АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Категорія 50
Р І Ш Е Н Н Я
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
06 жовтня 2015 року м. Дніпропетровськ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області в складі:
головуючого - судді Макарова М.О.,
суддів - Максюти Ж.І., Прозорової М.Л.,
при секретарі Самокиші О.В.,
розглянувши в відкритому судовому засіданні в м.Дніпропетровську цивільну справу за
апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 28 січня 2014 року по справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення пені за прострочення уплати аліментів та індексації по аліментам,-

в с т а н о в и л а:
У грудні 2013 року ОСОБА_2 звернувся до суду із зазначеним позовом, посилаючись на те, що він є рідним сином від першого шлюбу ОСОБА_1 з якого на його користь, на підставі рішення Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська, стягуються аліменти в розмірі 760 грн. щомісячно до досягнення ним 23-річного віку або до закінчення навчання, але відповідач взагалі ухиляється від сплати аліментів та станом на 01 листопада 2013 року має заборгованість по сплаті аліментів у розмірі 33385 грн. 71 коп. У зв`язку з чим просить стягнути з відповідача 68213 грн. 98 коп. неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів з 07 листопада 2012 року по 01 листопада 2013 року.

Рішенням Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 28 січня 2014 року позов ОСОБА_2 задоволено частково та ухвалено стягнути з відповідача на користь позивача пеню за прострочення виплати аліментів в розмірі 17 393 грн. 54 коп., а також судові витрати 229 грн. 40 коп.

В решті позовних вимог відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення, яким відмовити в задоволенні позову у повному обсязі, посилаючись на те, що рішення суду постановлене з порушенням норм матеріального і процесуального права.

Розглянувши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково з наступних підстав.

Так, судом встановлено, що відповідно до рішення Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 26 серпня 2010 року стягнуто із ОСОБА_1 аліменти на користь ОСОБА_2 на його утримання до досягнення 23 річного віку або до закінчення навчання в розмірі 760 грн. та стягнуто судові витрати, на виконання якого було видано виконавчий лист (а.с. 7)

Задовольняючи позов частково, суд першої інстанції виходив, з того, що відповідач рішення суду про стягнення аліментів не виконував, у зв`язку з чим з його вини виникла заборгованість по аліментам, а тому відповідно до вимог ст. 196 СК України з відповідача підлягає стягненню неустойка (пеня) за прострочку сплати аліментів за період з 07 листопада 2012 року по 01 листопада 2013 року.

Проте частково з такими висноками суду погодитися не можна з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 196 СК України при виникненні заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення.

Так, як вбачається з матеріалів справи, після набрання рішенням Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 26 серпня 2010 року законної сили, постановою державного виконавця Бабушкінського відділу ДВС було відкрито виконавче провадження з виконання вказаного виконавчого листа, а після отримання відповіді із бухгалтерії військової частини НОМЕР_1 про те, що боржник ОСОБА_1 звільнений з військової служби 07 листопада 2012 року і направлений на облік до Красногвардійсько-Кіровського РВК м. Дніпропетровська, а оскільки військовослужбовці отримують пенсію у Головному відділі Пенсійного Фонду України в Дніпропетровській області, постановою держвиконавця від 12 липня 2013 року виконавче провадження було закрите та вказаний виконавчий лист було направлено до Жовтневого відділу ДВС за місцезнаходженням Пенсійного Фонду для подальшого виконання вказаного рішення суду.

В подальшому постановою державного виконавця Жовтневого відділу ДВС Дніпропетровського міського управління юстиції від 02 серпня 2013 року було звернуто стягнення на пенсію боржника

ОСОБА_1 як вбачається із довідки Пенсійного Фонду України в Дніпропетровській області від 12 червня 2015 року за №3882 з ОСОБА_1 стягуються аліменти на утримання дружини до досягнення дитиною 3 років в сумі 673 грн. 85 коп., виплата якої закінчена 01 січня 2014 року, на сина ОСОБА_3 до досягнення 18 років з 23 жовтня 2010 року в сумі 673 грн. 85 коп. та на сина ОСОБА_4 з 21 червня 2010 року до досягнення 23 років або до закінчення навчання.

Проте із цього розрахунку та відповідно до матеріалів виконавчого провадження вбачається, що відповідач із 07 листопада 2012 року по 01 січня 2014 року взагалі не сплачував аліменти на утримання сина ОСОБА_4 , незважаючи на те, що при звільненні з військової служби у 2012 році відповідач отримав вихідну допомогу в значному розмірі, про що він, зокрема, зазначив у судовому засіданні апеляційної інстанції, але заборгованість по аліментам ним погашена не була, у зв`язку з чим колегія суддів вважає, що суд пергшої інстанції правильно розрахував неустойку (пеню), яка становить в загальній сумі 17393 грн. 54 коп.

Разом з цим, судом судом встановлено, що на даний час із відповідача стягуються аліменти на двох дітей, сума якої разом складає більше 50 % від отриманої пенсії, що також зазначено і в повідомленні ПФ Українри в Дніпропетровській області від 20 вересня 2013 року за №19/02/10/04, а також стягується заборгованість по аліментам.

Відповідно до ч. 2 ст. 196 СК України розмір неустойки може бути зменшений судом з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів.

А згідно п. 22 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» №3 від 15 травня 2006 року, передбачена ст. 196 СК відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені) настає лише за наявності вини цієї особи. На платника аліментів не можна покладати таку відповідальність, якщо заборгованість утворилася з незалежних від нього причин, зокрема, у зв`язку з несвоєчасною виплатою заробітної плати, затримкою або неправильним перерахуванням аліментів банками. В інших випадках стягується неустойка за весь час прострочення сплати аліментів.

Суд може зменшити розмір неустойки з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів, а за передбачених ст. 197 СК умов - повністю або частково звільнити його від сплати заборгованості.

Враховуючи матеріальний стан відповідача, з якого стягується більше 50 % від отриманої пенсії, а інших доходів та відповідно іншого заробітку останній не має, колегія суддів вважає, що за таких обставин сума пені підлягає зменшенню з 17393 грн. 54 коп. до 10000 грн., а тому в цій частині рішення суду підлягає зміні.

Що стосується решти доводів апеляційної скарги ОСОБА_1 колегія суддів їх вважає безпідставними, оскільки ці доводи зводяться до переоцінки доказів і незгоди з висновками суду по їх оцінці.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає за необхідне рішення суду в частині стягнення неустойки по аліментам змінити з постановленням нового рішення в цій частині.

Керуючись ст.ст.209, 218, 303, 307, 309, 313, 314, 316 ЦПК України, колегія суддів,

ВИРІШИЛА:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.
Рішення Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська від 28 січня 2014 року змінити, зменшивши стягнуту із ОСОБА_1 суму неустойки (пені) по сплаті аліментів з 17622 грн. 94 коп. до 10000 грн.

В решті рішення суду залишити без змін.
Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту оголошення і протягом двадцяти днів може бути оскаржено шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий М.О. Макаров

Судді Ж.І. Максюта

М.Л. Прозорова