АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Апеляційне провадження Доповідач - Іванченко М.М.
№22-ц/756/7327/2015
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 грудня 2015 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду м. Києва в складі:

головуючого судді: Іванченка М.М.

суддів: Рубан С.М., Желепи О.В.

при секретарі: Гарматюк О.Д.

за участю:

відповідача: ОСОБА_2

представника відповідача ОСОБА_2 - ОСОБА_3

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_2, третя особа - публічне акціонерне товариство акціонерний банк «Укргазбанк» про поділ майна подружжя

за апеляційною скаргою ОСОБА_5 в інтересах ОСОБА_4

на рішення Деснянського районного суду м. Києва від 20 лютого 2015 року,-

в с т а н о в и л а :

Позивач звернулась до Деснянського районного суду м. Києва з позовом до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя.

Свої вимоги, обґрунтовувала тим, що з 01 березня 2002 року сторони перебували у зареєстрованому шлюбі. За час перебування сторін у шлюбі ними придбано майно, яке ОСОБА_4просила поділити.

Рішенням Деснянського районного суду м. Києва від 20 лютого 2015 року позов ОСОБА_4 до ОСОБА_2, третя особа - ПАТ АБ «Укргазбанк» про поділ майна подружжя - задоволено частково.

Визнано за ОСОБА_4 в порядку поділу майна подружжя право власності на Ѕ частину квартири АДРЕСА_1, загальною площею 48,6 кв.м.

Визнано за ОСОБА_2 в порядку поділу майна подружжя право власності на Ѕ частину квартири АДРЕСА_1, загальною площею 48,6 кв.м.

Визнано за ОСОБА_2 в порядку поділу майна подружжя право власності на наступне майно: набір меблів у спальню кімнату, виробник «BRW» (ліжко, матрац, шафа); холодильник «Атлант ХМ 4012-180»; пилосос «Samsung», комьютер (монітор «Samsung», системний блок «Vento», клавіатура та миша); кондиціонер S09LHPTLG; домофон «Foptress-237-M», праска «Philips» EdsyCare 3230, фен «RoventaPRO 2300».

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_5 в інтересах ОСОБА_4 подала апеляційну скаргу в якій просила задовольнити позовні вимоги ОСОБА_4 в повному обсязі.

У поданій апеляційній скарзі апелянт посилається на те, що судом першої інстанції при ухваленні рішення неповно з'ясовано обставини справи, висновки суду не відповідають обставинам справи, неправильно встановлено обставини, що мають значення для справи, а тому вважають, що рішення суду першої інстанції незаконним та необґрунтованим, що ухвалено з порушенням матеріального та процесуального права.

Зокрема зазначає, що судом першої інстанції визнаючи право власності на майно набір меблів у спальню кімнату, виробник «BRW» (ліжко, матрац, шафа); холодильник «Атлант ХМ 4012-180»; пилосос «Samsung», комьютер (монітор «Samsung», системний блок «Vento», клавіатура та миша); кондиціонер S09LHPTLG; домофон «Foptress-237-M», праска «Philips» EdsyCare 3230, фен «RoventaPRO 2300» не враховано інтереси позивача.

Відповідач та його представник в суді апеляційної інстанції просили відхилити апеляційну скаргу, а рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Позивач, представник позивача та представник третьої особи у судове засідання призначене на 03 грудня 2015 року не з'явилась, належним чином повідомлені про місце і час судового засідання, а тому колегія суддів дійшла висновку про можливість розгляду справи у відсутність осіб, які не з'явились.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення осіб, вивчивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Частиною1 ст.60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба, тощо) самостійного заробітку (доходу).

У відповідності до ч.1 ст.70 СК України у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, ОСОБА_4 та ОСОБА_2 перебували у зареєстрованому шлюбі з 01 березня 2002 року.

Рішенням Деснянського районного суду м. Києва від 13 червня 2014 року шлюб між сторонами розірвано, крім того зазначено, що ОСОБА_4 у березні 2014 року звернулась до суду з позовом про розірвання шлюбу, в обґрунтування якого зазначала, що подружні відносини не підтримуються близько пів року, сторони проживають окремо, у зв'язку із чим шлюб було розірвано.

В період перебування сторін у зареєстрованому шлюбі у них ІНФОРМАЦІЯ_1 року народилась донька ОСОБА_6.

31 жовтня 2012 року між ПАТ «Холдингова компанія «Київміськбуд» та ОСОБА_2 укладено договір купівлі-продажу майнових прав № 2665/РН-К. Відповідно до умов якого компанія продає, а покупець придбає майнові права на квартиру АДРЕСА_1.

08 листопада 2012 року між ПАТ «Укргазбанк» та ОСОБА_2 укладено кредитний договір № 36Ф/12-02. Та умовами кредитного договору визначено, що Банк падає Позичальнику кредит у сумі 220 000 грн. на придбання майнових прав на квартиру АДРЕСА_1.

Крім того на забезпечення виконання кредитного договору між ПАТ «Укргазбанк» та ОСОБА_4 був укладений договір поруки від 08 листопада 2012 року. Відповідно до умов договору поручитель поручається перед кредитором за виконання позичальником зобов'язань по кредитному договору № 36Ф/12-02 від 08 листопада 2012 року.

Також 08 листопада 2012 року між ПАТ «Укргазбанк» та ОСОБА_2 укладено договір іпотеки майнових прав на нерухоме майно без оформлення заставної. Відповідно до умов якого предметом іпотеки є майнові прав на квартиру АДРЕСА_1.

Додатковою угодою № 1 від 08 листопада 2012 року до Договору купівлі- продажу майнових прав № 2665/РН-К від 31 жовтня 2012 року визначено, що у зв'язку з отриманням покупцем кредиту у Банку, а також з метою захисту інтересів Банку як кредитора Покупця, Компанія та Покупець домовилися про залучення Банку до відносин, які оформлені договором купівлі- продажу в якості третьої особи з одночасним внесенням відповідних змін та доповнень.

04 липня 2014 року відповідач ОСОБА_2 отримав свідоцтво про право власності на нерухоме майно квартира АДРЕСА_1.

На підставі викладеного колегія суддів погоджується з висновком суду про те, що квартира АДРЕСА_1 є спільною сумісною власністю подружжя та підлягає поділу в рівних частинах оскільки майнові права на квартиру були придбані відповідачем у період перебування у зареєстрованому шлюбі із позивачем

Колегія суддів також погоджується з висновком суду щодо відмови у задоволенні позову щодо поділу автомобіля марки NissanX Trail Т31 з огляду на таке.

Відповідно до ч.ч.1,4 ст. 71 СК України майно, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі, присудження одному з подружжя грошової компенсації замість його частки у праві спільної сумісної власності на майно допускається лише за його згодою.

Пунктом 25 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 11 від 21 грудня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» визначено, що вирішуючи питання про поділ майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, зокрема неподільної речі, суди мають застосовувати положення частин 4, 5 ст. 71 СК щодо обов'язкової згоди одного з подружжя на отримання грошової компенсації та попереднього внесення другим із подружжя відповідної грошової суми на депозитний рахунок суду. За відсутності такої згоди присудження грошової компенсації може мати місце з підстав, передбачених ст. 365 ЦК, за умови звернення подружжя (одного з них) до суду з таким позовом (ст. 11 ЦК) та попереднього внесення на депозитний рахунок суду відповідної грошової суми. У разі коли жоден із подружжя не вчинив таких дій, а неподільні речі не можуть бути реально поділені між ними відповідно до їх часток, суд визнає ідеальні частки подружжя в цьому майні без його реального поділу і залишає майно у їх спільній частковій власності.

04 жовтня 2011 року між ТОВ «Автомобільний центр «Голосіївський» та ОСОБА_2 укладено договір № 585 купівлі-продажу транспортного засобу, яким ОСОБА_2 зобов'язався оплатити та прийняти, а ТОВ «Автомобільний центр «Голосіївський» передати у власність покупцю автомобіль Nissan X Trail Т31, чорного кольору. Відповідно до п. 3.1 вказаного договору вартість автомобіля складає 247329 грн. 00 коп.

07 жовтня 2014 року ОСОБА_2 продав вищевказаний автомобіль ОСОБА_9 та відповідно до довідки - рахунку вартість якого визначена 80 000 грн.

Як вбачається з матеріалів справи відповідач в судовому засіданні запропонував представнику позивача сплатити компенсацію вартості Ѕ частини вказаного спірного автомобіля у розмірі однак представник позивача категорично відмовилася від запропонованої компенсації, оскільки не погоджується із вартістю за яку був реалізований спірний автомобіль, проте доказів того, що спірний автомобіль коштує більше ніж його було реалізовано, всупереч ч. 1 ст. 60 ЦПК України обґрунтованих доказів не надано.

Відповідно до наданої представником позивача он-лайн оцінка вартості авто (а.с.223) визначено, що автомобіль Nissan X Trail Т31 має середню ціну 22 989 доларів США проте колегією суддів не може бути прийнята до уваги, оскільки дана он-лайн оцінка вартості авто може свідчити про дійсну вартість спірного автомобіля. Крім того в судовому засіданні позивачем не було заявлено клопотання про призначення по справі судової авто товарознавчої експертизи для визначення дійсної вартості автомобіля марки Nissan X Trail Т31, що належав ОСОБА_2

А тому, оскільки спірний автомобіль не належать сторонам по справі та вибув з володіння відповідача крім того позивач не надала згоду на отримання грошової компенсації, колегія суддів вважає, що вказаний автомобіль не є предметом поділу.

Відповідно до ч.6 ст.57 СК України суд може визнати особистою приватною власністю дружини, чоловіка майно, набуте нею, ним за час їхнього окремого проживання у зв'язку з фактичним припиненням шлюбних відносин.

Відповідно до ст.70 ЦК України, у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором

24 грудня 2013 року ОСОБА_2 придбав автомобіль марки Dacia Logan, д/н НОМЕР_1 вартістю 28891 грн. 00 коп., що підтверджується копією платіжного доручення № 30 та 28 грудня 2013 року відповідач отримав свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу. Також 09 жовтня 2014 року автомобіль Dacia Logan, д/н НОМЕР_1 реалізовано відповідачем за 6 000 грн.

Судом встановлено, що автомобіль марки Dacia Loganбув придбаний відповідачем за час їхнього окремого проживання у зв'язку з фактичним припиненням шлюбних відносин, вказане було встановлено судом під час розгляду справи про розірвання шлюбу. Доказів того, що сторони придбали вказаний автомобіль в період спільного проживання ОСОБА_4 не надала.

А тому колегія суддів вважає, що автомобіль марки Dacia Logan, д/н НОМЕР_1 є особистою приватною власністю ОСОБА_2, а тому поділу не підлягає.

Колегія суддів погоджується з висновком суду щодо частково задоволення позовних вимог позивача в частині залишення у власності відповідача наступного майна: меблі у спільну кімнату (ліжко, шафа, матрац) виробництво BRW, придбані у 2004 році вартістю 12000 грн., холодильник «Атлант», придбаний у 2004 році, вартістю 5000 грн. комп'ютер (монітор, системний блок та клавіатура) придбаний у 2006 році вартістю 5000 грн.; холодильник «Атлант», придбаний у липні 2007 року вартістю 4694 грн., ванна «Малібу», придбана 2007 року вартістю 3200 грн.; пилосмок «Samsung», придбаний у лютому 2010 року вартістю 912 грн.; кондиціонер «Valore» придбаний у березні 2011 року вартістю 2196 грн.; домофон, придбаний у лютому 2011 року вартістю 1100 грн.; праска «Філіпс» вартістю 700 грн.; фен вартістю 460 грн.; мікрохвильова піч придбана у році вартістю 600 грн.; пральна машина придбана у 2010 році вартістю 2500 грн.; кондиціонер «LG» встановлений на балконі № 1 та роботи по установці вартістю 4475 грн.; шліфувальна машина «Metabo»; розетки, анкера, придбані у лютому 2010 року вартістю 1850 грн.; плетені меблі із бамбука, придбані у квітні 2010 року вартістю 1300 грн.; гойдалка садова, придбана у червні місяці 2010 року вартістю 3000 грн.; крісла-качалка (дві одиниці) придбані у травні 2010 року вартістю 2000 грн.; газонокосарка, придбана у травні 2010 року вартістю 1000 грн.; пральна машина, придбана у травні 2011 року, вартістю 2500 грн.; пилка бензинова, придбана у квітні 2012 року вартістю 587 грн.; люстра, придбана у 2011 року вартістю 600 гри.; пилосмок. придбаний у квітні 2010 року, вартістю 912 грн.; стрем'янка, придбана у червні місяці 2010 року, вартістю 420 грн.; телевізор «Samsung», придбаний у травні 2009 року вартістю 5000 грн.; праска «Philips», придбана у 2009 році вартістю 700 грн. вказана вимога підлягає частковому задоволенню з огляду на наступне.

Відповідно наданого представником відповідача висновку суб'єкта оціночної діяльності ГП «Авто-експрес», у квартирі АДРЕСА_2 знаходиться наступне майно, яке дійсно було придбано сторонами у період шлюбу та є у наявності на день розгляду справи: набір меблів у спальню кімнату, виробник «BRW» (ліжко, матрац, шафа), холодильник «Атлант МХМ 2835-95», холодильник «Атлант ХМ 4012-180», пилосос «Samsung». Комп'ютер (монітор «Samsung», системний блок «Vento», клавіатура та мишка), кондиціонер S09LHPTLG домофон Fortress- 237-М, праска «Philips» Edsy Сare 3230, фен «Rowenta PRO 2300». А тому колегія суддів погоджується з висновком суду, що саме вказане майно підлягає залишенню відповідачу у власність.

Щодо решти вищевказаного майна колегія суддів вважає, що воно поділу не підлягає, оскільки позивачем не надано суду оригінали квитанції щодо придбання подружжям вказаного майна та в матеріалах справи містяться лише їх копії.

Крім того, позивачем не надано доказів того, що сторонами було придбано вищевказане майно та наявності даного майна.

Також суд критично ставиться до наявних у матеріалах справи копій товарних накладних, оскільки вони були виписані позивачем (а.с. 45, 49,56,58,60,61,64 Том № 1).

Колегія суддів вважає необґрунтованими вимоги позивача щодо поділу грошових коштів витрачених на облаштування балконів, ремонт та відновлювальні роботи квартири АДРЕСА_2 на суму 44943 грн. 00 коп. Грошові кошти витрачені на придбання будівельних матеріалів, ремонту та добудови приватного будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_3, що належить батькам відповідача на загальну суму 115196 грн. 00 коп., оскільки не надано доказів того, що саме за рахунок спільних коштів сторін було придбано будівельні матеріали та проведено ремонтні роботи.

Інші доводи апеляційної скарги не спростовують правильність висновків суду першої інстанції, і на законність оскаржуваного рішення не впливають.

Рішення суду є законним та обґрунтованим, відповідає вимогам матеріального та процесуального права, внаслідок чого підстав для його скасування з мотивів викладених в апеляційній скарзі, не вбачається.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 218, 303, 307, 308, 313, 314, 315, 317 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_5 в інтересах ОСОБА_4 - відхилити.

Рішення Деснянського районного суду м. Києва від 20 лютого 2015 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів шляхом подання до цього суду касаційної скарги.

Головуючий

Судді: