Номер провадження 22-ц/788/619/15 Суддя-доповідач - Криворотенко В. І.
УХВАЛА

і м е н е м У к р а ї н и

18 березня 2015 року м. Суми

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Сумської області в складі:

головуючого-судді - Криворотенка В. І.,

суддів - Дубровної В. В. , Шевченка В. А. ,

з участю секретаря судового засідання - Назарової О.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні апеляційного суду цивільну справу за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства «Сумське машинобудівне науково-виробниче об'єднання ім. М.В. Фрунзе»

на рішення Ковпаківського районного суду м. Суми від 10 лютого 2015 року

у справі за позовом ОСОБА_3 до Публічного акціонерного товариства «Сумське машинобудівне науково-виробниче об'єднання ім. М.В. Фрунзе про відшкодування моральної шкоди,

в с т а н о в и л а:

Рішенням Ковпаківського районного суду м. Суми від 10 лютого 2015 року позовні вимоги задоволені частково.

Стягнуто з ПАТ «Сумське машинобудівне науково-виробниче об'єднання ім. М.В. Фрунзе» на користь ОСОБА_3 4500 грн. на відшкодування моральної шкоди.

В іншій частині позовних вимог відмовлено. Вирішено питання щодо судового збору.

В апеляційній скарзі відповідач ПАТ «Сумське НВО ім. М.В.Фрунзе», посилаючись на невідповідність висновків суду фактичним обставинам, порушення судом норм матеріального і процесуального права, просить зазначене рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позову.

Заслухавши суддю доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши рішення суду в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.

Як встановлено судом і вбачається з матеріалів справи ОСОБА_3 з 23 жовтня 1973 року по 11 квітня 2014 року працював у ВАТ «Сумське НВО ім. Фрунзе», звільнився за власним бажанням у зв'язку з виходом на пенсію (а.с.5-8).

Внаслідок неналежних умов праці на робочому місці позивач отримав професійне захворювання, що підтверджується актом розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання № 129 від 10.10.2014 р. (а.с. 9). Зокрема зі змісту зазначеного акту вбачається, що позивачу встановлено основний та супутній діагноз: Хронічний бронхіт пилової етіології. Легенева недостатність І ст. Хронічна двостороння сенсоневральна приглухуватість з помірним ступенем зниження слуху ІІІ ст. Захворювання професійне. (Основний діагноз). Гіпертонічна хвороба II ст. Хронічний фарингіт. Незріла вікова катаракта правого ока, пресбіопія, гіпертонічна ангіопатія сітківки. Дисциркуляторна енцефалопатія І-ІІ ст. (гіпертонічна+атеросклеротична) з ХНМК переважно в вертебро-базилярному басейні. Розповсюджений остеохондроз хребта, переважно попереково-крижового відділу з полірадикулярним синдромом. Помірно виражена вегетативно-сенсорна поліневропатія верхніх кінцівок з вегетативно-трофічними порушеннями на кистях. (Супутній діагноз).

Причиною виникнення професійного захворювання згідно акту є недосконалість технологій, не ефективне використання засобів індивідуального захисту, довготривала робота у шкідливих умовах праці.

26.11.2014 року фтизіатричною МСЕК м. Суми позивачу встановлено 30% втрати працездатності (а.с.10).

Вказані факти з достатньою повнотою встановлені судом першої інстанції на підставі належним чином зібраних, досліджених та оцінених доказів.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без зміни, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Суд першої інстанції вірно з'ясував спірні правовідносини, всебічно встановив обставини, що мають значення для справи у відповідності з ч. 1 ст. 212 ЦПК України.

Суд першої інстанції прийшов до обґрунтованого висновку про те, що у зв'язку з професійним захворюванням, отриманим за час роботи на підприємстві в неналежних умовах праці з вини відповідача, ОСОБА_3 зазнав немайнових втрат, а тому правильно поклав обов'язок їх відшкодування на даного роботодавця.

Правовідносини, які виникли між сторонами регулюються ст.ст.153, 237-1 КЗпП України, а тому обов'язок по відшкодуванню заподіяної працівнику моральної шкоди внаслідок ушкодження здоров'я через неналежні умови праці покладено на роботодавця або уповноважений ним орган.

Не зважаючи на гарантоване державою право вільного вибору виду діяльності, передбачене ч.1 ст.43 Конституції України та абз. 2 ст.5-1 КЗпП України, роботодавець в силу ст.43 Конституції України, ст.ст.153, 157 КЗпП України та ст.ст.6, 13 Закону України «Про охорону праці» зобов'язаний створити працівнику придатні для роботи безпечні умови, які б відповідали санітарно-гігієнічним нормам та нормам охорони праці.

Завдання каліцтва або іншого ушкодження здоров'я працівникові під час виконання ним трудових обов'язків, та відповідальність за таку шкоду роботодавця, за наявності вини, знаходяться поза межами регулювання нормами трудового законодавства, і така відповідальність наступає відповідно до норм ЦК України.

Доводи апеляційної скарги щодо відсутності вини товариства та дотримання прав позивача на безпечні та нешкідливі умови праці є необґрунтованими, оскільки, у даному випадку, вина роботодавця в неналежному забезпеченні безпечних умов праці та спричинення моральної шкоди встановлені судом та є підставою для отримання позивачем відшкодування.

Зі змісту акту розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання позивача № 129 від 10.10.2014 р., дійсно, не зазначені конкретні особи, які винні у порушенні законодавства про охорону праці, однак зміст пунктів 16, 17 причиною виникнення у позивача профзахворювання вказує його тривалу роботу в умовах рівня пилу і шуму, які перевищують гранично допустимі норми, що є виною роботодавця.

Зазначений акт обстеження та розслідування сторонами по справі не оскаржувався.

Посилання апелянта на недоведення факту моральної шкоди є безпідставними, оскільки втрата позивачем з вини роботодавця нормальних життєвих зв'язків безперечно вимагає від нього додаткових зусиль для організації свого життя, та безумовно вказує на заподіяння йому немайнових втрат.

Розмір моральної шкоди визначений місцевим судом з врахуванням тих обставин, що ОСОБА_3 отримав професійне захворювання працюючи в шкідливих умовах на ПАТ «СНВО ім. М.В. Фрунзе» та з врахуванням ступеня втрати працездатності.

Інші доводи апелянта також висновків суду не спростовують.

За таких обставин коли суд ухвалив рішення з дотриманням норм матеріального і процесуального права, підстав для його зміни чи скасування колегія судді не вбачає.

Керуючись ст. 303, п.1 ч.1 ст. 307, ст.ст. 308, 313, 314, 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів,-

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Сумське машинобудівне науково-виробниче об'єднання ім. М.В. Фрунзе» відхилити, а рішення Ковпаківського районного суду м. Суми від 10 лютого 2015 року в даній справі залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і з цього часу протягом двадцяти днів може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий -

Судді -