_____________________________________________________________________________________________________________________
Справа № 520/9847/15-ц
Провадження № 2/520/4333/15
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09.11.2015 року

Київський районний суд м. Одеси в складі:

судді Пучкової І.М.

за участю секретаря Бродецької Т.В.

розглянувши в відкритому судовому засіданні в м. Одесі цивільну справу за зустрічною позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення грошових коштів,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 12.08.2015 р. звернувся до суду з зустрічним позовом до ОСОБА_2 про стягнення грошових коштів у сумі 6899 грн., посилаючись на те, що відповідач не сплатив цю суму за виконані роботи за договором доручення.

Представник відповідача ОСОБА_2 позовні вимоги визнав у повному обсязі.

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши наявні докази, суд вважає, що позовна заява є необґрунтованою та задоволенню не підлягає.

У судовому засіданні встановлено, що 15.07.2015 р. ОСОБА_2 звернувся до суду з позовною заявою до ОСОБА_3 про стягнення грошових коштів у сумі 6899 грн., посилаючись на те, що за усним договором доручення між сторонами, на виконання якого була видана нотаріально посвідчена довіреність від 17.02.2014 р., ОСОБА_3 супроводжував проведення земляних та монтажних робіт, повязаних із розриттям дорожнього покриття вулиці для проведення мережі водопостачання та водовідведення за проектом за адресою: м. Одеса, Люстдорфська дор., буд. № 89, 114. ОСОБА_3 склав звіт щодо витрат у сумі 6899 грн. з видалення бетону з зазначеної ділянки, хоча, як стверджував у своїй первісній позовній заяві ОСОБА_2, ним такі повноваження ОСОБА_3 не надавалися.

12.08.2015 р. ОСОБА_3 звернувся з зустрічною позовною заявою до ОСОБА_2 про стягнення 6899 грн., посилаючись, що найняв громадянина ОСОБА_4 для проведення земляних та монтажних робіт, повязаних з розриттям дорожнього покриття, яке сусід ОСОБА_5 залив бетоном, за адресою: м. Одеса, Люстдорфська дорога, 100, щоб видалити бетон для продовження проведення мережі водопостачання та водовідведення. ОСОБА_3 зазначає, що сплатив ОСОБА_4 свої гроші у сумі 6899 грн., однак надалі ОСОБА_2 ці гроші йому не повернув.

Ухвалою Київського районного суду м. Одеси від 27.08.2015 р. позовна заява ОСОБА_2 залишена без розгляду на підставі п.5 ч.1 ст. 207 ЦПК України, оскільки позивач ОСОБА_2 подав заяву про залишення позову без розгляду.

Згідно з п. 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 червня 2009 р. № 2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції», у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без зясування і дослідження інших обставин справи. Аналогічне твердження міститься у п. 11 постанови Пленуму Верховного Суду України від 18 грудня 2009 р. № 14 «Про судове рішення у цивільній справі», відповідно до якого, за змістом частини четвертої ст.174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову, яке не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд у мотивувальній частині рішення може вказати лише про визнання позову та прийняття його судом.

В обґрунтування своєї зустрічної позовної заяви ОСОБА_1 посилається на отримане ним доручення від 17.02.2014 р. від імені ОСОБА_2

Згідно з ч. 1 ст. 58 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Частиною другою ст. 59 ЦПК України передбачено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Суд не приймає посилання ОСОБА_3 на довіреність, як на належний доказ, оскільки з тексту довіреності від 17 лютого 2014 р.,посвідченої приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу 17 лютого 2014 р., зареєстрованої в реєстрі за № 350, вбачається, що ОСОБА_2 уповноважує ОСОБА_6 та ОСОБА_3, кожен з яких може діяти самостійно та незалежно один від одного, бути його представником з питань ведення справ ОСОБА_2 (в тому числі, в порядку адміністративного та цивільного судочинства)в органах державної влади та місцевого самоврядування, податкової інспекції (адміністрації), в органах Міністерства юстиції України, в будь-яких органах внутрішніх справ, прокуратури, міліції, судах, тощо, з усіма правами, наданими законом потерпілому, позивачу, відповідачу, третій особі, в тому числі, з правом повної або часткової відмови від позовних вимог, визнання позову, зміни предмету позову, укладення мирової угоди, оскарження рішення суду або направлення скарг від його імені, представляти інтереси у відповідному відділі державної виконавчої служби з питання предявлення виконавчого документу до виконання, без права одержання присудженого майна чи грошей. Строк дії довіреності з правом передачі повноважень третім особам три роки - до 17 лютого 2017 року.

Згідно зі ст. 44 ЦПК України, представник, який має повноваження на ведення справи у суді, може вчиняти від імені особи, яку він представляє, усі процесуальні дії, що їх має право вчиняти ця особа.

Таким чином, зазначена довіреність не містить надання ОСОБА_3 доручення на виконання робіт з видалення бетону для подальшого проведення робіт з проведення мережі водопостачання та водовідведення. Крім того, суду не надано доказів наявності у ОСОБА_2 права на проведення будь-яких робіт з проведення мережі водопостачання та водовідведення по Люстдорфській дорозі, б. 89, 114, в м. Одесі.

ОСОБА_3 жодним чином не довів, що сплатив гроші громадянинові ОСОБА_4, місцезнаходження якого позивачеві невідомо, та що позивач мав будь-які повноваження від ОСОБА_2 на наймання якихось осіб для проведення будь-яких земляних й монтажних робіт, та сплату їм грошей.

З тексту первісної позовної заяви ОСОБА_2 вбачається, що ним не надавалися повноваження ОСОБА_3 щодо сплати грошей у сумі 6899 грн. за видалення бетону з земельної ділянки.

Згідно зі ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до ст. 1000 ЦК України, за договором доручення одна сторона(повірений) зобовязується вчинити від імені та за рахунок другої сторони (довірителя) певні юридичні дії.

Статтею 1003 ЦК України передбачено, що у договорі доручення або у виданій на підставі договору довіреності мають бути чітко визначені юридичні дії, які належить вчинити повіреному.

Таким чином, оскільки з наявних матеріалів не вбачається обовязок ОСОБА_3 виконувати роботи, на виконання яких він посилається у позові, та сплачувати гроші третім особам за виконання робіт, доводи позивача є необґрунтованими, суд не вбачає правових підстав для задоволення позовних вимог.

Відповідно до ч.1 ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст.10, 11, 60, ч. 1 ст.88, 212-215 ЦПК України, ст. 1000, 1003 ЦК України,-

В И Р І Ш И В:

У задоволені зустрічної позовної заяви ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення грошових коштів у суцмі 6899 грн. відмовити.

Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Одеської області шляхом подання до Київського районного суду м. Одеси апеляційної скарги протягом десяти днів з дня проголошення рішення.

Суддя Пучкова І. М.