Справа № 333/5295/14-ц
Провадження № 2/333/52/2015
РІШЕННЯ

Іменем України

23 лютого 2015 року м. Запоріжжя

Комунарський районний суд м. Запоріжжя у складі

головуючого судді: Дмитрієвої М.М.

при секретарі Пасюті К.О.,

за участі позивача за первісним позовом ОСОБА_1,

відповідача за первісним позовом ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Комунарського районного суду м. Запоріжжя справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа: ОСОБА_3, про встановлення факту родинних відносин, визнання права власності на спадщину за законом та за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1, третя особа: ОСОБА_4, про визнання права власності на спадщину за законом,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до Комунарського районного суду м. Запоріжжя з позовом, в якому зазначив, що ІНФОРМАЦІЯ_3 року померла його бабуся ОСОБА_5, яка була власником 4/25 частин спірного домоволодіння на підставі свідоцтва про право приватної власності на домоволодіння № 642 від 25.09.1985 року, виданого Запорізьким міськкомунгоспом та зареєстрованого в ЗМБТІ 25.09.1985 року в реєстровій книзі № 103 за реєстровим № 15600. На час смерті бабусі ОСОБА_5, батько позивача ОСОБА_6 був зареєстрований та проживав в спірному домоволодінні, що підтверджується записом в будинковій книзі, тому відповідно до приписів ст. 549 ЦК УРСР, що діяв на час відкриття спадщини після смерті бабусі ОСОБА_5, його батько фактично прийняв спадщину після смерті своєї матері, вступивши в управління і володіння спадковим майном. Таким чином, частка домоволодіння, яка належала ОСОБА_6 на час відкриття спадщини складала 21/25 частин домоволодіння. ІНФОРМАЦІЯ_4 року помер його батько ОСОБА_6. Після його смерті відкрилась спадщина у вигляді 17/25 частин домоволодіння, що розташоване за адресою: АДРЕСА_1 Зазначена частина домоволодіння належала ОСОБА_6 на підставі свідоцтва про право приватної власності № 643 від 25.09.1985 року, виданого Запорізьким міськкомунгоспом та зареєстроване в ЗМБТІ 25.09.1985 року в реєстровій книзі № 103 за реєстровим № 15600. Співвласником спірного домоволодіння був дядько позивача ОСОБА_7, який помер ІНФОРМАЦІЯ_5 року. Померлому ОСОБА_7 належало 4/25 частин спірного домоволодіння на підставі свідоцтва про право приватної власності на домоволодіння № 641 від 25.09.1985 року, виданого Запорізьким міськкомунгоспом та зареєстровано в ЗМБТІ 25.09.1985 року в реєстровій книзі №103 за реєстровим №15600. Спадкоємцем померлого ОСОБА_7 є його син ОСОБА_2 - відповідач по справі. Відповідач звертався до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини, але свідоцтво не отримав внаслідок відмови нотаріуса у вчиненні нотаріальної дії. Після смерті батька позивач звернувся до нотаріальної контори з заявою про видачу йому свідоцтва про право на спадщину за законом, але нотаріусом було відмовлено у видачі свідоцтва, оскільки у правовстановлюючих документах на домоволодіння мають місце незастережені виправлення, а саме в одному випадку зазначено домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 а в іншому АДРЕСА_1

У зв'язку з чим позивач просив суд визнати за ним право власності на 21/25 частин домоволодіння, що розташоване за адресою: місто Запоріжжя, вулиця Плеханова,14 в порядку спадкування за законом після ОСОБА_6, який помер, ІНФОРМАЦІЯ_4 року. Під час складання документів для подачі позову суду було встановлено, що прізвища позивача та його батька ОСОБА_6 мають відмінності. У зв'язку з чим позивач вимушений звернутися до суду з заявою про встановлення факту родинних відносин, в саме встановити факт того, що ОСОБА_1 є сином ОСОБА_6, померлого ІНФОРМАЦІЯ_4 року.

07.08.2014 року від ОСОБА_2 відповідача за первісним позовом надійшла зустрічна позовна заява, в якій позивач (відповідач за первісним позовом) просив визнати за ним право власності на 4/25 частин домоволодіння, що розташоване за адресою місто Запоріжжя, вулиця Плеханова,14 в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_7, померлого ІНФОРМАЦІЯ_5 року. Свої позовні вимоги мотивував тим, що його бабуся ОСОБА_5, померла ІНФОРМАЦІЯ_3 року, їй належало 4/25 частин спірного домоволодіння на підставі свідоцтва про право приватної власності на домоволодіння № 642 від 25.09.1985 року, виданого Запорізьким міськкомунгоспом та зареєстровано в ЗМБТІ 25.09.1985 року в реєстровій книзі №103 за реєстровим № 15600.

ІНФОРМАЦІЯ_5 року помер його батько ОСОБА_7, після його смерті відкрилась спадщина у вигляді 4/25 частин домоволодіння, що розташоване за адресою АДРЕСА_1 Зазначена частина домоволодіння належала ОСОБА_7 на підставі свідоцтва про право приватної власності на домоволодіння №641 від 25.09.1985 року виданого Запорізьким міськкомунгоспом та зареєстроване в ЗМБТІ 25.09.1985 року в реєстровій книзі №103 за реєстровим № 15600. Співвласником спірного домоволодіння були його дядько ОСОБА_6, який помер ІНФОРМАЦІЯ_4 року (померлому ОСОБА_6 належало 17/25 частин спірного домоволодіння на підставі свідоцтва про право приватної власності на домоволодіння № 643 від 25.09.1985 р., виданого Запорізьким міськкомунгоспом та зареєстровано в ЗМБТІ 25.09.1985 р. в реєстровій книзі №103 за реєстровим №15600). Після смерті батька, ОСОБА_2 звернувся до нотаріальної контори з заявою про видачу йому свідоцтва про право на спадщину за законом, але нотаріусом йому було відмовлено.

Позивач за первісним позовом ОСОБА_1 у судовому засіданні підтримав позовну заяву, з підстав викладених в ній, просив суд задовольнити позовні вимоги. Проти задоволення зустрічних позовних вимог не заперечував.

Відповідач за первісним позовом ОСОБА_2. у судовому засіданні зустрічну позовну заяву підтримав в повному обсязі з підстав викладених в ній, просив суд задовольнити вимоги. Проти задоволення первісної позовної заяви не заперечував.

Третя особа ОСОБА_4 у судове засідання не з'явилася, про час та місце справи була повідомлена своєчасно та належним чином, але надала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, в якій вказала, що проти позову не заперечує.

Третя особа ОСОБА_3 у судове засідання не з'явилася, про час та місце справи була повідомлена своєчасно та належним чином, але надала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, в якій вказала, що проти позову не заперечує.

Представник ТОВ «ЗМБТІ», якого ухвалою суду від 30.01.2015 року було залучено до участі у справі для допиту у якості фахівця, пояснив у судовому засіданні, що згідно інвентаризаційно-технічної документації по будинку АДРЕСА_1 № 9989/53931, поштова адреса спірного домоволодіння - АДРЕСА_1 Літера «а» дописувалась не працівником ТОВ «ЗМБТІ». До того ж згідно інвентаризаційно-технічної документації за ОСОБА_9 зареєстровано 17/25 частин домоволодіння, за ОСОБА_5 - 4/25 частин домоволодіння, ОСОБА_7 - 4 /25 частин.

Вислухавши пояснення сторін всесторонньо дослідивши та оцінивши матеріали справи, виходячи з встановленого ст. 11 ЦПК України принципу диспозитивності, суд дійшов до наступного висновку.

Згідно зі ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Статтею 11 ЦПК України передбачено, що суд розглядає цивільні справи на підставі наданих сторонами доказів. Згідно ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Стаття 58 ЦПК України встановлює, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Згідно ст. 59 ЦПК України суд не бере до уваги докази, одержані з порушенням порядку, встановленого законом і обставини, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Через розбіжності в написанні прізвища померлого заявнику ОСОБА_1 було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом.

Факт родинних відносин підтверджуються доказами, які містяться в матеріалах справи. Зокрема згідно свідоцтва про смерть НОМЕР_1 від 26.05.2004 року ОСОБА_6 помер ІНФОРМАЦІЯ_4 року. Згідно ксерокопії технічного паспорту на житловий будинок АДРЕСА_1 замовником технічної інвентаризації вказано ОСОБА_9. Факт родинних відносин між позивачем ОСОБА_1 та ОСОБА_6 підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_2 від 23.01.2014 року, виданого Комунарським відділом державної реєстрації актів цивільного стану згідно якого батьком ОСОБА_1 в графі батько вказаний «ОСОБА_6».

З вищевикладеного вбачається, що у свідоцтві про смерть ОСОБА_6, допущено помилку у прізвищі, яка могла бути допущена при перекладі прізвища /рос./ ОСОБА_7 з російської на українську мову.

Суд приходить до висновку, що факт родинних відносин між ОСОБА_1 та ОСОБА_6, які знаходилися в родинних стосунках як син та батько, знайшли своє підтвердження і цей факт необхідно встановити.

Щодо позовних вимог про визнання права власності на 21/25 частину домоволодіння, що розташовано за адресою АДРЕСА_1 в порядку спадкування за законом за ОСОБА_1, суд вважає їх такими, що підлягають задоволенню з наступних підстав.

Як встановлено у судовому засіданні ІНФОРМАЦІЯ_3 року померла бабуся ОСОБА_1 (позивача за первісним позовом) ОСОБА_5, яка була власником 4/25 частин домоволодіння АДРЕСА_1 згідно свідоцтва про право приватної власності на домоволодіння №642 від 25.09.1985 року, виданого Запорізьким міськкомунгоспом та зареєстрованого в ЗМБТІ 25.09.1985 року в реєстровій книзі №103 за реєстровим №15600. На час смерті бабусі ОСОБА_5 батько позивача ОСОБА_6 був зареєстрований і проживав в спірному домоволодінні, що підтверджується записом в будинковій книзі, тому відповідно до приписів ст.549 ЦК УРСР, що діяв на час відкриття спадщини бабусі ОСОБА_5, його батько фактично прийняв спадщину своєї померлої матері, вступивши в управління і володіння спадковим майном. ІНФОРМАЦІЯ_4 року помер батько позивача ОСОБА_6, після його смерті відкрилась спадщина у вигляді 17/25 частин. Зазначена частина домоволодіння належала ОСОБА_6 на підставі свідоцтва про право приватної власності на домоволодіння №643 від 25.09.1985 року виданого Запорізьким міськкомунгоспом за зареєстроване в ЗМБТІ 25.09.1985 року виданого Запорізьким міськкомунгоспом та зареєстроване в ЗМБТІ 25.09.1985 року в реєстровій книзі №103 за реєстровим № 15600. Таким чином, частка домоволодіння, яка належала ОСОБА_6 на час відкриття спадщини складала 21/25 частин домоволодіння. Після смерті батька позивач звернувся до нотаріальної контори з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом, але нотаріусом йому було відмовлено у видачі свідоцтва, оскільки у правовстановлюючих документах на домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 в іншому АДРЕСА_1

На підставі наданих суду доказів встановлено, що згідно ст.ст.1217, 1258 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово.

Відповідно до п.1 Постанови Пленуму ВСУ «Про судову практику у справах про спадкування» від 30.05.2008 року за №7, відносини спадкування регулюються правилами ЦК України (2004 р.), якщо спадщина відкрилася не раніше 01.01.2004 року.

Таким чином, враховуючи, що спадщина відкрилася після смерті спадкодавця ІНФОРМАЦІЯ_4 року, суд вважає необхідним до вказаних правовідносин застосувати положення норм Цивільного кодексу України 2004 року, що діяв на час відкриття та прийняття спадщини.

Відповідно до ст.ст.1216, 1217 ЦК України, спадкування є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до іншої особи (спадкоємця), яке здійснюється за заповітом або за законом.

Згідно зі ст. 1261ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народженні після його смерті, той з подружжя який його пережив та батьки.

Відповідно до ч.1 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину.

Згідно з ч. 2 ст. 1274 ЦК України спадкоємець за законом має право відмовитися від прийняття спадщини на користь будь-кого із спадкоємців за законом незалежно від черги.

Для набуття спадщини необхідна наявність ряду умов. Першою необхідною умовою є відкриття спадщини, під якою розуміють настання таких юридичних фактів, які обумовлюють виникнення у спадкоємця права на набуття спадщини - права на спадкування. До таких юридичних фактів, передусім, відноситься смерть спадкодавця. Але в момент відкриття спадщини спадкоємець набуває лише право на спадкування, але не право власності на саму спадщину. Для виникнення права власності на спадщину спадкоємець повинен належним чином здійснити (реалізувати) право на прийняття спадщини. Здійснення права на спадкування, передусім, полягає в тому, що спадкоємець має право прийняти спадщину або не прийняти її. Прийняття спадщини можливе двома способами: шляхом пасивної поведінки спадкоємця, яка передбачена ч.3 ст. 1268 ЦК України, яка встановлює, що для прийняття спадщини достатньо того факту, що спадкоємець, мешкав разом з померлим і протягом строку для прийняття спадщини не відмовився від неї. Такі спадкоємці також подають заяву про видачу їм документа, що підтверджує їх право на успадковане майно, але можуть це зробити незалежно від закінчення строку, встановленого для прийняття спадщини; шляхом активної поведінки, тобто подачі заяви про прийняття спадщини та видачі їм відповідного свідоцтва. Для такого способу прийняття спадщини, який буде стосуватися всіх інших спадкоємців, існує певний строк для подачі заяви.

Згідно інвентиразаційно-технічної документації по будинку АДРЕСА_1 № 9989/53931, та пояснень фахівця ТОВ «ЗМБТІ» ОСОБА_10 судом встановлено, що поштова адреса спірного домоволодіння - АДРЕСА_1 Літеру «а» працівники ТОВ «ЗМБТІ» не дописували.

На підставі вищевикладеного, заслухавши пояснення позивача, вивчивши матеріали справи, оцінивши та дослідивши зібрані докази, суд дійшов до висновку про задоволення позовних вимог у повному обсязі.

Щодо зустрічної позовної заяви, суд вважає її такою, що не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

В судовому засіданні встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_3 року померла бабуся позивача за зустрічним позовом ОСОБА_5(померлій ОСОБА_5 належало 4/25 частин спірного домоволодіння на підставі свідоцтва про право приватної власності на домоволодіння № 642 від 25.09.1985 року, виданого Запорізьким міськкомунгоспом та зареєстровано в ЗМБТІ 25.09.1985 року в реєстровій книзі № 103 за реєстровим № 15600). ІНФОРМАЦІЯ_5 року помер її син (батько позивача за зустрічним позовом) ОСОБА_7. Після його смерті відкрилась спадщина у вигляді 4/25 частин домоволодіння, що розташоване за адресою АДРЕСА_1 Співвласниками спірного домоволодіння були його дядько ОСОБА_6, який помер ІНФОРМАЦІЯ_4 року (померлому ОСОБА_6 належало 17/25 частин спірного домоволодіння на підставі свідоцтва про право приватної власності на домоволодіння № 643 від 25.09.1985 року, виданого Запорізьким міськкомунгоспом та зареєстровано в ЗМБТІ 25.09.1985 року в реєстровій книзі № 103 за реєстровим № 15600). Після смерті батька позивач ОСОБА_2 звернувся до нотаріальної контори з заявою про видачу йому свідоцтва про право на спадщину за законом, але нотаріусом йому було відмовлено.

Відповідно до постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії № 485/02-31 від 22.02.2014 року на день смерті ОСОБА_5 її син ОСОБА_7 не був зареєстрований за адресою АДРЕСА_1 що підтверджується будинковою книгою, виданою Жовтневим райвиконкомом м.Запоріжжя в 1950 році і не подав заяву про прийняття спадщини в строк, встановлений ст.549 Цивільного кодексу УРСР 1963 року, а також не надано документів, які б підтверджували фактичний вступ в управління або володіння спадковим майном, ОСОБА_7. Таким чином, він вважається таким спадкоємцем, що спадщину не прийняв після матері гр. ОСОБА_5, померлої ІНФОРМАЦІЯ_3 року.

Оскільки на момент виникнення спірних правовідносин діяв Цивільний кодекс Української РСР від 18 липня 1963 року (надалі ЦК України 1963 р.), то до спірних правовідносин слід застосувати норми вказаного Закону.

Відповідно до ч.1 ст.524 ЦК України 1963 р., спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом.

Відповідно до ст.548 ЦК України 1963 р., для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями.

Прийняти спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини.

Відповідно до вимог ст.549 ЦК України 1963 р. визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном або якщо від подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини.

Визнати позивача таким, що фактично прийняв спадщину після померлого ОСОБА_7, який помер ІНФОРМАЦІЯ_5 року, неможливо оскільки позивачем не надано жодного доказу, які б свідчили про фактичне прийняття спадщини його батьком, ОСОБА_7, після смерті матері гр. ОСОБА_5, померлої ІНФОРМАЦІЯ_3 року. Матеріали справи не містять документи, які підтверджують факт того, що ОСОБА_7 (батько позивача за зустрічним позовом) фактично вступив в управління або володіння спадковим майном.

Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу у своїх вимог і заперечень.

На підставі вищевикладеного, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні зустрічних позовних вимог.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 10, 11, 57, 60, 79, 88, 212-215, 224-226 ЦПК України суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа: ОСОБА_3, про встановлення факту родинних відносин, визнання права власності на спадщину за законом задовольнити в повному обсязі.

Встановити факт родинних відносин між фізичними особами, встановивши, що ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, є сином ОСОБА_6, який помер ІНФОРМАЦІЯ_4 року.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на 21/25 частин домоволодіння, що розташовано за адресою місто Запоріжжя, вулиця Плеханова, 14 в порядку спадкування за законом після ОСОБА_6, який помер ІНФОРМАЦІЯ_4 року.

В задоволенні зустрічного позову ОСОБА_2 до ОСОБА_1, третя особа ОСОБА_4 про визнання права власності на 4/25 частин домоволодіння, що розташовано за адресою: АДРЕСА_1 в порядку спадкування за законом відмовити повністю.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом десяти днів з дня його проголошення до Апеляційного суду Запорізької області через Комунарський районний суд м. Запоріжжя. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення..

Суддя Комунарського районного суду

м. Запоріжжя М.М. Дмитрієва