Провадження № 2-1941/15
В справі № 760/688/14-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

/ заочне /

03 березня 2015 року Солом"янський районний суд м. Києва в складі:

головуючого- судді- Шереметьєвої Л.А.

при секретарі- Боровик О.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, 3-я особа: ОСОБА_4 про відшкодування шкоди, суд,-

В С Т А Н О В И В :

Позивачка звернулася до суду з позовом і просить стягнути з відповідача 249 991, 14гр. в відшкодування шкоди, з яких: 227 735, 37гр. вартості відновлювального ремонту автомобіля, 21 225, 77гр. втрати товарної вартості автомобіля, 10 000,00гр. в відшкодування моральної шкоди, 1000,00 гр. вартості проведеного експертного дослідження та 30,00гр. комісії банку за прийняття платежу.

Посилається в позові на те, що з квітня 2013 року вона на підставі Свідоцтва про реєстрацію траспортного засобу володіє автомобілем «Мерседес Бенц180»д.н.НОМЕР_1.

13.07.2013 о 22.20 год. на перехресті вулиць Червонозоряний пр.- вул. М. Кривоноса в м. Києві відповідач, керуючи мотоциклом «Хонда», здійснив проїзд перехрестя на забороняючий червоний сигнал світлофора, внаслідок чого сталося зіткнення з автомобілем під її керуванням, і автомобіль отримав механічні пошкодження.

Цивільно - правова відповідальність ОСОБА_3 на час ДТП застрахована не була.

Згідно з Висновком № 457 автотоварознавчого дослідження від 02.10.2013 станом на дату оцінки матеріальний збиток визначається як сума вартості відновлювального ремонту з урахуванням значення коефіцієнту фізичного зносу складових колісного транспортного засобу та величини втрати товарної вартості і складає 245 526,45 гр., з яких вартість відновлюваного ремонту автомобіля з урахуванням значення коефіцієнта фізичного зносу транспортного засобу становить 224 300,68 гр. та втрата товарної вартості - 21 225,77 гр.

Для проведення відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля вона звернулася до ПП «Майстер ЕЛ».

Вартість відновлювального ремонту склала 277 735,37 гр., що підтверджується Актом надання послуг № 3 від 05.12.2014 року.

З метою отримання відшкодування шкоди, завданої в результаті ДТП відповідно до Закону України «Про обов»язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», вона звернулася до Моторного (транспортного) бюро України з повідомленням про дорожньо-транспортну пригоду.

МТСБУ здійснило виплату у розмірі, визначеному ст. 9 Закону , сумі 50 000 грн., що підтверджується листом від 21.10.2014 ЛЬЗ/1 -05/28802.

Таким чином, відшкодування шкоди, виплаченої МТСБУ, лише частково покрило витрати по відновлювальному ремонту пошкодженого транспортного засобу, а тому решту суми просить стягнути з відповідача.

Крім того, з вини відповідача їй також була завдана моральна шкода.

Моральна шкода полягає у переживаннях та душевних стражданнях щодо пошкодження майна, яке перебуває уїї володінні, т.я. транспортний засіб в одну мить було приведено до стану, який протягом тривалого часу (майже півтора року) не дозволяв використовувати його за призначенням.

Крім того, внаслідок пошкодження автомобіля порушився звичайний ритм ї життя. Замість спокійного життя, вона має постійний клопіт з пересуванням у робочих та сімейних питаннях. Такі поїздки займали більш тривалий час, ніж це було під час використання транспортного засобу.

Виходячи з цього, просить задовольнити позов.

Відповідач у судове засідання двічі не з»явився, про час розгляду справи повідомлявся належним чином. Судова повістка на 09.02.2015 року відповідачем отримана 21.01.2015 року особисто, а в подальшому від отримання судової повістки останній відмовився і вона була повернута до суду без вручення з відміткою поштового відділення про повернення в зв»язку з закінченням терміну зберігання.

Відповідно до ч.2 ст.77 ЦПК України сторони та інші особи, які беруть участь у справі, зобов»язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що сторони та інші особи, які беруть участь у справі, не з»явилися в судове засідання без поважних причин.

Згідно ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки або якщо зазначені ним причини визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи.

Виходячи з цього, враховуючи думку представника позивачки, суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи.

3-я особа просить розглядати справу в його відсутності.

Заслухавши пояснення представника позивачки, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про часткове задоволення вимог позивачки, виходячи з наступного.

Відповідно до ч.1 ст.1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

За правилами ч.2 ст.1187 ЦК шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі

(право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо)

володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом,

використання, зберігання або утримання якого створює підвищену

небезпеку.

Судом встановлено, що 13.07.2013 року о 22.20 год. на перехресті вулиць Червонозоряного пр. - М.Кривоноса в м. Києві сталася дорожньо-транспортна пригода, в якій сталося зіткнення автомобіля «Мерседес Бенц180»д.н.НОМЕР_1, під керуванням позивачки, та мотоцикла марки «Хонда» без державних номерних знаків під керуванням відповідача.

Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди автомобіль «Мерседес Бенц180»д.н.НОМЕР_1 зазнав механічних ушкоджень.

Постановою Солом»янського РУ ГУ МВС України в м. Києві від 12.08.2014 року кримінальне провадження за фактом даної пригоди було закрито.

Постановою судді Солом»янського районного суду м. Києва від 23.09.2014 року винним у даній ДТП був визнаний відповідач, який порушив п.8.10. 12.4 ПДР - виїхав на перехрестя на забороняючий червоний сигнал світлофора, що привело до зіткнення з автомобілем «Мерседес Бенц180»д.н.НОМЕР_1 під керуванням позивачки.

/ а.с. 7 - 10 /

Згідно з Висновком № 457 автотоварознавчого дослідження від 02.10.2013 ТОВ »ЄвроАсистанс» матеріальний збиток, завданий власнику автомобіля «Мерседес Бенц180»д.н.НОМЕР_1 в результаті його пошкодження при ДТП складає 245 526,45 гр., з яких вартість відновлюваного ремонту автомобіля з урахуванням значення коефіцієнта фізичного зносу транспортного засобу становить 224 300,68 гр. та втрата товарної вартості - 21 225,77 гр.

/ а.с. 16 - 55 /

Згідно з Актом надання послуг №3 від 05.12.2014 року ПП «Майстер ЕЛ» вартість відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля склала 277 735,37 гр., які були сплачені позивачкою.

Відповідно до п. 41.1 ст. 41 Закону України «Про обов»язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» МТСБУ за рахунок коштів фонду захисту потерпілих відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим Законом, у разі її заподіяння транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність.

Згідно з п. 32.7 ч. 1 ст. 32 Закону відповідно до цього Закону страховик або МТСБУ не відшкодовує шкоду, пов»язану з втратою товарного вигляду транспортного засобу.

За зверненням позивачки МТСБУ 21.10.2014 року було прийнято рішення про виплату їй в відшкодування шкоди 50 000,00 гр.

/ а.с. 59 - 60 /

Тобто, невідшкодованими залишилося 248 961, 14 гр., з яких: 227 735, 37гр. вартості відновлювального ремонту та 21 225, 77гр. втрати товарної вартості транспортного засобу.

Відповідно до п.6 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ №4 від 01 березня 2013 року «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» особою, яка зобов'язана відшкодувати шкоду, завдану джерелом підвищеної небезпеки, є фізична або юридична особа, що на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди, позички тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

В п.п.4 п.4 даної постанови зазначено, що відповідно до частини четвертої статті 61 ЦПК постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою.

Виходячи з цих обставин, дорожньо-транспортної пригоди за участю відповідача та з його вини, постанови суду про визнання його винним у даній ДТП, суд приходить до висновку про обґрунтованість вимог позивачки.

В п.13 вище приведеної постанови зазначено, що відповідно до статей 386, 395, 396 ЦК положення щодо захисту права власності поширюються також на осіб, які хоч і не є власниками, але володіють майном на праві господарського відання, оперативного управління або на іншій підставі, передбаченій законом чи договором (речове право), такі особи також мають право вимагати відшкодування шкоди, завданої цьому майну.

Враховуючи дані роз»яснення, суд приходить до висновку, що позивачка є особою, яка має право вимагати відшкодування шкоди, завданої пошкодженням транспортного засобу.

Відповідно до ч.ч.1,2 ст.23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої порушенням її прав.

Моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна. Моральна шкода відшкодовується в грошовій або іншій матеріальній формі за рішенням суду незалежно від відшкодування майнової шкоди.

Розмір відшкодування визначається судом з урахуванням суті позовних вимог, характеру діяння особи, яка заподіяла шкоду, фізичних чи моральних страждань потерпілого, а також інших негативних наслідків

Згідно з ч.1 ст.1167 ЦК моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

Відповідно до п.3 Постанови Пленуму Верховного суду України №4 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру, внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства, моральна шкода може полягати у моральних переживаннях у зв'язку із знищенням чи пошкодженням майна, у порушенні нормальних життєвих зв'язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків.

Суд вважає належним обґрунтування позивачкою завдання їй моральної шкоди та, виходячи з засад розумності та справедливості, вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивачки в відшкодування моральної шкоди 5 000,00 грн.

Відповідно до ч.1 ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.

Згідно зі ст.79 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов»язаних з розглядом справи.

До витрат, пов»язаних з розглядом судової справи, належать, у тому числі, витрати, пов»язані з проведенням судових експертиз.

Комісія банку при прийнятті платежу до судових витрат не відноситься.

За таких обставин суд приходить до висновку про стягнення з відповідача на користь позивачки понесених нею витрат по сплаті судового збору та витрат на проведення експертного дослідження.

Виходячи з того, що комісія банку за вчинення банківської операції, з точки зору закону, не є судовими витратами, підстави для стягнення даної суми з відповідача відсутні.

Керуючись ст.ст. 15-16, 23,1166-1167,1187 ЦК України, ст.ст. 9, 32, 41 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», ст.ст.3-4,10-11, 57-61,79, 88, 209, 212-215, 218,224 ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В :

Позов задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 227 735, 37гр. в відшкодування шкоди, 21 225, 77гр. втрати товарної вартості транспортного засобу, 5 000, 00гр. в відшкодування моральної шкоди, 2 599, 91 гр. судового збору та 1 000, 00гр. судових витрат.

В решті позову відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, який його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом 10 днів з дня його отримання.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення до Апеляційного суду м. Києва через суд першої інстанції.

Суддя