АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
_________________________
УХВАЛА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 грудня 2015 року Колегія суддів судової палати з цивільних справ Апеляційного суду м. Києва в складі:

головуючого - Саліхова В.В.

суддів - Музичко С.Г., Прокопчук Н.О.

при секретарі: П'ятничук В.Г.

за участю:

представника позивача ОСОБА_1

розглянувши в відкритому судовому засіданні в місті Києві апеляційну скаргу ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 на рішення Подільського районного суду м. Києва від 02 вересня 2015 року в справі за позовом ОСОБА_2 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Телерадіокомпанія «Студія «1+1» про захист честі, гідності, ділової репутації та спростування недостовірної інформації,

ВСТАНОВИЛА:

У лютому 2015 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до ТОВ «Телерадіокомпанія «Студія «1+1» про визнання недостовірними, такими, що не відповідають дійсності, ганьблять честь, гідність, ділову репутацію позивача відомості поширені відповідачем ІНФОРМАЦІЯ_1 о 18.25 у програмі «Українські сенсації» у відео матеріалі під назвою «ІНФОРМАЦІЯ_2», а саме твердження, що «В акции приняли участие глава киевской областной организации радикальной партии ОСОБА_2. Сегодня ОСОБА_2пытается занять депутатское кресло. Вот только забывает рассказать своим избирателям, как тесно приходилось трудиться в команде сыновей ОСОБА_5. ОСОБА_2 годами занимал должность на одном из семейных активов - телеканале ІНФОРМАЦІЯ_3, который принадлежал ОСОБА_5. Также этому кандидату приписывают и совместные бизнес-интересы с ОСОБА_6». Просив зобов'язати відповідача протягом трьох днів з дня набрання законної сили рішення суду спростувати вищевказані відомості, шляхом офіційного вибачення та публікації відеоматеріалу в час пройм-тайму, тобто період з 18:30 по 21:30.

Рішенням Подільського районного суду м. Києва від 02.09.2015 у задоволенні позову відмовлено.

Справа № 758/2029/15-ц
№ апеляційного провадження:22-ц/796/13986/2015
Головуючий у суді першої інстанції: Супрун Г.Б.
Доповідач у суді апеляційної інстанції: Саліхов В.В.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове про задоволення позовних вимог в повному обсязі. Апелянт посилається на незаконність та необґрунтованість рішення суду першої інстанції. Зазначив, що у відеосюжеті викладені конкретні факти та відповідачем не заперечується, що він поширив інформацію.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника позивача, перевіривши наведені в скарзі доводи та дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, враховуючи наступне.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем не доведені його вимоги та те, що поширена інформація є виключно оціночним судженням, яка не може вважатися негативною.

З такими висновками суду першої інстанції погоджується і колегія суддів, враховуючи наступне.

Згідно ч. 4 ст. 32 Конституції України кожному гарантується судовий захист права спростовувати недостовірну інформацію про себе, а також право на відшкодування матеріальної і моральної шкоди, завданої збиранням, зберіганням, використанням та поширенням такої недостовірної інформації.

Відповідно до вимог ст. 277 ЦК України фізична особа, особисті немайнові права якої порушено внаслідок поширення про неї та (або) членів її сім'ї недостовірної інформації, має право на відповідь, а також на спростування цієї інформації.

Судом першої інстанції встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 о 18-25 год. Телеканал «1+1» у програмі «Українські сенсації» оприлюднив матеріал під назвою «ІНФОРМАЦІЯ_2», в якому прозвучали висловлення: «В акции приняли участие глава киевской областной организации радикальной партии ОСОБА_2. Сегодня ОСОБА_2пытается занять депутатское кресло. Вот только забывает рассказать своим избирателям, как тесно приходилось трудиться в команде сыновей ОСОБА_5. ОСОБА_2годами занимал должность на одном из семейных активов - телеканале ІНФОРМАЦІЯ_3, который принадлежал ОСОБА_5. Также этому кандидату приписывают и совместные бизнес-интересы с ОСОБА_6». Постановою Подільського районного суду м. Києва від 18.10.2014 позов ОСОБА_2 до ТОВ «Студія «1+1» задоволено. Визнано протиправними дії ТОВ «Студія «1+1» щодо оприлюднення в програмі «Українські сенсації» ІНФОРМАЦІЯ_1 сюжету про ОСОБА_2, який є кандидатом в народні депутати на позачергових виборах народних депутатів України 26.10.2014 від Радикальної партії ОСОБА_3. Ухвалою Апеляційного адміністративного суду м. Києва від 21.10.2014 вищевказану постанову залишено без змін (а. с. 35-38). Позивач, вважаючи поширення на Телеканалі «1+1» вищевказаної інформації такої, що ганьбить честь, гідність та ділову репутацію звернувся з відповідним позовом до суду.

Відповідно до ст. 270 ЦК України встановлено, що відповідно до Конституції України фізична особа, зокрема, має право на повагу до гідності та честі.

Статтею 297 ЦК України закріплено право кожного на повагу до його гідності та честі, а також право фізичної особи на звернення до суду з позовом про захист її гідності та честі.

Відповідно до ст. 289 ЦК України фізична особа має право на особисту недоторканість, порушенням якої, відповідно до ч. 2 наведеної статті є катування, жорстоке, нелюдське або таке, що принижує її гідність, поводження чи покарання.

Статтею ст. 299 ЦК України передбачено право фізичної особи на недоторканість її ділової репутації та право на звернення до суду з позовом про захист ділової репутації.

Таким чином, законодавець визначає, що позивач повинен довести у суді, що відповідач поширив проти нього інформацію, яка є недостовірною і є такою, що ганьбить честь та гідність останнього.

Аналіз законодавства, що регулює спірні правовідносини, дає можливість зробити висновок про те, що юридичним складом правопорушення, наявність якого може бути підставою для задоволення позовних вимог про захист честі, гідності та ділової репутації є сукупність наступних обставин: поширення інформації, тобто доведення її до відома хоча б одній особі у будь-який спосіб; поширена інформація стосується певної фізичної чи юридичної особи, тобто позивача; поширення недостовірної інформації, тобто такої, яка не відповідає дійсності; поширення інформації, що порушує особисті немайнові права, тобто або завдає шкоди відповідним особистим немайновим благам, або перешкоджає особі повно і своєчасно здійснювати своє особисте немайнове право. При цьому на позивача покладається обов'язок довести факт поширення відомостей, які його порочать, особою, до якої пред'явлений позов, а відповідач, в свою чергу, повинен довести, що поширені ним відомості відповідають дійсності (ч. 2 ст. 302 ЦК України).

Відповідно до п. 15 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи,а також ділової репутації фізичної та юридичної особи» №1від 27.02.2009 недостовірною вважається інформація, яка не відповідає дійсності або викладена неправдиво, тобто містить відомості про події та явища, яких не існувало взагалі або які існували, але відомості про них не відповідають дійсності (неповні або перекручені). Негативною слід вважати інформацію, в якій стверджується про порушення особою, зокрема, норм чинного законодавства, вчинення будь-яких інших дій (наприклад, порушення принципів моралі, загальновизнаних правил співжиття, неетична поведінка в особистому, суспільному чи політичному житті тощо) і яка, на думку позивача, порушує його право на повагу до гідності, честі чи ділової репутації. Вирішуючи питання про визнання поширеної інформації недостовірною, суди повинні визначати характер такої інформації та з'ясовувати, чи є вона фактичним твердженням, чи оціночним судженням.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 30 Закону України «Про інформацію», оціночними судженнями, за винятком наклепу, є висловлювання, які не містять фактичних даних, критика, оцінка дій, а також висловлювання, що не можуть бути витлумачені як такі, що містять фактичні дані, зокрема з огляду на характер використання мовно-стилістичних засобів (вживання гіпербол, алегорій, сатири). Оціночні судження не підлягають спростуванню та доведенню їх правдивості. Ніхто не може бути притягнутий до відповідальності за висловлення оціночних суджень.

Таким чином, відповідно до ст. 277 ЦК України не є предметом судового захисту оціночні судження, думки, переконання, критична оцінка певних фактів і недоліків, які, будучи вираженням суб'єктивної думки і поглядів відповідача, не можна перевірити на предмет їх відповідності дійсності (на відміну від перевірки істинності фактів) і спростувати, що відповідає прецедентній судовій практиці Європейського суду з прав людини при тлумаченні положень статті 10 Конвенції.

Відповідно до п. 21 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи» №1 від 27.02.2009 при поширенні недостовірної інформації стосовно приватного життя публічних осіб вирішення справ про захист їх гідності, честі чи ділової репутації має свої особливості.

Суди повинні враховувати положення Декларації про свободу політичних дебатів у засобах масової інформації, схваленої 12.02.2004 на 872-му засіданні Комітету Міністрів Ради Європи, а також рекомендації, що містяться у Резолюції 1165 (1998) Парламентської Асамблеї Ради Європи про право на недоторканість приватного життя.

Згідно з положеннями вказаної Резолюції зазначається, що публічними фігурами є особи, які обіймають державні посади і (або) користуються державними ресурсами, а також усі ті, хто відіграє певну роль у суспільному житті (у галузі політики, економіки, мистецтва, соціальній сфері, спорті чи в будь-якій іншій галузі).

У статтях 3, 4, 6 Декларації вказується, що оскільки політичні діячі та посадові особи, які обіймають публічні посади або здійснюють публічну владу на місцевому, регіональному, національному чи міжнародному рівнях, вирішили апелювати до довіри громадськості та погодилися «виставити» себе на публічне політичне обговорювання, то вони підлягають ретельному громадському контролю і потенційно можуть зазнати гострої та сильної громадської критики у засобах масової інформації з приводу того, як вони виконували або виконують свої функції. При цьому зазначені діячі та особи не повинні мати більшого захисту своєї репутації та інших прав порівняно з іншими особами.

У зв'язку з цим, межа допустимої критики щодо політичного діяча чи іншої публічної особи є значно ширшою, ніж окремої пересічної особи.

Публічні особи неминуче відкриваються для прискіпливого висвітлення їх слів та вчинків і повинні це усвідомлювати.

Матеріали справи свідчать про те, що на час вказаної трансляції, позивач мав статус кандидата в депутати ВРУ, тобто був публічною особою, яка займається політичною діяльністю.

З урахуванням встановлених обставин та наданих доказів, колегія суддів прийшла до висновку про те, що вищезгадана інформація, яка була оприлюднена Телеканалом «1+1» у програмі «Українські сенсації», не містить жодних конкретних фактів, без їх обґрунтування та посилання на докази, в зв'язку з чим носить характер оціночних суджень, що виключає можливість доведення її правдивості.

Враховуючі вищезгадані обставини, колегія суддів вважає висновки суду першої інстанції про відмову у задоволенні позовних вимог правильними.

Посилання в апеляційній скарзі на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального закону не знайшли свого підтвердження в суді першої інстанції, в зв'язку з чим не можуть бути підставою для скасування або зміни рішення суду першої інстанції.

Також необґрунтованими, колегія суддів вважає доводи про те, що у зазначених відеоматеріалах відповідачем викладені конкретні факти, які порушують честь та гідність позивача, оскільки вказані посилання спростовуються відповідним відеозаписом.

Враховуючи наведені обставини та вимоги ч. 1 ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Керуючись ст.ст.303,304,308,313,314,315,325 ЦПК України, колегія суддів,

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Подільського районного суду м. Києва від 02 вересня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів шляхом подання до цього суду касаційної скарги.

Головуючий: В.В. Саліхов

Судді: С.Г. Музичко

Н.О. Прокопчук