Номер провадження: 22-ц/785/991/15
Головуючий у першій інстанції Середа І. В.
Доповідач Коротков В. Д.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03.03.2015 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області в складі:

головуючого Короткова В.Д.

суддів Калараш А.А., Комаровської Н.В.

з участю секретаря Добряк Н.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, реєстраційної служби Одеського міського управління юстиції, за участю третіх осіб: Суворовської районної адміністрації Одеської міської ради, Одеської міської ради, Одеського міського управління юстиції, про визнання недійсним договору купівлі-продажу, скасування реєстрації права власності та виселення, за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Суворовського районного суду м.Одеси від 11 грудня 2014 року,

встановила:

В квітні 2013 року ОСОБА_2 звернулася до суду з вищезазначеним позовом, посилаючись на те, що на підставі обмінного ордеру від 7 квітня 1984 року вона є наймачем житлової площі 20,2 кв. м. в однокімнатній квартирі АДРЕСА_1.

В 2003 році ОСОБА_2 дозволила ОСОБА_3 тимчасово проживати в зазначеній квартирі, оскільки сама була вимушена переїхати до своєї бабки ОСОБА_6, яку постійно доглядала до її смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 року.

ОСОБА_3 незаконно здійснив приватизацію квартири, отримав свідоцтво про право власності на квартиру та продав квартиру ОСОБА_4 за договором від 28 квітня 2008 року.

Рішенням Суворовського районного суду м.Одеси від 12 жовтня 2011 року, визнані недійсними та скасовані розпорядження органу приватизації від 17 квітня 2006 року про приватизацію квартири та свідоцтво про право власності на квартиру на ім'я ОСОБА_3

ОСОБА_2 посилалася на те, що набуття права власності ОСОБА_3 на квартиру визнане судом незаконним, тому він не мав права на відчуження квартири. З цих підстав позивачка просила:

- визнати недійсним договір купівлі-продажу квартири;

- забов"язати реєстраційну службу скасувати реєстрацію права власності на квартиру за ОСОБА_4;

- виселити ОСОБА_4 та ОСОБА_5 з квартири.

Відповідачі позов не визнали.

Рішенням Суворовського районного суду м.Одеси від 11 грудня 2014 року в позові відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить скасувати рішення суду та ухвалити нове рішення про задоволення позову.

Заслухавши суддю-доповідача, доводи апеляційної скарги та заперечень на апеляційну скаргу, перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги і заявлених позовних вимог, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відмовляючи в позові, суд першої інстанції виходив з того, що права позивачки не можуть бути захищені шляхом визнання договору купівлі-продажу квартири недійсним, а належним способом захисту є пред"явлення позову про витребування майна на підставі ст.388 ЦК України.

Колегія суддів не погоджується з такими висновками суду, оскільки вони не ґрунтується на законі та не підтверджуються матеріалами справи.

З матеріалів справи вбачається, що на підставі обмінного ордеру від 7 квітня 1984 року позивачка є наймачем житлової площі 20,2 кв. м. в однокімнатній квартирі АДРЕСА_1(т.2, а.с.7).

Рішенням Суворовського районного суду м.Одеси від 12 жовтня 2011 року встановлено, що ОСОБА_3 незаконно здійснив приватизацію цієї квартири, отримав свідоцтво про право власності на квартиру та продав квартиру ОСОБА_4 за договором від 28 квітня 2008 року(т.1, а.с.5, 13-15).

Рішенням апеляційного суду Одеської області від 13 березня 2012 року рішення Суворовського районного суду м.Одеси від 12 жовтня 2011 року залишено без змін в частині визнання недійсним та скасування розпорядження органу приватизації від 17 квітня 2006 року та визнання недійсним та скасування свідоцтва про право власності на квартиру від 17 квітня 2006 року на ім'я ОСОБА_3 (т.1, а.с.16-18).

Таким чином, зазначеними судовими рішеннями частково поновлені права позивачки, як наймача спірної квартири. Однак відчуження ОСОБА_3 спірної квартири порушує житлові права позивачки, тому колегія суддів вважає, що позивачка, як наймач спірної квартири, має право на захист своїх прав шляхом пред"явлення позову про визнання договору купівлі-продажу квартири недійсним.

Відповідне роз"яснення міститься в п.5 Постанови Пленуму Верховного Суду України №9 від 6 листопада 2009 року "Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними": Відповідно до статей 215 та 216 ЦК вимога про визнання оспорюваного правочину недійсним та про застосування наслідків його недійсності, а також вимога про застосування наслідків недійсності нікчемного правочину може бути заявлена як однією зі сторін правочину, так і іншою заінтересованою особою, права та законні інтереси якої порушено вчиненням правочину.

Оскільки набуття права власності ОСОБА_3 на квартиру визнане судом незаконним, тому він не мав права, передбаченого ч.1 ст.317 ЦК України на відчуження квартири. За таких обставин договір купівлі-продажу квартири від 28 квітня 2006 року необхідно визнати недійсним на підставі ч.1 ст.203, ч.1 ст.215 ЦК України.

Відповідно до витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 23.05.2006року право власності на спірну квартиру зареєстроване за ОСОБА_4(т.1, а.с.6). Позовні вимоги про скасування реєстрації права власності підлягають задоволенню шляхом забов"язання реєстраційної служби Одеського міського управління юстиції скасувати зазначену реєстрацію. Частиною 1 статті 19 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" рішення суду віднесено до документів, що підтверджують виникнення, перехід та припинення права власності та інших речових прав на нерухоме майно.

За умови недійсності договору купівлі-продажу квартири ОСОБА_4 та ОСОБА_5, які проживають в спірній квартирі(т.1, а.с.135), не мають передбаченого ст.150 ЖК України права користування квартирою, а тому підлягають виселенню на підставі ч.1 ст.109 ЖК України.

Судові витрати в сумі 243,60 грн., які понесені позивачкою при подачі позову, та в сумі 121,80 грн., які понесені позивачкою при подачі апеляційної скарги, а всього судові витрати в сумі 365,40 грн., підлягають стягненню з відповідачів в рівних частках(по 121,80 грн. з кожного) на користь позивачки на підставі ч.1 ст.88 ЦПК України.

Керуючись ст. ст. 307 ч.1 п.2, 309 ч.1 п.п.3, 4, 314 ч.2 ЦПК України, колегія суддів

вирішила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити.

Рішення Суворовського районного суду м.Одеси від 11 грудня 2014 року скасувати.

Позов ОСОБА_2 задовольнити.

Визнати недійсним договір купівлі-продажу від 28 квітня 2006 року, за яким ОСОБА_3 продав, а ОСОБА_4 купила квартиру АДРЕСА_1.

Забов"язати реєстраційну службу Одеського міського управління юстиції скасувати реєстрацію права власності на квартиру АДРЕСА_1 за ОСОБА_4.

Виселити ОСОБА_4, ОСОБА_5 з квартири АДРЕСА_1.

Стягнути з ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 на користь ОСОБА_2 судовий збір по 121гривні 80 копійок з кожного.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення та може бути оскаржено у касаційному порядку безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом двадцяти днів.

Судді апеляційного суду Одеської області В.Д.Коротков

А.А.Калараш

Н.В.Комаровська