АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХЕРСОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Єдиний унікальний номер справи: 666/2660/15-ц Головуючий в І інстанції Іванищук А.А.
Номер провадження: №22-ц/791/2460/15 Доповідач: Кутурланова О.В.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 листопада 2015 року колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Херсонської області в складі:

головуючого Кутурланової О.В.,

суддів: Майданіка В.В.,

ОСОБА_1,

секретар Павловська Ю.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Херсоні апеляційну скаргу публічного акціонерного товариства «Брокбізнесбанк» на рішення Дніпровського районного суду м.Херсона від 05 серпня 2015 року в справі за позовом публічного акціонерного товариства «Брокбізнесбанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

ВСТАНОВИЛА:

У травні 2015 року ПАТ «Брокбізнесбанк» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

В обґрунтування позовних вимог посилалося на те, що 22.02.2013 року між ПАТ «Брокбізнесбанк» та ОСОБА_2 укладено договір №5858 про відкриття та обслуговування спеціального карткового рахунку з видачею міжнародної платіжної картки миттєвого випуску VISA INSTANT ISSUE та додаткову угоду №1 про відкриття кредитної лінії в межах зарплатних проектів до договору, згідно умов яких банк надав позичальнику грошові кошти в сумі 9000,00 грн. за умови сплати відсотків за користування кредитом в розмірі 32,0% річних на суму залишку заборгованості та кінцевим строком повернення коштів до 21.02.2015 року.

З урахуванням уточнених позовних вимог, посилаючись на неналежне виконання позичальником умов договору та додаткової угоди, внаслідок чого станом на 05.08.2015 року за ОСОБА_2 рахується заборгованість в загальному розмірі 17509,17 грн., з яких заборгованість за кредитом в розмірі 6735,04 грн., заборгованість за процентами за користування кредитом в розмірі 2830,10 грн., неустойка за прострочення сплати кредиту в розмірі 3243,09 грн., неустойка за прострочення сплати процентів в розмірі 899,08 грн., сума індексу інфляції простроченої заборгованості по кредиту в розмірі 2740,73 грн., сума індексу інфляції простроченої заборгованості по нарахованим процентам в розмірі 857,31 грн., 3% річних за неправомірне користування чужими грошовими коштами (заборгованість по кредиту) в розмірі 159,75 грн., 3% річних за неправомірне користування чужими грошовими коштами (заборгованість по несплаченим процентам) в розмірі 44,07 грн., позивач просив стягнути зазначену заборгованість з боржника.

Рішенням Дніпровського районного суду м.Херсона від 05.08.2015 рокупозовні вимоги ПАТ «Брокбізнесбанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договоромзадоволено частково, стягнено з ОСОБА_2 на користь ПАТ «Брокбізнесбанк»16062,26 грн. в рахунок погашення заборгованості за договором №5858 та додатковою угодою №1 від 22.02.2013 року, яка складається з заборгованості за кредитом в розмірі 6735,04 грн., заборгованості за процентами за користування кредитом в розмірі 2830,10 грн., неустойки за прострочення сплати кредиту в розмірі 2000,00 грн., неустойки за прострочення сплати процентів в розмірі 899,08 грн., сума індексу інфляції простроченої заборгованості по кредиту в розмірі 2740,73 грн., сума індексу інфляції простроченої заборгованості по нарахованим процентам в розмірі 857,31 грн.

Стягнено з ОСОБА_2 на користь ПАТ «Брокбізнесбанк» судовий збір у розмірі 243,60 грн.

В іншій частині позовних вимог відмовлено.

В апеляційній скарзі ПАТ «Брокбізнесбанк» просить рішення суду першої інстанції скасувати в частині відмови у стягненні 3% річних за порушення зобов»язань за кредитним договором та у цій частині задовольнити заявлені вимоги у повному обсязі, а також змінити рішення суду в частині зменшення розміру неустойки до 2000 грн., збільшивши розмір стягнення неустойки до 3243,09 грн., посилаючись на невідповідність висновків суду дійсним обставинам справи, порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Письмові заперечення на апеляційну скаргу до суду апеляційної інстанції не надходили.

Заслухавши доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість судового рішення в межах визначених ст.303 ЦПК України, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що позичальником порушено умови кредитного договору щодо порядку та строків сплати заборгованості, що є підставою для стягнення з позичальника на користь банку заборгованості за кредитом, процентам за користування грошовими коштами, пені та інфляційних втрат після закінчення строку договору.

Відмовляючи у стягненні 3% річних за користування грошовими коштами за весь час дії договору, суд першої інстанції виходив з того, що умовами договору передбачена відсоткова ставка за користування грошовими коштами, а за порушення зобов'язань протягом строку дії договору визначена відповідальність у виді неустойки, а тому підстави для додаткового стягнення 3% річних за порушення зобов»язання відповідно до ст.625 ЦК України відсутні.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції, оскільки він ґрунтується на досліджених судом доказах та нормах матеріального права, що регулюють спірні правовідносини.

Відповідно до ст.526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу.

Відповідно до ст.530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно ст.1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

За приписами ч.2 ст.625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Судом встановлено та підтверджується наявними у справі доказами, що 22.02.2013 року між ПАТ «Брокбізнесбанк» та ОСОБА_2 укладено договір №5858 про відкриття та обслуговування спеціального карткового рахунку з видачею міжнародної платіжної картки миттєвого випуску VISA INSTANT ISSUE та додаткову угоду №1 про відкриття кредитної лінії в межах зарплатних проектів до договору, згідно умов яких банк надав позичальнику грошові кошти в сумі 9000,00 грн. за умови сплати відсотків за користування кредитом в розмірі 32,0% річних на суму залишку заборгованості та кінцевим строком повернення коштів до 21.02.2015 року (а.с. 6-9).

Відповідно до виписки по рахунку №0336 ПАТ «Брокбізнесбанк» у повному обсязі виконав свої зобовязання по укладеним договорам (а.с.11).

Як вбачається з розрахунку боргу та виписки по рахунку №2001, №2001, №2001, станом на 05.08.2015 року за ОСОБА_2 рахується заборгованість в загальному розмірі 17509,17 грн., з яких заборгованість за кредитом в розмірі 6735,04 грн., заборгованість за процентами за користування кредитом в розмірі 2830,10 грн., неустойка за прострочення сплати кредиту в розмірі 3243,09 грн., неустойка за прострочення сплати процентів в розмірі 899,08 грн., сума індексу інфляції простроченої заборгованості по кредиту в розмірі 2740,73 грн., сума індексу інфляції простроченої заборгованості по нарахованим процентам в розмірі 857,31 грн., 3% річних за неправомірне користування чужими грошовими коштами (заборгованість по кредиту) в розмірі 159,75 грн., 3% річних за неправомірне користування чужими грошовими коштами (заборгованість по несплаченим процентам) в розмірі 44,07 грн. (а.с. 51-54).

Крім того, з матеріалів справи також вбачається, що останній платіж в рахунок погашення заборгованості за кредитом був внесений у червні 2014 року, після того як у ПАТ «Брокбізнесбанк» розпочато процедуру ліквідації (а.с.51).

Зважаючи на те, що умовами кредитного договору передбачена відсоткова ставка за користування грошовими коштами, а за порушення зобов'язань протягом строку дії договору визначена відповідальність у виді неустойки, суд першої інстанції обґрунтовано відмовив у задоволення позовних вимог про стягнення 3% річних за користування грошовими коштами в межах строку дії кредитного договору і такий висновок суду ґрунтується на положеннях ст.625 ЦК України, у зв'язку із чим доводи апеляційної скарги в цій частині є безпідставними.

Рішення суду в частині зменшення розміру неустойки за прострочення сплати кредиту з 3243, 09 грн. до 2000, 00 грн. ухвалено з дотриманням положень ч.3 ст.551 ЦК України та з урахуванням скрутного матеріального стану відповідача, маючого декількох утриманців.

За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції з достатньою повнотою з'ясував дійсні обставини справи, перевірив доводи і заперечення сторін та дослідив надані сторонами докази, яким дав правильну оцінку, ухвалив рішення з дотриманням норм матеріального та процесуального права і підстав для його скасування немає.

Доводи апеляційної скарги, як не обґрунтовані законом, доказами та такі, що висновки суду не спростовують, підлягають відхиленню.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308 ЦПК України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу публічного акціонерного товариства «Брокбізнесбанк»відхилити.

Рішення Дніпровського районного суду м. Херсона від 05 серпня 2015 рокузалишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржене в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий О.В. Кутурланова

Судді: В.В. Майданік

ОСОБА_1