Дата документу Справа №
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/778/1441/15 Головуючий у 1 інстанції: Пискунов В.І.
Суддя-доповідач: Маловічко С.В.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 березня 2015 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Запорізької області у складі

Головуючого: Савченко О.В., суддів Кочеткової І.В., Маловічко С.В.,

при секретарі: Книш С.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «ЕНЕРГОІМПЕКС» на рішення Дзержинського міського суду Донецької області від 17 грудня 2014 року у справі за позовом ОСОБА_2 до Товариства з обмеженою відповідальністю «ЕНЕРГОІМПЕКС» про стягнення заборгованості по заробітній платі, середнього заробітку за час затримки розрахунку та моральної шкоди, -

В С Т А Н О В И Л А:

03 грудня 2014 року ОСОБА_2 звернувся до суду з вказаним позовом до ТОВ «ЕНЕРГОІМПЕКС», зазначаючи, що він працював у філії збагачувальної фабрики "Дзержинська" ТОВ «ЕНЕРГОІМПЕКС» з 06.09.2014 року електрослюсарем з ремонту устаткування 5 розряду ремонтної групи основного виробництва, та 25.09.2014 року був звільнений з посади за ст. 38 КЗпП України за власним бажанням. Однак з ним не був проведений остаточний розрахунок при звільненні, тому просив стягнути заборгованість по зарплаті, середній заробіток за час затримки розрахунку, компенсацію втрати частини заробітної плати згідно індексу росту цін на споживчі товари та 3 000 грн. на відшкодування моральної шкоди.

Рішенням Дзержинського міського суду Донецької області від 17 грудня 2014 року позов задоволено частково.

Стягнуто з ТОВ «ЕНЕРГОІМПЕКС» на користь ОСОБА_2 середній заробіток за час затримки розрахунку за період з 25 вересня 2014 року до 02 грудня 2014 року в розмірі 5934 (п*ять тисяч дев*ятсот тридцять чотири) гр. 22 коп., компенсацію втрати частини заробітної плати згідно індексу росту цін на споживчі товари у розмірі 37(тридцять сім) грн. 55 коп. та моральну шкоду в розмірі 500 (п*ятсот) грн.

Стягнуто з ТОВ «Енергоімпекс» на користь держави судовий збір в сумі 294 (двісті дев'яносто чотири) грн. 83 коп.

На вказане рішення ТОВ «ЕНЕРГОІМПЕКС» подало апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на його необґрунтованість, оскільки висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи та здобутим у справі доказам, а також судом допущено порушення норм матеріального і процесуальногго права, тому просило скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким відмовити ОСОБА_2 у задоволенні його позовних вимог.

Сторони, будучи повідомлені про час, дату та місце розгляду справи, до судового засідання апеляційного суду не з»явились. Позивач ОСОБА_2 в запереченннях на апеляційну скаргу просив розглянути справу у його відсутності, відповідач ніяких заяв до апеляційного суду не надав, тому справу розглянуто у відповідності до вимог ст. 305 ЦПК України у відсутності сторін.

Вивчивши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч.1 ст 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Як встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, позивач з 06 вересня 2014р. по 25 вересня 2014р. перебував у трудових відносинах з ФЗФ «Дзержинська» ТОВ «Енергоімпекс» на посаді електрослюсаря з ремонту устаткування 5 розряду. Наказом № 79-к від 26.09.2014 року ОСОБА_2 звільнено з роботи за ст. 38 КЗпП України за власним бажанням ( а.с. 8).

Згідно довідки № 10-804 від 16.12.2014р., виданої відповідачем, заборгованість з заробітної плати перед позивачем станом на день звільнення 25.09.2014р. складала 1 564,75 грн., та цей розмір ніким із сторін не оспорювався ( а.с. 38).

Матеріалами справи підтверджується та не заперечується сторонами, що зарплата в повному обсязі у розмірі 1 564,75 грн. позивачу була виплачена 03.12.2014р., коли спір з приводу непроведення розрахунку при звільненні вже розглядався в суді.

У зв»язку з виплатою заборгованості по зарплаті ОСОБА_2 відмовився від цієї частини позовних вимог, та ухвалою Дзержинського міського суду Донецької області від 17 грідня 2014р. ця відмова прийнята судом і провадження у справі в цій частині закрито ( а.с. 44).

Задовольняючи частково позов ОСОБА_2, суд виходив із доведеності порушення вимог ст.ст. 47, 116 КЗпП України відповідачем щодо непроведення остаточного розрахунку з позивачем у день звільнення, тому останній обгрунтовано розрахував та просив стягнути середній заробіток за весь час затримки розрахунку, а також провів індексацію заробітної плати, виплаченої із запізненням. Крім того, враховуючи, що права позивача у сфері трудових відносин визнано порушеними, суд стягнув на його користь у відшкодування моральної шкоди 500 грн.

Колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги не спростовують вказаних висновків суду першої інстанції з огляду на таке.

Так, згідно ст. 47 КЗпП власник або уповноважений ним орган зобов'язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в статті 116 Кодексу. У разі звільнення працівника з ініціативи власника або уповноваженого ним органу він зобов'язаний також у день звільнення видати йому копію наказу про звільнення з роботи.

Відповідно до ст. 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організацій, проводиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум.

Згідно ст. 117 КЗпП України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

Оскільки відповідач в порушення вимог ст. 117 КЗпП України не виплатив в повному обсязі належні позивачу кошти при звільненні, позивачу підлягає виплаті середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні з 26.09.2014 року по день розрахунку - 03.12.2014р., вірно здійснений судом у сумі 5 934,22 грн., виходячи із середньоденного заробітку позивача в розмірі 126,26 грн., визначеного відповідачем.

Враховуючи, що відповідач доказів поважності причини невиплати належних працівникові при звільненні сум не надав, суд першої інстанції дійшов обгрунтованого висновку про те, що було порушено право позивача на отримання заробітної плати при звільненні, а тому позовні вимоги ОСОБА_2 в частині стягнення суми середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні обгрунтовано задоволені судом. .

Доводи апеляційної скарги про те, що суд розглянув справу за участю в якості відповідача - Філії ЗФ «Дзержинська» ТОВ «Енергоімпекс», яка не є юридичною особою, є неспроможними. Так, з ухваленого рішення вбачається, що відповідачем в ньому зазначено ТОВ «Енергоімпекс», до якого і задоволені позовні вимоги, та саме з товариства, а не з філії стягнуті суми на користь позивача. До того ж, з довіреностей представників відповідача вбачається, що участь у справі ці представники приймали від імені товариства ( а.с. 34).

Ставлячи питання про скасування рішення суду повністю, апеляційна скарга не містить доводів щодо необгрунтованості рішення в частині стягнення суми середнього заробітку та інфляційних втрат.

Фактично апелянт оспорює стягнення з нього моральної шкоди, яку він не завдавав позивачу, та спрячинення якої підприємством не довів сам позивач.

Проте колегія вважає, що порушення трудового законодавства підприємством у вигляді невиплати зарплати та затримка розрахунку є такими, що спричиняють працівникові моральну шкоду. Тому суд правильно визнав, що моральна шкода була спричинена позивачу такими діями відповідача.

Так, з посвідчення № НОМЕР_1, виданого ОСОБА_2 та його дружині ОСОБА_3 виконкомом Єнакієвської міської ради 28 квітня 2011р., вбачається, що сім» я ОСОБА_3, в якій мається троє неповнолітніх дітей, визнана багатодітною ( а.с. 9-13).

Отже, є спроможними доводи позивача про те, що через затримку виплати йому зарплати, він не міг утримувати трьох неповнолітніх дітей, що є таким фактором, який може батькові трьох дітей спричиняти моральні страждання. З урахуванням цих обставин, суд визначив і розмір моральної шкоди, задовольнивши позов в цій частині частково в сумі 500 грн., що є співрозмірним із ступенем порушень.

Таким чином, твердження апелянта про незаконність та необґрунтованість рішення, невідповіність висновків суду фактичним обставинам справи та наданим доказам, порушення судом норм матеріального та процесуального права, на думку колегії, є необґрунтованими.

Справу було розглянуто судом на підставі встановлення фактичних обставин, що мають значення для правильного вирішення справи та належних письмових доказів, поданих сторонами.

Виходячи з вищевикладеного, колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції відповідає вимогам матеріального та процесуального закону. Тому підстав для його скасування з мотивів, викладених в апеляційній скарзі, колегія не знаходить.

Керуючись ст.ст. 307, 308, 313, 314 ЦПК України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «ЕНЕРГОІМПЕКС» відхилити.

Рішення Дзержинського міського суду Донецької області від 17 грудня 2014 року у цій справі залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, проте може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий: Савченко О.В.

Судді: Кочеткова І.В.

Маловічко С.В.