Справа № 487/1643/15-ц
Провадження № 2/487/1224/15
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02.03.2015 року Заводський районний суду м. Миколаєва у складі головуючого судді - Щербини С.В. при секретарі Шевиряєвої К.А., розглянувши заяву ОСОБА_1, ОСОБА_2 про забезпечення позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання договору купівлі-продажу недійсним та витребування майна із чужого незаконного володіння, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 і ОСОБА_4 звернулися до суду з позовом до ОСОБА_3 про визнання договору купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1 від 11.02.2015 року №316 посвідченого приватним нотаріусом Миколаївського міського нотаріального округу Миколаївської області ОСОБА_5 - недійсним та витребування майна - квартири АДРЕСА_1 із чужого незаконного володіння, шляхом зобов'язання повернути квартиру позивачам.

Позивачі зазначили, що ОСОБА_6 і ОСОБА_2 належить на праві власності по 1/2 частки квартири АДРЕСА_1.

23.01.2013 року померла ОСОБА_6 (сестра та донька позивачів), після її смерті відкрилась спадщина. Але в середині лютого 2015 року позивачка не змогли потрапити до спірної квартири, оскільки замки на вхідних дверях були поміняні. Як їм стало відомо відповідач по справі придбала спірну квартиру на підставі договору купівлі-продажу від 11.02.2015 року №316, посвідченого приватним нотаріусом Миколаївського міського нотаріального округу Миколаївської області ОСОБА_5 Однак, це відчуження сталося з використанням підробленого документа, а саме ухвали Заводського районного суду м. Миколаєва від 08.11.2013 року про визнання мирової угоди, за умовами якої померла ОСОБА_6 відмовилася від спірної квартири. При цьому, було з'ясовано, що у провадженні Заводського районного суду м. Миколаєва ніколи не перебувала цивільна справа стороною якої була померла ОСОБА_6 При цьому, позивач ОСОБА_2 є власником 1/2 частки спірної квартири та досі залишилась прописаною за вказаною адресою. На підставі викладеного вважають, що всі дії щодо відчуження мана призведені незаконно, тому договір купівлі-продажу спірної квартир є недійсним.

Крім того, з метою забезпечення позову позивачі просила також суд про вжиття заходів забезпечення позову, шляхом накладення арешту на квартиру АДРЕСА_1 посилаючись на те, що всі дії відповідачем призведені незаконно, у зв'язку з чим вона в найближчий час намагатиметься продати спірну квартиру, у зв'язку з чим невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим, у разі задоволення позовних вимог, виконання рішення суду.

Згідно ст. 151 ч. 1 ЦПК України суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, може вжити передбачені цим кодексом, заходи забезпечення позову

Відповідно до ст. 152 ЦПК України суд забезпечує позов накладенням арешту на майно.

Таким чином, враховуючи викладене, вивчивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що заява про забезпечення позову обґрунтована та підлягає задоволенню, при цьому, суд вважає достатнім та доцільним вжиті заходи забезпечення позову, шляхом накладення арешту на квартиру, а саме: квартиру АДРЕСА_1, до набрання законної сили рішення суду, оскільки невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Керуючись ст. 151-153 ЦПК України, суд -

УХВАЛИВ:

Заяву ОСОБА_1, ОСОБА_2 про вжиття заходів забезпечення позову задовольнити.

Накласти арешт на квартиру АДРЕСА_1, до набрання законної сили рішення суду.

Ухвала підлягає негайному виконанню, оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання, а також не перешкоджає подальшому розгляду справи.

Ухвала набирає законної сили через 5 днів з моменту її винесення та може бути оскаржена до апеляційного суду Миколаївської області в строк та порядок, встановлений ст.ст. 294, 296 ЦПК України.

Суддя С.В. Щербина