Справа № 569/3852/15-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 грудня 2015 року

Рівненський міський суд Рівненської області в складі:

головуючого судді - Тимощука О.Я.,

при секретарі Андрощук О.Я.,

за участю представника відповідача- позивача ОСОБА_1 адвоката ОСОБА_2,

представника відповідачів ОСОБА_3 комітету Рівненської міської ради і Рівненського міського голови - ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Рівне позовну заяву, яка надійшла від ОСОБА_5, ОСОБА_1 до ОСОБА_3 комітету Рівненської міської ради, Рівненського міського голови, ОСОБА_6 про визнання недійсним розпорядження міського голови м. Рівне, визнання недійсним свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 07 квітня 2006 року, визнання недійсним свідоцтва про право на спадщину за законом від 19 квітня 2006 року, визнання права приватної власності на спадкове майно після смерті ОСОБА_7 та зустрічний позов ОСОБА_6 до ОСОБА_5, ОСОБА_1 про усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном, суд,

В С Т А Н О В И В:

В Рівненський міський суд звернулись ОСОБА_5 та ОСОБА_1 з позовом до виконавчого комітету Рівненської міської ради та ОСОБА_6 про захист права власності (а.с. 13-15).

Позивачі зазначили, що являються спадкоємцями за заповітом після смерті ОСОБА_7 згідно якого право на все майно, належне померлому перейшло до позивачів. Просять ухвалити рішення про захист їх права власності на спадкове майно після смерті спадкодавця ОСОБА_7 шляхом визнання недійсним розпорядження міського голови м. Рівне №619-р від 06 квітня 2006 року; визнання недійсним свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 07 квітня 2006 року, видане виконавчим комітетом Рівненської міської Ради на імя ОСОБА_8 на ? частину будинку № 12 по вул. Золотіївській в м. Рівне; визнання недійсним свідоцтва про право власності на спадщину за законом від 19 квітня 2006 року, виданого ОСОБА_9 в Першій Рівненській державній нотаріальній конторі на ? частину будинку №12 по вул. Золотіївській в м. Рівне та вклади в установах банків. Визнати за ними право приватної власності на спадкове майно після смерті ОСОБА_7

Позивачі по справі відповідно до вимог ст.. 74 ЦПК України, були належним чином повідомлені про дату, час, та місце судового розгляду, про що свідчать поштові повідомлення та підпис представника позивача ОСОБА_1 на титульній обложці матеріалів справи. Однак, останні в судове засідання не зявились, будь-яких заяв чи клопотань про перенесення розгляду даної справи суду надано не було.

Заслухавши думку сторін, які з»явились в судове засідання та дослідивши наявні в справі докази належного повідомлення позивачів-відповідачів ОСОБА_5 і ОСОБА_1, суд вважає за можливе розглянути дану цивільну справу без їх участі.

Разом з тим, в свою чергу, ОСОБА_6, відповідно до вимог ст. 123 ЦК України предявив до ОСОБА_5 та ОСОБА_1 зустрічний позов про усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном.

Позовні вимоги, викладені в зустрічній позовній заяві відповідач-позивач обґрунтовує тим, що відповідно до Свідоцтва про право на спадщину за заповітом , серія та номер: 2-302, від 28 липня 2015 року та ОСОБА_2 з державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, виданого державним нотаріусом Першої Рівненської державної нотаріальної контори ОСОБА_10, індексний номер 41330296, від 28.07.2015 року, - спірний житловий будинок з надвірними будівлями за вищевказаною адресою є його (ОСОБА_6М.) приватною власністю, однак, позивачі по первинному позову самовільно та незаконно вселились в належний йому будинок, тим самим створюючи йому перешкоди у користуванні та розпорядженні його майном, таким чином порушуючи можливість реалізувати його право, передбачене в ст.. 319 ЦК України.

Просить винести судове рішення в якому усунути перешкоди у користуванні та розпорядженні житловим будинком та надвірними будівлями за адресою: м. Рівне, вул. Золотіївська, 12, які чиняться ОСОБА_5 та ОСОБА_1, шляхом виселення останніх із вказаного будинку з надвірними будівлями.

В судовому засіданні представник відповідача позивача - адвокат ОСОБА_2 позовні вимоги викладені в первісному позові - не визнав, просив у їх задоволенні відмовити у звязку з їх необґрунтованістю та безпідставністю, оскільки позовні вимоги первісних позивачів є похідними від прав та обовязків померлого (спадкодавця) ОСОБА_7, а Рішенням суду в його позові було повністю відмовлено.

Судом було залучено співвідповідача міського голову м. Рівне, оскільки позивачі ОСОБА_5 та ОСОБА_1 в своєму позові просять, між іншим, визнати недійсним розпорядження міського голови м. Рівне № 619 р від 06 квітня 2006 року.

Представник відповідачів виконавчого комітету Рівненської ради та Рівненського міського голови ОСОБА_4 в судовому засіданні позовні вимоги викладені в первісному позові не визнала повністю оскільки вважає їх безпідставними з огляду на наступне.

Підставою для оформлення свідоцтва про право власності на будинковолодіння № 12 по вул. Золотіївській в м. Рівному була заява гр.. ОСОБА_9 від 31.01.2006 року, до якої було додано запит Першої Рівненської державної нотаріальної контори від 20.01.2006 року № 86 про отримання витягу з реєстру прав на вказане будинковолодіння, що належить гр.. ОСОБА_8

В якості підтверджуючих право власності гр. ОСОБА_8 на ? частину будинковолодіння документів було надано дублікат договору дарування від 08.12.1965 року, виданий 25.10.1979 року Першою Рівненською державною нотаріальною конторою, акти прийняття в експлуатацію від 26.02.1975 року та від 21.10.1979 року та рішення виконавчого комітету Рівненської міської ради від 14.04.1998 року № 42 про надання земельної ділянки.

Між тим, момент набуття права власності гр.. ОСОБА_8 був юридично оформлений та зареєстрований 30.11.1979 року в Рівненському міському бюро технічної інвентаризації на підставі вищевказаного дублікату договору дарування.

Враховуючи те, що згідно з чинним законодавством державна реєстрація права власності на нерухоме майно (внесення запису до Реєстру прав власності) в межах даного населеного пункту кількома БТІ не допускається та у звязку із запитом державної нотаріальної контори про видачу з Реєстру прав власності для оформлення спадщини Рівненським БТІ для внесення інформації про співвласників будинковолодіння № 12 по вул. Золотіївській в м. Рівне було підготовлено свідоцтво про право власності на імя ОСОБА_8 та ОСОБА_9

Враховуючи вищенаведене, представник виконавчого комітету Рівненської міської ради позовні вимоги не визнає, просила у їх задоволенні відмовити у звязку з їх необґрунтованістю та безпідставністю.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність ,допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності (ч.ч.1-3 ст.212 ЦПК України).

Відповідно до ч.1 ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, як беруть участь у справі.

Відповідно до ч.ч. 2, 3 ст. 10, ч.ч. 1, 2 ст.60 ЦПК України - сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Зокрема, ч.3 та ч.4 ст.60 ЦПК України встановлено, що доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів.

За правовою позицією Конституційного Суду України «правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах» (абз.10 п.9 мотивувальної частини Рішення від 30 січня 2003 року №3-рп/2003).

Крім того, законодавчі обмеження матеріально-правових способів захисту цивільного права чи інтересу підлягають застосуванню з дотримання положень ст.ст.55,124 Конституції України та ст.13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, відповідно до яких кожна особа має право на ефективний засіб правового захисту, не заборонений законом.

Під час розгляду справи судом були створені всі необхідні умови для всебічного та повного дослідження обставин справи, сторонам під час розгляду справи було роз'яснено їх права та обов'язки, в тому числі положення щодо змагальності процесу та необхідності надання доказів на підтвердження своїх доводів, сторонам було надано всі можливості для заявлення необхідних клопотань та надання доказів, що підтверджується журналом судового засідання.

Вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення первісного позову, оскільки суду не було представлено належних та допустимих доказів, у звязку з чим в позові ОСОБА_5 і ОСОБА_1 слід відмовити в повному обсязі за його недоведеністю та безпідставністю, в той час як зустрічні позовні вимоги ОСОБА_6 підлягають задоволенню в повному обсязі, з огляду на наступне.

Відповідно до умов Заповіту від 18 червня 2010 року, посвідченого приватним нотаріусом Рівненського міського нотаріального округу ОСОБА_11 спадкодавець ОСОБА_7 все своє майно, де б воно не було, та з чого б воно не складалось, і все те що буде належати йому на день смерті і на що він матиме право за законом - заповів ОСОБА_5 та ОСОБА_1

25 липня 2012 року ОСОБА_7 помер.

Главою 87 ЦК України визначений порядок прийняття спадщини, яка відкрилась після 01 січня 2004 року.

Згідно з нормою ст.. 1216 ЦК спадкуванням є перехід прав і обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права і обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті, за виключенням тих прав і обовязків, що зазначені у ст.. 1219 ЦК України (ст..ст. 1218, 1231 ЦК України).

Отже, визначальною умовою спадкування є наявність у спадкодавця на момент смерті певних прав та обовязків.

З досліджених в судовому засіданні матеріалів справи, вбачається: Рішенням Рівненського міського суду від 10 січня 2014 року (справа №2-1214/11), яке Ухвалою Апеляційного суду Рівненської області від 05 вересня 2014 року залишено без змін, - у встановленні факту проживання однією сімєю з ОСОБА_8 ОСОБА_7 відмовлено, що відповідно до ч. 3 ст. 61 ЦПК України не потребує доказування.

Частиною 1 ст. 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

З урахуванням цих норм правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів. Суд повинен установити, чи були порушені, невизнані або оспорені права, свободи чи інтереси цих осіб, і залежно від установленого вирішити питання про задоволення позовних вимог або відмову в їх задоволенні.

Аналогічні правові висновки містяться в Постанові Верховного Суду України від 05 лютого 2013 року (справа № 6- 131цс13), яка, відповідно до ст. 360-7 ЦПК України є обовязковою для всіх.

З врахуванням вищенаведеного, суд приходить до висновку, що наявність прав первісних позивачів є похідними від прав їх спадкодавця (ОСОБА_7С.), а оскільки останній їх не мав, то і у первісних позивачів вони відсутні, а тому підстави, для їх захисту передбачені ст.. 15 ЦК України відсутні.

Що стосується зустрічних позовних вимог ОСОБА_6 та наданих ним доказів, відповідно до принципу диспозитивності, передбаченого ст.. 11 ЦПК України, суд приходить до наступних висновків.

Положеннями ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17 липня 1997 року, відповідно до Закону України №475/97-ВР від 17 липня 1997 року «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів №2, 4, 7 та 11 до Конвенції», та статтею 41 Конституції України закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд учиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Принцип непорушності права приватної власності також закріплений ст.ст.316, 317, 319, 321 ЦК України.

Отже, гарантуючи захист права власності, закон надає власнику право вимагати усунення будь-яких порушень його права, хоч би ці порушення і не були поєднані з позбавленням володіння. Способи захисту права власності передбачені нормами ст.ст.16, 386, 391 ЦК.

Положеннями ст.391 ЦК України передбачено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Аналіз наведених вище норм цивільного законодавства України дає підстави для висновку про те, що у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, у тому числі шляхом звернення до суду за захистом свого майнового права, зокрема, із позовом про усунення перешкод у користуванні власністю.

З дослідженого в судовому засіданні Свідоцтва про право на спадщину за заповітом , серія та номер: 2-302, від 28 липня 2015 року та ОСОБА_2 з державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, виданого державним нотаріусом Першої Рівненської державної нотаріальної контори ОСОБА_10, індексний номер 41330296, від 28.07.2015 року, - вбачається , що житловий будинок з надвірними будівлями за адресою: м. Рівне, вул. Золотіївська, 12 є особистою приватною власністю ОСОБА_6

Враховуючи вищенаведене, факт вселення та проживання позивачів-відповідачів в належному ОСОБА_6 будинковолодінні, без законних на те підстав - є порушенням можливості останнього реалізувати його право володіння і користування своїм майном, а тому право власності останнього повинно бути захищене у будь-який спосіб передбачений нормами ст.ст. 16, 386, 391 ЦК України .

З огляду на все вищезазначене суд приходить до висновку, що в задоволенні позовних вимог викладених в первісному позові слід відмовити повністю, а зустрічні позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі.

На підставі ст.ст. 10, 11, 60-61, 123, 208, 209, 212-215, 218, 294, 296 ЦПК України,

В И Р І Ш И В:

В задоволенні позову ОСОБА_5, ОСОБА_1 до ОСОБА_3 комітету Рівненської міської ради, Рівненського міського голови, ОСОБА_6 про визнання недійсним розпорядження міського голови м. Рівне, визнання недійсним свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 07 квітня 2006 року, визнання недійсним свідоцтва про право на спадщину за законом від 19 квітня 2006 року, визнання права приватної власності на спадкове майно після смерті ОСОБА_7 відмовити за безпідставністю повністю.

Зустрічний позов ОСОБА_6 до ОСОБА_5, ОСОБА_1 про усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном - задоволити повністю.

Усунути перешкоди ОСОБА_1 у користуванні та розпорядженні житловим будинком та надвірними будівлями шляхом виселення ОСОБА_5 та ОСОБА_1 із будинку № 12 з надвірними будівлями за адресою: вул. Золотіївська в м. Рівне.

Рішення суду може бути оскаржене до Апеляційного суду Рівненської області через Рівненський міський суд за апеляційною скаргою, яка може бути подана протягом десяти днів з дня проголошення рішення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Повний текст рішення виготовлений 04 грудня 2015 року.

Суддя Рівненського

міського суду ОСОБА_12