Р І Ш Е Н Н Я

І м е н е м У к р а ї н и

03 березня 2015 року Черкаський районний суд Черкаської області у складі:

головуючого судді Василенко В.В.

при секретарі Демиденко Л.В.

з участю представника позивача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Черкаси цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства «Західінкомбанк», ОСОБА_3 та Товариства з обмеженою відповідальністю «Макот» в особі ліквідатора ТОВ «Макот» Юдицького Олександра Вікторовича про визнання договору поруки недійсним, -

в с т а н о в и в:

ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом до Публічного акціонерного товариства «Західінкомбанк», ОСОБА_3 та Товариства з обмеженою відповідальністю «Макот» про визнання договору поруки № 42 ПЮО/2 від 30 липня 2008 року, укладеного між ОСОБА_3, ТОВ «Макот» та ТОВ КБ «Західінкомбанк» недійсним.

Свої позовні вимоги мотивує тим, що 03 червня 1999 року вони з відповідачем ОСОБА_3 зареєстрували шлюб. Після реєстрації шлюбу вони з відповідачем ОСОБА_3 проживали по АДРЕСА_1. 28 серпня 2014 року на їх адресу надійшов лист від Центрального відділу ДВС Черкаського міського управління юстиції про відкриття виконавчого провадження, накладення арешту на майно боржника та оголошення заборони його відчудження на підставі рішення Сосніського районного суду м. Черкаси від 28.03.2012 року про стягнення з відповідача ОСОБА_3 боргу у сумі 34073,35 грн. на користь ПАТ «Західінкомбанк». Підставою для винесення вказаного рішення суду став договір поруки № 42 ПЮО/2 від 30.07.2008 року, який був підписаний в забезпечення виконання кредитного договору № 42 ЮО, що був укладений 30.07.2008 року між банком та ТОВ «Макот», на виконання якого вказана юридична особа одержала короткостроковий кредит (овердрафт) на загальну суму 60 000 грн. та не повернула у встановлений строк.

Оскільки майно на яке виконавчою службою накладено арешт належить їй та відповідачу ОСОБА_3 на праві спільної сумісної власності, вона не може ним розпоряджатися на власний розсуд. Вважає, що договір поруки з ТОВ «Західінкомбанк» № 42 ПЮО/2 від 30.07.2008 року є недійсним, оскільки відповідно до висновку судово-почеркознавчої експертизи № 2998 від 08.10.2013 року Львіського науково-дослідного інституту судових експертиз, підписи від імені ОСОБА_3 у оспрюваному договорі поруки виконані не ОСОБА_3, а іншою особою з намаганням його виконавця наслідувати справжні підписи ОСОБА_2

Згідно вимог ст. ст. 203, 215 ЦК України недійсним може бути визнаний правочин, який є вчиненим, тобто коли сторони правочину у відповідній формі дійшли згоди щодо усіх суттєвих умов договору та акцептували їх волевиявленням, однак підпис на вказаному договорі вчинений не ОСОБА_3, а іншою невідомою особою. Вказаний документ за юридичною природою є договором на підставі якого у ОСОБА_3 виникає солідарний обов'язок по сплаті боргового зобов'язання і на виконання даного зобов'язання виконавчою службою накладено арешт на спільне майно її та відповідача ОСОБА_3

В зв'язку з викладеними обставинами просить суд визнати недійсним договір поруки № 42ПЮО/2 від 30 липня 2008 року укладеного між Товариством з обмеженою відповідальністю КБ «Західінкомбанк», Товариством з обмеженою відповідальністю «Макот» та ОСОБА_3 з дати його укладення тобто з 30 липня 2008 року.

В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_1 позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив їх задовольни з підстав вказаних у позовній заяві.

Представник відповідача ПАТ «Західінкомбанк» в судове засідання не з'явився, не повідомивши суд про причини неявки, хоча про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений у встановленому законом порядку, що підтверджено поштовими відправленнями, які містяться в матеріалах справи.

Відповідач ОСОБА_3 в судове засідання не з'явився, але надав суду заяву в якій просив справу розглядати без його участі.

Представник відповідача ТОВ «Макот» в особі ліквідатора ТОВ «Макот» Юдицького О.В. в судове засідання не з'явився, але надав суду письмовий відзив на позовну заяву, вважає, що позов не підлягає до задоволення, оскільки позивачка ОСОБА_2 не є стороною оспорюваного договору. ОСОБА_3 був основним застовником ТОВ «Макот» і саме тому виступив поручителем при отриманні кредиту. Висновок судової почеркознавчої експертизи, на який посилається позивач не може бути самостійною підставою для визнання правочину недійсним. Вказує, що сума боргу, яка підлягає стягненню з ОСОБА_3 є незначною і становить лише невелику частину вартості майна, що є у спільній власності з позивачкою, вважає, що за таких обставин права позивачки не можуть бути порушені. Рішення суду на підставі якого з ОСОБА_3 проводиться стягнення грошових коштів набрало законної сили і підлягає виконанню. Також вказує, що сплинув строк позовної давності для звернення до суду з даним позовом, оскільки з моменту укладення оспорюваного правочину минуло більше ніж 6 років. Тому з вказаних підстави просить відмовити ОСОБА_2 в задоволенні позовних вимог.

Заслухавши пояснення сторін, розглянувши справу в межах заявлених вимог, дослідивши всебічно, повно, безпосередньо та об'єктивно наявні у справі докази, оцінив їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв'язок у сукупності, з урахуванням того, що відповідно до ст.1 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичної особи, суд встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини.

Відповідно до частини 3 ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Згідно вимог частини 1 ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Статтею 60 ЦПК України, передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказуванню підлягають ті обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у розгляді справи, виник спір.

Відповідно до договору поруки № 42 ПЮО/2 від 30 липня 2008 року, укладеного між Публічним акціонерним товариством «Західінкомбанк», Товариством з обмеженою відповідальністю «Макот» та громадянином ОСОБА_3, останнього зазначено поручителем.

Згідно висновку судово-почеркознавчої експертизи Львівського науково-дослідного інституту судових експертиз № 2998 від 08 жовтня 2013 року, проведеної за матеріалами цивільної справи за позовом ПАТ «Західінкомбанк» до ОСОБА_5, ОСОБА_3, ОСОБА_6, ТОВ «Макот» про стягнення заборгованості за кредитним договором, підписи від імені ОСОБА_3, розташовані в графі «Поручитель» перед записом ОСОБА_3 в Договорі № 42 ПЮО/2 від 30 липня 2008 року виконані не ОСОБА_3, а іншою особою з намаганням його виконавця наслідувати справжні підписи ОСОБА_3

Відповідно до ч. 1 ст. 215 ЦК України, підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

В ч. 3 ст. 215 ЦК України, вказано, якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

Згідно роз'яснень, що містяться у п. 4 Постанови Пленуму Верховного суду України № 9 від 6 листопада 2009 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» судам відповідно до статті 215 ЦК необхідно розмежовувати види недійсності правочинів: нікчемні правочини - якщо їх недійсність встановлена законом (частина перша статті 219, частина перша статті 220, частина перша статті 224 тощо), та оспорювані - якщо їх недійсність прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує їх дійсність на підставах, встановлених законом (частина друга статті 222, частина друга статті 223, частина перша статті 225 ЦК тощо). Нікчемний правочин є недійсним через невідповідність його вимогам закону та не потребує визнання його таким судом. Оспорюваний правочин може бути визнаний недійсним лише за рішенням суду.

Суд вважає, що позивачка ОСОБА_2 будучи дружиною ОСОБА_3 і маючи з ним у спільній сумісній власності майно на яке накладено арешт Центральним відділом ДВС Черкаського міського управління юстиції має всі правові підстави для звернення до суду з даним позовом.

Відповідач ТОВ «Макот» в особі ліквідатора ТОВ «Макот» Юдицького О.В. заявив про застосування строку позовної давності, оскільки на його думку позивачкою він був пропущений. Суд вважає, що позивачка ОСОБА_2 не пропустила строк позовної давності, оскільки про договір поруки № 42 ПЮО/2 від 30 липня 2008 року вона дізналася лише 28 серпня 2014 року, коли отримала лист Центрального відділу ДВС Черкаського міського управління юстиції про відкриття виконавчого провадження, накладення арешту на майно боржника та оголошення заборони його відчудження на підставі рішення Сосніського районного суду м. Черкаси від 28.03.2012 року про стягнення з ОСОБА_3 боргу у сумі 34073,35 грн. на користь ПАТ «Західінкомбанк».

Суд, оцінивши наявні у справі докази на підставі свого внутрішнього переконання та за критеріями їх належності, допустимості і достовірності, давши належну їм оцінку, приходить до висновку що позов ОСОБА_2 до ПАТ «Західінкомбанк», ОСОБА_3 та ТОВ «Макот» в особі ліквідатора ТОВ «Макот» Юдицького О.В. про визнання договору поруки недійсним підлягає до задоволення.

Судові витрати мають бути розподілені відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України на підставі наданих документів, що підтверджують дані витрати, пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а тому необхідно стягнути з відповідачів ПАТ «Західінкомбанк», ОСОБА_3 та ТОВ «Макот» на користь ОСОБА_2 судові витрати по сплаті судового збору в сумі 243 гривні 60 копійок.

Керуючись ст.ст. 3, 10, 11, 60, 61, 88, 208, 209, 213-215 ЦПК України, ст.ст. 202, 215 ЦК України, суд, -

в и р і ш и в :

Позов ОСОБА_2 задовольнити повністю.

Визнати договір поруки № 42ПЮО/2 від 30 липня 2008 року укладеного між Товариством з обмеженою відповідальністю КБ «Західінкомбанк», Товариством з обмеженою відповідальністю «Макот» та ОСОБА_3 недійсним.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства «Західінкомбанк», ОСОБА_3 та Товариства з обмеженою відповідальністю «Макот» на користь держави судовий збір в сумі 243 гривні 60 копійок, по 81 гривні 20 копійок з кожного.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Черкаської області через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги в 10-денний строк з дня проголошення рішення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя В.В. Василенко