Справа № 522/1317/15-ц
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
16 червня 2015 року м. Одеса
Приморський районний суд м. Одеси в складі:
головуючого одноособово судді Донцова Д.Ю.,
при секретарі судового засідання Громова А.О.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовною заявою Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки,
Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить суд в рахунок часткового погашення заборгованості за Договором кредиту № 2008/25-100-45 від 12.03.2008 р., в розмірі 252359,83 дол. США та Договору кредиту №08-670/13-302 від 11.03.2008 р. в розмірі 816634,30 дол. США: звернути стягнення на предмет іпотеки - чотирьохкімнатну квартиру, загальною площею 175,6 кв.м., житловою площею 90,5 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 та належить ОСОБА_1, шляхом визнання права власності на предмет іпотеки за ПАТ «Укрсоцбанк», ціну встановити на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, на підставі оцінки, проведеної суб'єктом оціночної діяльності/незалежним експертом на дату реєстрації права власності за ПАТ «Укрсоцбанк»; звернути стягнення на предмет іпотеки - стояночне місце №41, загальною площею 15,7 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 та належить ОСОБА_1, шляхом визнання права власності на предмет іпотеки за ПАТ «Укрсоцбанк», ціну встановити на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, на підставі оцінки, проведеної суб'єктом оціночної діяльності/незалежним експертом на дату реєстрації права власності за ПАТ «Укрсоцбанк»; звернути стягнення на предмет іпотеки - стояночне місце №42, загальною площею 15,7 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 та належить ОСОБА_1, шляхом визнання права власності на предмет іпотеки за ПАТ «Укрсоцбанк», ціну встановити на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, на підставі оцінки, проведеної суб'єктом оціночної діяльності/незалежним експертом на дату реєстрації права власності за ПАТ «Укрсоцбанк»; виселити без надання іншого жилого приміщення усіх фізичних та юридичних осіб, що зареєстровані та/або проживають у чотирьохкімнатній квартирі, загальною площею 175,6 кв.м., житловою площею 90,5 кв.м., що знаходиться за адресою: м. Одеса, пров. Цегляний, буд. 3/1, кв.; стягнути з відповідача на користь позивача судовий збір в розмірі 3654,00 грн.
Представник позивача у судове засідання не з'явився, про дату, час та місце проведення судового засідання був повідомлений належним чином, надав до суду заяву в якій просить справу розглядати за його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, не заперечує проти постановлення заочного рішення.
Відповідач у судове засідання не зявилася, про час та місце проведення судового засідання повідомлялася належним чином, причини своєї неявки суду не повідомила, заяв про розгляд справи у відсутності відповідача до суду не надходило.
Суд, у зв'язку з неявкою відповідача та за згодою представника позивача, ухвалив слухати справу у відсутності відповідача у порядку ст.ст. 224-225 ЦПК України при заочному розгляді справи на підставі наявних у справі доказів.
Суд, ознайомившись з матеріалами справи, дослідивши надані докази, вважає прийшов до наступного..
Правовідносини між сторонами по справі є цивільно-правовими та урегульовані положеннями ЦК України.
По справі встановлені наступні фактичні обставини.
11.03.2008 р. між Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк», який загальними зборами акціонерів від 14.06.2010 р. перейменований на публічне акціонерне товариство «Укрсоцбанк» (далі Банк), та ОСОБА_2, було укладено Договір кредиту № 08-670/13/13-302, відповідно до умов якого Банк зобовязувався надати ОСОБА_2 у тимчасове користування на умовах забезпечення, повернення, строковості, платності та цільового характеру використання грошові кошти в сумі 396000,00 доларів США, з графіком повернення кредиту, передбаченим п. 1.1. Договору кредиту та кінцевим терміном повернення всієї заборгованостиі за Договором кредиту до 10.03.2023 р. зі сплатою 13,5 процентів річних.
В якості забезпечення виконання ОСОБА_2 зобовязань за вищезазначеним Договором кредиту, між Банком та ОСОБА_1 12.03.2008 р. було укладено Іпотечний договір, посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу ОСОБА_3 за реєстр №1223, згідно якого в іпотеку Банку було передано нерухоме майно: чотирьохкімнатну квартиру, загальною площею 175,6 кв.м., житловою площею 90,5 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1.
12.03.2008 р. між Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк» та ОСОБА_1, було укладено Договір кредиту №2008/25-100-45, відповідно до якого Банк зобовязався надати ОСОБА_1 у тимчасове користування на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності та цільового характеру використання грошові кошти в сумі 120000,00 доларів США, з графіком повернення кредиту, передбаченим п. 1.1.1. даного Договору та кінцевим терміном повернення всієї заборгованості за Договором до 10.03.2018 р. зі сплатою 13,5 процентів річних.
В якості забезпечення виконання зобовязань за Договором кредиту №2008/25-100-45, між Банком та ОСОБА_1 12.03.2008 р. було укладено Іпотечний договір посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу ОСОБА_3 за реєстр. №1224, згідно якого в іпотеку Банку було передано нерухоме майно: чотирьохкімнатну квартиру, загальною площею 175,6 кв.м., житловою площею 90,5 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1.
Також, 12.03.2008 р. в якості забезпечення виконання зобовязань за Договором кредиту №2008/25-100-45, між Банком та ОСОБА_1 було укладено Іпотечний договір, посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу ОСОБА_3 за реєстр. №1224, згідно якого в іпотеку Банку було передано нерухоме майно: стояночне місце №42 загальною площею 15,7 кв.м., яке розташоване за адресою: м. Одеса, пров. Цегляний, 3/1, та стояночне місце №41, загальною площею 15,7 кв.м., яке розташоване за адресою: м. Одеса, пров. Цегляний, 3/1.
Банк зобовязання, визначені п. 3.1.1. Договору кредиту № 08-670/13/13-302 від 12.03.2008 р. та №2008/25-100-45 від 12.03.2008 р. виконав належним чином в повному обсязі: ОСОБА_1 та ОСОБА_2 були відкриті позичкові рахунки в Одеській обласній філії ООФ АКБ «Укрсоцбанк» та надано суму кредиту готівкою.
Пункти 3.3.6.-3.3.9. вищезазначених Договорів кредиту встановлюють, що Позичальник зобовязаний сплачувати проценти за використання кредиту в порядку, визначеному п. 1.1. Кредитного договору та комісії в розмірах та в порядку, визначеному п.п. 2.4.-2.5. Договору кредиту, здійснювати погашення Кредиту відповідно до графіку змін максимального ліміту заборгованості, визначеного в п.1.1. Договору кредиту, у сумі різниць між максимальним лімітом заборгованості, що діятиме в наступному періоді, в строк не пізніше останнього робочого дня попереднього періоду, а також в кінцевий термін повернення заборгованості за Кредитом, що визначений в п. 1.1.1. Договору кредиту.
Згідно п. 3.3.14. Договорів кредиту позичальник зобовязаний достроково повернути наявну заборгованість за Кредитом та сплатити нараховані проценти, комісії, можливі штрафні санкції у випадку, визначених Договором кредиту.
Як зазначає позивач в своєму позові, умови договору не виконуються.
Пунктом 4.5. вищезазначених Договорів кредиту встановлено, що у разі невиконання Позичальником обов'язків, визначених договором, протягом більше ніж 90 календарних днів, строк користування кредитом вважається таким, що сплив, та Позичальник зобов'язаний протягом одного робочого дня погасити кредит в повному обсязі, сплатити проценти за фактичний час використання кредиту та нарахувати штрафні санкції.
Згідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України, в разі прострочення повернення чергової частини позики, позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, яка залишилася та сплати процентів, належних йому.
Відповідно до ст. 536 ЦК України, за користування чужими грошовими коштами боржник зобов'язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами.
На підставі ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові в разі порушення боржником зобов'язання.
Відповідно до вимог ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання.
У разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом (ст. 611 ЦК України).
Відповідно до ст. 554 ЦК України при порушенні боржником зобов'язання забезпеченого порукою, боржник та поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники; поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, відсотків, неустойки, відшкодування збитків.
Пунктом 4.2. Договору кредиту № 08-670/13/13-302 від 12.03.2008 р. та №2008/25-100-45 від 12.03.2008 р. встановлено, що у разі прострочення Позичальником строків сплати процентів, визначених п.2.4 кредитного договору, а також прострочення строків повернення кредиту відповідач сплачує позивачу пеню в розмірі подвійної ставки НБУ, від несвоєчасної суми за кожен день прострочення, що діє у цей період.
Згідно п.4.3, у разі порушення Позичальником вимог договору, він зобов'язаний сплатити Банку штраф у розмірі 3 % від суми кредиту, визначеного п.1.1 Договору, за кожний випадок.
Неналежне виконання ОСОБА_2, взятих на себе зобовязань за Договором кредиту №08-670/13-302 від 11.03.2008 р. призвело до виникнення простроченої заборгованості, яка згідно розрахунків Банку станом на 23.01.2015 р. складає 816634,30 дол. США, що по курсу НБУ на дату розрахунку становить 12876397,33 грн., з якої:
· сума заборгованості за кредитом 378400,00 дол. США, що по курсу НБУ на дату розрахунку становить 5966475,73 грн.;
· сума заборгованості за відсотками 322436,65 дол. США, що по курсу НБУ на дату розрахунку становить 5084065,64 грн.;
Неналежне виконання ОСОБА_1, взятих на себе зобовязань за Договором кредиту №2008/25-100-45 від 12.03.2008 р. призвело до виникнення простроченої заборгованості, яка згідно розрахунків Банку станом на 22.01.2015 р. складає 252359,83 дол. США, що по курсу НБУ на дату розрахунку становить 3979119,48 грн., з якої:
· сума заборгованості за кредитом 111999,91 дол. США, що по курсу НБУ на дату розрахунку становить 1765974,48 грн.;
· сума заборгованості за відсотками 105934,15 дол. США, що по курсу НБУ на дату розрахунку становить 1670331,80 грн.;
· сума заборгованості по комісіям 252359,83 дол. США, що по курсу НБУ на дату розрахунку становить 3979119,48 грн.
Згідно ч. 1 ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання.
Частиною 1 ст. 33 Закону України «Про іпотеку» визначено, що у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки.
Відповідно до ч. 3 ст. 33 Закону України «Про іпотеку» звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя.
Статтею 37 Закону України «Про іпотеку» передбачено, що іпотекодержатель може задовольнити забезпечену іпотекою вимогу шляхом набуття права власності на предмет іпотеки.
Як зазначено в п. 39 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ « Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» № 5 від 30.03.2012 року з урахуванням положень частини третьої ст. 33, ст. 36, частини першої ст. 37 Закону України «Про іпотеку» іпотеко ержатель може задовольнити забезпечену іпотекою вимогу шляхом набуття права власності на предмет іпотеки. Правовою підставою для реалізації права власності іпотекодержателя на нерухоме майно, яке є предметом іпотеки є договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками та передбачає передачу іпотеко держателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов'язання.
У зв'язку із наведеним суди мають виходити з того, що з урахуванням цих норм права не виключається можливість звернення стягнення на предмет іпотеки в такий спосіб і набуття іпотекодержателем права власності на нього за рішенням суду, оскільки цими нормами передбачено задоволення вимог іпотекодержателя шляхом набуття права власності на предмет іпотеки, яке ототожнюється зі способом звернення стягнення, якщо його передбачено договором. Тому в разі встановлення такого способу звернення стягнення, якщо його передбачено договором. Тому в разі встановлення такого способу звернення стягнення на предмет іпотеки в договорі іпотеко держатель на підставі частини 2 ст. 16 ЦК України має право вимагати його застосування судом.
Оцінивши всі докази у їх сукупності, з урахуванням правових обґрунтувань та позицій сторін, з урахуванням наведених висновків щодо неналежного виконання відповідачами зобов'язань за кредитними договорами зі своєчасного повернення кредиту, сплати відсотків, керуючись наведеними вище умовами кредитного договору, іпотечного договору позовні вимоги в частині звернення стягнення на предмет іпотеки є обґрунтованими та підлягають задоволенню.
Позивач також просить суд виселити без надання іншого жилого приміщення усіх фізичних та юридичних осіб, що зареєстровані та/або проживають у чотирьохкімнатній квартирі, загальною площею 175,6 кв.м., житловою площею 90,5 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1.
Згідно з ч. 2 ст. 39 Закону України «Про іпотеку» одночасно з рішенням про звернення стягнення на предмет іпотеки суд за заявою іпотекодержателя вправі винести рішення про виселення мешканців, якщо предметом іпотеки є житловий будинок або житлове приміщення.
Відповідно до ч. 2 ст. 40 Закону № 898-ІV у редакції від 22 вересня 2011 р. після прийняття рішення про звернення стягнення на передані в іпотеку житловий будинок чи житлове приміщення шляхом позасудового врегулювання на підставі договору всі мешканці зобовязані на письмову вимогу іпотекодержателя або нового власника добровільно звільнити житловий будинок чи житлове приміщення протягом одного місяця з дня отримання цієї вимоги. Якщо мешканці не звільняють житловий будинок або житлове приміщення у встановлений або інший погоджений сторонами строк добровільно, їх примусове виселення здійснюється на підставі рішення суду. Аналогічне положення містить змінена згідно із Законом № 3795-VI ч. 3 ст. 109 Житлового кодексу Української РСР.
Зі змісту зазначених норм убачається, що вимога письмового попередження про добровільне звільнення житлового приміщення стосується лише такого способу звернення стягнення на предмет іпотеки, як позасудове врегулювання на підставі договору, і не застосовується в порядку звернення стягнення за рішенням суду. Задоволення позову про виселення мешканців із переданого в іпотеку житлового приміщення не залежить від дотримання іпотекодержателем ч. 2 ст. 40 Закону № 898-ІV. З урахуванням ч. 2 ст. 39 цього Закону відповідне рішення може бути прийняте судом (за заявою іпотекодержателя) одночасно з прийняттям рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки.
Зазначена правова викладена в Аналізі судової практики застосування судами законодавства, яке регулює іпотеку як заставу нерухомого майна, який було проведено Верховним Судом України.
Відповідно до ч. 3 ст. 10 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Між іншим, через невиконання відповідачкою своїх зобов'язань перед Банком, останній був вимушений звернутись до суду з даним позовом та сплатити судовий збір у розмірі 3 654,00 грн., що підтверджується квитанції, наявною в матеріалах справи, яка підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.
Відповідно до ст. 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.
Відповідно до ч. 3 ст. 213 ЦПК України, обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
З наведеного вище, суд вважає позов законним, обгрунтованим та таким, що підлягає задоволенню у повному обсязі.
Висновки суду відповідають вимогам норм права, на які посилається суд під час розгляду справи і фактичним обставинам по справі, а також підтверджується зібраними по справі доказами.
У рішенні суду повно відображені обставини, які мають значення для даної справи, висновки суду про встановлені обставини і правові наслідки, які є вичерпними, відповідають дійсності і підтверджуються достовірними доказами, дослідженими в судовому засіданні.
Розглянувши справу повно, всебічно, об'єктивно та неупереджено, суд вважає правомірними заявлені позовні вимоги, які є обґрунтованими, тому вважає за можливе їх задовольнити.
На підставі викладеного та керуючись Постановою Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» № 5 від 30.03.2012 р., Законом України «Про іпотеку», ст. ст. 11, 509, 526, 589, 610, 611, 1050, 1054 ЦК України, ст.ст. 3, 10, 11, 60, 169, 88, 209, 213-215, 224-226 ЦПК України, суд,-
Позовні вимоги Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки задовольнити у повному обсязі.
Виселити без надання іншого жилого приміщення усіх фізичних та юридичних осіб, що зареєстровані та/або проживають у чотирьохкімнатній квартирі, загальною площею 175,6 кв.м., житловою площею 90,5 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1.
Апеляційна скарга на рішення суду подається до апеляційного суду Одеської області через суд першої інстанції протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.
Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії.
Суддя