Справа № 209/896/14-ц
Провадження № 2/209/55/15
22 жовтня 2015 року Дніпровський районний суд м.Дніпродзержинська Дніпропетровської області у складі:
головуючого судді Байбара Г.А.,
при секретарі Вітязь Х.О.
за участі представника позивача ОСОБА_1,
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 та ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за договором позики,
Представник позивача ОСОБА_1 в судовому засіданні підтримав заявлений позов та пояснив, що між Позивачем ОСОБА_2 та ОСОБА_3 і ОСОБА_4 було укладено договір позики, згідно якого ОСОБА_2 надав їм 30 000 гривень за умови повернення грошової суми через три місяці, що підтверджується розпискою, написаною і підписаною ОСОБА_3, а також підписаною ОСОБА_4 При написанні розписки ОСОБА_3 мабуть допустив помилку, зазначивши, що поверне гроші 07.11.2009 року.
Відповідач ОСОБА_4 також позов не визнала та надала суду пояснення про те, що вона працювала директором ТОВ "Елементаль б'юті консепт". Разом з ОСОБА_3 вони хотіли позичити гроші у ОСОБА_2 необхідні для оплати розтаможення товару, але відмовилися позичати ці кошти на тих умовах, які були запропоновані ОСОБА_2. Вона не ставила на розписці відбитку печатки, яка завжди знаходилася в неї, та не писала на цій розписці своєю рукою "ОСОБА_6 ОСОБА_7" і не ставила підпис, хоча цей запис виконаний її почерком і її підписом. Вважає, що цей запис, підпис і відбиток печатки нанесені на розписку за допомогою комп'ютерної техніки.
За клопотанням відповідачів судом призначалася судова експертиза у справі, на час проведення якої зупинялося провадження у справі, а після відновлення провадження у цивільній справі, відповідачі, які повідомлялися належним чином про час та місце розгляду справи, в судове засідання не зявилися, не повідомили про причину неявки та не заявили клопотань про розгляд справи за їх відсутності.
Відповідно ч.1 ст. 169, ст. 224 ЦПК України, суд, за згоди представника позивача, ухвалив провести заочний розгляд справи на підставі наявних у ній даних і доказів та ухвалити заочне рішення.
Вислухавши представника позивача, пояснення відповідачів надані ними в минулому судовому засіданні, вивчивши матеріали справи та дослідивши письмові докази у справі, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню.
Вказана розписка датована 07.11.2009 року. Відповідач ОСОБА_3 в судовому засіданні також стверджував, що цю розписку він написав 07.11.2009 року.
Оцінюючи цю розписку, як письмовий доказ у справі, суд вважає, що в ній помилково вказана дата повернення коштів 07.11.2009 року.
Якщо розписка датована 07.11.2009 року, а ОСОБА_3 і ОСОБА_4 зобов'язалися повернути отриману суму позики через три місяці, то днем повернення суми коштів необхідно вважати 07.02.2010 року.
Згідно ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж вартості.
Згідно ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором.
Згідно ч.2 ст.1047 ЦК України, на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.
При вирішенні справи суд не приймає до уваги твердження відповідачів про те, що вони не отримували від ОСОБА_2 вказаної в розписці суми коштів, про те, що ця розписка була написана ОСОБА_3, як чорновик, який залишився у ОСОБА_2, про те, що ОСОБА_4 взагалі не підписувала вказану розписку і не ставила на ній печатки ТОВ «Елементаль бюті консепт», а її підпис і печатка нанесені на розписку за допомогою компютерної техніки, бо ці твердження відповідачів спростовуються долученою до матеріалів справи розпискою.
За клопотанням відповідачів у справі призначалася судова технічна експертиза документа, проведення якої доручалося Дніпропетровському науково-дослідному інституту судових експертиз. На вирішення експерта були поставити питання: 1. Чи відбиток печатки ТОВ "Елементаль б'юті консепт" на аркуші паперу - розписці ОСОБА_3 від 7.11.09р. нанесено шляхом відбитку печатки з мокрими чорнилами, чи нанесено за допомогою технічних засобів - комп'ютерної техніки? 2. Чи виконані на аркуші паперу - розписці ОСОБА_3 від 7.11.09р. (а.с. 69) запис "ОСОБА_6 (підпис) ОСОБА_7" і підпис та запис "Деньги получил в присутствии Марченко ОСОБА_8 ОСОБА_9" шляхом рукопису за допомогою ручки (кулькової чи іншої), чи ці записи і підпис зроблені (нанесені) за допомогою технічних засобів - комп'ютерної техніки?
Обовязок оплатити вартість експертизи було покладено на відповідачів ОСОБА_3 та ОСОБА_4
У звязку з несплатою відповідачами ОСОБА_3 та ОСОБА_4 станом на 23.02.2015 року повної вартості висновку експерта, цивільна справа була повернута до суду згідно листа Дніпропетровського науково-дослідного інституту судових експертиз від 26.02.2015 року без виконання судової технічної експертизи документів.
Згідно супровідного листа Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська №2599/15 від 13.03.2015 року цивільна справа знову була направлена для проведення експертизи до Дніпропетровського науково-дослідного інституту судових експертиз з квитанцією ОСОБА_4 від 27.02.2015 року про частково оплату висновку експерта в сумі 1420 грн.
Але станом на 10.06.2015 року відповідачі так і не сплатили повної вартості експертизи, тому експертне провадження №1621-15 було закрите без виконання судової технічної експертизи документів, а цивільна справа повернута до суду.
Частиною 1 ст. 146 ЦПК України передбачено, що у разі ухилення особи, яка бере участь у справі, від подання експертам необхідних матеріалів, документів або від іншої участі в експертизі, якщо без цього провести експертизу неможливо, суд залежно від того, хто із цих осіб ухиляється, а також яке для них ця експертиза має значення, може визнати факт, для з'ясування якого експертиза була призначена, або відмовити в його визнанні.
Оскільки відповідачі не оплатили вартості експертизи, у зв'язку з чим її проведення у цивільній справі неможливе, суд вважає необхідним відмовити у визнанні факту того, що в борговій розписці від 07.11.2009 року стоять не їх підписи та рукописні записи і печатка.
З урахуванням викладеного вище, суд вважає за необхідне стягнути з ОСОБА_4 та ОСОБА_3 на користь позивача ОСОБА_2 суму позики у розмірі 30 000 грн.
Згідно ч.1 ст. 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.
Згідно ст.1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 ЦК України.
Згідно ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник який прострочив виконання зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів на встановлений договором або законом.
Виходячи з викладеного, стягненню з відповідачів ОСОБА_4 та ОСОБА_3 на користь позивача ОСОБА_2 підлягає сума позики, з урахуванням встановленого індексу інфляції за час прострочення, трьох процентів річних від простроченої суми, а також процентів від суми позики на рівні облікової ставки Національного банку України.
Розглядаючи справу, відповідно ст. ч.1 ст.11 ЦПК України, в межах заявлених позовних вимог, суд стягує суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за час прострочення, трьох процентів річних від простроченої суми, та процентів від суми позики на рівні облікової ставки Національного банку України, яка утворилася до 23.03.2012 року, як про це заявлено в позові.
3 % річних за період з 08.02.2010р. по 23.03.2012 р. становлять 1910,96 грн., виходячи з наступного розрахунку:
30 000 грн. х 3% / 365 днів х 775 (дні прострочення ) = 1910,96 грн.
З урахуванням індексу інфляції стягненню підлягає 3220,80 грн., виходячи з наступного розрахунку:
Сумарний індекс інфляції за вказаний вище період вираховувався шляхом множення місячних індексів інфляції за період часу з початку березня 2010 р. по кінець березня 2013 р. (100,90% ? 99,70% ? 99,40% ? 99,60% ? 99,80% ? 101,20% ? 102,90% ? 100,50% ? 100,30% ? 100,80% ? 101,00% ? 100,90% ? 101,40% ? 101,30% ? 100,80% ? 100,40% ? 98,70% ? 99,60% ? 100,10% ? 100,00% ? 100,10% ? 100,20% ? 100,20% ? 100,20% х 100,35= 110,736%)
Відсотки за користування позикою на рівні облікової ставки НБУ становлять 6021,76 грн., виходячи з наступного розрахунку:
З 08.11.2009 року по 07.06.2010 року (212 днів)
30 000 грн. х 10,25% (облікова ставка НБУ) х 212 / 365 дн. = 1786,03 грн.
З 08.06.2010 року по 07.07.2010 року (30 днів)
30 000 грн. х 9,50% (облікова ставка НБУ) х 30 / 365 дн. = 234, 24 грн.
З 08.07.2010 року по 09.08.2010 року (33 дні)
30 000 грн. х 8,50 %(облікова ставка НБУ) х 33 / 365 дн. = 230,54 грн.
З 10.08.2010 року по 23.03.2012 року (592 дні)
30 000 грн. х 7,75% (облікова ставка НБУ) х 592 / 365 дн. = 3 770,95 грн.
(1786,03грн. + 234,24 грн. + 230,54 грн. + 3 770,95 грн. = 6 021,76 грн.)
Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України, з відповідачів ОСОБА_4 та ОСОБА_3 на користь позивача ОСОБА_2 має бути стягнуто сплачений ним судовий збір пропорційно до задоволених вимог в розмірі 411,53 грн.
Керуючись статтями 8, 10, 11, 60, 88, 209, 212-215 ЦПК України, суд
Задовольнити частково позов ОСОБА_2 до ОСОБА_3 та ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за договором позики.
Повторне заочне рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Апеляційного суду Дніпропетровської області шляхом подачі протягом десяти днів з дня його проголошення (отримання) апеляційної скарги через суд першої інстанції, що його ухвалив.

Суддя Байбара Г.А.