Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"08" грудня 2015 р. Справа153/1542/15-ц

Ямпільський районний суд Вінницької області

в складі головуючого судді ГОЛОВІНА В.А.

за участю:

секретаря с/з ОСОБА_1

представника відповідача ОСОБА_2

Розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Ямпіль

цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про стягнення витрат, понесених на поховання,

В С Т А Н О В И В :

Позивач ОСОБА_3 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_4 про стягнення витрат, понесених на поховання. Вказала, що 15.07.2011 року м.Вінниця помер її дядько ОСОБА_5. До дня смерті дядько довгий час хворів, знаходився на її утриманні та проживав у неї в АДРЕСА_1 та на дачі в с.Мізяківські Хутори по вул.Некрасова. Позивач зазначила, що 21.03.2007 року її дядько ОСОБА_5 уклав спадковий договір з відповідачем ОСОБА_4, згідно якого Відчужувач ОСОБА_5 передає після його смерті у власність Набувачеві ОСОБА_4 належну йому на праві власності квартиру №34, яка розташована в будинку №140 по вул.Леніна в м.Ямпіль, Вінницької області. Набувач, тобто ОСОБА_4 згідно даного договору зобовязаний був забезпечувати Відчужувача ОСОБА_6 належними лікувальними засобами, незалежно від їх вартості. Позивач вказує, що відповідач даний пункт договору не виконав, так як ОСОБА_7 під час хвороби знаходився на її утриманні та проживав у неї. Також відповідач ОСОБА_4 згідно даного договору зобовязаний був надавати ОСОБА_7 побутові послуги та щоденне триразове харчування, що також не виконувалося. Крім цього, ОСОБА_4 у разі смерті ОСОБА_6 зобовязаний був здійснити комплекс заходів та обрядових дій за характерними звичаями, повязаних з похованням ОСОБА_6 на кладовищі в м.Ямпіль, Вінницької області, однак цього він також не виконав, так як ОСОБА_6 був похований нею в м.Вінниці. Позивач вказала, що на поховання ОСОБА_6 та його лікування вона витратила значні кошти, однак не зберегла всіх квитанцій, а наявна лише квитанція до прибуткового касового ордеру №690, яка підтверджує сплату нею послуг щодо поховання ОСОБА_6 на суму 8200 гривень. На її усну вимогу повернути їй кошти, витрачені на лікування та поховання ОСОБА_6, ОСОБА_4 не реагує і не відшкодовує їй витрачені кошти. Враховуючи дані

обставини, позивач змушена звернутися до суду з даним позовом, так як згідно закону спадкоємець ОСОБА_4 відповідач по справі, зобовязаний відшкодувати витрати, повязані з похованням ОСОБА_6, а також просила суд стягнути з відповідача на її користь судові витрати, повязані зі сплатою судового збору в розмірі 487 грн 20 коп та витрати, повязанні з наданням їй правової допомоги згідно акту виконаних робіт №12 від 18.11.2015 року в розмірі 6772 грн.

Представник позивача ОСОБА_3 ОСОБА_8 в судовому засіданні 18.11.2015 року позовні вимоги підтримав. Просив задоволити їх в повному обємі.

Представник відповідача ОСОБА_2 позовні вимоги не визнав. Вважає, що позивач ОСОБА_3 пропустила строк для звернення до суду з даним позовом. В задоволенні позовних вимог просив суд відмовити.

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають до часткового задоволення.

Із наданих документів встановлено, що 15.07.2011 року в м.Вінниця помер ОСОБА_5.

Відповідно до Свідоцтва про поховання №1166 від 16.07.2011 року, поховання померлого ОСОБА_6 здійснено позивачем ОСОБА_3

Відповідно до квитанції до прибуткового касового ордеру №590 від 15.07.2011 року та товарного чеку №26/11/15-3 від 26 листопада 2015 року позивачем ОСОБА_3 витрачені кошти на ритуальні товари та послуги, повязані з похованням ОСОБА_6, проведеного 15.07.2011 року, в розмірі 8200 (вісім тисяч двісті) гривень.

Відповідно до ч.1 ст.1232 ЦК України спадкоємці зобовязані відшкодувати розумні витрати, які були зроблені одним із них або іншою особою на утримання, догляд, лікування та поховання спадкодавця.

Враховуючи дані обставини, суд вважає позовні вимоги в даній частині обґрунтованими і такими, що підлягають до задоволення.

Поскільки позовні вимоги позивача в частині стягнення витрат, понесених на поховання задоволені, позивач має право на відшкодування їй відповідачем понесених нею і документально підтверджених судових витрат, повязаних зі сплатою судового збору та витрат, за надання їй правової допомоги.

Відповідно до ч.1 ч.2 ст.84 ЦПК України витрати, повязані з оплатою правової допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права, несуть сторони, крім випадків надання безоплатної правової допомоги.

Граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу встановлюється законом.

Відповідно до ст.1 Закону України «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах» розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних справах, в яких така компенсація виплачується стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, іншою стороною, а в адміністративних справах субєктом владних повноважень, не може перевищувати 40 відсотків встановленої законом мінімальної заробітної плати у місячному розмірі за годину участі особи, яка надавала правову допомогу, у судовому засіданні, під час вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням та під час ознайомлення з матеріалами справи в суді, що визначається у відповідному судовому рішенні.

З 01 жовтня 2015 року мінімальна заробітна плата становить 1378 гривень.

ОСОБА_9 виконаних робіт №12 від 18.11.2015 року адвокат ОСОБА_10 надала розрахунок, згідно якого вартість наданих нею

юридичних послуг по даній справі складає: 1378грнх40%х10год=5512 грн та 1260 грн витрат на відрядження та використання свого автотранспорту. Всього витрати складають 6772 грн.

Вирішуючи питання про відшкодування понесених витрат позивачем ОСОБА_3 на правову допомогу, суд виходить із граничного розміру компенсації витрат на правову допомогу встановлену Законом України «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах» та вважає за необхідне задоволити його частково, а саме: в розмірі 15% мінімальної заробітної плати у місячному розмірі за годину участі особи, яка надавала правову допомогу, що складає 1378грнх15%х10год=826грн80коп, які підлягають до задоволення.

Поскільки Законом України «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах» не передбачено відшкодування витрат на відрядження та використання свого автотранспорту особою, яка надає правову допомогу, тому суд вважає в даній частині відмовити.

Заяву представника відповідача ОСОБА_2 про застосування строку позовної давності суд не може прийняти до уваги, так як вимоги даної заяви спростовані рішенням Ямпільського районного суду Вінницької області від 17 жовтня 2013 року №231/32/2012, яке свідчить про те, що позивач ОСОБА_3 в межах строку звернулася до суду з вимогою про відшкодування витрат.

Керуючись ст.ст.10, 11, 60, 212, 213, 214, 215 ЦПК України і на підставі ст.1232 ЦК України, суд

В И Р І Ш И В :

Позовні вимоги задоволити частково.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 понесені витрати на поховання ОСОБА_6, який помер 15 липня 2011 року, в розмірі 8200 (вісім тисяч двісті) гривень.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 судовий збір в сумі 487 гривень 20 копійок та 826 гривень 80 копійок за надання їй правової допомоги.

В решті частині позову відмовити.

Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Вінницької області через Ямпільський районний суд. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

ГОЛОВУЮЧИЙ В.А.ГОЛОВІН