АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХЕРСОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Номер справи 654/1793/15-ц Головуючий в І інстанції Третьякова І.В.
Номер провадження 22-ц/791/2869/15 Доповідач: Пузанова Л.В.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 грудня 2015 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Херсонської області в складі:

головуючогоПузанової Л.В.,
суддів:Стародубця М.П.,
Чиркової К.Г.,
секретарГуров Д.Д.,
з участю адвокатів:Поповича А.В., Скриля С.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Херсоні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_7 на рішення Голопристанського районного суду Херсонської області від 25 вересня 2015 року в справі за позовом ОСОБА_8 до ОСОБА_7, третя особа: Голопристанська районна державна адміністрація як орган опіки та піклування, про визначення місця проживання дитини,

В С Т А Н О В И Л А:

У червні 2015 року ОСОБА_8 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_7 про визначення місця проживання дитини та розірвання шлюбу, зазначаючи, що перебуває з відповідачкою у зареєстрованому шлюбі, за час якого у них 30.05.2011 року народився син ОСОБА_9. З грудня 2014 року шлюбні відносини між ними припинені, спільне господарство не ведеться.

Посилаючись не те, що подальше сумісне проживання і збереження сім'ї неможливе, згоди щодо визначення місця проживання малолітнього сина між ними не досягнуто, відповідачка ухиляється від виконання своїх батьківських обов'язків, вихованням та розвитком сина не займається, зловживає алкогольними напоями, подальше проживання дитини з матір'ю буде шкодити її інтересам, позивач просив суд шлюб розірвати та визначити місце проживання малолітнього сина ОСОБА_10, ІНФОРМАЦІЯ_1, разом з ним.

Ухвалою суду від 20 липня 2015 року позовну вимогу ОСОБА_8 про визначення місця проживання дитини виділено в самостійне провадження.

Рішенням суду від 25 вересня 2015 року позов про визначення місця проживання дитини задоволено. Вирішено питання щодо розподілу судових витрат.

В апеляційній скарзі ОСОБА_7 просить рішення суду скасувати та ухвали нове рішення про визначення місця проживання малолітнього сина ОСОБА_9 разом з нею, зазначаючи, що висновки суду щодо наявності підстав для визначення місця проживання дитини разом з батьком суперечать обставинам справи в межах наданих сторонами доказів, які оцінені судом односторонньо, та нормам сімейного права, в тому числі міжнародного, що регулюють спірні правовідносини.

В письмових запереченнях на апеляційну скаргу ОСОБА_11, яка діє від імені ОСОБА_8, доводи апеляційної скарги не визнала, рішення суду просить залишити без змін.

Заслухавши доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах, визначених ст. 303 ЦПК України, колегія суддів прийшла до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Задовольняючи позов, суд виходив з того, що батько має самостійний заробіток, житло, створює належні матеріально-побутові умови для проживання, розвитку та навчання дитини, відповідально ставиться до виконання батьківських обов'язків, виявляє більшу, ніж мати, турботу про сина та увагу до нього, позитивно характеризується та створив нову повноцінну сім'ю. Суд врахував також чоловічу стать дитини, її вік на час розгляду справи, стан здоров'я, фізичного та інтелектуального розвитку, потребу в продовженні педагогічного супроводу, занять з логопедом та психологом, спостереження та лікування у невролога. При цьому суд вважав, що відповідачка через відсутність у неї фізичної та фінансової можливості не зможе повноцінно та регулярно продовжувати лікування сина, забезпечувати його навчання у спеціалізованих навчальних закладах, розвивати його здібності.

Проте, повністю погодитися з такими висновками суду не можна, оскільки до них суд дійшов без врахування відповідних норм матеріального права та деяких обставин, які мають істотне значення для правильного вирішення порушеного позивачем питання.

Так, судом встановлено, що сторони з 31 липня 2010 року перебували у зареєстрованому шлюбі, який рішенням Голопристанського районного суду від 20 липня 2015 року був розірваний (а.с. 19,94).

У період зареєстрованого шлюбу, ІНФОРМАЦІЯ_1, у них народився син - ОСОБА_10 (а.с. 18).

Після припинення шлюбних відносин між батьками - з грудня 2014 року по квітень 2015 року хлопчик проживав з матір'ю, з квітня 2015 року по серпень 2015 року - з батьком, з серпня по жовтень 2015 року - знову з матір'ю, а з жовтня 2015 року та на час розгляду справи апеляційним судом - з батьком.

17 вересня 2015 року позивач зареєстрував шлюб із ОСОБА_12 (а.с. 15).

Згідно з актом обстеження матеріально-побутових умов проживання позивача, складеним комісією, створеною службою у справах дітей Голопристанської райдержадміністрації 21.05.2015 року, ОСОБА_8 разом з сином проживали в належному позивачеві на праві власності будинку, що розташований в АДРЕСА_1, та має чотири кімнати, пічне опалення, забезпечений водо-та електропостачанням. Санітарно-гігієнічні умови проживання задовільні. Сім'я має всі необхідні умови проживання, виховання та навчання сина (а.с. 5).

За станом на листопад 2015 року позивач разом із сином проживав за місцем проживання дружини ОСОБА_12 - в квартирі АДРЕСА_2. Відповідно до акта обстеження умов проживання, складеного комісією, створеною службою у справах дітей Суворовської районної у м. Херсоні ради 18 листопада 2015 року, зазначена вище квартира складається з однієї кімнати. Дитина проживає в цій кімнаті разом з батьком, дружиною батька та рідним сином дружини батька. Санітарно-побутові умови задовільні. Дитина має окреме ліжко, шафу з одягом та взуттям відповідного віку та сезону, полиці з книжками та іграшками. Створені належні умови для виховання та розвитку дитини (а.с.242).

Зазначений вище будинок АДРЕСА_1 є також зареєстрованим місцем проживання і відповідачки, яка на час вирішення судом спору проживає однією сім'єю без реєстрації шлюбу із ОСОБА_13 у належному останньому на праві власності житловому будинку, розташованому в АДРЕСА_3.

Згідно акту обстеження умов проживання, складеного службою у справах дітей Голопристанської райдержадміністрації 14 липня 2015 року, будинок, в якому проживає відповідачка з сином, складається із чотирьох кімнат, кухні та коридора. Стан утримання будинку та санітарно-гігієнічні умови проживання задовільні. Сім'я має всі необхідні умови для проживання та виховання дітей (а.с. 171-172).

Питання визначення місця проживання дитини врегульовано ст.ст. 160-161 СК України.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 160 СК України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків.

Якщо мати та батько дитини, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов'язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров'я та інші обставини, що мають істотне значення (ч. 1 ст. 161 СК України).

Декларацією прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю 20 листопада 1959 року, у принципі 6 проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові та розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості; малолітня дитина не повинна, крім тих випадків, коли є виняткові обставини, бути розлучена зі своєю матір'ю.

Вирішуючи даний спір, суд таких виняткових обставин для розлучення малолітнього ОСОБА_10 з матір'ю не встановив, вважаючи, що визначення місця проживання дитини з батьком не є її розлученням з матір'ю, яка батьківських прав, можливості приймати участь у вихованні сина, спілкуванні з ним не позбавлена.

Позивач такою винятковою обставиною вважає те, що в травні 2015 року в результаті його звернення до медичного закладу їх сину - ОСОБА_10, ІНФОРМАЦІЯ_1, встановлено діагноз: затримка формування когнітивної і мовленевої функції, синдром дефіциту уваги з гіперактивністю, гострий риніт, залізодефіцитна анемія легкої ступені важкості.

Відповідно до витягу з протоколу засідання Херсонської обласної психолого-медико-педагогічної консультації від 11 вересня 2015 року № 28 малолітній дитині - ОСОБА_10 надані рекомендації: навчання та виховання за програмою для дітей із затримкою педагогічного розвитку в дитячому навчальному закладі; педагогічний супровід, заняття з психологом; спостереження та лікування у лікаря невролога, додержання охоронно-педагогічного режиму (а.с. 106-107).

Позивач доводив, що саме він звернув увагу на затримку розвитку сина і саме він, починаючи з травня 2015 року, вживає всіх можливих заходів для заповнення прогалин в розвитку розумового та емоційного інтелекту дитини, направив ОСОБА_10 для оздоровлення в Херсонський обласний дитячий пульманологічний санаторій «Дніпро», влаштував сина в спеціалізований дитячий садок в м. Херсоні, матеріально забезпечив його заняття з логопедом та психологом (а.с. 63,106).

Однак, із наданих у підтвердження наведених фактів доказів та пояснень сторін, в тому числі позивача, вбачається, що до грудня 2014 року малолітній ОСОБА_10 ріс в сім'ї та виховувався обома батьками. Позивач звернув увагу на розвиток сина лише після припинення шлюбних відносин з відповідачкою.

За висновком спеціалістів ОСОБА_10 - фізично розвинена дитина, вага та ріст вище середніх для його віку показників, мало хворіє, чистий, доглянутий. Моторні реакції та рухові рефлекси - без відхилень. Дитина весела, не демонструє негативних реакцій, не спостерігається тривожність чи агресія.

Надані суду медичні документи та висновки Херсонської міської громадської асоціації психологів та психотерапевтів, надані на звернення позивача 23 листопада 2015 року, які не є експертними висновками і носять рекомендаційний характер, підтверджують, що у дитини є ознаки педагогічної занедбаності, значного відставання в пізнавальному розвитку, не пов'язаного з відхиленнями в органіці, відставання в мисленні, пам'яті та увазі.

Як пояснила в суді апеляційної інстанції, допитана як свідок ОСОБА_14, психолог-логопед, працююча консультантом в психолого-педагогічній консультації Управління освіти Херсонської міської ради, яка займається з дитиною для відновлення її розвитку, ОСОБА_10 при збереженому інтелекті має затримку психічного розвитку (уяви, мислення, мовлення), яку можливо ліквідувати шляхом систематичних занять із спеціалістами: дефектологами, психологами, логопедом.

Затримка психічного розвитку сталася через те, що батьки з дитиною не гралися, не читали книжки, не розмовляли в достатній мірі та не розповідали історій.

Колегія суддів вважає, що кожен із батьків в рівній мірі несе відповідальність за такий стан психічного розвитку ОСОБА_10 і не вбачає підстав для висновку про те, що це сталося в результаті ігнорування матір'ю інтересами та потребами сина.

Натомість ОСОБА_7 розуміє необхідність вживати заходи для виправлення ситуації щодо розвитку дитини, не заперечує проти відвідування ним спеціалізованого дитячого закладу в м. Херсоні та бажає забезпечити таке відвідування і заняття сина з психологом та логопедом у майбутньому.

З цього приводу відповідачка має підтримку з боку своїх батьків та чоловіка, з яким вона проживає однією сім'єю без реєстрації шлюбу і ця підтримка підтверджена ними особисто в суді апеляційної інстанції.

З огляду на наведене, колегія суддів дійшла висновку, що на час вирішення судом спору, що виник між сторонами щодо місця проживання дитини, позивачем не доведена наявність виняткових обставин, через які малолітній ОСОБА_10, 2011 року народження, може бути розлучений зі своєю матір'ю, тому ухвалене судом першої інстанції рішення підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову у задоволенні позовних вимог ОСОБА_8 за необґрунтованістю.

При цьому, колегія суддів враховує напружені стосунки, які склалися між сторонами після розлучення та вважає, що на фоні цих стосунків їх дитина не повинна страждати від нестабільності та короткочасності спілкування з матір'ю, яку ОСОБА_10 любить та з якою протягом свого життя постійно проживав.

Розлучення з матір'ю це, на думку колегії суддів, - найбільша і найглибша психотравматична подія для дитини, яка може настати у випадку визначення місця проживання з батьком, доцільність якого зводиться лише до того, що останній може забезпечити перебування сина в м. Херсоні, де є більше можливостей систематично займатися із спеціалістами: дефектологами, психологами, логопедом, в той час як протидія відповідачки в цьому на сьогоднішній день не встановлена, а відсутність можливостей це зробити - не доведено.

Із наданих суду документів вбачається, що ОСОБА_7 зареєстрована в установленому законом порядку, як фізична особа-підприємець, орендує приміщення магазину, в якому здійснює такий вид економічної діяльності, як роздрібна торгівля в неспеціалізованих магазинах та має самостійний дохід (а.с. 45, 46).

Що ж стосується характеристики відповідачки за місцем проживання, то допитавши в якості свідка сільського голову ОСОБА_15, який видавав цю характеристику, колегія суддів, з'ясувала, що викладені в ній відомості ґрунтуються на одноразових випадках, як щодо вживання ОСОБА_7 спиртних напоїв, так і залишення сина одного дома.

Суд першої інстанції обґрунтовано вважав, як факти щодо зловживання відповідачкою спиртними напоями, так і факти вживання позивачем наркотичних засобів, не доведеними.

Не свідчить про неналежне виконання відповідачкою своїх батьківських обов'язків і факт перебування сім'ї ОСОБА_7 на обліку сімей, які перебувають у складних життєвих обставинах в період з 13 червня 2013 року по 23 вересня 2014 року.

Наведена обставина не була предметом дослідження в суді першої інстанції, оскільки про неї позивач повідомив під час перегляду справи в апеляційному порядку.

При цьому надані позивачем суду апеляційної інстанції та витребувані ним додатково для з'ясування підстав взяття сім'ї на облік документи свідчать про те, що за рішенням Дорадчого органу для координації взаємодії суб'єктів соціальної роботи із сім'ями, які опинились у складних життєвих обставинах від 13 червня 2013 року № 4 повна сім'я ОСОБА_7 відділом у справах сім'ї, молоді та спорту Голопристанської райдержадміністрації Херсонської області була внесена до Місцевого банку даних сімей, які перебувають у складних життєвих обставинах за кодом 09 (складні стосунки в сім'ї).

Соціальний супровід та соціальне обслуговування здійснювалися за картою отримувача соціальних послуг, відповідно до якої надані відповідачці соціальні послуги заключалися у проведенні бесід щодо виховання дитини та відповідальності батьків за виховання дитини. З 23 вересня 2014 року сім'я виведена з Місцевого банку даних сімей, які перебувають у складних життєвих обставинах.

Крім того, колегія суддів при вирішенні даної справи вважає за необхідне врахувати, що висновок органу опіки та піклування про встановлення місця проживання малолітньої дитини з батьком є неоднозначним, рішення комісії з питань захисту прав дитини Голопристанської райдержадміністрації від 18 вересня 2015 року, яка безпосередньо розглядала заяву ОСОБА_8 та досліджувала викладені в ній обставини з цього приводу, прийнято з перевагою всього в один голос (а.с. 167-171).

Ті факти, які стали підставою для прийняття органом опіки та піклування такого рішення і на які посилалися члени комісії ОСОБА_16, ОСОБА_17, ОСОБА_18 та ОСОБА_19, а саме: що згідно медичних документів мати винна у розвитку дитини, враховуючи її спосіб життя, а також вживання спиртних напоїв, не відповідають дійсності, оскільки не підтверджені належними доказами.

Висновки з цього приводу голови Гладківської сільської ради ОСОБА_15 та його дружини ОСОБА_20, яка є медичним працівником в селі, носять суб'єктивний характер і зроблені на поодиноких випадках.

Члени територіальної громади села Гладківка не погодилися із характеристикою, виданою селищним головою на ОСОБА_7 і просили спростувати викладені в ній відомості щодо схильності останньої до вживання алкогольних напоїв (а.с. 86-88, 164-165, 249-251).

Медичні документи, про які йшлося в протоколі № 12 засідання комісії з питань захисту прав дитини Голопристанської райдержадміністрації від 18 вересня 2015 року, не конкретизовані і такі суду не надані.

В досліджених судом медичних документах висновки спеціалістів щодо вини матері у розвитку дитини відсутні, як такі, що не віднесені до компенсації медичних закладів і їх працівників (а.с. 5, 100-103, 106,107).

Отже, висновки суду щодо необхідності проживання малолітнього ОСОБА_10 з батьком не ґрунтуються на обставинах справи і на час вирішення спору, що виник між сторонами, є передчасними та такими, що не відповідають інтересам дитини.

На підставі викладеного, ст.ст. 160, 161 СК України, Декларації прав дитини, керуючись ст.ст. 303,307,309 ЦПК України, колегія суддів

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_7 задовольнити.

Рішення Голопристанського районного суду Херсонської області від 25 вересня 2015 року скасувати і ухвалити нове рішення.

У задоволенні позову ОСОБА_8 до ОСОБА_7, третя особа: Голопристанська районна державна адміністрація як орган опіки та піклування, про визначення місця проживання дитини відмовити.

Рішення набирає законної сили з дня його проголошення і може бути оскаржене в касаційному порядку протягом двадцяти днів до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий Л.В. Пузанова

Судді: М.П. Стародубець

К.Г. Чиркова