УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 лютого 2015 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

Кузнєцова В.О., Мостової Г.І., Наумчука М.І.,-
розглянувши у попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про визнання права власності на частину будинку та стягнення грошової компенсації, за касаційною скаргою ОСОБА_4 в особі представника ОСОБА_6 на ухвалу судді апеляційного суду м. Києва від 26 листопада 2013 року,

в с т а н о в и л а:

Ухвалою Харківського місцевого суду м. Києва від 09 липня 2001 року затверджено мирову угоду, укладену 09 липня 2001 року між ОСОБА_4 та ОСОБА_5

Ухвалою судді апеляційного суду м. Києва від 08 листопада 2013 року апеляційну скаргу ОСОБА_4 на ухвалу Харківського місцевого суду м. Києва від 09 липня 2001 року - залишено без руху на підставі ч. 3 ст. 297 ЦПК України.

Ухвалою судді апеляційного суду м. Києва від 26 листопада 2013 року у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_4 на ухвалу Харківського місцевого суду м. Києва від 09 липня 2001 року відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_4 в особі представника ОСОБА_6 просить скасувати ухвалу апеляційного суду та направити справу до суду апеляційної інстанції для вирішення питання щодо відкриття апеляційного провадження, посилаючись на порушення апеляційним судом норм процесуального права.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга підлягає відхиленню з огляду на наступне.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Суд апеляційної інстанції, відмовляючи у відкритті апеляційного провадження з підстав пропуску заявником строків на звернення з такою скаргою, виходив із того, що саме за клопотанням ОСОБА_4 була затверджена мирова угода 09 липня 2001 року, тобто остання була обізнана про прийняту ухвалу про затвердження мирової угоди та не надала доказів на підтвердження поважності причин пропуску строку на апеляційне оскарження цієї ухвали.

Встановлено і це вбачається з матеріалів справи, що оскаржувана ухвала судді апеляційного суду м. Києва від 26 листопада 2013 року постановлена з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Відсутні й передбачені ст. 338 ЦПК України підстави для обов'язкового скасування судового рішення.

Керуючись ч. 3 ст. 332 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ,

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 в особі представника ОСОБА_6 відхилити.

Ухвалу судді апеляційного суду м. Києва від 26 листопада 2013 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: В.О. Кузнєцов
Г.І. Мостова
М.І. Наумчук