АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/8584/15 Справа № 205/3989/13-ц Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - Макаров М.О.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 жовтня 2015 року м. Дніпропетровськ

Колегія суддів судової палати по цивільним справам Апеляційного суду Дніпропетровської області в складі:

головуючого судді Макарова М.О.

суддів Максюти Ж.І.,Прозорової М.Л.

при секретарі Самокиші О.В.

розглянувши в відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 та на ухвалу Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 10 червня 2015 року по справі за заявою ОСОБА_2, ОСОБА_3 про розстрочку виконання судового рішення, -

ВСТАНОВИЛА:

У лютому 2015 року ОСОБА_2 та ОСОБА_3 звернулися до суду із заявою про розстрочку виконання рішення Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 08 листопада 2013 року, посилаючись на те, що Ленінським районним судом м. Дніпропетровська 30 травня 2014 року було видано виконавчий лист по справі №2/205/2202/13 за позовом ПАТ «Альфа-Банк» до ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором в розмірі 689811 грн. 84 коп. В подальшому цей виконавчий лист було предявлено для виконання та відкрито виконавче провадження Ленінським відділом державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції.

Оскільки вони своєчасно не були повідомлені про існування виконавчого провадження, а тому вони фактично були позбавлені можливості вирішити питання в добровільному порядку, у звязку з чим просили розстрочити виконання рішення суду.

Ухвалою Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 10 червня 2015 року в задоволенні заяви було відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить скасувати ухвалу суду та постановити нову ухвалу про задоволення їх заяви, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, суд вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з огляду на наступне.

Приймаючи ухвалу про відмову у задоволенні заяви про розстрочку виконання судового рішення суд виходив із того, що заявники посилалися лише на неможивість виконання рішення суду, а тому ці обставини не є винятковими, оскільки несуть негативні наслідки лише для самого боржника та не можуть бути такими, що ставлять особу в надзвичайно скрутне становище, а тому посилаючись на вимоги ст.373 ЦПК України суд відмовив у задоволенні заяви.

Відповідно до вимог ст.373 ЦПК України за наявності обставин, що утруднюють виконання рішення (хвороба боржника або членів його сім'ї, відсутність присудженого майна в натурі, стихійне лихо тощо), за заявою державного виконавця або за заявою сторони суд, який видав виконавчий документ, у десятиденний строк розглядає питання про відстрочку або розстрочку виконання, зміну чи встановлення способу і порядку виконання рішення в судовому засіданні з викликом сторін і у виняткових випадках може відстрочити або розстрочити виконання, змінити чи встановити спосіб і порядок виконання рішення.

А згідно із розясненнь, викладених у п.10 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність органів і посадових осіб державної виконавчої служби та звернень учасників виконавчого провадження» № 14 від 26 грудня 2003 року при вирішенні заяв державного виконавця чи сторони про відстрочку або розстрочку виконання рішення, встановлення або зміну способу й порядку його виконання суду потрібно мати на увазі, що відповідно до ст. 351 ЦПК і ст. 121 ГПК їх задоволення можливе лише у виняткових випадках, які суд визначає виходячи з особливого характеру обставин, що ускладнюють або виключають виконання рішення (хвороба боржника або членів його сім'ї, відсутність у нього майна, яке за рішенням суду має бути передане стягувачу, стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо).

Звертаючись із заявою до суду першої інстанції заявники не надали ніяких належних та достовірних доказів та виняткових обставин неможливості виконання рішення суду. Таких доказів вони не надали і суду апеляційної інстанції.

За таких обставин, суд першої інстанції не порушив вимоги ст.373 ЦПК України, а тому наявні в матеріалах справи докази та наведені в апеляційній скарзі доводи не можуть бути підставою для скасування ухвали суду, відповідно до вимог п.1 ч.1 ст.312 ЦПК України, у звязку з чим ухвала суду підлягає залишенню без змін, а апеляційна скарга-відхиленню.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 312 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Ухвалу Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 10 червня 2015 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий:

Судді: