Придніпровський районний суд м.Черкаси
Справа № 711/6470/15-ц
Р І Ш Е Н Н Я

4 листопада 2015 року Придніпровський районний суд м. Черкаси в складі:

головуючого- судді Кондрацька Н.М.

при секретарі Мелещенко О.В.

за участю адвоката ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_2 до Придніпровського відділу державної виконавчої служби Черкаського міського управляння юстиції, Державного підприємства «Інформаційний центр» Міністерства юстиції України, ОСОБА_3 про визнання недійсними торгів, протокола проведення електронних торгів, визнання та скасування свідоцтва про право власності, державної реєстрації права власності, звільнення майна з під арешту, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з позовом до Придніпровського відділу державної виконавчої служби Черкаського міського управляння юстиції, Державного підприємства «Інформаційний центр» Міністерства юстиції України, ОСОБА_3 про визнання недійсними торгів, протоколу проведення електронних торгів, визнання та скасування свідоцтва про право власності, державної реєстрації права власності, звільнення майна з під арешту. В своєму позові вказував, що 20 липня 2015 року в поштовій скринці знайшов конверт в якому був супровідний лист та ОСОБА_4 ДВ-310 державного виконавця про проведенні електронні торги. Згідно даного акту, складеного 9 червня 2015 року дізнався про те, що 1/3 частина квартири АДРЕСА_1, яка належить на праві власності позивачу на підставі свідоцтва про право на житло, виданого Придніпровським райвиконкомом м. Черкаси 04.04.2000 року, 29 травня 2015 року була реалізована ДП «Інформаційний центр» Міністерства юстиції України. Згідно протоколу проведених електронних торгів № 84826 від 29.05.2015 року переможець торгів є ОСОБА_3, що проживає ІНФОРМАЦІЯ_1. Стартова ціна складає 12962 грн. Ціна продажу придбаного майна становить 11313, 90 грн., гарантований внесок 648,10 грн. Сума перерахованих коштів становить 12313, 90 грн. Вважає дії державного виконавця незаконними, виходячи з наступного. 26 липня 2013 року Придніпровським районним судом м. Черкаси було винесено вирок у справі №711/3841/13, згідно якого ОСОБА_2 було визнано у вчиненні злочину, передбаченого ч. З ст. 307 КК України та призначено покарання з застосуванням ст. 69 КК України в виді п'яти років 12 днів позбавлення волі з конфіскацією всього майна, яке є його особистою власністю. На підставі ч. 1 ст. 71 КК їй за сукупністю вироків до призначеного покарання приєднати частково не відбуте покарання за вироком Придніпровського районного суду м.Черкаси від 29 січня 2007 року остаточно призначити до відбуття п'ять років 3 місяця 29 днів позбавлення волі з конфіскацією всього майна, яке є його особистою власністю. На підставі даного вироку Придніпровським районним судом 13.08.2013 року було видано виконавчий лист про конфіскацію майна. Статтею 64 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено: ОСОБА_5, що підлягає конфіскації, вилучається; Реалізація конфіскованого майна здійснюється в порядку, встановленому цим Кодексом; Порядок подальшого розпорядження конфіскованим майном, не реалізованим у порядку, визначеному статтею 62 цього Закону, та майном, яке не підлягає реалізації, встановлюється Кабінетом Міністрів України. У відповідності до п. 5.6.1. Інструкції про проведення виконавчих дій, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 15.12.1999р. за №74/5, арешт майна полягає у проведенні його опису, оголошенні заборони розпоряджатися ним, а в разі потреби - в обмеженні права користування майном або вилученні в боржника та передачі на зберігання іншим особам. Згідно п. 5.6.2. Інструкції арешт застосовується для виконання рішення про конфіскацію майна боржника. У відповідності до абз. 2 п. 7.6.6. Інструкції, не підлягає конфіскації і не іючається до акта опису й арешту майно, на яке за законом не може бути фнено стягнення. Згідно Додатку Закону України «Про виконавче провадження», який встановлює перелік видів майна громадян, на яке не може бути звернено стягнення за виконавчими документами, на майно та предмети, що належать боржникові на праві власності або є його часткою у спільній власності, необхідні для боржника, членів його сім'ї та осіб, перебувають на його утриманні. У відповідності до вищезазначеної постанови державного виконавця було накладено арешт та оголошено заборону на відчуження на 1/3 частку квартири № 23, що розташована за адресою м. Черкаси, вул. Ватутіна, 247. Зазначив, що квартира №23 по лиці Ватутіна, 247 в місті Черкаси на підставі Свідоцтва про право власності належала ОСОБА_6, ОСОБА_7 та ОСОБА_2, так як у відповідності до ч.1 ст. 355 ЦК України майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Це підтверджується свідоцтвом на право власності на житло, видане виконавчим комітетом Придніпровської районної ради м. Черкаси від 03.04.2000 року. У відповідності до технічного паспорта на вищезазначену квартиру, квартира складається з 2 кімнат. Порядок користування та поділ квартири не проводився між власниками. У виконавчому листі, що видав Придніпровський районний суд м.Черкаси 13.08.2013 року зазначено про конфіскацію всього майна, яке є власністю гр. ОСОБА_2. Тобто, судом було не визначено частку майна засудженого в спільній власності з іншими особами, яка підлягає конфіскації. Отже, 1/3 частина квартири, що належить ОСОБА_2 на праві приватної власності не може бути конфіскована та, в подальшому, реалізована так як вона є часткою у спільній власності та необхідна для боржника та членів його сім'ї. Просив визнати недійсними електронні торги з продажу 1/3 частина квартири № 23, що розташована за адресою м. Черкаси, вул. Ватутіна, 247, визнати недійсним протокол проведення електронних торгів № 84826 від 29.05.2015 року, визнати недійсним ОСОБА_4 ДВ-310 від 09 червня 2015 року державного виконавця Придніпровського відділу державної виконавчої служби Черкаського міського управління юстиції про проведені електронні торги, звільнити з під арешту та зняти заборону щодо здійснення відчуження 1/3 частина квартири № 23, що розташована за адресою м. Черкаси, вул. Ватутіна, 247, яка належить ОСОБА_2.

Представник позивача згідно доручення ОСОБА_8 в судовому засіданні позовні вимоги уточнив та надав відповідну заяву. Пояснив, що помилково зазначив відповідачем ОСОБА_9 філію ДП «Інформаційний центр» МЮУ зазначив, що в засіданні суду відповідач ОСОБА_3 надав документи щодо того, що 14.07.2015 року приватний нотаріус Черкаського міського нотаріального округу, ОСОБА_4, видала на ім'я ОСОБА_3 свідоцтво, за яким останньому, на підставі акту ДВ-310 про проведення електронних торгів, належить 1/3 частина квартира АДРЕСА_2. Зазначена 1/3 частина квартири раніше належала позивачу, ОСОБА_2. Виходячи з аналізу правової природи процедури реалізації майна на електронних торгах, яка полягає в продажу майна, тобто в забезпеченні переходу права власності на майно боржника, на яке звернено стягнення, до покупця - учасника електронних торгів, та ураховуючи особливості, передбачені законодавством щодо проведення електронних торгів, складання за результатами їх проведення акта про проведення електронних торгів є оформленням договірних відносин купівлі-продажу майна на публічних торгах, а відтак є правочином. Такий висновок узгоджується й з нормами ст. ст. 650, 655 та ч. 4 ст. 656 ЦК України, які відносять до договорів купівлі-продажу процедуру прилюдних торгів, результатом яких є видача нотаріусом свідоцтва про придбання майна з прилюдних торгів на підставі складеного та затвердженого в установленому порядку акта державного виконавця про проведені торги. Отже, ураховуючи те, що відчуження майна з електронних торгів відноситься до угод купівлі-продажу, така угода може визнаватись недійсною в судовому порядку з підстав недодержання в момент її вчинення вимог, які встановлені ч. 1-3 та 5, 6 ст. 203 ЦК України (ч. 1 ст. 215 цього Кодексу). У відповідності до ч.І ст. 203 ЦК України, зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Як зазначалося вище, 1/3 частина квартири, що належить позивачу на праві приватної власності не може бути конфіскована та, в подальшому, реалізована так як вона є часткою у спільній власності та необхідна для боржника та членів його сім'ї. Просив остаточно визнати недійсними електронні торги з продажу 1/3 частина квартири № 23, що розташована за адресою м. Черкаси, вул. Ватутіна, 247, визнати недійсним протокол проведення електронних торгів № 84826 від 29.05.2015 року, визнати недійсним ОСОБА_4 ДВ-310 від 09 червня 2015 року державного виконавця Придніпровського відділу державної виконавчої служби Черкаського міського управління юстиції про проведені електронні торги, визнати недійсним та скасувати свідоцтво про право власності на 1/3 частину квартири АДРЕСА_3 на ім'я ОСОБА_3, що видане 14 липня 2015 року приватним нотаріусом Черкаського міського нотаріального округу, ОСОБА_4, скасувати державну реєстрацію права власності на 1/3 частину квартири АДРЕСА_3 на ім'я ОСОБА_3, реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_1, паспорт громадянина України, серія та номер: СМ923588, виданий 07.04.2007 року Золотоніським МРВ УМВС України в Черкаській області, звільнити з під арешту та зняти заборону щодо здійснення відчуження 1/3 частина квартири № 23, що розташована за адресою м. Черкаси, вул. Ватутіна, 247, яка належить ОСОБА_2.

Додатково повідомив суд, про те, що частка у спірній квартирі ОСОБА_2 не виділена і вважає, що останній не є власником квартири та він участі в приватизації не приймав. Пояснити в чому полягають порушення з боку ДП «Інформаційний центр» МЮУ і які вимоги до цього відповідача не зміг, як і на питання щодо звільнення з під арешту та зняття заборони щодо відчуження 1/3 частини квартири АДРЕСА_4. Зазначив, що проведення електронних торгів не оскаржувалось.

В судовому засіданні представник ДП «Інформаційний центр» МЮУ згідно доручення ОСОБА_5 щодо задоволення позову заперечувала в повному обсязі та пояснила, що ДП «Інформаційний центр» уповноважений на здійснення заходів з створення та супроводження програмного забезпечення системи електронних торгів, технологічного забезпечення, збереження та захисту даних, що містяться у ній, організацією та проведення електронних торгів, виконання інших функцій передбачених Тимчасовим порядком реалізації арештованого майна шляхом проведення електронних торгів. Відповідач, як організатор електронних торгів не мав право на прийняття рішення про арешт майна, перевірку відомостей, що вносяться до системи електронних торгів, прийняття рішення про реалізацію майна шляхом проведення електронних торгів. Тоб-то відповідач діяв в межах законодавства України.

Представник Придніпровського відділу державної виконавчої служби Черкаського міського управління юстиції за довіреністю ОСОБА_10 заперечував щодо задоволення позовних вимог та пояснив, що на виконанні у Придніпровському відділі державної виконавчої служби Черкаського міського управління юстиції з 30.09.2013 року по 15.06.2015 року знаходилось виконавче провадження № 40007851 з примусового виконання виконавчого листа № 1/7111/99/13 від 13.08.2013, що видав Придніпровський районний суд, про конфіскацію на користь держави майна, що належить засудженому ОСОБА_2. Вказане виконавче провадження закінчене на підставі п. 8 ч. 1 ст. 49 Закону України «Про виконавче провадження». Звернув увагу на те, що в провадженні Соснівського районного суду м. Черкаси перебуває справа № 712/5963/15-ц за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_7, Департаменту економіки та розвитку ЧМР, третя особа: КП "ЧООБТІ" про визнання рішення частково недійсним в частині приватизації квартири та скасування свідоцтва право власності на житло. Це означає, що в межах справи № 711/6470/15-ц позивач ОСОБА_2 вважає, що квартира йому належить і його незаконно позбавили права власності, а паралельно з цим, в межах справи М 712/5963/15- ц той же ОСОБА_2 вказує, що квартиру він отримав незаконно і вона йому не повинна належати. Весь позов, з урахуванням уточнень до нього, обґрунтований Інструкцією про проведення виконавчих дій, що затверджена наказом Міністерства юстиції України № 74/5 від 15.12.99 року. В той же час, відповідно до наказу Міністерства юстиції України від 02.04.2012 № 512/5 «Про затвердження Інструкції з організації примусового виконання рішень», визнано такою, що втратила чинність «Інструкцію про проведення виконавчих дій», затверджену наказом Міністерства юстиції України від 15.12.99 № 74/5, зареєстровану в Міністерстві юстиції України 15.12.99 за № 865/4158. Тобто, весь позов побудовано на підставі застарілих норм права, які втратили чинність. В порушення п. 6 ч. 2 ст. 119 ЦПК України не зазначено доказів, що підтверджують кожну обставину, наявність підстав для звільнення від доказування. Крім того, в порушення ст. 60 Закону України «Про виконавче провадження» та ст. 114 ЦПК України в прохальній частині позову позивач просить звільнити з-під арешту майно, хоча в законодавстві дана вимога формулюється як «зняти арешт». Позивачем заявлені позовні вимоги до державного підприємства «Інформаційний центр» Міністерства юстиції України та покупця 1/3 частини квартири - ОСОБА_3. В той же час, знову не обґрунтовується в чому саме, дані відповідачі допустили порушення прав позивача та які саме норми законодавства вони порушили. Посилання позивача на перелік видів майна громадян, на яке не може бути звернено стягнення за виконавчими документами і те, що 1/3 частини квартири не могла бути продана, бо не виділені частки, а наявне спільне користування майном, спростовується тим, що сам же позивач надає свідоцтво про право власності на квартиру АДРЕСА_5, відповідно до якого, частки співвласників є виділеними та частка позивача становить 1/3. Державна виконавча служба при продажі 1/3 квартири АДРЕСА_5 використовувала офіційні відомості, що були надані БТІ. Так, згідно довідки БТІ, частка ОСОБА_11 становить 1/3 частину квартири. Сам же перелік видів майна громадян, на яке не може бути звернено стягнення за виконавчими документами не містить будь-яких заборон щодо реалізації нерухомого майна, просто позивачем надається в якості мотивування посилання лише на перший абзац даного переліку, без посилань на інші. В той же час, перший абзац є лише загальним твердженням, яке розкривається в семи подальших пунктах, де чітко визначений перелік майна, на яке не можна звертати стягнення. Зазначив, що відповідно до заяви позивача ОСОБА_2 від 18.03.2015 року, позивач не має претензій щодо реалізації 1/3 частини квартири. Згідно цієї ж заяви, він ознайомлений з актом опису та арешту майна та з висновком суб'єкта оціночної діяльності з приводу визначення вартості майна. Тобто, на момент оцінки майна та проведення його реалізації, позивач вважав дії державної виконавчої служби законними. Позиція змінилась вже після проведених електронних торгів, які відбулись в рамках закону на виконання вироку у кримінальній справі.

Представник відповідача ОСОБА_3 адвокат ОСОБА_1 заперечувала щодо задоволення позову та пояснила, що представник позивача не навів в позовній заяві жодної норми матеріального права на підставі якої суд повинен вирішувати даний спір.

Суд, вислухавши пояснення представника позивача, представників відповідачів, дослідивши матеріали справи, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини.

Згідно ст. 15 ЦПК України суди розглядають в порядку цивільного судочинства справи про захист порушених, невизнаних або оскаржуваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних сімейних, трудових відносин.

За правилами ч.1 ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до ст. 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів в їх сукупності.

Вироком Придніпровського районного суду м. Черкаси від 26.07.2013 визнано винним ОСОБА_2 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 307 КК України та призначено покарання з застосуванням ст. 69 КК України в виді п»яти років 12 днів позбавлення волі з конфіскацією всього майна, яке є його особистою власністю.

Згідно свідоцтва на право власності на житло від 03.04.2000 квартира за адресою АДРЕСА_6 належить на праві спільної сумісної власності ОСОБА_6 та членам сім»ї ОСОБА_7, ОСОБА_2 в рівних частках.

В довідках Комунального підприємства «ОСОБА_9 обласне бюро технічної інвентаризації» від 04.10.2004 (поданої разом з матеріалами справи самим позивачем) та від 17.06.2011 зазначено, що станом на ОСОБА_2 володіє 1/3 частки квартири 23 в м. Черкаси по вул. Ватутіна, 247, що спростовує посилання і свідчення представника позивача на те, що поділ квартири не проводився.

Відповідно до ч. 1 ст. 62 Закону України «Про виконавче провадження», реалізація арештованого майна, крім майна, вилученого з обігу згідно із законом, та майна, зазначеного в частині восьмій статті 57 цього Закону, здійснюється шляхом його продажу на прилюдних торгах, аукціонах або на комісійних умовах.

Порядок реалізації арештованого майна шляхом проведення електронних торгів регулюється Тимчасовим порядком реалізації арештованого майна шляхом проведення електронних торгів, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 16 квітня 2014 року N 656/5 (далі - Тимчасовий порядок).

Правила проведення електронних торгів визначені Тимчасовим порядком реалізації арештованого майна шляхом проведення електронних торгів, затвердженого наказом Міністерства юстиції України № 656/5 від 16 квітня 2014 року

Відповідно до ОСОБА_10 державного виконавця про проведені електронні торги від 09.06.2015 1/3 частина квартири, що розташована за адресою м. Черкаси по вул. Ватутіна, 247 реалізована 29.05.2015 Державним підприємством «Інформаційний центр» Міністерства юстиції України відповідно до ст. 62 Закону України «Про виконавче провадження» та Тимчасового порядку реалізації арештованого майна шляхом проведення електронних торгів, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 16.04.2014 через систему електронних торгів арештованим майном (СЕТАМ). Згідно протоколу проведення електронних торгів № 84826 від 29.05.2015 переможець торгів є ОСОБА_3, що проживає в ІНФОРМАЦІЯ_2. Початкова ціна складала 12962,00 грн., ціна продажу придбаного майна становить 12313, 90 грн. Сума коштів надійшла на депозитний рахунок Придніпровського відділу ДВС Черкаського міського управління юстиції 04.06.2015.

Окрім того, у своій заяві від 18.03.2013 на ім»я начальника Придніпровського відділу державної виконавчої служби Черкаського міського управління юстиції ОСОБА_2 зазначає, що з висновком та актом арешту майна ознайомлений та претензій щодо реалізації 1/3 частин двокімнатної квартири АДРЕСА_7 не має.

Однією з підстав обґрунтування своїх позовних вимог позивач вказує - Інструкцію про проведення виконавчих дій, затверджену наказом Міністерства юстиції України від 15.12.1999 № 74/5, однак, як на момент вчинення оскаржуваних дій, так і на момент розгляду даної цивільної справи вона втратила чинність ( Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 02 квітня 2012 року № 512/5).

У свідоцтві від 14.07.2015 приватним нотаріусом Черкаського міського нотаріального округу ОСОБА_12 посвідчено те, що відповідно до ст. 66 Закону України «Про виконавче провадження» та на підставі акту ДВ -31- про проведені електронні торги, затвердженого начальником Придніпровського відділу державної виконавчої служби Черкаського міського управління юстиції 9 червня 2015, ОСОБА_3 належить на праві власності майно, що складається з 1/3 частини квартири 23, що знаходиться в м. Черкаси по вул. Ватутіна у будинку 247.

Іншими підставою, на якій ґрунтується позов є посилання на те, що відчуження майна з прилюдних торгів відноситься до угоди купівлі-продажу, і така угода може визнаватись недійсною у судовому порядку з підстав недодержання в момент її вчинення вимог, які встановлені в ч. 1-3 та 5, 6 ст. 203 ЦК України.

Так, відповідно до ст. 215 ЦК України підставою для недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами 1-3, 5 та 6 статті 203 цього Кодексу.

Згідно з ч. 1 ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства.

Відповідно до ч. 2 ст. 203 ЦК України особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності.

Частина 3 статті 203 ЦК України передбачає, що волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі.

Відповідно до ч. 5 ст. 203 ЦК України правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Посилаючись саме на ч. 1 ст. 203 згаданого Кодексу представник позивача згідно доручення не навів суду жодного акту цивільного законодавства, якому даний правочин суперечить.

Приймаючи до уваги встановлені по справі обставини у суду відсутні правові підстави для задоволення позовних вимог.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст.ст. 10, 11, 27, 60, 209, 212-215, 218, 220 ЦПК, ст.ст. 203, 215 ЦК України, п. 2 Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 02 квітня 2012 року № 512/5,

В И Р І Ш И В:

У позові ОСОБА_2 до Придніпровського відділу державної виконавчої служби Черкаського міського управляння юстиції, Державного підприємства «Інформаційний центр» Міністерства юстиції України, ОСОБА_3 про визнання недійсними торгів, протокола проведення електронних торгів, визнання та скасування свідоцтва про право власності, державної реєстрації права власності, звільнення майна з під арешту - відмовити.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Черкаської області через Придніпровський районний суд м. Черкаси протягом 10 днів з дня його оголошення.

Головуючий: ОСОБА_13