Справа № 758/7785/15-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 листопада 2015 року Подільський районний суд міста Києва у складі:

головуючого судді - Шаховніної М. О. ,

при секретарі - Якимович К. І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства "Перший Український Міжнародний банк" про стягнення коштів, відшкодування моральної шкоди,

В С Т А Н О В И В :

У липні 2015 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ПАТ "Перший Український Міжнародний банк" про стягнення коштів, відшкодування моральної шкоди.

Свої вимоги мотивує тим, що між ним та ПАТ "Перший Український Міжнародний банк" було укладено договір строкового банківського вкладу № 260681644, за яким відповідач прийняв у нього грошові кошти у сумі 35 000 грн. на строк 91 день, зі сплатою процентів за користування коштами у розмірі 24% річних.

Вказав, що за весь період вкладу йому були нараховані проценти у розмірі 2071 грн. 23 коп., однак виплачені відсотки були лише у сумі 1625 грн. 73 коп., оскільки з нарахованої суми відсотків були утримані податки у розмірі 445 грн. 50 коп.

Зазначив, що вказаними незаконними діями відповідач завдав йому моральної шкоди.

Уточнивши позовні вимоги, посилаючись на те, що ПАТ "Перший Український Міжнародний банк" незаконно, виконуючи роль податкового агента, утримав податок на доходи фізичних ociб з доходів позивача у вигляді процентів по депозитному договору № 260681644, ОСОБА_1 просив стягнути з відповідача на свою користь матеріальні збитки у сумі 445 грн. 50 коп. та моральну шкоду, яку він оцінює у 2 436 грн.

У судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив їх задовольнити.

Представник відповідача у судове засідання не з"явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Надав суду заперечення проти позову, в яких зазначив, що позовні вимоги вони не визнають та просять відмовити у задоволенні позову. Зазначив, що з 02.08.2014 року доходи платника податку у вигляді процентів є базою для оподаткування податком на доходи фізичних осіб та банк зобов'язаний виконувати функції податкового агента під час нарахування на користь фізичних осіб процентів на суми вкладних (депозитних), поточних рахунків, ощадних (депозитних) сертифікатів, крім поточних рахунків, на які на користь фізичних осіб здійснюються виключно виплати заробітної плати, стипендій, пенсій, соціальної допомоги та інших передбачених законом соціальних виплат, ПАТ «ПУМБ», керуючись п.п. 164.2.8 п. 164.2 ст. 164, ст.167 та п. 170.4 ст. 170 ПКУ, правомірно, з дотриманням вимог чинного законодавства України, як податковий агент провів утримання у розмірі 445 грн. 50 коп. податку на доходи фізичних осіб та військового збору з доходів позивача у вигляді процентів по депозитному договору № 260681644 ( а.с. 22-26).

Заслухавши пояснення позивача, вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Судом встановлено, що 07 квітня 2015 року між ПАТ «ПУМБ» та ОСОБА_1 укладено договір строкового банківського вкладу (депозиту) № 260681644 (а.с. 3-4).

Відповідно до п. 2.1., 2.2., 2.3. даного договору позивач вніс, а відповідач прийняв грошові кошти в розмірі 35000 грн. на строк 91 день, тобто по 07 липня 2015 року, з нарахуванням і виплатою процентів за ставкою 24,00% річних.

Згідно з випискою Банку по операціям за період з 07.04.2015 року по 07.07.2015 року ОСОБА_1 були нараховані відсотки у розмірі 2071 грн. 23 коп., а виплачено було 1625 грн. 73 коп., оскільки з нарахованої суми відсотків були утримані податки у розмірі 445 грн. 50 коп. (а.с. 5).

Звертаючись до суду із позовом, ОСОБА_1 ставив перед судом питання про повернення незаконно утриманих банком коштів у розмірі 445 грн. 50 коп., як податку на доходи фізичних осіб та військового збору з його доходів у вигляді процентів по депозитному договору № 260681644, оскільки у Законі України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких інших законодавчих актів України щодо пасивних доходів» за № 1588-VII від 04 липня 2014 року, відсутні норми щодо особливого порядку введення в дію нових податків, впроваджених цим Законом, тому на дату нарахування відповідачем та видачі позивачу коштів, тобто суми по депозитному вкладу та нарахованих процентів не витримано термін, зазначений 4.1.9. Податкового Кодексу України, а тому відповідач в такому випадку при неоднозначному (множинне) трактуванні прав та обов'язків позивача як платника податків, повинен був керуватися ст.4.1.4. Зазначеного Кодексу.

Проте, такі вимоги позивача не ґрунтуються на нормах законодавства, з огляду на наступне.

Відповідно до п.п. 4.1.9 п. 4.1 ст.4 Податкового Кодексу України податкове законодавство ґрунтується на такому принципі, як стабільність.

Пунктом 7.3 ст. 7 ПКУ визначений порядок внесення змін до Кодексу, який передбачає, що будь-які питання щодо оподаткування регулюються цим Кодексом і не можуть встановлюватися або змінюватися іншими законами України, крім законів, що містять виключно положення щодо внесення змін до цього Кодексу та/або положення, які встановлюють відповідальність за порушення норм податкового законодавства.

Законом України від 04.07.2014 №1588 «Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких інших законодавчих актів України щодо пасивних доходів» внесено зміни до Кодексу в частині оподаткування процентів, які відповідно до п.п. 14.1. 268 п.14.1 ст. 14 ПКУ є пасивними доходами. 02 серпня 2014 року в офіційному друкованому виданні газеті «Голос України N 146» був опублікований Закон України № 1588 від 04.07.2014 року.

Відповідно до п.п. 164.2.8 п. 164.2 ст. 164 ПКУ до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку включаються пасивні доходи (крім визначених у п.п. 165.1.41 п. 165.1 ст. 165 Кодексу).

Особливості нарахування (виплати) та оподаткування окремих видів доходів, зокрема процентів, визначено п. 170.4 ст. 170 ПКУ.

Згідно з п.п. 170.4.1 ст. 170 ПКУ податковим агентом платника податку під час нарахування на його користь доходів у вигляді процентів є особа, яка здійснює таке нарахування, застосовуючи ставку податку, визначену ст. 167 ПКУ.

Згідно з Законом України від 28.12.2014 №71 «Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо податкової реформи», який набрав чинності з 01.01.2015 року, для пасивних доходів у вигляді процентів на поточний або депозитний (вкладний) банківський рахунок ставка податку до бази оподаткування з 01.01.2015 року застосовується у розмірі 20 відсотків.

Враховуючи, що з 02.08.2014 року доходи платника податку у вигляді процентів є базою для оподаткування податком на доходи фізичних осіб, а також враховуючи особливості нарахування (виплати) доходу у вигляді процентів, визначені Податковим кодексом України, ПАТ «ПУМБ», виконуючи обов'язки податкового агента при нарахуванні (виплаті) на користь позивача доходу у вигляді процентів на вкладний (депозитний) банківський рахунок, керуючись п.п. 164.2.8 п. 164.2 ст. 164, ст.167 та п. 170.4 ст. 170 ПКУ, правомірно, з дотриманням вимог чинного законодавства, утримав податок на доходи фізичних осіб.

Таким чином, суд приходить до висновку про те, що з 02.08.2014 року Банк, як податковий агент у своїй діяльності правомірно керувався положеннями Податкового кодексу, з урахуванням змін, внесених Законом України № 1588, та здійснив утримання податку на доходи фізичних осіб та військового збору з доходів позивача у вигляді процентів по депозитному договору № 260681644 у розмірі 445 грн. 50 коп.

Що стосується позовної вимоги про стягнення з відповідача на користь позивача моральної шкоди в сумі 2 436 грн., то слід зазначити наступне.

Статтею 23 ЦК України передбачено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав та полягає зокрема у приниженні честі, гідності, а також ділової репутації фізичної особи

Згідно роз'яснень у п. 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України №4 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Моральна шкода може полягати у моральних переживаннях у зв'язку з ушкодженням здоров'я, у порушенні нормальних життєвих зв'язків через неможливість продовження громадського життя, настанні негативних наслідків.

Зі змісту ч. 1 ст. 611 ЦК України убачається, що відшкодування моральної шкоди можливе, лише у разі, якщо це передбачено умовами договору або законом.

У даному конкретному випадку умовами банківського вкладу не передбачено, що ОСОБА_1 має право на відшкодування моральної шкоди.

Діючим законодавством не передбачено право на відшкодування моральної шкоди із правовідносин, що виникають із договірних зобов'язань.

Таким чином, за спірними правовідносинами у ОСОБА_1 не виникає права на відшкодування моральної шкоди.

В силу ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

На основі повно та всебічно з'ясованих обставин, на які посилаються сторони, як на підставу своїх вимог та заперечень підтверджених доказами, перевірених в судовому засіданні, оцінивши їх належність, допустимість, а також достатність, взаємозв'язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд приходить до висновку, що позов задоволенню не підлягає.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 1, 2, п. п. 4.1.4, 4.1.9 ст. 4, ст. 7, п. п. 14.1 ст. 14, п. 2, п. п. 2.8 ст. 164, ст.167, 170.4.1 ст. 170 ПКУ Податкового кодексу України, Закону України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких інших законодавчих актів України щодо пасивних доходів » за № 1588-VІІ від 04 липня 2014 року, ст. 22, 611 ЦК України, ст. 3, 10, 11, 56, 57, 58, 60, 61, 209, 212-215, 218 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В :

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства "Перший Український Міжнародний банк" про стягнення коштів, відшкодування моральної шкоди відмовити.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду міста Києва шляхом подання через Подільський районний суд міста Києва апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя М. О. Шаховніна