Справа № 201/206/15-ц
Провадження № 2/201/1027/2015
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

·

12 березня 2015 року Жовтневий районний суд

м. Дніпропетровська

У складі:

Головуючого - судді Браги А.В.

при секретарі - Ляховій І.В.,

за участю відповідача - ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду у м. Дніпропетровську цивільну справу № 201/206/15ц за позовною заявою публічного акціонерного товариства «Банк» Київська Русь» до ОСОБА_1 про стягнення суми заборгованості,-

В С Т А Н О В И В :

13 січня 2015 року ПАТ «Банк «Київська Русь» звернувся до Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська з вищезазначеним позовом, в якому просив суд стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за кредитним договором № 32922-41-13-2 від 05 квітня 2013 року у сумі 28 486,82 гривень та понесені судові витрати у розмірі 243, 60 гривень. В обґрунтування своїх позовних вимог представник позивача посилався на те, що 05 квітня 2013 року між ПАТ «Банк «Київська Русь» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір № 32922-41-13-2, згідно з яким, позивач надав відповідачу кредит на споживчі цілі в сумі 20 000,00 гривень, строком з 05 квітня 2013 року по 04 квітня 2014 року процентна ставка по кредиту - 23 % річних. Позичальник отримав всю суму кредиту, що підтверджується заявою на видачу готівки №357 від 05 квітня 2013 року та випискою по особовому рахунку. Боржником грубо порушено умови кредитного договору у вигляді несплати простроченої заборгованості за кредитом та несплати процентів за користування ним. Згідно з пунктом 7.1 кредитного договору у випадку порушення позичальником строків погашення заборгованості за договором, передбачених п. 2.1 цього договору, позичальник зобов'язаний сплатити кредитодавцю пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла в період прострочення за кожний день прострочення. Відповідач не виконує умови кредитного договору. Пунктом 2.3 кредитного договору передбачено обов'язок позичальника повернути кредит, та сплатити проценти за його користування, а також можливі штрафні санкції шляхом внесення готівки в касу кредитодавця або безготівковим перерахуванням відповідно до порядку погашення кредиту, вказаного в п. 2.1 цього договору. Таким чином, станом на 25 грудня 2014 року відповідач має прострочену заборгованість за кредитним договором № 32922-41-13-2 від 05 квітня 2013 року в сумі 28 486,82 гривень, з яких: по кредиту - 19 871,72 гривень; по процентам - 2 335,93 гривень; пеня за прострочення строків сплати процентів - 801,49 гривень; пеня за несвоєчасне повернення кредиту - 5 477,68 гривень. Позивач свої зобов'язання виконав належним чином, тоді як, відповідач не виконує зобов'язання в частині погашення заборгованості за кредитом, сплати процентів за користування ним, сплати штрафів та інших платежів за невиконання умов кредитного договору. У зв'язку з цим позивач і звернувся з позовною заявою до Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська.

Представник позивача в судове засідання не з'явився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, причини неявки до суду не повідомив, проте надав на адресу суду заяву, в якій позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив суд їх задовольнити, а також просив суд розглянути справу за його відсутності (а.с. 27).

Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги визнала в сумі основного зобов'язання у розмірі 19 871,72 гривень, проти стягнення такої суми не заперечувала.

Дослідивши матеріали цивільної справи, суд приходить до наступного висновку з таких підстав.

Судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини.

Так, в судовому засіданні встановлено, що 05 квітня 2013 року між ПАТ «Банк «Київська Русь» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір № 32922-41-13-2, згідно з п. 1.1. якого, позивач надав відповідачу кредит на споживчі цілі в сумі 20 000,00 гривень, строком з 05 квітня 2013 року по 04 квітня 2014 року. Відповідно до п. 1.3. процентна ставка по кредиту встановлюється в розмірі 23 % річних (а.с. 7-8).

Також, в матеріалах справи міститься заява на видачу готівки № 357 від 05 квітня 2013 року, в якій вбачається, що ПАТ «Банк «Київська Русь» видав ОСОБА_1 грошову суму у розмірі 20 000,00 гривень (а.с. 13).

Із наданого банком розрахунку, відповідач ОСОБА_1 станом на 25 грудня 2014 року має заборгованість по кредитному договору № 32922-41-13-2 від 05 квітня 2013 року у сумі 28 486,82 гривень, в тому числі: заборгованість за сумою кредиту - 19 871,72 гривень; заборгованість за відсотками - 2 335,93 гривень; пеня за прострочення строків сплати процентів - 801,49 гривень; пеня за несвоєчасне повернення кредиту - 5 477,68 гривень (а.с. 6).

У зв'язку з тим, що ОСОБА_1 не виконує належним чином взяті на себе зобов'язання за кредитним договором №32922-41-13-2 від 05 квітня 2013 року, позивач направив на адресу відповідача повідомлення про заборгованість, в якому просив строком до 29 серпня 2014 року сплатити поточну прострочену заборгованість в сумі 22 207,65 гривень (а.с. 10).

Правовідносини, які виникли між сторонами, окрім положень вказаного вище кредитного договору, врегульовані нормами Цивільного кодексу України.

Так, відповідно до ст. ст. 15, 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до норм ст. ст. 11, 525, 629 ЦК України підставами для виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договір, який є обов'язковим для виконання сторонами, одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Різновидом договору є кредитний договір, який обов'язково укладається в письмові формі (ст. 1054, 1055 ЦК України).

Нормою ст. 1054 ЦК України визначено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові в розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. Частиною 1 ст. 530 ЦК України передбачено, що якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ст. ст. 610, 611 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки, різновид якої є пеня, штраф (ст. 549 ЦК України). При цьому право на неустойку виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов'язання (ст. 550 ЦК України).

Нормою ст. 625 ч. 1 ЦК України передбачено, що боржник не звільняться від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання.

Згідно ст. 16 ЦК України однією із форм судового захисту цивільних прав та інтересів є примусове виконання обов'язку в натурі.

Відповідно до ч. 1 ст. 61 ЦПК України обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню.

Згідно ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Відповідач в судовому засіданні визнала частково заявлену позивачем заборгованість за кредитним договором №32922-41-13-2 від 05 квітня 2013 рокуу сумі заборгованості по кредиту, що становить 19 871,72 гривень та заперечувала проти задоволення позовних вимог в іншій частині.

В силу викладеного, з урахуванням наявної заборгованості відповідача перед позивачем, факт якої та розмір частково визнається боржником, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача є законними та обґрунтованими, а отже підлягають задоволенню в повному обсязі.

Аналізуючи встановлені в судовому засіданні фактичні обставини в контексті наведених вище норм цивільного законодавства, суд приходить до висновку про необхідність задоволення позовних вимог ПАТ «Банк «Київська Русь» до ОСОБА_1 про стягнення суми заборгованості.

Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд на підставі ст. 88 ЦПК України, враховуючи результат вирішення справи, вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь держави, понесені останнім при зверненні до суду судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 243,60 гривень.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст. ст. 10, 11, 27, 31, 57, 60 - 61, 88, 157, 209, 212 - 215 ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В:

Позов публічного акціонерного товариства «Банк» Київська Русь» до ОСОБА_1 про стягнення суми заборгованості, - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь публічного акціонерного товариства «Банк» Київська Русь» суму заборгованості станом на 25 грудня 2014 року за кредитним договором від 05 квітня 2014 року у розмірі 28 486, 82 гривень, яка складається з заборгованості по кредиту - 19 871, 72 гривень; заборгованості по процентах - 2 335, 93 гривень; пеня за прострочення строків сплати процентів - 801, 49 гривень; пеня за несвоєчасне повернення кредиту - 5 477, 68 гривень.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь публічного акціонерного товариства «Банк» Київська Русь» судовий збір, що складається з державного мита у сумі 243, 60 гривень.

Рішення суду може бути оскаржено до Апеляційного суду Дніпропетровської області протягом 10 днів з дня проголошення рішення шляхом подання апеляційної скарги через Жовтневий районний суд м. Дніпропетровська.

Суддя: А.В. Брага