АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 552/629/15-ц Номер провадження 22-ц/786/2360/15Головуючий у 1-й інстанції Кузіна Ж. В. Доповідач ап. інст. Панченко О. О.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 липня 2015 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Полтавської області в складі:

Головуючого судді: Панченка О.О.,

Суддів: Бутенко С.Б., Обідіної О.І.,

При секретарі: Зеленській О.І..,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в. м. Полтаві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2

на рішення Київського районного суду м. Полтави від 17 червня 2015 року

по справі за позовом ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства "Райффайзен Банк Аваль" про скасування наказу, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та відшкодування моральної шкоди, -

В С Т А Н О В И Л А :

В лютому 2015 року ОСОБА_2 звернувся до суду з вказаним позовом, посилаючись на те, що 09 грудня 2014 року він був звільнений з посади начальника Центрального Кременчуцького відділення ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» на підставі п.2 ст. 41 КЗпП України. Однак, вважаючи своє звільнення незаконним, а наказ про звільнення таким, що не відповідає вимогам трудового законодавства, просив суд винести рішення про скасування наказу, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та відшкодування моральної шкоди.

Рішенням Київського районного суду м. Полтави від 17 червня 2015 рокуу задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2, вважаючи рішення суду першої інстанції незаконним, необґрунтованим та таким, що ухвалено з порушенням норм матеріального і процесуального права, просить його скасувати і ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити. Зокрема наголошує на тому, що враховуючи посаду на якій він працював, він не може бути звільнений за п.2 ст. 41 КЗпП України, оскільки безпосередньо не обслуговував грошові та інші цінності.

Перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що скарга не підлягає до задоволення, за наступних підстав.

Відповідно до п. 1 ч.1 ст. 307 ЦПК України за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції апеляційний суд має право постановити ухвалу про відхилення апеляційної скарги і залишення рішення без змін.

Згідно ч.1 ст. 308 ЦПК України, апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що видання Банком наказу стосовно звільнення з роботи ОСОБА_2 відбулося у відповідності до норм трудового законодавства і підстави для його скасування і поновлення позивача на раніше займаній посаді відсутні.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції повно і всебічно дослідив і оцінив обставини по справі, надані сторонами докази, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює.

Відповідно до п.2 ч.1 ст.41 КЗпП України крім підстав, передбачених статтею 40 цього Кодексу, трудовий договір з ініціативи власника або уповноваженого ним органу може бути розірваний також у випадку винних дій працівника, який безпосередньо обслуговує грошові, товарні або культурні цінності, якщо ці дії дають підстави для втрати довір'я до нього з боку власника або уповноваженого ним органу.

У ч. 2 п. 28 Постанови № 9 від 06.11.1992 року «Про практику розгляду судами трудових спорів» Пленум Верховного Суду України роз'яснив, що звільнення з підстав втрати довір'я (п.2 ст.41 КЗпП) суд може визнати обґрунтованим, якщо працівник, який безпосередньо обслуговує грошові або товарні цінності (зайнятий їх прийманням, зберіганням, транспортуванням, розподілом і т.п.) вчинив умисно або необережно такі дії, які дають власнику або уповноваженому ним органу підстави для втрати до нього довір'я (зокрема, порушення правил проведення операцій з матеріальними цінностями). При встановленні у передбаченому законом порядку факту вчинення працівниками розкрадання, хабарництва і інших корисливих правопорушень ці працівники можуть бути звільнені з підстав втрати довір'я до них і у тому випадку, коли зазначені дії не пов'язані з їх роботою.

Як убачається з матеріалів справи та встановлено судом, згідно наказу № 51 від 01 грудня 2012 року ОСОБА_2 прийнятий на роботу на посаду начальника Центрального Кременчуцького відділення Полтавської обласної дирекції Публічного акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» з укладенням договору про повну індивідуальну матеріальну відповідальність.

Наказом №170-17к від 09 грудня 2014 року позивач звільнений із займаної посади за п.2 ст. 41 КЗпП України.

Підставою для винесення наказу стало грубе порушення позивачем п.п. 2.8,10.6, 10.10 Положення про організацію операційно-касової роботи та систему контролю за дотриманням касової дисципліни в системі АТ «Райффайзен Банк Аваль», затвердженого Розпорядженням Правління АТ «Райффайзен Банк Аваль» № 119/2-РП від 27.07.10р. (далі - Положення про касову дисципліну № 119/2-РП), п. 3.1.2 Положення про порядок проведення звірки та формування «Документів дня» в АТ «Райффайзен Банк Аваль», затвердженого Розпорядженням Правління № 103/1-РП від 22.06.2012 р., п. 3.2. Положення про Центральне Кременчуцьке відділення АТ «Райффайзен Банк Аваль» затвердженого рішенням Спостережної Ради СР-10/2 від 08.10.2012 р., п.4.10 Вимог інформаційної безпеки до працівників «Райффайзен Банк Аваль», затверджених Постановою Правління «Райффайзен Банк Аваль» № П-55/3 від 13.06.2007р.

Зазначеним порушенням слугували наступні дії (в т. ч. бездіяльність) ОСОБА_2:

-допущення закриття операційного дня відділення 12.11.2014 року із залишком по рахункам 3907 у сумі 5318,82 дол. США, 2852,54 Євро, 7760,00 рос. рублів;

-незабезпечення перевірки фактичної наявності готівки, та інших цінностей даним бухгалтерського обліку і залишкам, зазначеним у Книгах обліку готівки операційної каси й інших цінностей Банку;

-незабезпечення належного контролю щодо наявності в сховищах цінностей, книг, касових документів, що занесені до сховищ цінностей;

-нездійснення контролю за відображенням отримання готівки, бланків цінних паперів, бланків суворого обліку та інших цінностей у Книзі обліку прийнятих та виданих грошей і цінностей;

-незабезпечення звірки: фактичної наявності готівки за даними ОДБ/ПК (1001/1002) та касовою позицією відділення; фактичної наявності банківських металів (монет) з даними ОДБ/ПК (1001/1002) та Відомості оборотів банківських металів; фактичної наявності бланків цінних паперів, бланків суворого обліку та інших цінностей з даними ОДБ; відповідності залишків по рахунку 1002 згідно даних ПК Монах/ПК Агентство з даними звіту «Перегляд залишків каси» БД «Атлант - залишки по рахунках»; відповідності загальної суми операцій по кожному Касовому журналу відповідного виконавця з даними Касових журналів по підрозділу; даних Касових журналів по підрозділу з даними ОДБ/ПК (1001/10002/1101/1102); фактичної наявності та відповідності даних первинних документів за позабалансовими операціями та передуючих до них документів з даними Реєстру позабалансових операцій в сховищі по підрозділу.

Із матеріалів справи вбачається, що відповідно до п.13 Інструкції про ведення касових операцій банками в Україні затвердженої Постановою Правління Національного банку України № 174 від 01.06.2011р. (далі - Інструкція НБУ № 174), банк наказом призначає відповідальних осіб сховища цінностей (у складі не менше двох осіб), на яких покладаються обов'язки щодо зберігання цінностей у сховищі цінностей. Стаж роботи у банківській системі працівників, які входять до складу відповідальних осіб сховища цінностей банку або філії, становить не менше ніж один рік, а відділень банку - не менше ніж шість місяців.

Положенням про касову дисципліну № 119/2-РП визначено, що відповідальні особи сховища цінностей це посадові особи (працівники) Банку, на яких наказом керівника банку покладено обов'язки щодо зберігання готівки операційної каси та інших цінностей у сховищі цінностей і виконання операцій з ними та з якими у випадках передбаченими чинним законодавством України та нормативними документами Банку, укладено договори про повну матеріальну відповідальність.

ОСОБА_2 неодноразово призначався відповідальною особою за схоронність готівки і цінностей, що зберігаються у грошовому сховищі та на експозиції Відділення, що підтверджується копіями наказів, наявними у матеріалах справи.

Зокрема, згідно наказу Полтавської обласної дирекції Публічного акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» № 1030 від 29 вересня 2014 року, обов'язок здійснення забезпечення схронності готівки у грошових сховищах та на експозиції відділення з 30 вересня 2014 року покладено на начальника Центрального Кременчуцького відділення ОСОБА_2, та на начальника відділу касового обслуговування Центрального Кременчуцького відділення ОСОБА_5 (а.с. 50).

З вказаного наказу слідує, що ОСОБА_2 був працівником, який безпосередньо обслуговує грошові цінності.

Так, пунктом 11.1. Положення про касову дисципліну № 119/2-РП визначено, що призначені наказом відповідальні особи сховища цінностей несуть відповідальність:

-за відкриття, закриття і опечатування сховища цінностей;

-за постановку (зняття) під охорону сховища цінностей за допомогою технічних засобів;

-за фактичну наявність готівки та інших цінностей в сховищі цінностей, відповідність фактичної наявності готівки та інших цінностей даним бухгалтерського обліку та даним у Книзі обліку готівки операційної каси та інших цінностей банку.

Відповідно до п. 10.6. цього ж Положення, при прийманні грошей і цінностей у сховище цінностей відповідальні особи сховища цінностей перевіряють:

а) грошові банкноти - повні, неповні і збірні пачки за кількістю корінців і надписами на накладках, а монету - за надписами на ярликах, прикріплених до мішків;

б) монету, перераховану і розфасовану - за кількістю пакетів, тюбиків і в сумах, зазначених на них;

в) грошові банкноти, попередньо підготовлені для видачі - за надписами на ярликах, прикріплених до мішків (візків);

г) іноземну валюту і валютні платіжні документи, сформовані за видами, номіналами і упаковані в порядку, встановленому Постановою Правління НБУ від 01.06.2011р. № 174, в повні, неповні і збірні пачки - за кількістю корінців і надписами на накладках, а монету в опломбованих мішках - за позначками на прикріплених до них ярликах;

д) банківські метали - поштучно;

е) дорогоцінні метали - за надписами на ярликах, прикріплених до мішків;

є) чекові і вкладні книжки у справній упаковці друкарень або установ банків - за пачками без поаркушного перерахуванням;

ж) решта цінностей (в умовних або номінальній оцінці) - поштучно або поаркушно.

з) відповідність фактичної наявності готівки та інших цінностей даним бухгалтерського обліку і залишкам, зазначеним у Книгах обліку готівки операційної каси й інших цінностей банку.

Вхід до сховища цінностей дозволяється тільки відповідальним особам сховища цінностей, які мають ключі і печатки від нього. Інші працівники банку можуть входити в сховище цінностей лише з письмового дозволу керівника або його заступника, якщо йому надане право здійснення операцій з цінностями, обов'язково в присутності відповідальних осіб сховища цінностей (п. 11.2. Положення про касову дисципліну № 119/2-РП).

В свою чергу, відповідно до п.п. 3.2.34, 3.2.38 Посадової інструкції начальника Центрального Кременчуцького відділення АТ «Райффайзен Банк Аваль», обов'язками начальника відділення, зокрема є забезпечення схоронності грошових коштів, печаток, штампів, ключів; участь у процесі відкриття / закриття операційного дня.

П. 5.1 цієї Інструкції визначено, що начальник відділення несе особисту відповідальність за порушення вимог чинного законодавства, нормативно-правових актів НБУ, Колективного договору, нормативних документів Банку, рішень Правління та інших органів Банку, наказів, розпоряджень, Положення про відділення, цієї Посадової інструкції, невиконання або неналежне виконання обов'язків та здійснення іншої діяльності за даною посадою. З посадовою інструкцією позивач ознайомлений, про що свідчить його підпис.

Згідно обставин, що викладені позивачем у поясненнях від 01 грудня 2014 року, він підтвердив передачу у серпні 2014 року свого особистого паролю доступу до ПЗ «Банкмастер» ОСОБА_5

Таким чином, передача зазначеного ключа ОСОБА_5, яка працювала начальником відділу касового обслуговування та відносно якої позивач повинен був здійснювати контролюючі функції, призвело до відсутності належного контролю та можливість останньою безконтрольно здійснювати проводки та підтверджувати в ПЗ «Банкмайстер» від імені контролюючої особи, що могло привести до відображення недостовірних даних про суму коштів для відправки до сховища, та як наслідок залишки коштів могли відрізнятися від фактичних даних обліку.

Протягом часу з 20 листопада по 17 грудня 2014 року проводилось службове розслідування підозри на шахрайство, відповідно до звіту якого знайшов підтвердження факт невиконання позивачем покладених на нього обов'язків щодо дотримання касової дисципліни, порушення контрольних процедур під час щоденного зведення каси.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів приходить до висновку, що позивач безпосередньо обслуговував грошові кошти та інші цінності, що виражалося у забезпеченні схоронності грошових коштів, печаток, штампів, ключів; участі у процесі відкриття / закриття / операційного дня та оскільки був матеріально відповідальною особою, вчиненні ним порушення своїх функціональних обов'язків, які призвели до отримання ОСОБА_5 можливості самостійно, без належного контролю, проводити операції із направленням у сховище грошових коштів, давали підстави керівництву Банку втратити до нього довір'я, що потягнуло за собою звільнення за п.2 ст.41 КЗпП України.

Посилання апелянта на те, що він не являється особою, яка безпосередньо обслуговує грошові кошти, що виключає можливість його звільнення за п.2 ст.41 КЗпП України, колегія суддів не приймає до уваги з огляду на наступне.

Зі змісту п.2 ст.41 КЗпП України випливає, що до працівників, які можуть бути звільнені за цією підставою, відносяться, перш за все, особи, які займають посади або виконують роботи, безпосередньо пов'язані із зберіганням, обробкою, продажем, перевезенням грошових і товарних цінностей.

Для вирішення питання про те, чи належить працівник до осіб, які безпосередньо обслуговують грошові або товарні цінності, необхідно детально ознайомитися з колом його обов'язків, що визначаються відповідними посадовими інструкціями та положеннями.

Обов'язок з обслуговування цінностей може бути передбачений тарифно-кваліфікаційними довідниками, посадовими інструкціями та іншими нормативними актами.

У зв'язку з утратою довір'я можуть бути звільнені і ті працівники, здійснення грошових операцій для яких не є їхньою основною функцією, але з неї випливають.

При цьому не має значення, в якій формі були скоєні незаконні дії: навмисно чи в формі необережного відношення до своїх обов'язків.

Працівник передбачав або повинен був передбачати негативні наслідки своїх дій.

Утрата довір'я може бути не тільки результатом скоєння певних дій, а й такого проступку, який дає підстави зробити висновок про те, що подальше залишення такого працівника на роботі з обслуговуванням грошових і матеріальних цінностей може призвести до утрати цих цінностей.

Для застосування вказаної норми закону слід встановити винні дії працівника, який безпосередньо займається обслуговуванням грошових або матеріальних цінностей і ці дії дають підставу для втрати з боку власника або уповноваженого ним органу довір'я.

Матеріали справи та встановлені судом обставини в достатній мірі містять в собі належні докази та відповідну інформацію, які дають підстави вважати, що позивач за характером своїх обов'язків відноситься до осіб, на яких поширюються положення п.2 ст.41 КЗпП України, та вчинив дії, які можуть слугувати підставою для втрати довір'я до нього та порушення питання його звільнення з роботи по п.2 ст.41 КЗпП України.

Не заслуговують на увагу доводи апеляційної скарги щодо порушення банком процедури звільнення, тобто без дотримання вимог ст. 43 КЗпП України, з огляду на наступне.

Згідно вимог ч. 1 ст. 43 КЗпП України розірвання трудового договору з підстав, передбачених пунктами 1 (крім випадку ліквідації підприємства, установи, організації), 2-5, 7 статті 40 і пунктами 2 і 3 статті 41 цього Кодексу, може бути проведено лише за попередньою згодою виборного органу (профспілкового представника), первинної профспілкової організації, членом якої є працівник.

Згідно з частиною дев'ятою статті 43 КЗпП України, якщо розірвання трудового договору з працівником проведено власником або уповноваженим ним органом без звернення до виборного органу первинної профспілкової організації (профспілкового представника), суд зупиняє провадження по справі, запитує згоду виборного органу первинної профспілкової організації (профспілкового представника) і після її одержання або відмови виборного органу первинної профспілкової організації (профспілкового представника) в дачі згоди на звільнення працівника (частина перша цієї статті) розглядає спір по суті.

Як слідує з матеріалів справи, місцевим судом під час розгляду справи провадження було зупинено та отримана відповідна згода профспілкового органу на звільнення ОСОБА_2, а відтак були цілком додержані приписи вищевказаної норми Закону.

Інші доводи апеляційної скарги колегією суддів також не приймаються до уваги як такі, що не спростовують висновок суду про відсутність підстав для поновлення позивача на роботі, оскільки не ґрунтуються на законі та належних доказах.

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду ухвалено з дотриманням норм матеріального та процесуального права і підстави для його скасування або зміни відсутні.

Керуючись ст.303, п.1 ч.1 ст.307, ст. ст. 308, 314, 319 ЦПК України, -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - відхилити.

Рішення Київського районного суду м. Полтави від 17 червня 2015 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий суддя : /підпис/ Панченко О.О.

Судді: /підпис/ Бутенко С.Б. /підпис/ Обідіна О.І.

КОПІЯ

ВІРНО: суддя Апеляційного суду

Полтавської області ________________ Панченко О.О.