АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22-ц/793/133/15Головуючий по 1 інстанції
Категорія : 5 Олійник М. Ф.
Доповідач в апеляційній інстанції
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 лютого 2015 року Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Черкаської області в складі:

головуючогоТрюхана Г. М.
суддівМагди Л. Ф. , Міщенка С. В.
при секретаріРибасюк О.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Черкаси апеляційну скаргу ОСОБА_6 на рішення Христинівського районного суду Черкаської області від 06 листопада 2014 року у справі за позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_7, Сектора державної реєстрації речових прав на нерухоме майно реєстраційної служби Христинівського районного управління юстиції у Черкаській області про припинення права власності, зобов'язання провести державну реєстрацію припинення права власності,

Вивчивши матеріали справи, колегія суддів, -

в с т а н о в и л а :

В червні 2014 року ОСОБА_6 звернувся до суду з вказаним позовом до ОСОБА_7, Сектора державної реєстрації речових прав на нерухоме майно реєстраційної служби Христинівського районного управління юстиції у Черкаській області, посилаючись на те, що відповідно до договору купівлі - продажу від 8 грудня 2003 року він був власником ? частини житлового будинку по АДРЕСА_1. Відповідач ОСОБА_7 також є власником ? частини житлового будинку по АДРЕСА_1 відповідно до договору дарування від 8 січня 2008 року.

Після набуття права власності на вищевказану частину будівлі, яка була не придатна для використання, він її демонтував та, отримавши дозвільні документи, став зводити інші будівлі та споруди, відповідно погасивши у встановленому законом порядку документи на майно, яке було ним демонтовано в зв'язку з непридатністю його до експлуатації.

Належна ОСОБА_7 частина будинку також була не придатна для використання. Останній, демонтувавши належну йому частину будинку, звів на її місці самочинну споруду, яка збудована без будь-яких дозвільних документів. Проте, в порушення вимог закону ОСОБА_7 документи на належне йому майно не упорядкував, а саме: документи на неіснуючу стару будівлю, яка належала йому за договором дарування, належним чином не погасив, тобто реєстрацію не припинив.

Щодо самочинної будівлі ніяких заходів відповідач не приймає, хоча дана будівля перешкоджає йому в користуванні належною йому земельною ділянкою і про усунення перешкод якою та знесення є на розгляді в Христинівському районному суді цивільна справа.

Порушуючи вимоги закону та його права, ОСОБА_7, використовуючи документи на неіснуючу стару будівлю, позивається до нього з різними позовами, зазначаючи, що даній будівлі, власником якої він є, наноситься шкода.

Такі дії ОСОБА_7, а саме знищення ним майна та непогашення у встановленому законом порядку документів на дане нерухоме майно, є протизаконними і відповідно до ст. 346 ЦК України за рішенням суду є підставою для припинення права власності на дане майно.

У зв'язку з такими діями відповідача, ОСОБА_6 звернувся із заявою до виконавчого комітету Христинівської міської ради для прийняття заходів до ОСОБА_7, щодо упорядкування ним його ж майна, яке знаходиться в центрі міста. За його заявою була створена комісія та проведена перевірка. З відповіді даного органу вбачається, що дійсно будівля, належна відповідачу ОСОБА_7, зруйнована. Проте, документи щодо його частини будинку погашені, а щодо частини будівлі відповідача ОСОБА_7 - ні. У зв'язку з чим комісія рекомендує відповідачу провести інвентаризацію свого майна.

У зв'язку з тим, що відповідач не бажає в добровільному порядку вирішити даний спір, він вимушений звернутись з даним позовом до суду.

Просив припинити за ОСОБА_7 право власності на ? частину житлового будинку по АДРЕСА_1, зобов'язати реєстраційну службу Христинівського районного управління юстиції провести державну реєстрацію припинення за ОСОБА_7 права власності на ? частину житлового будинку по АДРЕСА_1, та відшкодувати судові витрати.

Ухвалою суду від 21 липня 2014 року позовна заява ОСОБА_6 до ОСОБА_7, сектору державної реєстрації речових прав на нерухоме майно реєстраційної служби Христинівського районного управління юстиції про припинення права власності, зобов'язання провести-державну реєстрацію припинення права власності залишена без розгляду в частині зобов'язання сектору державної реєстрації речових прав на нерухоме майно реєстраційної служби Христинівського районного управління юстиції провести державну реєстрацію припинення права власності на ? частину житлового будинку по АДРЕСА_1.

Рішенням Христинівського районного суду Черкаської області від 06 листопада 2014 року в задоволені позову відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_6, посилаючись неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи, недоведеність обставин справи, які суд вважав встановленими, висновки суду не відповідають обставинам справи, порушення норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення позовних вимог.

Заслухавши пояснення осіб, які з'явились в судове засідання, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає до відхилення з слідуючих підстав.

Відповідно до ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або спорюваних прав, свобод чи інтересів.

Статтями 213, 214 ЦПК України передбачено, що рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: чи мали місце обставини, якими обґрунтовувались вимоги і заперечення, якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Ухвалене судове рішення зазначеним вимогам закону відповідає.

Як правильно встановлено судом та вбачається з матеріалів справи відповідно до договору дарування від 8 січня 2008 року, укладеним між ОСОБА_8 та ОСОБА_7, останній є власником ? частини житлового будинку з надвірними спорудами по АДРЕСА_1. Договір посвідчений державним нотаріусом Христинівської районної державної нотаріальної контори та зареєстровано в реєстрі за №13.

Вказане нерухоме майно зареєстроване за ОСОБА_7,, про що свідчить витяг про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 10 січня 2008 року, наданий Христинівським виробничим відділком КП «ЧООБТІ».

ОСОБА_6 відповідно до договору купівлі-продажу частини житлового будинку від 8 грудня 2003 року, укладений між ОСОБА_9 та ОСОБА_6, також є власником ? частин житлового будинку з відповідною частиною будівель та споруд по АДРЕСА_1. Договір посвідчений приватним нотаріусом Христинівського районного нотаріального округу ОСОБА_10, зареєстровано в реєстрі за номером 3932.

Відповідно до довідки КП «ЧООБТІ» від 3 квітня 2014 року №13 вказаний договір купівлі-продажу частини житлового будинку від 8 грудня 2003 року погашений.

Згідно з листом за підписом міського голови Христинівки Кревсуна М.І. від 2 квітня 2014 р. за № 199 комісія Христинівської міської ради встановила, що на даний час будівля по АДРЕСА_1 зруйнована співвласниками та сліди її існування відсутні. Частка позивача ОСОБА_6 на частину даної будівлі скасована та погашена Христинівським відділком КП «Черкаське обласне об'єднане БТІ». Інвентаризаційні документи відповідача ОСОБА_7 залишились станом на 16 червня 2007 року та не приведені до реального стану. На даний час по АДРЕСА_1 розміщена невизначена та незакінчена будівництвом будівля, власником якої є відповідач ОСОБА_7 В інвентаризаційній справі дана будівля не відображена.

Як вбачається із позовної заяви, позивач просив припинити право власності відповідача на частку будинку у зв'язку із її знищенням, інші підстави припинення права власності не зазначалися.

Відповідно до ч.1 ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Згідно ст.41 Конституції України та ч.1 ст.321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом.

Статтею 391 ЦК України передбачено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод в здійсненні ним права користування і розпорядження своїм майном.

Відповідно до ч.1 ст.356 ЦК України власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю.

Статтею 346 ЦК України визначено перелік підстав припинення права власності, зокрема: п.4 ч.1 ст.346 та ст.349 ЦК України передбачено припинення права власності у разі знищення майна за заявою власника, а ст.365 ЦК України - припинення права на частку у спільному майна за вимогою інших співвласників, також частиною 2 цієї статті передбачено, що право власності може бути припинене в інших випадках, встановлених законом.

Згідно зі ст.349 ЦК України право власності на майно припиняється в разі його знищення. У разі знищення майна, права на яке підлягають державній реєстрації, право власності на це майно припиняється з моменту внесення за заявою власника змін до державного реєстру.

Під знищенням треба розуміти таке використання майна в результаті якого воно припиняє своє існування назавжди.

Відповідно до ч.1 ст.182 ЦК України право власності та інші речові права на нерухомі речі, обмеження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації.

Право власності набувається і припиняється на підставі певних юридичних фактів, з якими закон пов'язує таке виникнення чи припинення права власності.

Відповідно до статті 15 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» постановою Кабінету Міністрів України від 17 жовтня 2013 року № 868 затверджено Порядок державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень і Порядок надання інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Пунктом 60 постанови КМУ передбачено, що для проведення державної реєстрації припинення права власності на об'єкт нерухомого майна у зв'язку з його знищенням заявник подає органові державної реєстрації прав документ, відповідно до якого підтверджується факт такого знищення. Документи, що підтверджують виникнення, перехід та припинення права власності на знищений об'єкт нерухомого майна, заявник не подає.

Державний реєстратор одночасно з прийняттям відповідного рішення про державну реєстрацію припинення права власності приймає рішення про закриття розділу Державного реєстру прав та реєстраційної справи, відкритих щодо такого об'єкта нерухомого майна.

Пунктом 1 частини 2 ст. 20 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», на який посилається позивач ОСОБА_6 у позовній заяві, встановлено, що розділ Державного реєстру прав та реєстраційна справа закриваються на підставі рішення державного реєстратора у разі знищення об'єкта нерухомого майна. Тобто, ні вказаним положенням закону, а ні Порядком державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень не встановлена можливість припинення права власності на нерухоме майно у разі його знищення за рішенням суду про припинення права власності на нерухоме майно за власником цього майна. Крім того, не передбачене і подання рішення суду про припинення права власності на знищений об'єкт нерухомого майна.

Таким чином, право власності на майно припиняється в разі його знищення. У разі знищення майна, права на яке підлягають державній реєстрації, право власності на це майно припиняється з моменту внесення за заявою власника змін до державного реєстру. Для проведення державної реєстрації припинення права власності на об'єкт нерухомого майна у зв'язку з його знищенням заявник подає органові державної реєстрації прав документ, відповідно до якого підтверджується факт такого знищення. Документи, що підтверджують виникнення, перехід та припинення права власності на знищений об'єкт нерухомого майна, в тому і числі і рішення суду про припинення права власності на знищений об'єкт нерухомого майна заявник не подає.

Колегія суддів вважає, що районний суд прийшов до вірного висновку щодо того, що лише власник майна наділений повноваженнями щодо звернення до органу державної реєстрації прав для проведення державної реєстрації припинення права власності на об'єкт нерухомого майна у зв'язку з його знищенням. Власник майна вправі скористатись своїми цивільними правами на власний розсуд. Рішенням суду не може бути припинене право власності особи на нерухоме майно в разі його знищення, суд не наділений такими повноваженнями жодним нормативно - правовим актом, в тому числі і статтею 346 ЦК України, на яку вказує позивач ОСОБА_6 у позовній заяві як на підставу задоволення позову. Рішенням суду може бути припинене право власності особи на нерухоме майно тільки у випадках, прямо передбачених законом, зокрема, - відповідно до ст. 348 ЦК України при припиненні права власності особи на майно, яке не може їй належати.

Крім того, позивачем ОСОБА_6 не доведено порушення його права та інтересів в результаті не проведення відповідачем ОСОБА_7 державної реєстрації права власності на знищене майно, Звернення ОСОБА_7 до суду з позовними заявами до позивача ОСОБА_6 з використанням документів на неіснуючу стару будівлю не може вважатися порушенням прав позивача ОСОБА_6, оскільки звернення особи до суду із позовом є її правом.

Суд першої інстанції всебічно і повно з'ясував обставини справи, дав їм належну правову оцінку та прийшов до правильного висновку про відсутність підстав для задоволення позову, оскільки відповідно до ст.349 ЦК України передбачено можливість припинення права власності на знищене майно тільки за наявності відповідної заяви власника майна про внесення змін до державного реєстру.

Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують.

Відповідно до вимог ст.308 ЦПК України, апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, тому відповідно до ст.308 ЦПК України апеляційна скарга підлягає відхиленню, а рішення суду залишається без змін.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 314, 315 ЦПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_6 відхилити.

Рішення Христинівського районного суду Черкаської області від 06 листопада 2014 року у справі за позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_7, Сектора державної реєстрації речових прав на нерухоме майно реєстраційної служби Христинівського районного управління юстиції у Черкаській області про припинення права власності, зобов'язання провести державну реєстрацію припинення права власності - залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає чинності негайно після її проголошення але може бути оскаржена до суду касаційної інстанції на протязі двадцяти днів, починаючи з часу проголошення ухвали.

Головуючий :

Судді :