Номер провадження: 22-ц/785/4221/15
Головуючий у першій інстанції
Доповідач Вадовська Л. М.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02.07.2015 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області в складі:

головуючого - Вадовської Л.М.,

суддів - Ващенко Л.Г.,

ОСОБА_2,

при секретарі - Павлючук Ю.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Котовського міськрайонного суду Одеської області від 18 лютого 2015 року, -

в с т а н о в и л а :

Позивач ОСОБА_3, звернувшись 24 грудня 2014 року до суду з вищеназваним позовом, вказала, що 15 травня 1998 року померла баба ОСОБА_5, після її смерті відкрилась спадщина на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами по вул. Пушкіна,16 в с. Липецьке Котовського району Одеської області. Спадкоємцем першої черги спадкоємців за законом є син померлої ОСОБА_4, який відмовся від прийняття спадщини на її користь. Посилаючись на прийняття спадщини, перешкоди для нотаріального оформлення спадщини, позивач ОСОБА_3 просила визнати за нею в порядку спадкування за законом після смерті баби ОСОБА_5 право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, розташований по вул. Пушкіна,16 в с.Липецьке Котовського району Одеської області (а.с.2).

Відповідач ОСОБА_4 позов визнав.

Рішенням Котовського міськрайонного суду Одеської області від 18 лютого 2015 року в позові відмовлено за недоведеністю наявності спадкового майна (а.с.26).

В апеляційній скарзі ОСОБА_3 просить рішення суду скасувати, ухвалити нове рішення про задоволення позову.

Неправильність рішення суду апелянт мотивувала неправильним застосуванням норм матеріального права, порушенням норм процесуального права.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції, заслухавши пояснення, дослідивши докази, колегія суддів дійшла висновку про часткове задоволення апеляційної скарги з наступних підстав.

Ухвалюючи рішення, суд першої інстанції виходив з норм Книги шостої Цивільного кодексу України 2003 року, що не регулює спірні правовідносини, які виникли 15 травня 1998 року. Крім того, суд відмовив в позові з підстав не надання доказів відмови нотаріуса у

видачі свідоцтва про право на спадщину та з недоведеності належності спірного нерухомого майна на праві власності ОСОБА_5 на день смерті.

Висновки суду не в повній мірі відповідають обставинам справи, вказують на неправильне застосування норм матеріального права, що згідно п.п.3,4 ч.1 ст.309 ЦК України є підставою для скасування рішення суду та ухвалення нового рішення по суті позовних вимог.

Колегія суддів вважає встановленими такі факти та відповідні ним правовідносини.

ОСОБА_5 проживала та була зареєстрована в ІНФОРМАЦІЯ_1. По погосподарській книзі Липецької сільської ради Котовського району Одеської області за нею обліковувався житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, розташований в с. Липецьке на земельній ділянці площею 0,26 га (а.с.31).

Згідно технічного паспорту, виготовленого 2 червня 2014 року ПП «Бюро технічної інвентаризації обєктів нерухомого майна», житловий будинок 1965 року побудови, літня кухня 1945 року побудови, погріб 1967 року побудови, сараї 1981-1989 років побудови (а.с.6-10).

За життя ОСОБА_5 склала заповіт, яким все своє майно заповіла сину ОСОБА_4. Заповіт посвідчено секретарем Липецької сільської ради 20 лютого 1998 року за реєстровим номером 11 (а.с.51,59,59,66).

ОСОБА_5 померла 15 травня 1998 року у віці 74 років (а.с.4,56).

ОСОБА_4 син померлої ОСОБА_5.

ОСОБА_3 дочка ОСОБА_4 та, відповідно, онука померлої ОСОБА_5 (а.с.61).

Спадкову справу №234/2009 до майна померлої ОСОБА_5 заведено Котовською районною державною нотаріальною контрою 8 травня 2009 року за заявою онуки ОСОБА_3, яка надала рішення Котовського міськрайонного суду Одеської області від 10 квітня 2009 року №2-О-76/2009 про встановлення факту прийняття спадщини (законність рішення в апеляційному порядку не перевірялась) (а.с.5, 19, 49-50, 52-67).

Згідно витягу від 8 травня 2009 року зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) заповіт ОСОБА_5, посвідчений 20 лютого 1998 року за реєстровим №11, є чинним (а.с.59).

ОСОБА_5 померла у 1998 році, в наслідок смерті відкрилась спадщина, часом відкриття спадщини є день смерті, відтак, правовідносини спадкування регулюються розділом УП «Спадкове право» Цивільного кодексу України 1963 року (зі змінами та доповненнями), чинного на час відкриття спадщини.

За чинним на час відкриття спадщини законодавством спадкування здійснювалось за законом та за заповітом, спадкування за законом мало місце тоді, коли воно не було змінено заповітом (ч.ч.1,2 ст.524 ЦК України 1963 року). При спадкуванні за законом до першої черги спадкоємців за законом належали в рівних частках діти спадкодавця, той з подружжя, який його пережив, батьки. Внуки спадкодавця вважались спадкоємцями за законом, якщо на час відкриття спадщини не було в живих того з батьків, який був би спадкоємцем (ст.529 ЦК України 1963 року). Спадкоємець за законом чи за заповітом був вправі відмовитися від спадщини протягом шести місяців з дня відкриття спадщини на користь інших спадкоємців, призваних до спадкування за законом чи за заповітом, а також на користь держави. Вважався таким, що відмовився від спадщини також той спадкоємець, який не вчинив жодних дій, які б свідчили про прийняття спадщини (ст.533 ЦК України 1963 року).

З огляду на викладене, спадкоємцем майна померлої ОСОБА_5 за заповітом є її син ОСОБА_4, який на час відкриття спадщини був живий. Він же ОСОБА_4 є спадкоємцем першої черги спадкоємців за законом. Онука померлої ОСОБА_5 ОСОБА_3 на час відкриття спадщини не входила до кола спадкоємців, оскільки відсутній заповіт на її користь, крім того, був живий її батько ОСОБА_4 як спадкоємець і за заповітом, і за законом першої черги спадкування.

Таким чином, право на спадщину після смерті ОСОБА_5 має ОСОБА_4 Що ж до ОСОБА_3 то до неї в силу положень статті 551 ЦК України 1963 року перейшло б право на прийняття спадщини після смерті ОСОБА_5 лише в разі смерті її батька ОСОБА_4 протягом шести місяців з дня відкриття спадщини після смерті ОСОБА_3, проте дані обставини як такі відсутні, оскільки ОСОБА_4 на час звернення до суду живий.

Доводи ОСОБА_3 про те, що ОСОБА_4 відмовився від спадщини на її користь, не підлягають прийняттю, оскільки закон передбачав і передбачає нотаріальне посвідчення відмови від спадщини, крім того, ОСОБА_4 у будь-якому разі не міг би відмовитися від спадщини на користь ОСОБА_3, так як вона не входила в коло спадкоємців померлої ОСОБА_5

Оскільки ОСОБА_3 до майна померлої ОСОБА_5 не є спадкоємцем ні за заповітом, ні за законом, то, відповідно, в неї відсутнє цивільне право, про визнання якого заявлено до суду вимоги. Правові підстави для задоволення позову відсутні.

Суд першої інстанції відмовив ОСОБА_3 за недоведеністю вимог, проте в позові належить відмовити за безпідставністю вимог, так як ОСОБА_3 є позивачем, права якого не порушені. Суттєво інша підстава відмови в позові є підставою для скасування рішення суду про відмову в позові за недоведеністю та ухвалення нового рішення про відмову в позові за безпідставністю вимог.

Керуючись ст.303, п.2 ч.1 ст.307, п.п.3,4 ч.1 ст.309, ст.313, ч.2 ст.314, ст.ст.316, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів -

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити частково.

Рішення Котовського міськрайонного суду Одеської області від 18 лютого 2015 року скасувати.

В задоволенні позову ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування відмовити за безпідставністю вимог.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення.

Рішення може бути оскаржено до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуючий Л.М.Вадовська

Судді Л.Г.Ващенко

ОСОБА_2