Справа № 2/681/776/2014
РІШЕННЯ

іменем України

04 березня 2015 року Полонський районний суд Хмельницької області у складі головуючого судді Боб"яка Б.В., з участю секретаря Чайки Л.В., з участю позивачки та її представника ОСОБА_1, відповідача ОСОБА_2 та його адвоката ОСОБА_3, відповідачки ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Полонному цивільну справу за позовом

ОСОБА_5 до ОСОБА_4 про виселення із житлового будинку та до ОСОБА_2 про усунення перешкод у користуванні житловим будинком, третя особа - Полонська міська рада,

встановив:

20 жовтня 2014 року позивачка ОСОБА_5 звернулася з позовом до ОСОБА_4 та ОСОБА_2 і в позовній заяві вказала, що їй та ОСОБА_2 належить на праві власності житловий будинок в АДРЕСА_1 у рівних частинах - по 1/2 частині. В будинку проживали позивачка, її дочка ОСОБА_6 та відповідач ОСОБА_2, який є батьком ОСОБА_6 у кімнатах за усною домовленістю. Незважаючи на те, що будинок між ними не розділений в натурі, ОСОБА_2 у червні 2013 року без згоди позивачки поселив в цьому будинку відповідачку ОСОБА_4 та її сина ОСОБА_7. Позивачка з дочкою після їх вселення не могли проживати в цьому будинку, оскільки кухня, ванна, туалет були в спільному користуванні. Після користування туалетом і ванною відповідачкою ОСОБА_4 та її сином ОСОБА_7 позивачці було бридко користуватися цими приміщеннями. Крім того, відповідач ОСОБА_2 умисно провокував позивачку на скандал, створюючи надто шумну атмосферу в будинку, включав котел обігріву в такий режим, що неможливо було перебувати в кімнатах. Внаслідок такої протиправної поведінки позивачка з дочкою були змушені перейти проживати до батьків позивачки. Для вселення ОСОБА_4 та ї сина ОСОБА_2 повинен був отримати згоду позивачки, але згоди не питав, поміняв в будинку замки в дверях і вони з дочкою не мають доступу до своїх кімнат, якими вони фактично користувались, в будинку. Просить усунути перешкоди в користуванні будинком шляхом вселення її та дочку ОСОБА_6 в будинок, виселити ОСОБА_4 з будинку.

В суді позивачка доводи позовної заяви підтверджує, вимоги позову підтримує у повному об'ємі і пояснила, що вона і дочка проживали в двох кімнатах, припинила проживати в будинку із жовтня 2013 року. Вона не може зайти до своїх кімнат, в одній з яких ОСОБА_2 "скрутив" замок, тому що 16 жовтня 2014 року вона зайшла із своїми знайомими в будинок, відповідачів вдома не було, прихожа, через яку необхідно пройти, щоб попасти до її кімнат, була закрита, в неї не було до замка ключа від прихожої кімнати. Вона зверталась до ОСОБА_2, щоб виготовити дублікат ключа. Письмової згоди на вселення ОСОБА_4 та її сина ОСОБА_7 вона не давала.

Свідок позивачки ОСОБА_8 в суді показала, що навесні 2013 року її мати ОСОБА_5 повідомила, що батько ОСОБА_2 буде вселятись в будинок з новою дружиною ОСОБА_4 Коли свідок прийшла до будинку, там вже були речі відповідачів, які поселились в будинку через декілька днів. Проживати в одному будинку було неможливо, бо батько створював шумну атмосферу. З ОСОБА_4 вони не спілкувались. Вони з мамою були проти вселення відповідачів, писали заяви в міліцію.

Свідок позивачки ОСОБА_9 показала, що ОСОБА_5 16 жовтня 2014 року запросила її та ОСОБА_10 в будинок. В будинку нікого не було, ОСОБА_5 відкрила своїм ключем вхідні двері, але на другий поверх, де були її кімнати, не могла попасти, бо були закриті двері на замок в кімнаті, через яку потрібно проходити до кімнат ОСОБА_5 та її дочки.

Свідок позивачки ОСОБА_10 в судовому засіданні дала аналогічні показання, як свідок ОСОБА_9

Свідок відповідачів ОСОБА_11 показав, що в травні 2013 року був присутній при вселенні відповідачів в будинок, також були його дружина, батьки відповідача ОСОБА_2, ОСОБА_4, позивачка. Позивачка розмовляла з ОСОБА_2, вселились відповідачі спокійно.

Свідок відповідачів ОСОБА_12 показала в суді, що була присутня при вселенні відповідачів в будинок, при цьому ОСОБА_5 вказала, в яких кімнатах будуть проживати вона з дочкою, а в яких відповідачі.

Свідок відповідачів ОСОБА_13 показав в суді, що був присутній під час поселення відповідачів в будинок, при цьому позивачка ОСОБА_5 була присутня і не заперечувала проти їх вселення.

Свідок відповідачів ОСОБА_14 в судовому засіданні дала аналогічні показання, як свідок ОСОБА_13

Відповідач ОСОБА_2 проти позову заперечує і в судовому засіданні пояснив, будинок належить йому і позивачці в рівних частках, в натурі не поділений, зараз цей будинок вони з позивачкою ділять в судовому порядку. Нестерпних умов не створював, позивачка з дочкою ОСОБА_6 самі пішли проживати до батьків позивачки, тому що настала зима і необхідно було платити за комунальні послуги. Перешкод у користуванні будинком колишній дружині та їхній спільній дочці ОСОБА_6 ні він, ні його теперішня дружина ОСОБА_4 не чинили, поселятися вони можуть в будь-який час, коли забажають. Позивачка загубила ключ від дверей в прихожу кімнату, через яку потрібно проходити до кімнат, якими користується позивачка та дочка ОСОБА_6, замок в дверях в прихожу він не міняв, а пропонував позивачці за її рахунок виготовити собі дублікат ключа, але вона з якихось причин не потурбувалася виготовити собі цей дублікат. Оскільки цілий рік позивачка не жила в будинку, тому 16 жовтня 2014 року, коли він з ОСОБА_4 і дітьми пішли з будинку, двері в прихожу закрили на ключ, не маючи на меті чинити перешкоди позивачці. ОСОБА_4 є його дружиною, в них є спільна дитина, яка зареєстрована в будинку, він має право розпоряджатися своєю власністю і поселяти в будинку свою сім"ю. Просить в позові відмовити.

Відповідачка ОСОБА_4 позов не визнає і пояснила, що зареєстрована в м. Шепетівці, але проживає з своїм чоловіком ОСОБА_2 в його будинку разом із своїм сином ОСОБА_7, якому ще не виповнилось десять років, та їх спільним сином ОСОБА_15.

Представник третьої особи Полонської міської ради Загоруйко М.В. до суду не прибув, подав письмову заяву про розгляд справи без його участі, покладається на думку суду.

Дослідивши обставини справи, вислухавши доводи сторін, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню. Судом встановлено такі факти та відповідні їм правовідносини.

Позивачка та відповідач ОСОБА_2 мають на праві спільної часткової власності житловий будинок. Позивачка з неповнолітньою дочкою ОСОБА_6 з осені 2013 року в цьому будинку не проживають. Відповідачі проживають в будинку з червня 2013 року, є подружжям, мають спільного сина ОСОБА_15, 2014 року народження. ОСОБА_4 має сина ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_3, який також проживає в будинку. Під час вселення в будинок відповідачів заперечень з боку позивачки не було. ОСОБА_2 звертався в міліцію із скаргою на позивачку щодо спору з ОСОБА_5 про користування будинком. Справа про поділ в натурі будинку між сторонами ОСОБА_2 та ОСОБА_5 розглядається в апеляційному суді Хмельницької області.

Дані обставини встановлені з пояснень сторін, показань свідків, письмових доказів - договором дарування будинку позивачці та відповідачу ОСОБА_2, свідоцтвами на право особистої власності позивачки та відповідача ОСОБА_2 кожного на 1/2 частину житлового будинку, будинковою книгою про мешканців, які зареєстровані в будинку сторін, свідоцтвом про народження дочки ОСОБА_6, свідоцтвом про шлюб відповідачів, свідоцтвами про народження сина відповідачів ОСОБА_15 та свідоцтвом про народження сина відповідачки ОСОБА_4 ОСОБА_7, ухвалою апеляційного суду про призначення експертизи у справі про поділ будинку сторін, повідомленням Полонського РВ УМВСУ на звернення відповідача ОСОБА_2

Відповідно до ч.1 ст.317 ЦК України власникові належить право володіння, користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до ч.4 ст.29 ЦК України місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років, є місце проживання її батьків або одного з них, з ким вона проживає. Відповідно до ч.ч.1,2 ст. 358 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою, співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Відповідно до ст. 361 ЦК України співвласник має право самостійно розпорядитися своєю часткою у праві спільної часткової власності. Відповідно до ч.1 ст.383 ЦК України власник житлового будинку має право використовувати помешкання для власного проживання, для проживання членів своєї сім"ї, інших осіб. Відповідно до ст..150 Житлового кодексу України громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), користуються ним для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди.

З огляду на зазначені правові положення та встановлені судом обставини, суд приходить до висновку, що ОСОБА_2 має право поселяти в належній йому частині свого будинку свою дружину ОСОБА_4 без будь чиєї згоди, в тому числі співвласника будинку ОСОБА_5, а місцем проживання сина його дружини ОСОБА_4 неповнолітнього ОСОБА_7, який не досяг віку десяти років, є місце проживання його матері. Позивачка не надала суду доказів, що відповідачі використовують належну їй частину будинку, тому що в натурі будинок між відповідачами ще не поділений. Тому позовні вимоги позивачки до ОСОБА_4 про виселення її з будинку є безпідставними, тому що суперечать вказаним нормам законів і задоволенню не підлягають.

Щодо позовних вимог про усунення перешкод в користуванні будинку шляхом вселення позивачки з дочкою суд також вважає їх необґрунтованими, оскільки позивачка ОСОБА_5 не надала суду належних та достовірних доказів про те, що відповідач ОСОБА_2 чинить їй такі перешкоди.

Суд вважає покази свідків відповідачки ОСОБА_9 та ОСОБА_10 про те, що позивачка не мала можливості 16 жовтня 2014 року пройти в кімнати, які за усною домовленістю з ОСОБА_2 вона використовує для проживання разом з дочкою ОСОБА_6 та складений ними акт як такі, що не підтверджують , що ОСОБА_2 чинить перешкоду в користуванні будинком. Позивачка ОСОБА_5 не надала суду доказів про те, що ОСОБА_2 поміняв в дверях прихожої кімнати замок, сама в суді підтвердила, що в неї нема ключа до цих дверей і вона просила ОСОБА_2 сприяти їй виготовити дублікат ключа до цього замка. В суді встановлено, що позивачка має можливість вільно пройти в будинок, що вона і здійснила 16 жовтня 2014 року, а відсутність в будинку в цей час відповідачів, які зачинили прихожу кімнату на ключ перед тим, як піти з будинку, суд не вважає чиненням перешкоди позивачці користуватись будинком. Суд приймає до уваги, що позивачка не проживає в будинку з осені 2013 року, тому закриття відповідачами дверей в прихожій кімнаті перед тим, як вони пішли з будинку, не свідчить про те, що вони ці двері зачинили умисно з метою чинити перешкоди позивачці користуватись будинком.

Доказів, що свідчили би про те, що відповідачі своєю поведінкою створювали нестерпні умови для проживання позивачки та спільної дочки сторін ОСОБА_10, позивачка не надала. Повідомлення з Полонського райвідділу міліції свідчить про те, що відповідач ОСОБА_2 звертався до міліції із скаргою на позивачку з питання неналежного закривання нею вікон в спільному будинку в жовтні 2013 року. Твердження позивачки про те, що вона не має можливості користуватися для свого проживання належною їй частиною будинку суд оцінює як голослівні і надумані, тому що не підтверджені належними та достовірними доказами. Позов в цій частині також задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 10,11,60,212-215 ЦПК України, суд

вирішив:

Позов ОСОБА_5 до ОСОБА_4 про виселення з житлового будинку та до ОСОБА_2 про усунення перешкод в користуванні житловим будинком залишити без задоволення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не буде подано.

Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Хмельницької області шляхом подання до Полонського районного суду апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії даного рішення.

Суддя Боб'як Б.В