Справа №2-881/15
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 лютого 2015 року Солом'янський районний суд м. Києва

у складі: головуючого судді - Оксюти Т.Г.

при секретарі - Горупа В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві цивільну справу за позовом БРУКСБУРНЕТ ІНВЕСТМЕНТС ЛТД до Державної служби інтелектуальної власності України, ОСОБА_1 про визнання недійсним свідоцтва України НОМЕР_2 на знак для товарів і послуг «ІНФОРМАЦІЯ_2»,

В С Т А Н О В И В :

БРУКСБУРНЕТ ІНВЕСТМЕНТС ЛТД звернувся з позовом до Державної служби інтелектуальної власності України, ОСОБА_1 про визнання недійсним свідоцтва України НОМЕР_2 на знак для товарів і послуг «ІНФОРМАЦІЯ_2».

В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач посилався на те, що БРУКСБУРНЕТ ІНВЕСТМЕНТС ЛТД є власником міжнародної реєстрації № 822374 на словесний знак «INCANTO», що зареєстрований для товарів 25 класу Міжнародної класифікації товарів і послуг, яка діє на території України у повному обсязі з 27.05.2004 року.

У серпні 2014 року позивачу стало відомо, що ще 24.12.2012 року фізична особа ОСОБА_1 подав до Державної служби інтелектуальної власності України заявку № m201222257 на видачу свідоцтва України на комбінований знак для товарів і послуг «ІНФОРМАЦІЯ_2» для товарів 25 класу МКТП.

27.01.2014 року Державна служба інтелектуальної власності України здійснила державну реєстрацію знака та видала свідоцтво України НОМЕР_2 на знак для товарів і послуг, відомості про що були опубліковані 27.01.2014 року в офіційному бюлетені «Промислова власність» № 2.

Позивач вважає, що подання та державна реєстрація в Україні знака порушує права та інтереси позивача. Знак не відповідає умовам реєстрації, що встановлені міжнародними та національними нормами, оскільки аналіз товарів 25 класу МКТП, щодо яких зареєстровано оскаржуваний знак та міжнародна реєстрація позивача дозволяє зробити висновок, що перелік товарів, які досліджуються, враховуючи їх рід (вид), призначення; вид матеріалу, з якого вони виготовляються, умови та канали збуту та коло споживачів, є такими самими або однорідними (спорідненими).

На підставі викладеного просив позов задовольнити.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив їх задовольнити.

Представник відповідача Державної служби інтелектуальної власності України в судовому засіданні проти задоволення позовних вимог заперечував посилаючись на те, що зі сторони служби порушень прав позивача у сфері інтелектуальної власності немає.

На підставі викладеного просив у задоволенні позову відмовити.

Представник відповідача ОСОБА_1 в судове засідання не з'явився, про дату та час розгляду справи повідомлений належним чином, надіслав на адресу суду клопотання про відкладення розгляду справи посилаючись на те, що судова повістка - повідомлення була отримана відповідачем 24.02.2015 року, тобто з порушенням строків встановлених ст. 74 ЦПК України.

Однак, суд вважає клопотання необґрунтованим з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 4 ст. 74 ЦПК України, судова повістка про виклик повинна бути вручена з таким розрахунком, щоб особи, які викликаються, мали достатньо часу для явки в суд і підготовки до участі в судовому розгляді справи, але не пізніше ніж за три дні до судового засідання, а судова повістка-повідомлення - завчасно.

З матеріалів справи вбачається, що відповідач ОСОБА_1 отримав судову повістку - повідомлення 19.02.2015 року, а не 24.02.2015 року, як зазначає його представник у заяві про відкладення розгляду справи.

Відповідно до приписів вимог ст. ст. 27, 28, 29, 30 ЦПК України засобами доказування в цивільній справі є пояснення сторін і третіх осіб, показання свідків, письмові докази, речові докази і висновки експертів. Суд приймає до розгляду лише ті докази, які мають значення для справи. Обставини, які за законом повинні бути підтвердженні певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування. Кожна сторона має довести ті обставини, на які посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Тобто, вказані принципи щодо обов'язковості доведення тих чи інших обставин є обов'язковими при з'ясуванні обставин справи по суті, а в даному випадку для обґрунтованості клопотання про відкладення розгляду справи.

На підставі викладеного, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутність відповідача ОСОБА_1 та його представника та вважає клопотання про відкладення розгляду справи необґрунтованим, та таким, що може призвести до затягування розгляду справи в умовах існуючих процесуальних строків для її розгляду.

Суд, вислухавши пояснення представника позивача та Державної служби інтелектуальної власності України, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку про задоволення позову виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 3 ст. 494 ЦК України набуття прав інтелектуальної власності на торговельну марку, яка має міжнародну реєстрацію, не вимагає засвідчення свідоцтвом.

Ст. 499 ЦК України визначено, що права інтелектуальної власності на торговельну марку визнаються недійсними з підстав та в порядку, встановлених законом. Згідно ст. 494, 495 ЦК України права інтелектуальної власності на торговельну марку засвідчуються свідоцтвом, тому визнанню недійсним підлягає саме свідоцтво.

Судом встановлено, що БРУКСБУРНЕТ ІНВЕСТМЕНТС ЛТД є власником міжнародної реєстрації № 822374 на словесний знак «INCANTO», що зареєстрований для товарів 25 класу Міжнародної класифікації товарів і послуг, яка діє на території України у повному обсязі з 27.05.2004 року.

У серпні 2014 року БРУКСБУРНЕТ ІНВЕСТМЕНТС ЛТД стало відомо, що ще 24.12.2012 року відповідач ОСОБА_1 подав до Державної служби інтелектуальної власності України заявку № m201222257 на видачу свідоцтва України на комбінований знак для товарів і послуг «ІНФОРМАЦІЯ_2» для товарів 25 класу МКТП, а саме: "протиковзові засоби для взуття; одяг для автомобілістів; взуття; сандалі для купання; взуття для купання; панчохи; потовбиральні панчохи; п'ятки до панчіх; берети; робочий одяг (халати, комбінезони); боа (горжетки); кепки (кашкети); шапки; панчішні вироби; чоботи; черевики; носкові частини взуття; підпахівники; шлейки до одягу (підтяжки); черевички із шнурками; коміри (одяг); кашне; ліфчики-корсети; кальсони; тюбетейки; ярмулки; корсажі (жіноча білизна); спідня (натільна) білизна; каптури (відлоги) (одяг); каркаси для капелюхів; козирки до наголовних уборів; пояси (паски) (одяг); шалі; халати; светри; ризи; шкарпетки; підв'язки для шкарпеток; підв'язки круглі панчішні; панчішні підв'язки; халяви чобіт; устілки (до взуття); сорочки; манишки до сорочок; манишки; одяг; капелюхи; наголовні убори; фітинги (обладунки) металеві до взуття; хутро (одяг); знімні коміри; колготки; костюми для водних лиж; комбінезони (одяг); спідній одяг потовбиральний; грації; костюми; готовий одяг; дитячі штанці (одяг); навушники (одяг); краватки (галстуки); передки взуттєві; гетри; бриджі; штани; одяг для велосипедистів; верхній одяг; пальчатки (рукавички) (одяг); спідки готові до одягу; хустки нашийні; шарфи; трикотажні вироби (одяг); вставки до сорочок; полотняні туфлі та сандалі; хутряні накидки; бутси (футбольні черевики); циліндри (наголовні убори); одяг з габардину; корсети (спідня білизна); пояси (спідні); калоші; камізельки (жилети); зав'язки на гетри, штани; апостольники (черничі убори); гімнастичні туфлі; плащі; непромокальний одяг; гамаші; краги; джерсі (трикотажний одяг); спідниці; посаги для немовлят (набори одягу); лівреї; майки, футболки спортивні; спортивний трикотажний одяг; вилоги (манжети) (одяг); фартухи (одяг); муфти (одяг); орарі (церковний одяг); мітенки (напівпальчатки); митри (наголовні убори); капці (пантофлі); накидки (одяг); дублянки; кожухи; шуби; пляжний одяг; пляжне взуття; кишені до одягу; джемпери (пуловери); піжами; сукні; дерев'яне взуття; сандалі; труси; ліфчики; пальта; набійки на взуття; тоги; ранти до взуття; формений одяг (однострої); матроські блузи; куртки; паперовий одяг; вуалі (одяг); шапочки для купання; плавки (штанці) для купання; костюми для плавання (купання); халати для купання; дитячі фартушки непаперові; підошви; туфлі; підбори; спортивні туфлі; муфти для ніг неелектронагрівні; шпичаки до футбольних черевиків; спортивне взуття; наголовні пов'язки (одяг); парки (одяг ескімосів); спідниці нижні; спіднички дитячі; лижні черевики; комбінації (спідня білизна); спідня (натільна) жіноча білизна; бандани (хустки); одяг для гімнастики; одяг із штучного ременю; одяг з ременю (вичиненої шкіри); накидки короткі жіночі (мантильї); маскарадні костюми; сарі; сорочки для гольфа; тюрбани; широкі краватки; шапочки душові; рибальський верхній одяг; гаман поясний (одяг); носовички нагрудні (одяг); паперові капелюхи (одяг); маски для сну; спідниці-шорти; пончо; саронги; рукавички для лижників; легінси (штани); сарафани".

27.01.2014 року Державна служба інтелектуальної власності України здійснила державну реєстрацію знака та видала свідоцтво України НОМЕР_2 на знак для товарів і послуг, відомості про що були опубліковані 27.01.2014 року в офіційному бюлетені «Промислова власність» № 2.

Позивач просив визнати недійсними повністю свідоцтво України на знак для товарів та послуг НОМЕР_2 «ІНФОРМАЦІЯ_2».

Як на підставу своїх позовних вимог посилався на те, що подання та державна реєстрація в Україні знака порушує права та інтереси позивача. Знак не відповідає умовам реєстрації, що встановлені міжнародними та національними нормами, оскільки аналіз товарів 25 класу МКТП, щодо яких зареєстровано оскаржуваний знак та міжнародна реєстрація позивача дозволяє зробити висновок, що перелік товарів, які досліджуються, враховуючи їх рід (вид), призначення; вид матеріалу, з якого вони виготовляються, умови та канали збуту та коло споживачів, є такими самими або однорідними (спорідненими), на що слід зазначити наступне.

Пункт 3 Постанови Верховної Ради України «Про введення в дію Закону України «Про охорону прав на знаки для товарів та послуг» від 23 грудня 1993 р. № 3771-XII встановлює, що: відповідність знаків умовам їх реєстрації визначається згідно з законодавством, що діяло на дату подання заявки; свідоцтво України може бути визнано недійсним у разі невідповідності знака умовам його реєстрації, визначеним законодавством, що діяло на дату подання заявки.

Згідно з п. 1 ст. 5 Закону України «Про охорону прав на знаки для товарів і послуг», в редакції що діяла на дату подання (24.12.2012 року) ОСОБА_1 заявки № m201222257, правова охорона надається знаку, який не суперечить публічному порядку, принципам гуманності і моралі та на який не поширюються підстави для відмови в наданні правової охорони, встановлені цим Законом.

Пункт 1 ст. 19 Закону встановлює, що свідоцтво може бути визнано у судовому порядку недійсним повністю або частково у разі: невідповідності зареєстрованого знака умовам надання правової охорони; видачі свідоцтва внаслідок подання заявки з порушенням прав інших осіб.

Згідно з п. 3 ст. 6 Закону не можуть бути зареєстровані як знаки позначення, які є тотожними або схожими настільки, що їх можна сплутати із знаками, раніше зареєстрованими чи заявленими на реєстрацію в Україні на ім'я іншої особи для таких самих або споріднених з ними товарів і послуг.

Підпункт 4.3.2.4 Правил складання, подання та розгляду заявки на видачу свідоцтва України на знак для товарів і послуг, затверджених наказом Державного патентного відомства України від 28 липня 1995 р. № 116 (в редакції наказу Держпатенту від 20 серпня 1997 р. № 72) при перевірці позначень на тотожність і схожість необхідно: визначити ступінь схожості заявленого позначення та виявлених при проведенні пошуку позначень; визначити однорідність товарів і/або послуг, для яких заявлено знак, в порівнянні з товарами і/або послугами, для яких зареєстровані або заявлені тотожні або схожі знаки, виявлені під час пошуку.

Відповідно до пп. 4.3.2.6 Правил при встановленні схожості словесних позначень враховується звукова (фонетична), графічна (візуальна) та смислова (семантична) схожість.

Згідно з методичними джерелами (Шестимиров А.А. Экспертиза заявки на товарный знак (учебное пособие). - М.: ВНИИПИ.- 1996.- 106 с. [п.2.2.4.2., п.2.2.4.5., п.2.2.4.6.] та Руководство по методике государственной експертизы заявок на регистрацию товарных знаков и выдачу свидетельств на товарные знаки. - М.:ВНИИПИ.- 1990. [стор.39-40, 41-42, 42-43]):

- звукова (фонетична) схожість позначень визначається на підставі наступних ознак: довжиною знака, числом складів, наявністю близьких чи співпадаючих звуків, розміщенням близьких звуків та звукосполучень один відносно одного, близькістю складу голосних, близькістю складу приголосних, входженням одного позначення в інше.

- графічна (візуальна) схожість позначень визначається на підставі наступних ознак: загальне зорове враження, вид шрифту, графічне написання з урахуванням характеру літер, розташування літер одна відносно одної, алфавіт, літерами якого написане слово, колір чи поєднання кольорів.

- смислова (семантична) схожість визначається на підставі наступних ознак: подібність закладених у позначеннях понять (ідей), протилежність закладених у позначеннях понять (ідей), співпадіння одного з елементів позначень, на який падає логічний наголос, який має самостійне значення, який центральним елементом позначень.

Відповідно до п. 4.3.2.8 Правил при визначенні схожості комбінованих позначень, заявлених як знаки, їх порівнюють з комбінованими позначеннями та з тими видами позначень, які входять до складу комбінованого позначення, що перевіряється, як елементи.

При оцінці схожості комбінованих позначень визначається схожість як усього позначення в цілому, так і його складових елементів з урахуванням значимості положення, яке займають тотожні або схожі елементи в цьому позначенні. Особлива увага при порівнянні приділяється домінуючім елементам позначень.

Відповідно до ст. 143 ЦПК України для з'ясування обставин, що мають значення для справи і потребують спеціальних знань, суд призначає експертизу.

З урахуванням того, що питання щодо того, чи є знак для товарів і послуг «ІНФОРМАЦІЯ_2» за свідоцтвом України НОМЕР_2 схожим настільки, що його можна сплутати із знаком для товарів і послуг «INCАNTО» за міжнародною реєстрацією №822374 відносно таких самих або споріднених товарів 25 класу МКТП, для яких зареєстрований спірний знак, а також таким, що може ввести в оману щодо товару або особи, яка виробляє товар 25 класу МКТП, судом 29.10.2014 року було призначено судову експертизу об'єктів інтелектуальної власності.

Відповідно до висновку №72 судової експертизи об'єктів інтелектуальної власності, складеного судовим експертом Жилою Б.В. 21.01.2015 року, відносно всіх товарів 25 класу МКТП, наведених у свідоцтві України НОМЕР_2, знак «ІНФОРМАЦІЯ_2» за вказаним свідоцтвом, є схожим настільки, що його можна сплутати зі знаком для товарів і послуг «INCANTO» за міжнародною реєстрацією №822374.2 знак за свідоцтвом України НОМЕР_2 є таким, що може вводити в оману щодо особи, яка надає послуги 35 класу МКТП, наведені в свідоцтві.

Знак за свідоцтвом України НОМЕР_2 не є оманливим або таким, що може ввести в оману щодо в казаних у свідоцтві товарів 25 класу МКТП.

Знак за свідоцтвом України НОМЕР_2 є таким, що може ввести в оману стосовно особи виробника всіх, вказаних у свідоцтві товарів 25 класу МКТП.

Експертне дослідження проведене відповідно до Закону України «Про судову експертизу» кваліфікованим судовим експертом Жилою Б.В., який має відповідну кваліфікацію та внесений до реєстру атестованих судових експертів.

Судом встановлено, що висновок містить докладний опис проведеного дослідження та обґрунтовані, чіткі висновки з поставлених питань.

Оцінивши висновок за правилами ст. 212 ЦПК України, суд не знайшов жодних обставин, які б дозволяли стверджувати про необґрунтованість, неправильність висновку чи суперечливість його іншим матеріалам справи.

Зважаючи на викладене, висновок слід вважати належним та допустимим доказом у справі.

На підставі вищевикладеного, суд приходить до висновку, що судовий експерт Жила Б.В. належним чином обґрунтував зроблені ним висновки.

Відповідно до абз. 5 п. 2 ст. 6 Закону не можуть одержати правову охорону позначення, які є оманливими або такими, що можуть ввести в оману щодо товару, послуги або особи, яка виробляє товар або надає послугу.

Згідно з абз. 1 п. 4.3.1.9 Правил до позначень, що є оманливими або такими, що можуть ввести в оману щодо товару, послуги або особи, яка виробляє товар або надає послугу, відносяться позначення, які породжують у свідомості споживача асоціації, пов'язані з певною якістю, географічним походженням товарів або послуг або з певним виробником, які насправді не відповідають дійсності.

Позначення може бути визнане оманливим або таким, що здатне вводити в оману, коли є очевидним, що воно в процесі використання як знака не виключає небезпеку введення в оману споживача (абз. 2 п. 4.3.1.9).

Особливістю абз.2 наведеної норми є те, що для відмови в наданні позначенню правової охорони, достатньо лише можливості виникнення небезпеки введення в оману при використанні позначення. Наведена норма свідчить про те, що під час експертизи знаків для товарів і послуг та позначень, що використовуються в такій якості, необхідно встановлювати не тільки дійсне введення в оману споживача, але і прогнозувати небезпеку введення споживача в оману.

За таких умов є очевидним, що в процесі використання знака «ІНФОРМАЦІЯ_2» за свідоцтвом України НОМЕР_2 щодо наведених у свідоцтві товарів, не виключено небезпеку введення в оману споживачів, оскільки в нього може виникнути помилкове враження про те, що такі товари походять не від власника знака за свідоцтвом України НОМЕР_2, а від особи, яка раніше розпочала використовувати схожий до ступеню сплутування знак «INCANTO» за міжнародною реєстрацією №822374.

Тобто, знак «ІНФОРМАЦІЯ_2» за свідоцтвом України НОМЕР_2 може створити уявний образ та марні надії і сподівання споживача, що товар відповідача ОСОБА_1 вироблений позивачем або за його опосередкованої підтримки.

При цьому товари під належним позивачу словесним знаком для товарів і послуг «INCANTO» за міжнародною реєстрацією № 822374 були введені в Україні в господарський обіг та стали відомі українським споживачам ще у 2011 році і продовжують поставлятися в Україну на даний час.

Зважаючи на встановлення судом того, що зареєстрований на ім'я ОСОБА_1 знак «ІНФОРМАЦІЯ_2» за свідоцтвом України НОМЕР_2 не відповідає умовам надання правової охорони, свідоцтво України НОМЕР_2 підлягає визнанню недійсним повністю.

Оскільки, відповідно до п. 2.3. Положення про Державний реєстр свідоцтв України на знаки для товарів і послуг, затвердженого Наказом Міністерства освіти і науки України від 10.01.2002 року №10, у процесі ведення реєстру до нього вносяться відомості щодо визнання свідоцтва недійсним повністю або частково і такі відомості (зміни щодо правового статусу свідоцтва) в силу п. 1.3 вказаного положення Державна служба інтелектуальної власності України публікує в офіційному бюлетені «Промислова власність», суд вважає обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню позовні вимоги щодо зобов'язання Державну службу інтелектуальної власності України внести зміни до Державного реєстру свідоцтв України на знаки для товарів і послуг щодо визнання недійсним свідоцтва України НОМЕР_2 та здійснення публікації про це в офіційному бюлетені «Промислова власність».

Згідно ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом.

Згідно ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ст.61 цього кодексу.

Згідно ч.4 цієї ж статті доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

На підставі вищевикладеного, суд приходить до висновку, що позивач довів ті обставини на які посилався як на підставу своїх позовних вимог.

Враховуючи те, що Державна служба інтелектуальної власності України, відповідно до покладених на неї повноважень, не відслідковує порушення прав власників свідоцтв України на знак для товарів і послуг суд вважає, що з ОСОБА_1 підлягають стягненню на користь позивача судові витрати, які складаються з суми сплаченого судового збору 243,60 грн. та витрат з оплати судової експертизи об'єктів інтелектуальної власності в сумі 11776,00 грн.

Керуючись Законом України «Про охорону прав на знаки для товарів і послуг» від 15.12.1993 року №3689-ХІІ з подальшими змінами і доповненнями, п. 3 Постанови Верховної Ради України «Про введення в дію Закону України «Про охорону прав на знаки для товарів та послуг» від 23.12.1993 року, ст. ст. 494, 495, 499 ЦК України, 3, 4, 10, 11, 57-60, 88, 169, 209, 212-215, 218, 223, 224, 226 ЦПК, суд, -

В И Р І Ш И В :

Позов БРУКСБУРНЕТ ІНВЕСТМЕНТС ЛТД до Державної служби інтелектуальної власності України, ОСОБА_1 про визнання недійсним свідоцтва України НОМЕР_2 на знак для товарів і послуг «ІНФОРМАЦІЯ_2» задовольнити.

Визнати недійсними повністю свідоцтво України на знак для товарів та послуг НОМЕР_2 «ІНФОРМАЦІЯ_2» зареєстроване на ім'я ОСОБА_1.

Зобов'язати Державну службу інтелектуальної власності України внести зміни до Державного реєстру свідоцтв України на знаки для товарів і послуг стосовно визнання недійсним свідоцтва України НОМЕР_2 «ІНФОРМАЦІЯ_2» та здійснити публікацію про це в офіційному бюлетені «Промислова власність».

Стягнути з ОСОБА_1, ІПН НОМЕР_1, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 на користь БРУКСБУРНЕТ ІНВЕСТМЕНТС ЛТД, місцезнаходження якого за адресою: Софія Tsirou 9, Суд Тоулла 3, 2-ий поверх, квартира/офіс 22, 3021, Лімасол, Кіпр, витрати з оплати судової експертизи об'єктів інтелектуальної власності в сумі 11776,00 грн. та по оплаті судового збору в сумі 243,60 грн.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду м. Києва шляхом подання апеляційної скарги через Солом'янський районний суд м. Києва протягом десяти днів з дня проголошення рішення.

Суддя