Якимівський районний суд Запорізької області
Р І Ш Е Н Н Я
іменем України
2-о/330/25/2015

Справа № 330/257/15-ц
"16" березня 2015 р. Якимівський районний суд Запорізької області в складі:

головуючого судді Гусаровой В.В., за участі секретаря Саркісової І.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду смт. Якимівкацивільну справу за заявою ОСОБА_1 заінтересовані особи: громадська організація «Правий сектор», Державна служба України у справах ветеранів війни та учасників антитерористичної операції, Кабінет Міністрів України, Антитерористичний центр при Службі Безпеки України, Міністерство соціальної політики України про встановлення факту, що має юридичне значення

ВСТАНОВИВ:

11.02.2015 року ОСОБА_1 звернулась до суду із заявою про встановлення факту, що має юридичне значення, а саме просила суд встановити факт участі ОСОБА_2 у бойових діях під час антитерористичної операції; встановити факт його загибелі під час бойових дій в районі проведення антитерористичної операції та надати загиблому статус учасника бойових дій та членам родини статус членів родини загиблого в бойових діях по захисту вітчизни.

В обґрунтування заяви посилалася на те, що ОСОБА_2 - її син, який приймав участь в бойових діях в районах проведення антитерористичної операції в складі Українського Добровольчого корпусу, створеного Правим сектором, 12.08.2014 року потрапив в засідку терористів і загинув в бою в селищі Маріїнка Донецької області.

Встановлення та підтвердження факту участі ОСОБА_2 , який приймав участь в бойових діях по захисту незалежності України, її суверенітету та територіальної цілісності, в воєнізованих підрозділах без офіційного оформлення на засадах самоорганізації та з врахуванням власної громадянської позиції, викликає необхідність щодо визначеності його статусу, як учасника АТО, з метою отримання соціальних прав та гарантій його родиною.

Так, встановлення факту загибелі ОСОБА_2 саме під час бойових дій в районі проведення АТО, є необхідним для визнання членів його родини особами, на яких розповсюджується Закон України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту».

В судовому засіданні заявник ОСОБА_1 та її представник ОСОБА_3 підтримали подану заяву та просили її задовольнити .

Представник заінтересованої особи - Державної служби України у справах ветеранів війни та учасників антитерористичної операції до судового засідання не з`явився надав до суду заяву в якій вказав, що служба не заперечує проти задоволення заяви про встановлення факту ОСОБА_2 під час участі в антитерористичній операції, але зауважив, що у разі її задоволення правових наслідків це не матиме.

Також додав, що дійсно на даний час законодавче не врегульовано питання щодо надання статусу учасника бойових дій особам, які приймають участь в бойових діях по захисту незалежності України, її суверенітету та територіальної цілісності в районах проведення АТО, добровільно. Однак на теперішній час у Верховній Раді України зареєстровано законопроект, який буде вирішувати це питання. Крім того, звернули увагу на те, що надання статусу учасника бойових дій особам після їх смерті чинним законодавством не передбачено.

Представник заінтересованої особи - Кабінету Міністрів України не була проти встановлення факту участі в бойвихдіях та встановлення факту гибелі під час бойових дій, надання статусу залишила на розсуд суду та підтримала письмові пояснення представника Кабінету Міністрів України. Відповідно до письмових пояснень, Пунктом 19 ст.6 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» визначено, що «військовослужбовці (резервісти, військовозобов`язані) та працівники Збройних Сил України, Національної гвардії України, Служби безпеки України, Служби зовнішньої розвідки України, Державної прикордонної служби України, особи рядового, начальницького складу, військовослужбовці, працівники Міністерства внутрішніх справ України, Управління державної охорони України, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, які захищали незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України і брали безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення, перебуваючи безпосередньо в районах антитерористичної операції, а також працівники підприємств, установ, організацій, які залучалися та брали безпосередню участь в антитерористичній операції в районах її проведення у порядку, встановленому законодавством.
Порядок надання статусу учасника бойових дій особам, зазначеним в абзаці першому цього пункту, категорії таких осіб та терміни їх участі (забезпечення проведення) в антитерористичнїй операції, а також райони антитерористичної операції визначає Кабінет Міністрів України».
На виконання зазначеного положення Закону Кабінетом Міністрів України видано постанову № 413 від 20.08,2014 «Про затвердження Порядку надання статусу учасника бойових дій особам, які захищали незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України і брали безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення».
Відповідно до затвердженого зазначеною постановою Уряду Порядку рішення про надання статусу учасника бойових дій особам, які захищали незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України і брали безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення приймаються Міжвідомчою комісією з питань розгляду матеріалів про визнання учасниками бойових дій, яка утворюється Держаною службою у справах ветеранів війни та учасників антитерористичної операції.
На сьогоднішній день чинним законодавством Укра`їни не передбачено надання статусу учасника бойових дій особам, які брали участь в антитерористичній операції у складі добровольчих формувань територіальної оборони, що були створені державними чи громадськими організаціями, або самоорганізувалися для захисту незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України.
Разом з тим, пільги та компенсації, передбачені Законом для членів сім`ї загиблого відповідно до Положення про порядок видачі посвідчень і нагрудних знаків ветеранів війни, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 травня 1994 р. № 302 (далі - Положення), надаються на підставі "Посвідчення члена сім`ї загиблого", яке видають органи соціального захисту населення за місцем реєстрації таких членів сім`ї. Відповідно до пункту 4 Положення "Посвідчення члена сім`ї загиблого" видається особам, на яких поширюється чинність Закону.
Згідно з абзацами першим та четвертим пункту 1 частини першої статті 10 Закону чинність цього Закону поширюється на:
· сім`ї військовослужбовців, партизанів, підпільників, учасників бойових дій на території інших держав, прирівняних до них осіб, зазначених у статтях 6 і 7 цього Закону, які загинули (пропали безвісти) або померли внаслідок поранення, контузії чи каліцтва, одержаних під час захисту Батьківщини або виконання інших обов`язків військової служби (службових обов`язків), а також внаслідок захворювання, пов`язаного з перебуванням на фронті або одержаного в період проходження військової служби чи на території інших держав під час воєнних дій та конфліктів;
- сім`ї осіб рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ України, які загинули або померли внаслідок поранення, контузії чи каліцтва, одержаних під час участі в антитерористичній операції захищаючи незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України.
Таким чином, для поширення на сім`ю особи чинності Закону, така особа, по-перше, повинна мати певний правовий статус, та, по-друге, загибель такої особи повинна бути пов`язана із участю в антитерористичній операції або із виконанням обов`язків військової служби.
Вирішення питання стосовно поширення чинності Закону на членів сім`ї загиблих бійців добровольчих батальйонів (загонів) під час участі в антитерористичній операції потребує законодавчого врегулювання.
Верховній Раді України зареєстровані законопроекти (реєстр. № 45б4а від 01.09.2014, та реєстр. №5037 від 05,09.2014), які б дозволили надати статус учасника бойових дій особам, які брали участь в антитерористичній операції у складі добровольчих формувань територіальної оборони, та надати у разі їх загибелі відповідні пільги членам їх сімей,
З цією ж метою Державною службою України у справах ветеранів війни та учасників антитерористичної операції був розроблений аналогічний законопроект, який листом від 29.10.2014 №бб5-вих був надісланий для погодження до Мінсоцполітики.
Представник заінтересованої особи Міністерства соціальної політики України до суду не з`явився, надав до суду письмові пояснення. Відповідно до письмових пояснень, рішення про надання статусу учасника бойових дій приймається міжвідомчою комісією з питань розгляду матеріалів про визнання учасниками бойових дій та Мінсоцполітики не наділено функціями в частині встановлення факту участі громадян у бойових діях під час антитерористичної операції..

Заінтересована особа - Громадська організація «Правий сектор» у судове засідання свого представника не направила, судові повістки до суду не отримувала, документи повернулися до суду в зв`язку с закінченням терміну зберігання.=

Заінтересована особа - Антитерористичний центр при Службі Безпеки України в судове засідання свого представника не направила, надали заяву, в якій просили виключити їх організацію зі списку зацікавлений осіб ( бо вважали, що рішення по справі ніяких чином не стосується інтересів, прав та обов`язків їх організації).

Під час судового засідання були вивчені наступні докази по справі :

- Довідка штабу національного захисту Дніпропетровської області про те, що ОСОБА_2 з 27.05.2014 р. приймав участь у бойових діях, захищаючи незалежність та територіальну цілісність України в зоні проведення АТО та загинув під час виконання бойового завдання 12 серпня 2014 р. в Доніцькій області Петровському районі с.Маріїнка ( а.с.8)

· довідка замість військового квитка ( а.с.9)
- свідоцтво про укладення шлюбу між ОСОБА_4 та ОСОБА_5 ( а.с.9)

- Паспорт ОСОБА_2 ( а.с.10)

· Свідоцтво про смерть ОСОБА_2 ( а.с.11)
· Протокол впізнання трупа для впізнання ( а.с.13)
· Лікарське свідоцтво про смерть ( а.с.14)
· Довідка про причину смерті ( а.с. 15)
· Свідоцтво про зміну імені ( а.с.16)
· Свідоцтво про народження ОСОБА_2 (а.с.17)
· Свідоцтво про народження ОСОБА_6 ( а.с.17)
· Свідоцто про укладення шлюбу між ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , свідоцтво про розівання шлюбу між ОСОБА_9 та ОСОБА_5 ( а.с.18)
· Характеристика ОСОБА_2 ( а.с. 19)
· Письмова відповідь штабу Антитерористичного центру при Службі безпеки України, відповідно до якої за інформацією Міжвідомчого центру допомоги громадянам у питаннях звільнення полонених, заручників та віднайдення зниклих безвесті, боєць Добровоьчого українського корпусу Мирошниченко М.В., ІНФОРМАЦІЯ_1 загинув у селищі Маріїнка Доніецкої області в наслідок відкритої проникаючої черепно-мозгової травми від вибухів та осколків ( а.с. 48-49).
Вислухавши пояснення учасників процесу, які беруть участь у справі, дослідивши письмові докази, суд приходить до висновку про часткове задоволення заяви з огляду на наступне.

Відповідно до частини 2 статті 256 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

У заяві ОСОБА_1 ставиться питання щодо встановлення факту участі ОСОБА_2 в бойових діях під час проведення антитерористичної операції та встановлення факту його загибелі під час бойових дій в селищі Маріїнка поблизу м. Донецька в районі проведення антитерористичної операції, у зв`язку з тим, що встановлення даних фактів має для заявниці юридичне значення, а саме на отримання гарантій щодо захисту соціальних, майнових та інших громадянських прав після загибелі ОСОБА_2 .

Статтею 3 Конституції України встановлено, що людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю. Права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Держава відповідає перед людиною за свою діяльність. Утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави.

Згідно ч.1 статті 17 Конституції України, захист суверенітету і територіальної цілісності України, забезпечення її економічної та інформаційної безпеки є найважливішими функціями держави, справою всього Українського народу.

Пунктом 3 частини 1 статті 3 Закону України «Про основи національної безпеки України» об`єктами національної безпеки, між іншим, є держава - її конституційний лад, суверенітет, територіальна цілісність і недоторканність.

Суб`єктами забезпечення національної безпеки, в тому числі, є громадяни України, об`єднання громадян (стаття 4 Закону України «Про основи національної безпеки України»).

Захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, шанування її державних символів є обов`язком громадян України (стаття 65 Конституції України).

Даній статті Конституції України кореспондує стаття 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» щодо того, що захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України.

У преамбулі Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» зазначено, що цей Закон здійснює правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни.

Статтею 7 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» передбачено, що виконання військового обов`язку громадянами України забезпечують державні органи, органи місцевого самоврядування, утворені відповідно до законів України військові формування, підприємства, установи і організації незалежно від підпорядкування і форм власності в межах їх повноважень, передбачених законом, та районні (об`єднані районні), міські (об`єднані міські) військові комісаріати (далі - районні (міські) військові комісаріати), військові комісаріати Автономної Республіки Крим, областей, міст Києва та Севастополя, а також територіальні центри (в Автономній Республіці Крим, областях, місті Києві) та філіали (в районах та містах) комплектування військовослужбовцями за контрактом.

Відносно військовослужбовців Збройних Сил, СБУ, які приймають участь у бойових діях в районах проведення антитерористичної операції на державному рівні розроблено механізм встановлення статусу учасника бойових дій.

Разом з тим, особи, які були зараховані в інші військові формування, а також з числа яких були сформовані спеціальні підрозділи територіальної оборони, і які були залучені державними або громадськими організаціями або самоорганізувалися для захисту незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України та брали безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення, перебуваючи безпосередньо в районах антитерористичної операції, добровільно захищаючи незалежність, суверенітет і територіальну цілісність України, але не входили до складу формувань, визначених у п.19 ст.6 Закону України № 3551-ХП від 22.10.1993 «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» (Збройних сил, Нацгвардії^СБУ тощо), на теперішній час не мають чітко визначеного юридичного статусу, законодавче не врегульовано вирішення питання надання їм статусу учасника бойових дій, хоча загальновідомим фактом є внесення декількох законопроектів щодо внесення змін та доповнень до Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», які зареєстровані і перебувають на розгляді Верховної Ради України.

Крім того, розглядаючи справу, суд звертає увагу на те, що участь добровольчих формувань в особливий період, в антитерористичній операції в районах проведення АТО, на боці сил АТО, в установленому законом порядку не було заборонено. З боку держави відсутні обмеження або заборона щодо участі відповідних добровольчих формувань під час антитерористичної операції в районах проведення АТО на боці сил АТО, а навпаки такі добровольчі формування допущені до участі в антитерористичній операції в районах проведення АТО на боці сил АТО.

Частиною 5 статті 17 Конституції України встановлено, що держава забезпечує соціальний захист громадян України, які перебувають на службі у Збройних Силах України та в інших військових формуваннях, а також членів їхніх сімей.

Законом України від 06 травня 2014 року № 1233 "Про внесення зміни до статті 6 Закону України №3551-XII "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту", який набрав чинності з 22.05.2014, розширено коло осіб, які належать до учасників бойових дій.

Так, учасниками бойових дій згідно з п. 19 ст. 6 Закону № 3551-ХП від 22.10.1993, визнаються військовослужбовці (резервісти, військовозобов`язані) та працівники Збройних Сил України, Національної гвардії України, Служби безпеки України, Служби зовнішньої розвідки України, Державної прикордонної служби України, особи рядового, начальницького складу, військовослужбовці, працівники Міністерства внутрішніх справ України, Управління державної охорони України, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, які захищали незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України і брали безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення, перебуваючи безпосередньо в районах антитерористичної операції, а також працівники підприємств, установ, організацій, які залучалися та брали безпосередню участь в антитерористичній операції в районах її проведення у порядку, встановленому законодавством.

Відповідно до ч.8 ст.8 ЦПК України, якщо спірні відносини не врегульовані законом, суд застосовує закон, що регулює подібні за змістом відносини (аналогія закону), а за відсутності такого - суд виходить із загальних засад законодавства (аналогія права).

Учасники добровольчих формувань, які в особливий період з боку державних установ були допущені в район проведення АТО та приймали участь у бойових діях на боці сил АТО, не були включені в перелік п.19 ст.6 Закону № 3551-ХП від 23.10.1993 (із змінами та доповненнями), а тому, суд вважає, що у ОСОБА_1 є право на звернення до суду з вимогами про встановлення факту участі її сина в бойових діях на боці сил АТО, з огляду на вищезазначене, а також в сенсі статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, що знайшло своє відображення у рішеннях Європейського Суду з прав людини (справа "Чахал проти Об`єднаного Королівства" від 15 листопада 1996 року та "Афанасьєв проти України" від 5 квітня 2005року.

Постановою Кабінету Міністрів України від 20 серпня 2014 року № 413 затверджено Порядок надання статусу учасника бойових дій особам, які захищали незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України і брали безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення, відповідно до п.2 якого, статус учасника бойових дій надається: військовослужбовцям (резервістам, військовозобов`язаним) та працівникам Збройних Сил, Національної гвардії, СБУ, Служби зовнішньої розвідки, Держприкордонслужби, Держспецтрансслужби, особам рядового і начальницького складу, військовослужбовцям, працівникам МВС, Управління державної охорони, Держспецзв`язку, ДСНС, ДПтС, військових формувань, які захищали незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України і брали безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення, перебуваючи безпосередньо в районах проведення антитерористичної операції. А в п.4 зазначеної вище постанови КМУ зазначено, що підставою для надання особам статусу учасника бойових дій є: для осіб, зазначених в абзаці другому пункту 2 цього Порядку, - документи про безпосереднє залучення до виконання завдань антитерористичної операції в районах її проведення, направлення (прибуття) у відрядження до районів проведення антитерористичної операції, їх перебування в таких районах з метою виконання завдань із захисту незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України шляхом безпосередньої участі в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення (витяги з наказів, директив, розпоряджень, посвідчень про відрядження, журналів бойових дій, бойових донесень, дислокацій, книг нарядів, графіків несення служби, звітів, зведень, донесень, матеріалів спеціальних (службових) розслідувань за фактами отримання поранень).

Відповідно до п.5 Порядку надання статусу учасника бойових дій особам, які захищали незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України і брали безпосередньо участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 20 серпня 2014 р. № 413, рішення про надання статусу учасника бойових дій приймається міжвідомчою комісією з питань розгляду матеріалів про визнання учасниками бойових дій… На цих підставах суд дійшов висновку про те, що надання статусу учасника бойових дій не входить до компетенції суду і в цій частині в заяві необхідно відмовити.
Судом встановлено, що відповідно до наданих письмових доказів ОСОБА_2 приймав участь в бойових діях, захищаючи незалежність та територіальну цілісність України в районах проведення АТО з 27 травня 2014 р. по 12.08.2014 р, що підтверджується довідкою керівника Штабу національного захисту Дніпропетровської області від 15.09.2014; письмовою відповіддю штабу Антитерористичного центру при Службі безпеки України (а.с.8,48-49).

При цьому ОСОБА_2 загинув під час виконання бойового завдання 12.08.2014 з у селищі Маріїнка Донецкої області, і ці обставини підтверджується: довідкою керівника Штабу національного захисту Дніпропетровської області від 15.09.2014; письмовою відповіддю штабу Антитерористичного центру при Службі безпеки України; лікарським свідоцтвом №563/ЛЕ від 23.08.2014; довідкою про причину смерті,протоколом пред`явлення трупа для впізнання,свідоцтвом про смерть, копії яких наявні в матеріалах справи (а.с.8,11,13,14,15,48).

Відповідно до ч.7 ст.235 ЩІК України судові витрати відшкодуванню не підлягають. Керуючись ст.ст.3,4, , 60, 88,212.214.218.222.256.259 ЩІК України, суд,

ВИРІШИВ:

Заяву ОСОБА_1 заінтересовані особи: громадська організація «Правий сектор», Державна служба України у справах ветеранів війни та учасників антитерористичної операції, Кабінет Міністрів України, Антитерористичний центр при Службі Безпеки України, Міністерство соціальної політики України про встановлення факту, що має юридичне значення - задовольнити частково.

Встановити факт участі ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця смт. Якимівка Запорізької області , громадянина України, у бойових діях під час антитерористичної операції.

Встановити факт загибелі ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця смт. Якимівка, громадянина України, під час бойових дій 12.08.2014 р. в селищі Маріїнка Петровського району Донецької області в зоні антитерористичної операції під час виконання бойового завдання..

В іншій частині заяви - відмовити. Судові витрати не відшкодовуються.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення до апеляційного суду Запорізької області через Якимівський районний суд Запорізької області. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя : Гусарова В.В.