Справа № 149/442/15-ц
Провадження №2/149/218/15
Номер рядка звіту 38
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

12.03.2015 року м.Хмільник Хмільницький міськрайонний суд Вінницької області в складі:

головуючого судді Олійника І.В.

за участі секретаря Янюк А.Й.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Хмільнику цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Пустовійтівської сільської ради про визнання права власності на спадкове майно,-

ВСТАНОВИВ:

19.02.2015 року ОСОБА_1 звернувся до Хмільницького міськрайонного суду Вінницької області з цивільним позовом до Пустовійтівської сільської ради про визнання права власності на спадкове майно.

Позов мотивовано тим, що ІНФОРМАЦІЯ_2 померла тітка позивача ОСОБА_2. Згідно заповіту від 25.11.2005 року посвідченого секретарем Пустовійтівської сільської ради ОСОБА_2 заповіла все належне їй майно позивачу - ОСОБА_1 Після відкриття спадщини, позивач вчасно звернувся до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, проте, нотаріус відмовив у видачі свідоцтва про право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що розташований по АДРЕСА_1 у зв'язку з відсутністю правовстановлюючих документів на даний будинок. Проте, довідкою Пустовійтівської сільської ради підтверджено, що вказаний будинок належав ОСОБА_2 За таких підстав позивач просить визнати за ним, в порядку спадкування за заповітом, право власності на спадкове майно що залишилося після смерті ОСОБА_2, а саме житловий будинок господарськими будівлями та спорудами, що розташований по АДРЕСА_1.

У судове засідання позивач не з'явився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності, в якій зазначив, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить їх задовольнити.

Представник відповідача - Пустовійтівської сільської ради у судове засідання не з'явився, відповідно до заяви від 27.02.2015 року представник відповідача позовні вимоги визнав повністю, просив розглянути справу за його відсутності.

Враховуючи подані сторонами заяви, у відповідності до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, фіксування судового засідання технічними засобами не здійснювалось.

Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Свідоцтвом про смерть НОМЕР_1 (а.с.7) підтверджено, що ОСОБА_2 померла ІНФОРМАЦІЯ_2.

Відповідно до заповіту від 25 листопада 2005 року посвідченого секретарем Пустовійтівської сільської ради Хмільницького району, Вінницької області, зареєстрованого в реєстрі № 67 ОСОБА_2 заповіла все належне їй майно - ОСОБА_1. Згідно запису секретаря сільської ради даний заповіт не змінений та не відмінений (а.с. 34).

Після смерті ОСОБА_2 залишилось спадкове майно, серед якого:

- житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що розташований по АДРЕСА_1 загальною площею 52,3 кв. м., житловою площею 21,3 кв. м., допоміжною площею 31,0 кв.м., площею літніх приміщень 6,7 кв. м. зазначений під літерою "А".

Вказане підтверджується технічним паспортом на садибний (індивідуальний) житловий будинок, виданий АПНВП "ВІЗИТ" від 01.12.2014 року (а.с.9-12). При цьому суд враховує, що у технічному паспорті відсутні відмітки що про те, що дане нерухоме майно є самочинно побудованим, наявний запис про відсутність правовстановлюючих документів. Як видно з технічного паспорта житловий будинок був збудований 1950 року, а господарські споруди 1970 р.

Довідкою Пустовійтівської сільської ради №24 від 16.02.2015 року (а.с.33), а також витягом з погосподарської книги №6 (а.с.35-38) підтверджено, що ОСОБА_2, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 належить житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що розташований по АДРЕСА_1.

Відповідно до ч. 4 ст. 3 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" від 1 липня 2004 року N 1952-ІV, права на нерухоме майно, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов: якщо реєстрація прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав діяло законодавство, що не передбачало обов'язкової реєстрації таких прав.

На час виникнення спірних правовідносин діяла Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затверджена Міністерством комунального господарства Української РСР від 31 січня 1966 року, згідно із ст. 1, ст. 6 якої встановлено, що реєстрацію будинків з обслуговуючими їх будівлями і спорудами та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР проводять бюро технічної інвентаризації виконкомів місцевих Рад депутатів трудящих. Не підлягають реєстрації будинки і домоволодіння, що розташовані в сільських населених пунктах, які адміністративно підпорядковані містам або селищам міського типу, але до них не приєднані.

Відповідно до пп. 6-7 Вказівок по веденню погосподарського обліку в сільських радах народних депутатів, затверджених ЦСУ СРСР 12.05.1985 року № 5-24/26, дані погосподарських книг були звітом про житлові будинки, що знаходяться на праві власності громадян.

Отже, судом встановлено, а також доведено належними та допустимими доказами факт належності вищевказаного будинку з господарськими будівлями та спорудами ОСОБА_2 Здобуті докази свідчать про те, що за життя вона володіла, користувалась та розпоряджалась вищевказаним будинковолодінням, яке перебувало у її власності, відповідно до вимог діючого на той момент законодавства.

Згідно ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Згідно ч. 1 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Відповідно до ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах не заборонених законом.

Як встановлено судом, позивач звертався до приватного нотаріуса Хмільницького районного нотаріального округу ОСОБА_3 з заявою про прийняття спадщини після смерті ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_2. За заявою ОСОБА_1 01.10.2014 року було заведено спадкову справу 35/2015 за номером у спадковому реєстрі 56597272. Разом з тим, нотаріус відмовив у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що розташований по АДРЕСА_1, оскільки відсутні правовстановлюючі документи на вказаний житловий будинок (а.с. 13). Вказане також підтверджується інформаційною довідкою зі спадкового реєстру №38513534 (а.с.30-31).

Листом завідуючої Хмільницької районної державної нотаріальної контори Горщинської Ю.П. №169/01-16 від 11.03.2015 року (а.с.15) повідомлено, що після смерті ОСОБА_2 спадкова справа заведена приватним нотаріусом Хмільницького районного нотаріального округу Вінницької області ОСОБА_3

За таких обставин суд вважає можливим задовольнити позовні вимоги, оскільки матеріалами справи, доведено, що ОСОБА_1 є спадкоємцем за заповітом, який прийняв спадщину після смерті ОСОБА_2, відповідач визнав позов, задоволення позову не суперечить вимогам та законним інтересам сторін та відповідає чинному законодавству України, а тому перешкод в прийнятті позивачем спадщини суд не вбачає.

Судові витрати залишити за сторонами.

Керуючись ст.ст. 1218, 1220, 1222-1223, 1268, 1270 ЦК України, ст. ст. 5, 8, 10, 11, 57, 60, 174, 209, 212- 215, 223, 294 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 в порядку спадкування за заповітом право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що розташований по АДРЕСА_1, що належав ОСОБА_2, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2.

Судові витрати залишити за сторонами.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку на апеляційне оскарження.

Рішення може бути оскаржено до Апеляційного суду Вінницької області через Хмільницький міськрайонний суд протягом десяти днів з дня його оголошення, а особами які не приймали участь у судовому засіданні протягом цього ж строку з дня отримання копії рішення.

Суддя Олійник І. В.