Справа № 477/1304/15-ц
Провадження № 2/477/608/15
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 грудня 2015 року м. Миколаїв

Жовтневий районний суд Миколаївської області в складі:

головуючого судді Козаченка Р.В.,

із секретарем судового засідання Бітюковою С.В.,

розглянувши без участі сторін в м. Миколаєві у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Жовтневого районного суду Миколаївської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 та Первомайської селищної ради Жовтневого району Миколаївської області про встановлення родинних відносин та визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування за законом,

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду із зазначеним позовом до Первомайської селищної ради Жовтневого району Миколаївської області, в якому первісно просив визнати за ним в порядку спадкування за законом після смерті матері ОСОБА_3, померлої 24 березня 2013 року, право власності на земельну ділянку, площею 6,05 га, виділену для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташовану в межах території цієї ж селищної ради.

В обґрунтування своїх вимог вказував, що після смерті матері відкрилася спадщина на зазначену ділянку, але оформити в нотаріальному порядку він її не може, оскільки пропустив строк для подання заяви про прийняття спадщини, а також в звязку з тим, що ця ділянка належала іншому сину його матері ОСОБА_4 і після його смерті 11 лютого 2009 року перейшла в порядку спадкування до неї, але вона ділянку не переоформила на себе і не отримала відносно неї правоустановлюючий документ.

Посилаючись на те, що він пропустив строк для прийняття спадщини з поважних причин, а наданим державним актом та іншими документами підтверджується, що ділянка перейшла в порядку спадкування після смерті ОСОБА_4 до його матері

ОСОБА_3, тому після її смерті вона має відійти спадкоємцям, тобто йому в порядку спадкування за законом.

Під час розгляду справи збільшив свої вимоги і також просив визнати за ним в порядку спадкування за законом право власності на іншу земельну ділянку також належну ОСОБА_3, площею 6,07 га, розташовану в межах тієї ж селищної ради.

З приводу обґрунтування цих вимог вказував, що мати за свого життя склала заповіт, яким заповіла цю землю - пай громадянці ОСОБА_2, проте вважав, що заповітом вона не була охоплена, так як на час його складання земельна ділянка була вже виділена в натурі і право на земельну частку (пай) мати реалізувала, тому ділянка має спадкуватися за законом на загальних підставах, тобто перейти до нього як спадкоємця першої черги за законом.

За відповідною ухвалою суду ОСОБА_2 була залучена до участі у справі в якості співвідповідача.

Крім того доповнив свій позов і просив встановити факт родинних відносин, за яким він є сином померлої ОСОБА_3. На це вказував, що їх прізвища в документах зазначені відмінно: його Тіщенко, а її - Тищенко

В судове засідання сторони не зявилися, про його час та місце були повідомлені належним чином, від них надійшли заяви з проханням розглядати справу без їх участі, при цьому позивач в своїй заяві позов підтримав, а відповідачі позов визнали та не заперечували проти його задоволення.

Суд, вважаючи за можливе здійснити розгляд справи за відсутності сторін, дослідивши матеріали справи в межах заявлених позовних вимог та на підставі наданих доказів, дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню виходячи з наступного.

11 лютого 2009 року в смт. Первомайське Жовтневого району Миколаївської області помер громадянин ОСОБА_4.

Після його смерті відкрилася спадщина, в тому числі на нерухоме майно у виді земельної ділянки, площею 6,05 га, виділеної для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташованої в межах території Первомайської селищної ради Жовтневого району Миколаївської області.

Ділянка належала йому на підставі державного акту на право приватної власності на землю серії І-МК № 032158, виданого Жовтневою районною державною адміністрацією Миколаївської області 20 грудня 2002 року, зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 98.

Положення ч.ч.1-4 ст. 1268, ч.1 ст. 1269, ч. 1 ст. 1270 ЦК України вказують на те, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину шляхом подання відповідної заяви до нотаріальної контори за місцем її відкриття на протязі шести місяців після відкриття спадщини або шляхом проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини.

Відповідно до ст. 1273 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом може відмовитися від прийняття спадщини протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу. Заява про відмову від прийняття спадщини подається до нотаріальної контори за місцем відкриття спадщини.

Відповідно до ст. 1261 ЦК України спадкоємцями першої черги після його смерті була мати - ОСОБА_3.

Вона прийняли спадщину, так як проживала разом із сином на час його смерті.

В той же час вподальшому вона не встигла перереєструвати право власності на цю ділянку на своє імя і отримати новий державний акт на землю.

Проте, відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті, тому ділянка фактично в порядку спадкування перейшла до ОСОБА_3

24 березня 2013 року вона померла і після її смерті відкрилася спадщина на рухоме та нерухоме майно в тому числі і на цю ділянку.

Позивач як її син, відповідно до положень ст. 1261 ЦК України, відноситься до спадкоємців першої черги за законом.

Відповідно до положень ч.ч.1-4 ст. 1268, ч.1 ст. 1269, ч. 1 ст. 1270, 1271, ЦК України строк, відведений для вчинення дій по прийняттю спадщини, він пропустив з поважних причин, що було підтверджено матеріалами справи.

Положення ч. 1 ст. 15 та ст. 392 ЦК України вказують, що власник майна може предявити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Відповідно до ч. 1 ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення.

Дослідженими під час розгляду справи доказами підтверджено, що зазначена спадкова земля перейшла в порядку спадкування до ОСОБА_3 після смерті її сина, а тому входить до складу спадщини після її смерті, і в порядку спадкуванням повинна відійти позивачу як спадкоємцю за законом.

Однак документально прямо та достовірно не підтверджено їх родинні відносини.

Відповідно до ст. 234 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав, зокрема справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення (п. 5 ч. 2 цієї статті).

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 256 ЦПК України суд розглядає справи в порядку окремого провадження про встановлення фактів, що мають юридичне значення зокрема про встановлення родинних відносин між фізичними особами.

Відповідно до пункту 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України „Про судову практику у справа про спадкування" від 30 травня 2008 року справи про спадкування розглядаються судами за правилами позовного провадження, якщо особа звертається до суду з вимогою про встановлення фактів, що мають юридичне значення, які можуть вплинути на спадкові права й обов'язки інших осіб та(або) за наявності інших спадкоємців і спору між ними.

Згідно паспорту позивача серії ЕО № 268577, виданого 11 лютого 1997 року Заводським РВ ММУ УМВС України в Миколаївській області, він народився 11 жовтня 1957 року в с. Кошелівка Костюковичського району Могильовської області, і має повне імя: Тіщенко Володимир Сергійович.

В свідоцтві про смерть спадкодавиці зазначено її повне ім'я - Тищенко Надія Максимівна (а.с. 10).

У свідоцтві про народження позивача (а.с. 11) на російській мові записано: його повне ім'я - Тищенко Владимир Сергеевич, дата народження - 11 октября 1957 года місце народження - Кошелёвка Костюковичского района Могилёвской области, мати - Тищенко Надежда Максимовна.

Відповідно до літературного перекладу прізвище Тищенко з російської мови перекладається на українську мову як Тищенко.

Виходячи із сукупності даних, зазначених у вказаних вище документах та свідоцтві про смерть ОСОБА_3 (а.с. 10) вбачається, що вона є матір'ю позивача.

Встановлення факту родинних відносин має юридичне значення для позивача при оформленні спадщини після смерті матері.

Крім цього, відповідно до спадкової справи, копія якої була надана суду Жовтневою державною нотаріальною конторою Миколаївської області померлій, ОСОБА_3 належала земельна ділянка, площею 6,07 га, відповідно до державного акту серії I-МК

№ 032159, виданого Жовтневою районною державною адміністрацією Миколаївської області 20 грудня 2002 року. Ділянка розташовувалася в межах території Первомайської селищної ради Жовтневого району Миколаївської області, а її призначення ведення товарного сільськогосподарського виробництва.

За свого життя ОСОБА_3М, склала заповіт, посвідчений 28 травня 2012 року секретарем Первомайської селищної ради, за яким заповіла на випадок своєї смерті належній їй земельний пай, площею 6,07 га громадянці ОСОБА_2

Відповідно до ст. 1233 ЦК України заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті.

Згідно зі ст. 1236 ЦК України заповідач має право охопити заповітом права та обов'язки, які йому належать на момент складення заповіту, а також ті права та обов'язки, які можуть йому належати у майбутньому.

В той же час, суд приходить до висновку, що зазначеним заповітом не охоплена земельна ділянка площею, 6,07 га, оскільки в заповіті визначений предмет спадкування земельний пай, проте на час його складання власниця вже реалізувала своє право на виділення земельного паю в натурі ділянка їй була виділена на місцевості, а вона на підтвердження права власності на землю отримала державний акт.

При цьому сама ОСОБА_2, на користь якої складено заповіт, позов визнала і не заперечувала проти переходу ділянки в порядку спадкування до позивача. Вчиняти дій по оформленню ділянки на своє імя вона не бажає, що підтвердила своєю заявою на імя суду.

Тому суд вважає, що ця ділянка не підлягає спадкуванню за заповітом, і в порядку спадкування повинна перейти до спадкоємців за законом, тобто до позивача, як спадкоємця першої черги за законом.

Враховуючи, що іншим способом, окрім судового порядку, він не може захистити своє спадкове майнове право, тому відповідно до ст. 16 ЦК України воно підлягає захисту шляхом визнання за ним права власності на нерухомість в порядку спадкування за законом.

Враховуючи викладене, керуючись ст. ст. 10, 11, 130, 209, 212-215 ЦПК України, -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 задовольнити.

Встановити факт родинних відносин, за яким ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, є сином ОСОБА_3, померлої 24 березня 2013 року.

Визнати за ОСОБА_1 право власності в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_3, померлої 24 березня 2013 року, на спадкове майно:

- земельну ділянку, виділену для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, загальною площею 6,05 га, розташовану в межах Первомайської селищної ради Жовтневого району Миколаївської області, яку вона отримала в порядку спадкування після смерті сина ОСОБА_4 відповідно до державного акту серії І-МК № 032158, виданого Жовтневою районною державною адміністрацією Миколаївської області 20 грудня 2002 року, зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 98;

- земельну ділянку, виділену для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, загальною площею 6,07 га, розташовану в межах Первомайської селищної ради Жовтневого району Миколаївської області, яка належала їй відповідно до державного акту серії I-МК № 032159, виданого Жовтневою районною державною адміністрацією Миколаївської області 20 грудня 2002 року, зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 99.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Миколаївської області через Жовтневий районний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом 10 днів з дня проголошення рішення.

Суддя Р.В. Козаченко