Дата документу 02.12.2015
Справа № 320/5210/15-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 грудня 2015 року Мелітопольський міськрайонний суд Запорізької області у складі:

головуючого судді Купавської Н.М.

при секретарі Чудаковій А.Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Мелітополі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 та ОСОБА_2 до ОСОБА_3 та Фруктовської сільської ради Мелітопольського району Запорізької області, треті особи: Мелітопольська районна державна нотаріальна контора та ОСОБА_4, про визнання заяв про відмову від прийняття спадщини недійсними та визначення додаткового строку для подання заяв про прийняття спадщини,

ВСТАНОВИВ:

Позивачі звернулися до суду з позовом, в якому просять визначити їм додатковий строк 2 місяці для подання заяви про прийняття спадщини після смерті їх сина ОСОБА_5, який помер 02 жовтня 2014 року, та визнати недійсною їх відмову від прийняття спадщини, викладену ними у заявах від 23 березня 2015 року до Мелітопольської районної державної нотаріальної контори, підпис в яких посвідчений секретарем виконавчого комітету Фруктовської сільської ради Мелітопольського району Запорізької області ОСОБА_4 При цьому позивачі зазначають, що 02 жовтня 2014 року помер їхній син ОСОБА_5. Після його смерті відкрилася спадщина, яка складається з житлового будинку та земельної ділянки площею 0,60 га, що розташовані по вул.Миру, 35 в с.Кирпичне Мелітопольського району. За життя їхній син заповіту не склав, він не був одружений і дітей не мав. Однак, його будинком та земельною ділянкою користувалася відповідачка ОСОБА_3 разом із своїм сином та родиною, за що сплачувала ОСОБА_5 невеликі гроші за поміч в господарстві. При цьому спільного сімейного бюджету у них не було, всі комунальні послуги сплачували вони та покійний син, усі родинні свята їхній син зустрічав в колі їхньої сімї, ОСОБА_3, як дружину син не приводив. Оскільки відповідачка ОСОБА_3 мала дружні стосунки з їхнім сином, тимчасово залишалася в його будинку, мала ключі, тому всі правоустановчі документи на будинок знаходилися у неї. На їхнє прохання надати документи на будинок та держакти на землю відповідачка запевнила їх, що на це піде багато часу і грошей, що їм за станом здоровя буде важко всім цим займатися, тому вона сама все зробить, але для цього їй потрібен їхній дозвіл і запросила їх до сільради. 23 березня 2015 року в приміщенні Фруктовської сільради ними помилково було підписано заяви про відмову від прийняття спадщини на користь ОСОБА_3 При цьому секретар сільради ОСОБА_4 не ознайомила їх зі змістом ст.1273-1275 ЦК України, не повідомила про їхнє право відкликання відмови протягом строку, встановленого ст.1270 ЦК України. А вони прочитати та зрозуміти в повному обсязі текст заяви не мали можливості за станом здоровя, оскільки є людьми похилого віку. Крім того, позивачка ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, з 2008 року знаходиться на «Д» огляді у лікаря невролога з діагнозом «Наслідки перенесеного ішемічного інсульту», також по зору у неї діагноз «старчеська катаракта, помутніння кришталиків обох очей». У іншого позивача ОСОБА_1 з 2002 року інвалідність по зору, знаходиться на «Д» огляді у лікаря офтальмолога з діагнозом «Ендофтальминт. Інфіковане поранення рогівки», переніс вдруге інфаркт. Позивачі вважають, що відповідачка ОСОБА_3 не є спадкоємицею за законом жодної черги, оскільки однією родиною не проживала з їхнім сином, тому вони є єдиними спадкоємцями першої черги за законом після смерті свого сина. Також просять надати їм додатковий строк для подання заяв на прийняття спадщини, оскільки пропустили строк з поважної причини.

В судове засідання позивачі та їх представник ОСОБА_6 не зявилися, справу просять слухати у їх відсутність, на позові наполягають.

Відповідачка та її представники в судовому засіданні позов не визнали повністю та пояснили, що ОСОБА_3 з грудня 1998 року проживала сумісно як чоловік і дружина з ОСОБА_5 по день його смерті за адресою: с.Кирпичне вул.Миру, 35 Мелітопольського району. Шлюб між ними офіційно не був зареєстрований. Однак, вони разом вели сумісне господарство, були дружні, спільно зустрічали свята. Коли помер ОСОБА_5 організацією та проведенням поховання займалася відповідачка ОСОБА_3 З батьками померлого у неї були хороші стосунки, вони спілкувалися, а після смерті ОСОБА_5 позивачі їй повідомили, про своє бажання залишити будинок із землею їй. Оскільки це було особисте бажання позивачів, для цього вона за свої кошти найняла машину, щоб відвезти позивачів до сільради, але у приміщення не заходила. Позов є безпідставним, оскільки позивачі при підписанні заяви бажали саме відмовитись від спадщини на користь відповідачки.

Представник Фруктовської сільської ради Мелітопольського району у судове засідання не зявився, про час розгляду справи був повідомлений належним чином.

Третя особа секретар Фруктовської сільської ради Мелітопольського району ОСОБА_4. у судовому засіданні позовні вимоги не визнала та пояснила, що на посаді секретаря сільради вона працює більше 20 років. Сімю ОСОБА_5 вона знає. Після смерті ОСОБА_5 позивачі разом із своєю дочкою ОСОБА_6 приходили у сільраду пять разів. Так, перший раз ОСОБА_6 приходила в сільраду, щоб дізнатися про порядок прийняття спадщини, на що їй було повідомлено, що питаннями прийняття спадщини займаються в нотаріальній конторі. Вдруге ОСОБА_6 прийшла з батьком ОСОБА_1, який повідомив їй, що він хоче відмовитися від спадщини, оскільки його син за життя багато років прожив з відповідачкою і вони не хочуть її ображати. На таку заяву вона повідомила позивача, що він є спадкоємцем першої черги, а відповідачка ОСОБА_3 не є законною дружиною. А вже 23 березня 2015 року до неї у кабінет прийшли позивачі разом з їхньою дочкою ОСОБА_6 Оскільки питання про відмову від спадщини у неї виникло за 20 років її роботи вперше, тому вона розмову вела при відкритих дверях. Її перше запитання до них було чи бажають вони прийняти спадщину, на що вони пояснили про їхнє бажання відмовитися від спадщини. Вони надали свої документи, а саме паспорта. Вона кожному з них зачитала вголос текст заяви, зясувала чи розуміють вони державну мову, а потім вони розписалися в журналі нотаріальних дій та в особистих заявах. Потім вона особисто віддала кожному їхній паспорт та підписані заяви. При цьому вона розяснила позивачам, що до сплину 6-місячного сторку на прийняття спадщини вони можуть відкликати свої заяви про від мову від спадщини та прийняти її відповідно до закону. Пізніше 27 травня 2015 року до сільради приходила ОСОБА_6 для оформлення довіреності, яку на неї дав батько ОСОБА_1 і був він у здоровому розумі. Вважає, що позивачі коли підписували заяви про відмову від прийняття спадщини розуміли зміст заяв, їх стан здоровя не викликав сумніву щодо розуміння змісту заяви, вона їм вголос оголошувала заяву, тому вважає позов безпідставним.

Представник третьої особи Мелітопольської районної державної нотаріальної контори в судове засідання не зявився, однак, від нього надійшла заява з проханням слухати справу у його відсутність, рішення просить ухвалити на розсуд суду.

Суд, вислухавши пояснення відповідачки та її представників, третю особу ОСОБА_4, вивчивши матеріали справи, вважає, що в задоволенні позову слід відмовити з наступних підстав.

Як вбачається з копії свідоцтва про смерть серії І-ЖС №303066 від 03 жовтня 2014 року ОСОБА_5 помер 02 жовтня 2014 року /а.с.10/.

Згідно свідоцтва про народження серії І-ЧО №0350114 від 18 березня 215 року його батьками були ОСОБА_5 та ОСОБА_2 позивачі по справі /а.с.9/.

Після смерті їхнього сина відкрилася спадщина на належне йому майно. Однак, заповіту на випадок своєї смерті ОСОБА_5 не склав.

Відповідно до ст.1261 ЦК України в першу чергу право на спадщину за законом мають діти спадкодавця, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Отже, спадкоємцями першої черги за законом після смерті ОСОБА_5 є позивачі, як батьки покійного.

Згідно ч. 2 ст. 1274 ЦК України спадкоємець за законом має право відмовитися від прийняття спадщини на користь будь-кого із спадкоємців за законом незалежно від черги.

Як вбачається із відповіді державного нотаріуса після смерті ОСОБА_5 заведена спадкова справа №61/2015 року. Із заявою про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_5 звернулася відповідачка ОСОБА_3 /а.с.43-46/.

Крім того, в спадковій справі також наявні заяви від позивачів ОСОБА_2 та ОСОБА_1 про відмову від спадщини на користь ОСОБА_3 Аналогічна заява про відмову від прийняття всієї спадщини зареєстрована нотаріусом від сестри покійного ОСОБА_6 /а.с.47, 48, 49/.

Одночасно з заявою про відмову ОСОБА_6 від спадщини після смерті брата секретар Фруктовської сільської ради ОСОБА_4 посвідчила і її заяву про те, що вона повідомляє та підтверджує факт сумісного проживання її брата з ОСОБА_3 з грудня 1998 року по день смерті однією сімєю (а.с.68).

Приписами ч. 6 ст. 1273 ЦК України встановлено, що відмова від прийняття спадщини може бути відкликана протягом строку, встановленого для її прийняття.

Частиною 5 ст. 1274 ЦК України визначено, що відмова від прийняття спадщини може бути визнана судом недійсною з підстав, встановлених ст.ст.225, 229-231 і 233 цього Кодексу.

Частиною 1 ст.229 ЦК України встановлено, що якщо особа, яка вчинила правочин, помилилася щодо обставин, які мають істотне значення, такий правочин може бути визнаний судом недійсним.

Позивачі, посилаючись на вимоги ст.229 ЦК України, вважають, що відмову від прийняття спадщини вони вчинили під впливом помилки. Причину вказують незадовільний стан свого здоровя, похилість свого віку, тому прочитати та зрозуміти в повному обсязі зміст надрукованого машинописного тексту заяв не мали можливості. На підтвердження чого ними були долучені копії з їх історій хвороби, виписні епікризи. При цьому вони посилаються на те, що вважали, що підписуючи заяву про відмову від спадщини, тим самим вони надають дозвіл відповідачці оформити спадщину, а не передають всі свої права на спадщину ОСОБА_3

Однак, з таким твердженням погодитися не можна.

Відповідно до ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Відповідно до п. 19 Постанови Пленуму ВСУ «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» №9 від 6 листопада 2009 року, правочин, вчинений під впливом помилки, обману, насильства, зловмисної домовленості представника однієї сторони з другою стороною або внаслідок впливу тяжкої обставини, є оспорюваним. Обставини, щодо яких помилилася сторона правочину (стаття 229 ЦК), мають існувати саме на момент вчинення правочину. Особа на підтвердження своїх вимог про визнання правочину недійсним повинна довести, що така помилка дійсно мала місце, а також що вона має істотне значення. Не є помилкою щодо якості речі неможливість її використання або виникнення труднощів у її використанні, що сталося після виконання хоча б однією зі сторін зобов'язань, які виникли з правочину, і не пов'язане з поведінкою іншої сторони правочину. Не має правового значення помилка щодо розрахунку одержання користі від вчиненого правочину. Помилка внаслідок власного недбальства, незнання закону чи неправильного його тлумачення однією зі сторін не є підставою для визнання правочину недійсним.

В судовому засіданні не встановлено, що відмови від прийняття спадщини здійснені позивачами під впливом помилки. Позивачі та їх представник ОСОБА_6 не надали доказів, які б свідчили про їх помилку щодо істотних обставин правочину, не вказали в чому вони помилялись підписуючи заяву про відмову від спадщини на користь ОСОБА_3, який документ вони на їх думку підписували. А помилка внаслідок власного недбальства, незнання закону, неправильного його тлумачення однією зі сторін не є підставою для визнання правочину недійсним.

Допитана в судовому засідання секретар сільради ОСОБА_4 підтвердила, що позивачі, звернулися до неї саме для написання заяви про відмову від спадщини на користь ОСОБА_3 Вона їм чітко пояснювала, що батьки є спадкоємцями першої черги. Після складання відповідних заяв вона кожному зачитала вголос їх зміст, після чого вони поставили свої підписи і кожному особисто в руки була віддана заява з паспортом. Крім того, з позивачами була присутня їх рідна дочка ОСОБА_6, яка при будь-яких сумнівах могла запобігти підписанню даних заяв. Відповідачки ОСОБА_3 з ними не було. Ніяких заяв в руки ОСОБА_3 вона не давала.

В судовому засіданні були оглянуті надані ОСОБА_4 журнал посвідчення підписів на заявах, в якому навпроти заяви про відмову від спадщини стоїть особистий підпис позивача ОСОБА_1, слідуючий підпис стоїть позивачки ОСОБА_2, а потім розписалася їхня дочка ОСОБА_6 Крім того, судом оглянуто заяву, в якій ОСОБА_6 підтверджувала, що її брат з грудня 1998 року по день смерті проживав з відповідачкою ОСОБА_3

Відмова від прийняття спадщини є одностороннім правочином.

Як вбачається з копії спадкової справи позивачі добровільно відмовились від спадщини на користь відповідачки у справі, своїм правом на відкликання відмови від прийняття спадщини, протягом встановленого законом терміну не скористались, що підтверджується матеріалами спадкової справи.

Аналізуючи зібрані у справі докази суд вважає, що позивачами не наведено жодних доказів, які б підтверджували існування обставин щодо визнання відмови від прийняття спадщини недійсною, визначених статтею 229 ЦК України, а тому позовні вимоги не підлягають задоволенню в повному обсязі.

Згідно з п.24 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30 травня 2008 року за наявності у спадковій справі заяви спадкоємця про відмову від права на спадщину його вимоги про визначення додаткового строку для прийняття спадщини задоволенню не підлягають.

А тому і в позові про визначення додаткового строку для подання заяв про прийняття спадщини позивачам слід відмовити.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст.10, 11, 60, 212, 213, 214, 215 ЦПК України, ст.ст.229, 1273, 1274 ЦК України, суд

ВИРІШИВ:

В позові ОСОБА_1 та ОСОБА_2 до ОСОБА_3 та Фруктовської сільської ради Мелітопольського району Запорізької області, треті особи: Мелітопольська районна державна нотаріальна контора та ОСОБА_4, про визнання заяв про відмову від прийняття спадщини недійсними та визначення додаткового строку для подання заяв про прийняття спадщини відмовити.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Запорізької області протягом 10 днів з дня його проголошення шляхом подання апеляційної скарги до Мелітопольського міськрайонного суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

СУДДЯ: