Справа № 390/419/15-ц
Провадження №2/390/244/15
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"19" березня 2015 р. Кіровоградський районний суд Кіровоградської області у складі:

головуючого - судді Гершкул І.М.,

при секретарі Муравському О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Кіровограді цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання договору купівлі-продажу будинку та земельної ділянки дійсним і визнання права власності,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до ОСОБА_2 і просив суд визнати дійсним договір купівлі-продажу будинку та земельної ділянки за адресою: Соколівська сільська рада, Кіровоградського району та області, СТ «ДБК», ділянка НОМЕР_1, а також визнати право власності на вказані будинок і земельну ділянку. Позовні вимоги обґрунтовано тим, що ОСОБА_1 і ОСОБА_3 у письмовій формі уклали договір купівлі-продажу вказаних будинку та земельної ділянки, проте не посвідчили його нотаріально, а домовились посвідчити у подальшому, оскільки ОСОБА_3 хворів. ОСОБА_1 передав ОСОБА_3 визначену договором суму коштів, а нотаріальне посвідчення договору не проведено, оскільки ОСОБА_3 помер. Спадщину після смерті ОСОБА_3 прийняла його дружина ОСОБА_2 За таких обставин позивач змушений звернутись до суду, оскільки бажає оформити право власності.

Представник позивача за довіреністю ОСОБА_4 у судове засідання не з'явився, проте надав суду письмову заяву в якій підтримав позовні вимоги та просив їх задовольнити, а розгляд справи провести без його участі (а.с.22-23).

Відповідач у судове засідання не з'явилась, проте надала суду письмову заяву в якій визнала позовні вимоги та просила їх задовольнити, підтвердила факт укладення договору купівлі-продажу та свою згоду з ним, а розгляд справи просила провести без її участі (а.с.19-21).

Дослідивши письмові матеріали справи, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню, виходячи з таких підстав.

Відповідно до вимог ст.657 ЦК України договір купівлі-продажу земельної ділянки, єдиного майнового комплексу, житлового будинку (квартири) або іншого нерухомого майна укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню, крім договорів купівлі-продажу майна, що перебуває в податковій заставі.

Згідно вимог ст.182 ч.1 ЦК України право власності та інші речові права на нерухомі речі, обтяження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації.

Статтею 210 частиною 1 ЦК України передбачено, що правочин підлягає державній реєстрації лише у випадках, встановлених законом. Такий правочин є вчиненим з моменту його державної реєстрації.

Статтею 220 частиною 2 ЦК України передбачено, якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. У цьому разі наступне нотаріальне посвідчення договору не вимагається.

Аналіз викладених норм свідчить, що якщо правочин повністю або частково виконаний однією зі сторін, а інша ухиляється від його нотаріального посвідчення, суд відповідно до вимог ст.220 ч.2 ЦК України за вимогою сторони, що виконала правочин (або її правонаступника), може визнати його дійсним, проте правила ст.220 ЦК України не поширюються на правочини, які підлягають нотаріальному посвідченню та державній реєстрації, оскільки за змістом статей 210 та 640 ЦК України договір, який підлягає нотаріальному посвідченню і державній реєстрації, є укладеним з моменту його державної реєстрації.

Судом встановлено, що ОСОБА_3 був власником земельної ділянки за адресою: Соколівська сільська рада, Кіровоградського району та області, СТ «ДБК», ділянка НОМЕР_1, що підтверджується державним актом на право власності на земельну ділянку серія ЯЗ №422909 (а.с.6). 15.06.2013 року ОСОБА_3 та ОСОБА_1 склали письмовий договір купівлі-продажу будинку та земельної ділянки за адресою: Соколівська сільська рада, Кіровоградського району та області, СТ «ДБК», ділянка НОМЕР_1, після чого ОСОБА_1 передав ОСОБА_3 кошти в сумі 21000 грн., що підтверджується розпискою (а.с.4-5). ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть серія НОМЕР_2, яке видано 22.08.2013 року міським відділом по державній реєстрації смертей реєстраційної служби Кіровоградського міського управління юстиції (а.с.7). Після смерті ОСОБА_3 спадщину прийняла його дружина ОСОБА_2, що підтверджується свідоцтвом про право на спадщину за законом і витягом із Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності (а.с.8-10). ОСОБА_1 є членом СТ «ДБК», що підтверджується членською книжкою (а.с.12).

Таким чином, зваживши у сукупності наведені вище обставини суд вважає, що при укладенні договору купівлі-продажу будинку та земельної ділянки не було дотримано обов'язкових вимог чинного законодавства щодо форми таких договорів, а саме нотаріально не посвідчено та не проведено державну реєстрацію. Викладена обставина дає підстави для висновку, що зазначений договір є неукладеним і таким, що не породжує для сторін права та обов'язки, що унеможливлює визнання його дійсним і відповідно визнання права власності на нерухоме майно.

Керуючись ст.ст.182, 210, 220, 640, 657 ЦК України, ст.ст.10, 11, 60, 209, 212-215 ЦПК України, суд,

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання договору купівлі-продажу будинку та земельної ділянки дійсним і визнання права власності - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Кіровоградського районного суду

Кіровоградської області І.М. Гершкул