Номер провадження: 22-ц/785/3452/15
Головуючий у першій інстанції Куриленко О.М.
Доповідач Комлева О. С.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18.03.2015 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Одеської області у складі:

Головуючого-судді Комлевої О.С.

суддів Журавльова О.Г., Ісаєвої Н.В.

при секретарі Сілукової В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2, представника ОСОБА_3 на ухвалу Київського районного суду м. Одеси від 13 лютого 2015 року про відмову у задоволені заяви про скасування заходів забезпечення позову по цивільній справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про стягнення боргу за договором позики,

в с т а н о в и л а:

У грудні 2014 року ОСОБА_2, представник ОСОБА_3 звернувся до суду з заявою про скасування заходів забезпечення позову, посилаючись на те, що 05 жовтня 2010 року ухвалою Київського районного суду м. Одеси за заявою про забезпечення позову по цивільній справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про стягнення боргу був накладений арешт на автомобіль марки Тoyota Fortuner, державний номер НОМЕР_1, 2006 року виготовлення, що належить ОСОБА_5, а також на 1/3 частину квартири АДРЕСА_1, що належить на праві власності ОСОБА_3

Заявник просить скасувати заходи забезпечення позову в частині накладення арешту на 1/3 частини квартири АДРЕСА_1, що належить на праві власності ОСОБА_3, оскільки 01 лютого 2011 року було розірвано шлюб між ОСОБА_3 та ОСОБА_5, тобто на даний час 1/3 частини квартири не є об'єктом спільної сумісної власності подружжя та накладення арешту на 1/3 частину квартири обмежує права ОСОБА_3, як власника квартири.

Ухвалою Київського районного суду м. Одеси від 13 лютого 2015 року у задоволені заяви ОСОБА_3 про скасування заходів забезпечення позову по цивільній справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про стягнення боргу було відмовлено.

Не погоджуючись з ухвалою суду ОСОБА_2, представник ОСОБА_3 подав апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу суду скасувати, постановити нову, якою скасувати заходи забезпечення позову в частині накладення арешту на 1/3 частину квартири АДРЕСА_1, що належить на праві власності ОСОБА_3, посилаючись на те, що ухвала суду постановлена з порушенням норм матеріального права.

Заслухавши суддю-доповідача, доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість ухвали суду в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Із матеріалів справи вбачається, що в провадженні Київського районного суду м. Одеси перебувала цивільна справа № 2-6891/10 за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про стягнення боргу за договором позики.

Під час розгляду справи ухвалою суду від 05.10.2010 року були вжиті заходи забезпечення позову, шляхом накладення арешту на автомобіль марки Тoyota Fortuner, державний номер НОМЕР_1, 2006 року виготовлення, що належить ОСОБА_5, а також накладено арешт на 1/3 частину квартири АДРЕСА_2, що належить ОСОБА_3, до розгляду справи по суті.

Заочним рішенням Київського районного суду м. Одеси від 09 грудня 2010 року позовні вимоги ОСОБА_4 були задоволені та стягнуто з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_4 суму боргу у розмірі 20 000 доларів США, що еквівалентно 157 800 гривень, а також стягнуто судові витрати у розмірі 1698 гривень.

Вищевказане рішення набрало законної сили.

Відмовляючи у задоволені заяви ОСОБА_3 про скасування заходів забезпечення позову по цивільній справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про стягнення боргу, суд виходив з наступного.

Відповідно до ч. ч. 1,3 ст. 151 ЦПК України, суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, може вжити заходи забезпечення позову. Забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Відповідно до ч. 1 п. п. 1,2 ст. 152 ЦПК України позов забезпечується накладенням арешту на майно або грошові кошти, що належать відповідачеві і знаходяться у нього або в інших осіб, забороною вчиняти певні дії.

Відповідно до ч. З ст. 154 ЦПК України заходи забезпечення позову можуть бути скасовані судом, який розглядає справу.

Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України в п. 10 постанови від 22 грудня 2006 року "Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову", заходи забезпечення позову мають тимчасовий характер і діють до виконання рішення суду, яким закінчується розгляд справи по суті.

Вживаючи заходи забезпечення позову шляхом накладення арешту нам 1/3 частину вищевказаної квартири, суд виходив з того, що вищевказана частка квартири належить ОСОБА_3 на підставі договору купівлі-продажу від 19 липня 2006 року, яка на той час була дружиною боржника, відповідача по справі ОСОБА_5

Судом першої інстанції обґрунтовано не були взяті до уваги твердження заявника про те, що 1/3 частина квартири належить лише ОСОБА_3, а накладення арешту є неправомірним, оскільки з договору купівлі-продажу зазначеної квартири вбачається, що вона придбана під час шлюбу із ОСОБА_5, а тому на належну йому частину квартири може бути звернуто стягнення.

Згідно приписів ст. 60 СК України Майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Оскільки, судом правомірно були вжити заходи забезпечення позову, шляхом накладення арешту на 1/3 частину вищевказаної квартири, судом в задоволені заяви про скасування ухвали про накладення арешту обґрунтовано було відмовлено.

Такі висновки суду вірні, відповідають обставинам справи та знайшли своє підтвердження під час апеляційної перевірки ухвали суду.

Апеляційна скарга не містить доводів, які можуть бути підставою для скасування ухвали суду, тому задоволенню не підлягають.

Таким чином, у відповідності до ст. 312 ч. 1 п. 1 ЦПК України, розглянувши скаргу на ухвалу суду першої інстанції відхиляє скаргу і залишає ухвалу суду без змін, якщо судом постановлено ухвалу з додержанням вимог закону.

Керуючись ст.ст. 304, 307, ч. 1 п. 1 ст. 312, 313, ч. 1 п. 4 ст. 314, 315, 317, 319ЦПК України, колегія суддів,

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2, представника ОСОБА_3 - відхилити.

Ухвалу Київського районного суду м. Одеси від 13 лютого 2015 року - залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий ______________________________________ О.С. Комлева

Судді ______________________________________ О.Г. Журавльов

______________________________________ Н.В. Ісаєва