР_3 ОСОБА_1 (а.с. 11).

Статті 61, 58 ЖК Української РСР визначають, що єдиною підставою для вселення в жиле приміщення є ордер. Користування жилим приміщенням у будинках державного і громадського житлового фонду здійснюється відповідно до договору найму жилого приміщення. Договір найму жилого приміщення в будинках державного і громадського житлового фонду укладається в письмовій формі на підставі ордера на жиле приміщення між наймодавцем - житлово-експлуатаційною організацією (а в разі її відсутності - відповідним підприємством, установою, організацією) і наймачем - громадянином, на ім'я якого видано ордер.

Судом встановлено, а відповідачем в порушення вимог ст..ст. 10, 60 ЦПК України не спростовано, що йому ордер на кімнату 12, 2 кв.м. (12,3) в квартирі АДРЕСА_2 не видавався і договір найму між ним та житлово-експлуатаційною організацією не укладався.

З врахуванням викладеного суд приходить до висновку про доведеність посилань позивача в своєму позові про самоправне зайняття відповідачем вищезазначеної кімнати та про відсутність у відповідача правових підстав для користування нею.

За приписами статті 47 Конституції України, кожен має право на житло. Держава створює умови, за яких кожний громадянин матиме змогу побудувати житло, придбати його у власність або взяти в оренду. Громадянам, які потребують соціального захисту, житло надається державою та органами місцевого самоврядування безоплатно або за доступну для них плату відповідно до закону. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду.

Згідно статті 311 ЦК України, житло фізичної особи є недоторканним. Фізична особа не може бути виселена або іншим чином примусово позбавлена житла, крім випадків, встановлених законом.

Стаття 109 ЖК Української РСР визначає, що виселення із займаного жилого приміщення допускається з підстав, установлених законом. Виселення проводиться добровільно або в судовому порядку.

Відповідно до ст. 116 ЖК Української РСР, осіб, які самоправно зайняли жиле приміщення, виселяють без надання їм іншого жилого приміщення.

З врахуванням вищевикладеного, а також того, що судом встановлено самоправне зайняття відповідачем спірної кімнати і останнім не доведено протилежного, суд приходить до висновку про наявність правових підстав для його виселення з вказаної кімнати без надання іншого жилого приміщення, що відповідає вимога ст.ст. 109, 116 ЖК Української РСР та не порушує його право на житло гарантоване конституцією України, оскільки в його власності є 1/2 частина квартири АДРЕСА_2 яка складається із двох кімнат жилою площею 39, 20 кв.м. і допоміжних приміщень.

Відповідно до ст.ст. 15-16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Згідно ст.ст. 10, 11, 60 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

З врахуванням встановлених в судовому засіданні обставин справи, суд оцінивши, належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів, приходить до висновку, що вимоги позивача знайшли своє доведення в судовому засіданні, є такими, що ґрунтуються на вимогах чинного законодавства України, а тому позов підлягає задоволенню в повному обсязі.

Крім того, оскільки суд прийшов до висновку про доведеність позовних вимог позивача та необхідності задоволення його позову, в силу ст.ст. 79, 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню також сплачений ним судовий збір в розмірі 243, 60 грн.

На підставі вищевикладеного, ст. 47 Конституції України, ст.ст. 15, 16, 311 ЦК України, ст.ст. 4, 58, 61, 109, 116 ЖК Української РСР, керуючись ст.ст. 3, 10, 14, 57, 79, 88, 209, 213, 214, 215, 218, 223, 224 ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В :

Позов задовольнити.

Виселити ОСОБА_1, реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_1 з кімнати площею 12, 3 кв.м., яка знаходиться в квартирі АДРЕСА_2 без надання іншого жилого приміщення.

Стягнути з ОСОБА_1, реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_1 на користь Подільської районної в місті Києві державної адміністрації, , судовий збір в розмірі 243, 60 грн.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду м. Києва.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Суддя В. С. Декаленко