Справа № 755/4638/15-ц
Ухвала

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"27" листопада 2015 р. м. Київ

Дніпровський районний суд м. Києва в складі:

Головуючого судді - Астахової О.О.

за участю секретаря - Рудь Р.Г.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві справу за заявою ОСОБА_1 про скасування рішення Постійно діючого Третейського суду при Асоціації українських банків від 13 листопада 2014 року по справі №1798/14 за позовом ПАТ «Укрсоцбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,-

в с т а н о в и в :

До Дніпровського районного суду м. Києва надійшла заява ОСОБА_1 про скасування рішення Постійно діючого Третейського суду при Асоціації українських банків від 13 листопада 2014 року по справі №1798/14 за позовом ПАТ «Укрсоцбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, яким стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Укрсоцбанк» заборгованість за договором кредиту в сумі 144 568,00 грн. та 1 845,68 грн. третейського збору.

Обгрунтовуючи вимоги тим, що її не було повідомлено про розгляд справи у третейському суді, даний спір не підлягав розгляду третейським судом, оскільки містив банківську таємницю та не підсудний третейському суду, у відповідності до Закону України «Про захист прав споживачів».

У судове засідання сторони та або їх представники не з'явились, хоча про день, час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином, про причини неявки суд не повідомили. Клопотань про відкладення розгляду справи до суду не надійшло.

Відповідно до ст. 389-9 ЦПК України неявка сторін чи однієї із сторін, належним чином повідомлених про день та місце розгляду справи, не перешкоджає судовому розгляду заяв.

За таких обставин суд вважає за можливе проводити розгляд справи у відсутність нез'явившихся осіб.

Вивчивши матеріали справи, оглянувши матеріали третейської справи, оцінивши наявні у справі докази, судом встановлено наступне.

Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 03.07.2015 року в задоволенні заяви ОСОБА_1 про скасування рішення Постійно діючого Третейського суду при Асоціації українських банків від 13 листопада 2014 року було відмовлено.

Ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 23.09.2015 р. апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 задоволено. Ухвалу Дніпровського районного суду м. Києва від 03.07.2015 року скасовано, питання передано на новий розгляд до суду першої інстанції.

Судом встановлено, що рішенням Постійно діючого Третейського суду при Асоціації українських банків від 13.07.2014 року стягнуто з ОСОБА_1 (ІНФОРМАЦІЯ_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, паспорт серії НОМЕР_2 виданий Ленінським РВ ДМУ УМВС України в Дніпропетровській області 27.10.2004 року, зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1) на користь Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» (03150, м. Київ, вул. Ковпака, 29, ) заборгованість по договору кредиту в сумі 144 568 (сто сорок чотири тисячі п'ятсот шістдесят вісім) гривень 00 копійок та витрат пов'язаних з вирішенням спору Третейським судом у розмірі 1 845 (одна тисяча вісімсот сорок п'ять) гривень 68 копійок.

Відповідно до п. 6.2 Договору про надання відновлюваної кредитної лінії №990/03-1 від 26.03.2007 року передбачено, що: «У випадку неможливості вирішення спору шляхом переговорів, сторони керуються ст. 5 Закону України «Про третейські суди» та домовляються про те, що спір розглядається одноособово третейським суддею Мороз О.А Постійно діючого Третейського суду при Асоціації українських банків…».

Статтею 5 Закону України «Про третейські суди» визначено, що юридичні та/або фізичні особи мають право передати на розгляд третейського суду будь-який спір, який виникає з цивільних чи господарських правовідносин, крім випадків, передбачених законом. Спір може бути переданий на розгляд третейського суду за наявності між сторонами третейської угоди, яка відповідає вимогам цього Закону.

Згідно із частиною першою статті 12 Закону України «Про третейські суди» третейська угода може бути укладена у вигляді третейського застереження в договорі, контракті або у вигляді окремої письмової угоди.

Статтею 6 Закону України «Про третейські суди» визначено категорії справ, що виникають із цивільних та господарських правовідносин, розгляд яких заборонений третейськими судами.

Законом України «Про внесення змін до статті 6 Закону України «Про третейські суди» щодо підвідомчості справ у сфері захисту прав споживачів третейським судам» частину першу статті 6 Закону України «Про третейські суди» доповнено пунктом 14, згідно якого третейські суди не можуть розглядати справи у спорах щодо захисту прав споживачів, у тому числі споживачів послуг банку (кредитної спілки). Зазначений Закон набрав чинності 12 березня 2011 року.

Отже, на момент ухвалення рішення Постійно діючим Третейським судом при Асоціації українських банків - 13 листопада 2014 року, Закон України «Про третейські суди» містив заборону на розгляд третейськими судами справ у спорах щодо захисту прав споживачів, у тому числі споживачів послуг банку (кредитної спілки).

Частиною 6 ст. 389-4 ЦПК України передбачено, що за наслідками розгляду заяви про скасування рішення третейського суду суд має право або постановити ухвалу про відмову в задоволенні заяви і залишення рішення третейського суду без змін або постановити ухвалу про повне або часткове скасування рішення третейського суду.

Відповідно ст. 389-5 ЦПК України, рішення третейського суду може бути скасоване лише у випадках, передбачених цією статтею.

Рішення третейського суду може бути скасовано у разі, якщо:

1) справа, в якій прийнято рішення третейського суду, не підвідомча третейському суду відповідно до закону;

2) рішення третейського суду прийнято у спорі, не передбаченому третейською угодою, або цим рішенням вирішені питання, які виходять за межі третейської угоди. Якщо рішенням третейського суду вирішені питання, які виходять за межі третейської угоди, то скасовано може бути лише ту частину рішення, що стосується питань, які виходять за межі третейської угоди;

3) третейську угоду визнано недійсною компетентним судом;

4) склад третейського суду, яким прийнято рішення, не відповідав вимогам закону;

5) третейський суд вирішив питання про права і обов'язки осіб, які не брали участь у справі.

Згідно правової позиції висловленої Верховним Судом України у справі № 6-64цс15 від 20.05.2015 року, Закон України «Про внесення змін до статті 6 Закону України «Про третейські суди» щодо підвідомчості справ у сфері захисту прав споживачів третейським судам» частину першу статті 6 Закону України «Про третейські суди» доповнив пунктом 14, згідно якого третейські суди не можуть розглядати справи у спорах щодо захисту прав споживачів, у тому числі споживачів послуг банку (кредитної спілки).

У постанові Верховного Суду України у справі № 6-856цс15 від 02.09.2015р. викладена правова позиція щодо непідвідомчості спорів за позовами банків про стягнення заборгованості за кредитними договорами із споживачами банківських послуг третейським судам.

За ч. 1 ст. 360-7 ЦПК України, рішення Верховного Суду України, прийняте за наслідками розгляду заяви про перегляд судового рішення з мотивів неоднакового застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права у подібних правовідносинах, є обов'язковими для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить зазначену норму права, та для всіх судів України. Суди зобов'язані привести свою судову практику у відповідність із рішенням Верховного Суду України.

Висновок щодо застосування норм права, викладений у постанові Верховного Суду України, має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права. Суд має право відступити від правової позиції, викладеної у висновках Верховного Суду України, з одночасним наведенням відповідних мотивів.

Оскільки заявник є споживачем послуг банку, спір виник щодо заборгованості за кредитом, третейському суду в силу положень пункту 14 частини 1 статті 6 Закону України «Про третейські суди» така справа не підвідомча.

У зв'язку із вище викладеним, суд вважає обґрунтованою заяву ОСОБА_1, щодо скасування рішення третейського суду, оскільки справа не підвідомча третейському суду відповідно до закону.

Керуючись Законом України «Про третейські суди», ст.ст. 208, 209, 210, 293, 294 ч. 6 ст. 389-4, ст.ст. 389-5, 389-6 ЦПК України, Законом України «Про внесення змін до статті 6 Закону України «Про третейські суди» щодо підвідомчості справ у сфері захисту прав споживачів третейським судам», Постановою Верховного Суду України у справі № 6-856цс15 від 02.09.2015р. суд, -

у х в а л и в :

Заяву ОСОБА_1 про скасування рішення Постійно діючого Третейського суду при Асоціації українських банків від 13 листопада 2014 року по справі №1798/14 за позовом ПАТ «Укрсоцбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості - задовольнити.

Рішення Постійно діючого Третейського суду при Асоціації українських банків від 13.07.2014 року, яким стягнуто з ОСОБА_1 (ІНФОРМАЦІЯ_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, паспорт серії НОМЕР_2 виданий Ленінським РВ ДМУ УМВС України в Дніпропетровській області 27.10.2004 року, зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1) на користь Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» (03150, м. Київ, вул. Ковпака, 29, ) заборгованість по договору кредиту в сумі 144 568 (сто сорок чотири тисячі п'ятсот шістдесят вісім) гривень 00 копійок та витрат пов'язаних з вирішенням спору Третейським судом у розмірі 1 845 (одна тисяча вісімсот сорок п'ять) гривень 68 копійок - скасувати.

Ухвала суду про скасування рішення третейського суду або про відмову в його скасуванні може бути оскаржена у порядку, визначеному ЦПК України для оскарження рішення суду першої інстанції.

Апеляційна скарга на ухвалу може бути подана протягом десяти днів з дня її проголошення.

У разі проголошення ухвали без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії ухвали.

С у д д я :