Справа № 6-70/11
Провадження № 22-ц/779/2691/2015
Головуючий у 1 інстанції Турянський І.Є. І. Є.
Суддя-доповідач ОСОБА_1
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 грудня 2015 року м. Івано-Франківськ

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Івано-Франківської області в складі:

головуючої Пнівчук О.В.

суддів: Беркій О.Ю., Василишин Л.В.

секретаря Бойчука Л.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за поданням начальника відділу ДВС Косівського РУЮ про тимчасове обмеження особи у праві виїзду за межі України з вилученням паспортного документу ОСОБА_2, за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на ухвалу Косівського районного суду від 29 грудня 2011 року,

в с т а н о в и л а :

Ухвалою Косівського районного суду від 29 грудня 2011 року задоволено подання начальника відділу ДВС Косівського РУЮ, тимчасово обмежено ОСОБА_2 у праві виїзду за межі території України шляхом вилучення закордонного паспорта до виконання ним своїх зобовязань за виконавчим листом № 6072, виданим 28.10.2008 року господарським судом Івано-Франківської області про стягнення з ОСОБА_2 в користь ТзОВ «Агро ЛВ Лімітед» - 36438,60 грн. боргу, 149,40 грн. річних, 365,88 грн. витрат державного мита та 87,72 витрат на ІТЗ.

На дану ухвалу ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій посилається на те, що право державного виконавця на звернення з поданням до суду про тимчасове обмеження права виїзду за межі України виникає винятково у випадку доведення фактів умисного ухилення боржника від виконання покладених на нього рішенням суду зобов»язань.

Апелянт вважає, що суд першої інстанції не врахував того, що ним не чинилися і не чиняться ніякі перешкоди щодо виконання рішення суду про стягнення з нього заборгованості.

Посилаючись на зазначені обставини, апелянт просив ухвалу суду скасувати та постановити нову ухвалу про відмову в задоволенні подання головного державного виконавця відділу ДВС Косівського районного управління юстиції про тимчасове обмеження його у праві виїзду за межі України.

Апелянт ОСОБА_2 в судове засідання апеляційного суду не з»явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином.

Начальник відділу ВДВС Косівського районного управління юстиції надіслав на адресу суду заперечення щодо вимог апеляційної скарги.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку про задоволення апеляційної скарги з наступних підстав.

Постановляючи ухвалу про задоволення подання начальника відділу ДВС Косівського РУЮ про тимчасове обмеження ОСОБА_2 у праві виїзду за межі України з вилученням закордонного паспорта, суд першої інстанції виходив із того, що наведені заявником обставини дають підстави припускати, що невжиття таких може ускладнити або зробити неможливим виконання рішення суду про стягнення з ОСОБА_2 боргу.

Однак із таким висновком суду не можна погодитись, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 33 Конституції України кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України за винятком обмежень, які встановлюються законом.

В силу ст. 13 Загальної декларації прав людини, кожна людина має право вільно пересуватися й обирати собі місце проживання в межах любої держави. Кожна людина має право залишати будь-яку країну, включаючи свою власну, і повертатися у свою країну.

Закон України від 21 січня 1994 року «Про порядок виїзду з України і вїзду в Україну громадян України» регулює порядок здійснення права громадян України на виїзд з України і вїзд в Україну, порядок оформлення документів для зарубіжних поїздок, визначає випадки тимчасового обмеження права громадян на виїзд з України і встановлює порядок розвязання спорів у цій сфері.

Так п. 2 ст. 6 Закону України «Про порядок виїзду з України і вїзду в Україну громадян України» як підставу для тимчасового обмеження у праві виїзду за кордон передбачено наявність невиконаних зобовязань, але лише до моменту виконання зобовязань.

Відповідно до п. 18 ч. 3 ст. 11 Закону України «Про виконавче провадження» - державний виконавець у процесі здійснення виконавчого провадження має право, зокрема, у разі ухилення боржника від виконання зобовязань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи або керівника боржника - юридичної особи за межі України - до виконання зобовязань за рішенням.

Таким чином, право державного виконавця на звернення з поданням до суду про тимчасове обмеження права виїзду за межі України виникає винятково у випадку доведення фактів умисного ухилення боржника від виконання покладених на нього рішенням суду зобовязань.

Згідно ч.1 ст. 377-1 ЦПК України питання про тимчасове обмеження боржника - фізичної особи або керівника боржника - юридичної особи у праві виїзду за межі України при виконанні судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) вирішується судом за місцезнаходженням органу державної виконавчої служби за поданням державного виконавця, погодженим з начальником відділу державної виконавчої служби.

Із матеріалів справи вбачається, що державний виконавець, звертаючись із поданням про тимчасове обмеження боржника - ОСОБА_2 у праві виїзду за межі України в обгрунтування своїх вимог посилався на те, що на виконанні у відділі ДВС Косівського районного управління юстиції знаходиться на виконанні виконавче провадження про стягнення з ОСОБА_2 на користь ТзОВ «АГРО «ЛВ Лімітед» 37041, 59 грн., однак рішення суду боржником не виконується.

На підтвердження своїх вимог заявником долучено копію наказу Господарського суду Івано-Франківської області від 28.10.2008 року про стягнення з ОСОБА_2 на користь ТзОВ «АГРО ЛВ «Лімітед» боргу на загальну суму 37041, 59 грн. (а.с.2) та постанову про відкриття виконавчого провадження від 12.12.2008 року (а.с.3).

Разом з тим, до матеріалів подання не долучено будь-яких доказів на підтвердження факту ухилення боржника ОСОБА_2 від виконання обов»язку, покладеного на нього рішенням суду та не зазначено які дії чи бездіяльність боржника свідчать про те що він свідомо не виконує належні до виконання зобов»язання.

Законом передбачено юридичні санкції у вигляді тимчасового обмеження у праві виїзду не за наявність факту невиконання зобов'язань, а за ухилення від їх виконання.

Суд першої інстанції не дав належної правової оцінки тому, що саме по собі невиконання боржником зобов'язання протягом строку, про що вказує державний виконавець, не може свідчити про ухилення боржника від виконання покладених на нього рішенням обов'язків та за відсутності будь-яких доказів про ухилення боржника від виконання обов»язку покладеного на нього рішенням суду прийшов до помилкового висновку про наявність підстав для задоволення подання начальника ВДВС Косівського РУЮ про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України ОСОБА_2

У зв»язку з наведеним, ухвала суду підлягає скасуванню з постановленням нової ухвали про відмову в задоволенні подання.

Керуючись ст. ст. 307, 312, 313-315, 317 ЦПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити.

Ухвалу Косівського районного суду від 29 грудня 2011 року скасувати та постановити нову ухвалу.

В задоволенні подання начальника відділу державної виконавчої служби Косівського районного управління юстиції про тимчасове обмеження особи у праві виїзду за межі України з вилученням закордонного паспорту ОСОБА_2 відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, однак може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з часу набрання законної сили.

Головуюча: О.В. Пнівчук

Судді: О.Ю. Беркій

ОСОБА_3