Ухвала

іменем україни

02 грудня 2015 року м. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Касьяна О.П.,

суддів: Амеліна В.І., Дербенцевої Т.П.,

Остапчука Д.О., СавченкоВ.О.,

розглянувши в судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_3 до товариства з обмеженою відповідальністю «Агро-Вік Плюс» (далі - ТОВ «Агро-Вік Плюс), третя особа - Державна реєстраційна служба Новотроїцького районного управління юстиції у Херсонській області, про визнання договору оренди землі недійсним, за касаційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Новотроїцького районного суду Херсонської області від 24 березня 2014 року та ухвалу апеляційного суду Херсонської області від 15 травня 2014 року,

в с т а н о в и л а:

У лютому 2014 року ОСОБА_3 звернулася до суду з вищезазначеним позовом, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що вона є власником земельної ділянки, розташованої на території Новопокровської сільської ради Новотроїцького району Херсонської області. На даний час вказана земельна ділянка перебуває в оренді строком на 5 років у приватного підприємства «Космополія» згідно договору оренди землі від 01 червня 2008 року. Влітку 2013 року вона уклала договір оренди землі з відповідачем, будучи впевненою, що його реєстрація буде проведена після закінчення дії договору оренди землі з попереднім орендарем. Відповідач в жовтні місяці 2013 року видав їй екземпляр договору оренди, зареєстрований в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно. Посилаючись на те, що наданий їй екземпляр договору не відповідає змісту договору, підписаного нею раніше, крім того, в укладеному договорі відсутні істотні умови, передбачені ст. 15 Закону України «Про оренду землі», зокрема, відсутній кадастровий номер, дата підписання, відсутні умови передачі у заставу та внесення до статутного фонду права оренди земельної ділянки, просила визнати його недійсним та стягнути з відповідача понесені нею судові витрати.

Рішенням Новотроїцького районного суду Херсонської області від 24 березня 2014 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Херсонської області від 15 травня 2014 року, у задоволенні позову ОСОБА_3 відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_3 просить скасувати зазначені судові рішення та ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити, мотивуючи свою вимогу порушенням судами норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права.

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга підлягає відхиленню з таких підстав.

Відповідно до вимог ст. 324 ЦПК Українипідставами для касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Судами установлено, що ОСОБА_3 є власником земельної ділянки з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 5,27 га, розташованої на території Новопокровської сільської ради Новотроїцького району, Херсонської області.

Між ТОВ «Агро-Вік Плюс» та ОСОБА_3 укладено договір оренди належної позивачці земельної ділянки, який зареєстровано у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 02 липня 2013 року.

Згідно видаткового касового ордера від 29 липня 2013 року ОСОБА_3 отримала орендну плату від відповідача в сумі 6 300 грн.

Звертаючись до суду з указаним позовом, позивачка, зазначала, що в договорі оренди відсутні істотні умови, передбачені ст. 15 Закону України «Про оренду землі». Крім того, орендар зареєстрував договір оренди земельної ділянки раніше ніж закінчився договір оренди з попереднім орендарем, отже на момент укладення спірного договору, земельна ділянка перебувала в оренді у іншого користувача.

Відносини, пов'язані з орендою землі, регулюються Земельним кодексом України, Цивільним кодексом України, Законом України «Про оренду землі», тощо.

Відповідно до положень ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Частиною 1 статті 14 Закону України «Про оренду землі» передбачено, що договір оренди укладається у письмовій формі, статтею 18 Закону встановлено, що договір оренди землі набуває чинності після його державної реєстрації.

Відповідно до частини першої статті 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Частиною першою статті 15 ЦК Українивизначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Виходячи з того, що відповідно до статті 15 ЦК України та статті 3 ЦПК України у порядку цивільного судочинства підлягає захисту саме порушене право, суд повинен встановити, чи дійсно порушуються права орендодавців у зв'язку з відсутністю в договорах оренди умов, передбачених статтею 15 Закону України «Про оренду землі», визначити істотність цих умов, а також з'ясувати, у чому саме полягає порушення їхніх законних прав.

Така правова позиція висловлена Верховним Судом України в постанові від 25 грудня 2013 року при розгляді справи № 6-94цс13.

З огляду на зазначене, встановивши фактичні обставини справи, дослідивши надані сторонами докази в їх сукупності, правильно визначивши, які правовідносини випливають із встановлених обставин справи, суди попередніх інстанцій дійшли обґрунтованого висновку про відмову у задоволенні позову, оскільки відповідачкою не надано належних та допустимих доказів на підтвердження того, що спірним договором порушено її права; договір укладено у письмовій формі, він пройшов державну реєстрацію, містить істотні умови, передбачені ст. 15 Закону України «Про оренду землі».

Статтею 337 ЦПК України визначено, що суд касаційної інстанції відхиляє касаційну скаргу, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Наведені в скарзі доводи не відносяться до тих підстав, з якими процесуальне законодавство пов'язує можливість прийняття рішення щодо скасування або зміни оскаржуваних судових рішень.

Встановлено й це вбачається з матеріалів справи, що оскаржувані судові рішення ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, доводи касаційної скарги про неправильне застосування судами матеріального права і порушення норм процесуального права безпідставні.

Керуючись ст. ст. 336, 337 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Новотроїцького районного суду Херсонської області від 24 березня 2014 року та ухвалу апеляційного суду Херсонської області від 15 травня 2014 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий О.П. Касьян Головуючий
Судді:В.І. Амелін Т.П. Дербенцева Д.О. Остапчук В.О. Савченко Судді: В.І. Амелін