Справа № 2/489/1364/2015
У Х В А Л А

30 березня 2015 року м. Миколаїв

Суддя Ленінського районного суду м. Миколаєва Спінчевська Н.А., розглянувши позовну заяву ОСОБА_1 до Миколаївської міської ради про скасування постанови слідчого прокуратури, зняття арешту,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Миколаївської міської ради про скасування постанови слідчого прокуратури, зняття арешту.

У відповідності до ст.3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Згідно ч.1 ст. 15 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи щодо захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин, а також інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства.

Як вбачається з позовної заяви та доданих до неї матеріалів, позивач просить скасувати постанову слідчого прокуратури Ленінського району м. Миколаєва від 19 червня 2006 року про накладення арешту на нерухоме майно - квартиру № 39 по пр.. Жовтневому,45 у м. Миколаєві, та зняти арешт з даної квартири, накладений в рамках кримінального провадження, порушеного за ознаками злочинів, передбачених ч.2 ст.146, ст. 167, ч.2 ст. 190 КК України.

Згідно правової позиції, викладеної в постанові Верховного Суду України від 15 травня 2013 року № 6-26цс13, вимоги особи, що ґрунтуються на її праві власності на арештоване майно, розглядаються за правилами, установленими для розгляд позовів про звільнення майна з-під арешту. В порядку, передбаченому кримінальним процесуальним законодавством, коли арешт на майно накладено при провадженні в кримінальній справі, розглядаються заяви боржників на правильність арешту майна. Саме до цього зводяться розяснення, надані Пленумом Верховного Суду України у п. 4 постанови «Про судову практику в справах про виключення майна з опису» від 27 серпня 1976 року № 6 в редакції від 30 червня 1978 року № 5.

Статтею 147 КПК України підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом.

З матеріалів справи вбачається, що вимоги позивача про скасування постанови слідчого прокуратури фактично зводяться до оскарження рішення слідчого під час досудового розслідування, які підлягають розгляду в порядку кримінального процесуального судочинства, передбаченому Главою 26 Кримінального процесуального кодексу України.

Відповідно до п.1 ч.2 ст. 122 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті провадження, якщо заява не підлягає розгляду в судах у порядку цивільного судочинства.

За таких обставин позов ОСОБА_1 до Миколаївської міської ради про скасування постанови слідчого прокуратури не підлягає розгляду в судах у порядку цивільного судочинства, а тому у відкритті провадження у справі в цій частині позовних вимог слід відмовити.

Керуючись ст.ст.15, п.1 ч.2 ст.122 ЦПК України, суддя

У Х В А Л И В:

Відмовити у відкритті провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до Миколаївської міської ради про скасування постанови слідчого прокуратури, зняття арешту в частині вимог про скасування постанови слідчого прокуратури.

Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Миколаївської області через Ленінський районний суд м. Миколаєва шляхом подачі апеляційної скарги протягом п'яти днів з дня проголошення ухвали. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом пяти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя Н.А. Спінчевська