АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА[1]
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 грудня2015 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду м. Києва в складі:

головуючого-судді Слюсар Т.А.

суддів: Волошиної В.М., Котули Л.Г.

при секретарі: Абдуллаєвій Е.Б.

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Оболонського районного суду м. Києва від 14 вересня 2015 року

в справі за позовом ОСОБА_1 до Національного юридичного університету імені Ярослава Мудрого, інституту управління і права Національного юридичного університету імені Ярослава Мудрого про визнання неправомірними наказів та їх скасування, про зобов'язання внести зміни до записів у трудовій книжці, як такі, які не відповідають займаній посаді.

Колегія суддів, -

В С Т А Н О В И Л А :

У лютому 2015 року ОСОБА_1 звернулася у суд з позовом й, з урахуванням доданих до нього заяв про уточнення позовних вимог (а.с.20-21,149), просила постановити судове рішення про визнання наказів від 01.11.2007 року № 146-к та від 30.08.2013 року № 93-к неправомірними та скасувати їх; визнати формулювання посади у записі № 22 трудової книжки «переведена на посаду заступника завідувача кафедри «Менеджменту» неточною, та такою, що не відповідає Класифікатору професій ДК 003:2005 та виконуваній роботі згідно з щорічним навантаженням позивачки у 2006/2007 навчальних роках - 2012-2013 навчальних роках та здійсненого на підставі неправомірного наказу; зобов'язати відповідача змінити формулювання посади у запису № 22 трудової книжки позивачки на «заступник завідувача кафедри, доцент кафедри «Менеджменту»; визнати формулювання посади у запису № 25 трудової книжки позивачки «переведена на посаду старшого викладача кафедри «Менеджменту» невірним, та таким, що здійснений на підставі неправомірного наказу; зобов'язати відповідача змінити формулювання посади у запису № 25 на «заступник завідувача кафедри, доцент кафедри «Менеджменту»; зобов'язати відповідача внести запис до трудової книжки позивачки про реорганізацію Державного інституту підготовки кадрів у зв'язку з його приєднанням до Національного юридичного університету імені Ярослава Мудрого м. Харків.

Рішенням Оболонського районного суду м. Києва від 14 вересня 2015 року в задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1, посилаючись на те, що рішення суду ґрунтується на обставинах, що не відповідають дійсності та аргументовані сумнівними доказами, що призвело до порушення й неправильного застосування норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції та винести нове рішення, яким заявлені по справі позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

Колегія суддів, заслухавши ОСОБА_1, яка підтримала апеляційну скаргу, представника відповідача, яка просила у задоволенні апеляційної скарги відмовити, вивчивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, прийшла до висновку про відмову в задоволенні апеляційної скарги та залишення рішення суду першої інстанції без змін, з наступних підстав.

Як убачається з матеріалів справи, відповідно до наказу ректора Інституту підвищення кваліфікації і перепідготовки кадрів важкого машинобудування від 18.02.2000 року №17-к ОСОБА_1 була зарахована на роботу з 21 лютого 2000 року на посаду доцента кафедри «Економіки підприємств» з окладом 230 грн. на місяць і доплатою у розмірі 30 % за виконання обов'язків заступника завідуючого кафедрою (а.с.51).

Наказом виконувача обов'язків ректора Державного інституту підготовки кадрів від 01 листопада 2007 року № 146-к було введено новий штатний розпис інституту, у зв'язку з чим ОСОБА_1 призначено на посаду заступника завідувача кафедри «Менеджменту» з окладом 1500 грн. на місяць (а.с.52). На підставі зазначеного наказу в трудовій книжці позивачки було внесено запис від 01 грудня 2007 року № 22 «переведена на посаду заступника завідувача кафедри Менеджменту» (а.с.3).

Наказом ректора Державного інституту підготовки кадрів від 30 серпня 2013р. №93-к, ОСОБА_1 з 01 вересня 2013р. було переведено з посади заступника завідувача кафедри на посаду старшого викладача кафедри «Менеджменту» та встановлено режим неповного робочого часу, ліквідувавши посаду заступника завідувача кафедри (а.с.25).

На підставі зазначеного наказу до трудової книжки ОСОБА_1 було внесено запис № 25 від 01 вересня 2013р.(а.с.25).

Твердження апеляційної скарги про те, що те, що записи у трудовій книжці ОСОБА_1 № 22 від 01 грудня 2007р. та № 25 від 01 вересня 2013р. не відповідають чинному законодавству, ретельно перевірялися судом першої інстанції, вони отримали належну оцінку у рішенні й обґрунтовано визнані безпідставними.

Пунктом 2.4 Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України та Міністерства соціального захисту населення України від 29.07.1993 № 58 (зі змінами) ( далі - Інструкція № 58), передбачено, що всі записи в трудовій книжці про прийняття на роботу, переведення на іншу постійну роботу або звільнення, а також про нагороди та заохочення вносяться власником або уповноваженим ним органом після видання наказу (розпорядження), але не пізніше тижневого строку, а в разі звільнення - у день звільнення і повинні точно відповідати тексту наказу (розпорядження).

Отже, внесення запису до трудової книжки повинно суворо відповідати змісту наказу з посиланням на нього.

Відповідно до п. 2.14 Інструкції у графі 3 розділу «Відомості про роботу» як заголовок пишеться повне найменування підприємства. Під цим заголовком у графі 1 ставитьсяпорядковий номер запису, що вноситься, у графі 2 зазначається дата прийняття на роботу. Уграфі 3 пишеться: «Прийнятий або призначений до такого-то цеху, відділу, підрозділу, на дільницю, виробництво» із зазначенням його конкретного найменування, а також роботи, професії або посади і присвоєного розряду. Записи про найменування роботи, професії або посади на яку прийнятий працівник, виконуються для робітників та службовців відповідно донайменування професій і посад, зазначених у «Класифікаторі професій».

Зміст долученої до справи копії трудової книжки ОСОБА_1 свідчить про те, що записи в трудову книжку позивачки вносилися у відповідності до положень Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, у суворій відповідності до змісту наказів та посад, які вона обіймала згідно штатних розписів.

Відповідно до ч. 2 ст. 48 Закону України від 17.01.2002 р. № 2984-ІІІ «Про вищу освіту», чинного на час існування спірних правовідносин, основними посадами науково-педагогічних працівників вищих навчальних закладів третього і четвертого рівнів акредитації є: асистент; викладач; старший викладач; директор бібліотеки; науковий працівник бібліотеки; доцент; професор; завідуючий кафедрою; декан; проректор; ректор.

Наказом Державного комітету України з питань технічного регулювання та споживчої політики від 26.12.2005 р. № 365 було затверджено Класифікатор професій ДК 003:2005. У розділі 3 «Основні положення» Класифікатору визначено, що на підприємствах, в установах та організаціях записи про роботу вносять в установленому порядку до трудових книжок працівників відповідно до професійних назв робіт, зазначених у додатках А і Б.Від назв, зазначених у додатках А і Б, можуть утворюватися похідні назви робіт та посад доданням похідних слів (провідний, головний, молодший, змінний, гірничий, третій та ін.), наведених у додатку В.

Класифікатор професій у Додатку А містить професію «завідувач кафедри» код КП 1229.4. У Додатку В до Класифікатора професій ДК 003:2005 визначено похідні слова до професій (професійних назв робіт), зокрема - заступник.

За таких обставин, колегія суддів визнає безпідставними посилання апеляційної скарги про невідповідність відображеної у трудовій книжці посади - заступник завідувача кафедри чинному законодавству.

Долучені до справи докази свідчать про обізнаність позивачки з переведенням її на посаду заступника завідувача кафедри, а також на посаду старшого викладача кафедри.

При цьому, колегія суддів виходить з особових рахунків ОСОБА_1 в період з 01 грудня 2007р. по 07 листопада 2013р., згідно з якими нарахування та виплата заробітної плати здійснювалася у відповідності до встановлених місячних посадових окладах посад, які обіймала, відображених у штатних розписах інституту (а.с.45-48,11-117,131-134, 136-139).

Крім того, складені та підписані власноручно ОСОБА_1 заяви про надання їй щорічних відпусток протягом 2008-2013 років з зазначенням посад, які вона обіймала у відповідності до штатного розпису навчального закладу, підтверджують обізнаність її про переведення на посаду заступника завідувача кафедри, старшого викладача кафедри (а.с.141-144).

Так, подаючи на ім'я ректора інституту заяви про надання відпусток в період з червня 2007р. по червень 2013р., до керівника інституту ОСОБА_4 зверталася, як заступник завідувача кафедри, а в заяві від 24 липня 2014р. обійману посаду зазначила, як старший викладач кафедри Менеджменту (а.с.141-144).

У жовтні 2012р. Державним інститутом підготовки кадрів ОСОБА_1 було видано довідку про те, що те, що в учбовому закладі вона працює на посаді заступника завідувача кафедри (а.с.177).

З долученої до справи копії посадової інструкції заступника завідувача кафедри, затвердженої ректором інституту від 01 грудня 2007р., оригінал якої досліджено судом апеляційної інстанції, убачається, що з її змістом ОСОБА_1 ознайомлена (а.с.9,10 т.2). Долучені до справи копії наказів про навчальне навантаження професорсько-викладацького складу інституту протягом 2008-2013 років відповідають посадам, які обіймала позивачка в зазначений період (а.с.102-110),

За таких обставин, колегія суддів визнає безпідставними посилання апеляційної скарги на те, що лише у березні 2015р. ОСОБА_1 дізналася про переведення її з грудня 2007р. на посаду заступника завідувача кафедри та з вересня 2013р. - старшого викладача.

Колегія суддів враховує і те, що ОСОБА_1, будучи обізнаною з посадами, які обіймала з 01 грудня 2007р., не висловлювала будь-яких заперечень з цього приводу керівництву Державного інституту підготовки кадрів, а з позовом у суд звернулася лише у лютому 2015р.

Твердження апеляційної скарги про відсутність у долученій до пенсійної справи копії трудової книжки запису № 22 спростовуються даними, які містяться у долученій до справи копії трудової книжки позивачки (а.с.22), до того ж, відповідний запис № 22 міститься на наступному аркуші книжки та може свідчити про надання до пенсійного органу лише частини копії зазначеної трудової книжки.

Доводи апеляційної скарги про наміри відповідача у червні 2007р. змінити з позивачкою форму трудового договору на контрактну не спростовують долучені до справи докази про переведення ОСОБА_1 з 01 грудня 2007р. на посаду заступника завідувача кафедри у відповідності до штатного розпису, затвердженого наказом в.о. ректора інституту 01 грудня 2007р. (а.с.45-48).

Посилання в апеляційній скарзі ОСОБА_1 на необхідність внесення запису до трудової книжки про реорганізацію Державного інституту підготовки кадрів шляхом приєднання до Національного юридичного університету імені Ярослава Мудрого, колегія суддів визнає необґрунтованими.

Встановлено, що розпорядженням Кабінету Міністрів України від 9 січня 2014 р. № 7-р «Про реорганізацію Державного інституту підготовки кадрів» припинено юридичну особу Державний інститут підготовки кадрів шляхом приєднання до Національного юридичного університету імені Ярослава Мудрого й наказом Міністерства освіти і науки України №817 від 10.07.2014 року створено комісію з реорганізації (а.с.23,24).

На базі юридичної особи, що припиняється, відповідно до зазначеного наказу, створено відокремлений структурний підрозділ університету - Інститут управління і права Національного юридичного університету імені Ярослава Мудрого.

Згідно ст. 104 Цивільного кодексу України юридична особа припиняється в результаті реорганізації (злиття, приєднання, поділу, перетворення) або ліквідації. У разі реорганізації юридичних осіб майно, права та обов'язки переходять до правонаступників. Юридична особа є такою, що припинилася, з дня внесення до єдиного державного реєстру запису про її припинення.

Наказом голови комісії з реорганізації №95-к від 04 листопада 2014р. «Про звільнення працівників», позивачку було звільнено з посади старшого викладача Державного інституту підготовки кадрів 07листопада 2014 року у зв'язку зі скороченням чисельності та штату працівників (а.с.96). Відповідний запис за №26 від 07листопада 2014 року було внесено до трудової книжки (а.с.3).

З наявних у матеріалах справи доказів убачається, що Державний інститут підготовки кадрів було припинено з 28 липня 2015 року (а.с.202).

Отже, правові підстави для внесення запису до трудової книжки ОСОБА_1 про реорганізацію Державного інституту підготовки кадрів шляхом приєднання до Національного юридичного університету імені Ярослава Мудрого відсутні, оскільки трудові відносини з позивачкою було припинено 07 листопада 2014 року, в той час як до Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців запис про проведення державної реєстрації припинення Державного інституту підготовки кадрів вчинено 28липня 2015 р.

Враховуючи викладені обставин, а також матеріали справи, у їх сукупності, колегія суддів визнає законними й обґрунтованими висновки суду першої інстанції про відсутність правових підстав до задоволення заявленого по справі позову.

Справа судом розглянута повно та об'єктивно. Норми матеріального й процесуального права застосовано правильно.

Викладені у рішенні висновки відповідають обставинам справи та долученим до справи доказам й доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують.

За таких обставин, апеляційну скаргу слід відхилити, а рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 313 - 315 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Оболонського районного суду м. Києва від 14 вересня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає чинності негайно, проте може бути оскаржена в касаційному порядку протягом 20 днів з моменту проголошення шляхом подачі касаційної скарги до Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий:

Судді:

Справа № 756/1925/15-ц

№ апеляційного провадження: 22-ц/796/14124/2015

Головуючий у суді першої інстанції: Камбулов Д.Г.

Доповідач у суді апеляційної інстанції: Слюсар Т.А.