АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Справа №644/5383/15-ц
Провадження №22ц/790/6730/15 Головуючий 1 інст. - Чайка І.В. Категорія: спадкові Доповідач - Гуцал Л.В.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 листопада 2015 року судова колегія судової палати у цивільних справах апеляційного суду Харківської області в складі:

головуючого Гуцал Л.В.,

суддів Трішкової І.Ю., Пилипчук Н.П.,

за участю секретаря Огар І.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові цивільну справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 ОСОБА_2 на рішення Комінтернівського районного суду м.Харкова від 06 серпня 2015 року по справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1, ОСОБА_4 міської ради про визнання права власності в порядку спадкування за законом, -

встановила:

У травні 2013 року ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом. Просив:

-визнати за ним право власності на 1/6 частини квартири №67 за адресою: м.Харків, проспект Московський, будинок №124/3 в порядку спадкування за законом після смерті матері ОСОБА_5, яка померла 09 липня 2011 року;

-вселити його до спірної квартири та зобовязати ОСОБА_1 не чинити йому перешкоди у користуванні належною йому власністю.

Посилався на те, що він, його мати ОСОБА_5 та його батько ОСОБА_1 є власниками квартири, що розташована за зазначеною вище адресою. 09 липня 2011 року ОСОБА_5 померла. Після її смерті відкрилась спадщина, до складу якої увійшла 1/3 частина зазначеної квартири. Для оформлення спадщини він звернувся з заявою до нотаріальної контори, але нотаріус відмовив у вчиненні нотаріальної дії у зв'язку з тим, що правовстановлюючі документи на квартиру зникли. Крім того, після смерті матері батько почав створювати перешкоди в користуванні квартирою, замінив замки у вхідних дверях, що призвело до обмеження доступу до житла.

Рішенням Комінтернівського районного суду м.Харкова від 16 квітня 2014 року позов задоволено частково, визнано за ОСОБА_3 право власності на 1/6 частину спірної квартири в порядку спадкування за законом та вселено позивача до цієї квартири; в іншій частині позовних вимог відмовлено.

Рішенням апеляційного суду Харківської області від 24 червня 2014 року рішення Комінтернівського районного суду м. Харкова від 16 квітня 2014 року в частині визнання права власності на спадкове майно скасовано і ухвалено в цій частині нове рішення, яким відмовлено у задоволенні позову про визнання права власності на 1/6 частину квартири в порядку спадкування за законом; в решті рішення суду першої інстанції залишено без змін.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України від 11 лютого 2015 року рішення Комінтернівського районного суду м.Харкова від 16 квітня 2014 року та рішення апеляційного суду Харківської області від 24 червня 2014 року в частині позовних вимог про визнання права власності в порядку спадкування за законом скасовані, та справу в цій частині передано на новий розгляд до суду першої інстанції.

Рішенням Комінтернівського районного суду м.Харкова від 06 серпня 2015 року, описка в якому була виправлена ухвалою того ж суду від 07 серпня 2015 року, позовні вимоги про визнання права власності в порядку спадкування за законом задоволено за позивачем визнано право власності на 1/6 частину квартири №67 за адресою: м.Харків, проспект Московський, будинок №124/3, в порядку спадкування за законом після смерті матері ОСОБА_5, померлої 09 липня 2011 року.

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_1 ОСОБА_2 просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити. Посилається на невідповідність висновків суду обставинам справи та неправильне застосування норм матеріального права.

У суді апеляційної інстанції ОСОБА_3 проти задоволення апеляційної скарги заперечував.

Відповідач ОСОБА_1 та його представник до суду апеляційної інстанції двічі не зявились, про час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином.

Відповідач ОСОБА_4 міська рада явку представника до суду апеляційної інстанції не забезпечила, про час та місце розгляду справи повідомлялась належним чином.

Перевіряючи законність і обгрунтованість оскаржуваного рішення відповідно до вимог ч. 1 ст. 303 ЦПК України - в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених у суді першої інстанції, судова колегія вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Судовим розглядом встановлено, що квартира №67 за адресою: м.Харків, проспект Московський, будинок №124/3 на праві спільної сумісної власності належить ОСОБА_5, ОСОБА_1 (відповідач) та ОСОБА_3 (позивач), що підтверджується Свідоцтвом про право власності на житло від 06 листопада 1998 року № 3-98-152674, виданого ОСОБА_4 міським центром приватизації державного житлового фонду (т.2 а.с.12).

Згідно ст. 372 ЦК України частки співвласників є рівними.

Відповідно до ч.1 ст.120 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою.

09 липня 2011 року ОСОБА_5 померла (т.1 а.с.3).

За приписами ст.ст. 1261,1268 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Спадкоємець за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст.1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї (ч.ч.1,3 ст.1268).

Згідно зі ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Після смерті ОСОБА_5 відкрилась спадщина, яка складається з 1/3 частини спірної квартири, що сторонами не заперечується.

Наявними у справі доказами підтверджується, що позивач ОСОБА_3 та відповідач ОСОБА_1 є спадкоємцями першої черги за законом після смерті ОСОБА_5.

Із копії спадкової справи, що була відкрита після смерті ОСОБА_5 вбачається, що із заявою про прийняття спадщини до нотаріальної контори у встановлений законом строк звернувся чоловік померлої - відповідач ОСОБА_1, який оригіналів правовстановлюючих документів на спадкове майно до нотаріальної контори не надав (т.1 а.с.33-43).

Із спадкової справи також вбачається, що на момент відкриття спадщини у спірній квартирі були зареєстровані та проживали дві особи ОСОБА_1 (з 1973 року) та ОСОБА_3 (з 1991 року) (т.1 а.с.40).

Судом також встановлено та підтверджується Постановою державного нотаріуса Сьомої ОСОБА_4 державної нотаріальної контори ОСОБА_6 про відмову у вчиненні нотаріальної дії (т.1 а.с.220), що ОСОБА_3 позбавлений можливості оформити спадщину, яка відкрилась після смерті матері в нотаріальній конторі, у звязку з відсутністю оригіналів правовстановлюючих документів на спадкове майно.

Задовольняючи позов в частині визнання права власності на спадкове майно суд першої інстанції виходив з того, що ОСОБА_3 є рідним сином спадкодавця ОСОБА_5, а отже спадкоємцем першої черги, на час відкриття спадщини проживав та був зареєстрованим за однією адресою із спадкодавцем та прийняв спадщину фактично.

Визначаючи частку позивача у спадщині суд керувався положеннями ст.1267 ЦК України та дійшов вірного висновку, що ОСОБА_3 спадкує після смерті матері 1/6 частини спірної квартири.

Судова колегія з таким висновком погоджується.

Посилання в апеляційній скарзі на те, що суд необґрунтовано прийняв до провадження позов ОСОБА_3 про визнання за ним права власності в порядку спадкування, оскільки Постанова нотаріуса про відмову у вчиненні нотаріальної дії була ухвалена лише 15 червня 2015 року є помилковим. Відсутність такої відмови на стадії прийняття заяви не є підставою для відмови у відкритті провадження у справі. На час же ухвалення оскаржуваного рішення позивачу було відмовлено у вчиненні нотаріальної дії, що підтверджується зазначеною Постановою.

Не можна визнати обґрунтованими і доводи апеляційної скарги стосовно того, що позивач не довів факт прийняття ним спадщини в порядку ч.3 ст.1268 ЦК України, оскільки на момент відкриття спадщини був лише зареєстрованим разом із спадкодавцем, а не проживав разом з останньою.

Відповідно до ст.29 ЦК України місцем проживання фізичної особи є житло, в якому вона проживає постійно або тимчасово.

Як зазначено вище та не заперечується відповідачем, на час відкриття спадщини ОСОБА_3 був зареєстрований за однією адресою із спадкодавцем. З довідки Комунального підприємства «Жилкомсервіс» з місця проживання про склад сімї та прописку, яка долучена до спадкової справи (а.с.40) вбачається, що в спірній квартирі проживає ОСОБА_7. Ці письмові докази узгоджуються з показами свідків ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11.

Покази свідків відповідача ОСОБА_12, ОСОБА_13, ОСОБА_14, ОСОБА_15 суперечать іншим письмовим доказам у справі, а відтак на правильність висновку суду не впливають.

Отже доводи апеляційної скарги зводяться лише до переоцінки доказів по справі, та непогодженням з їх оцінкою судом першої інстанції. Тоді як колегія суддів вважає, що розглядаючи справу суд оцінив докази у відповідності до вимог ст. 212 ЦПК України, і встановивши обставини по справі у відповідності до норм права, якими регулюються спірні правовідносини, ухвалив законне рішення.

Відповідно до ст.308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без зміни, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням вимог матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Керуючись ст. 303, 304, 307, 308, 313, п.1 ч.1 ст.314, 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Комінтернівського районного суду м.Харкова від 06 серпня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий

Судді