Справа № 565/839/15-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(з а о ч н е)

09 грудня 2015 року м.Кузнецовськ

Кузнецовський міський суд Рівненської області під головуванням

суддіОСОБА_1
при секретаріОСОБА_2,
з участю позивачаОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та кредит» про стягнення депозитного вкладу, пені та моральної шкоди, -

в с т а н о в и в:

ОСОБА_3 звернувся в суд з позовом до публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та кредит» (надалі - Банку) про стягнення 1266,93 доларів США депозитного вкладу та відсотків, 85220,14 грн. пені за порушення умов договору, а також 10000,00 грн. моральної шкоди. Позовні вимоги обґрунтовуються тим, що 14.08.15 р. між ним та Банком укладено депозитний договір на розміщення 1200,00 доларів США з виплатою відсотків по процентній ставці 11,5 % терміном повернення 14 березня 2015 року. Однак, в порушення вимог законодавства та умов договору, по закінченню терміну розміщення депозитного вкладу, на вимогу вкладника суму вкладу та проценти йому виплачено не було. З підстав, передбачених ч.5 ст.10 Закону України «Про захист прав споживачів», відповідачу підлягає нарахуванню пеня, невиконанням зі сторони відповідача умов договору позивачу завдано моральну шкоду.

Під час розгляду справи позивач ОСОБА_3 змінив позовні вимоги, з підстав, передбачених ч.5 ст.10 Закону України «Про захист прав споживачів», просив суд стягнути з відповідача на його користь 155932,84 грн. пені за порушення умов договору за період з 16.03.15р. по 17.09.15 р. (дата введення у банку тимчасової адміністрації), а також моральну шкоду в сумі 10000,00 грн.

В судовому засіданні ОСОБА_3 повністю підтримав вимоги позовної заяви з урахуванням їх зміни та пояснив, що суму вкладу та процентів по ньому йому повернуто через відділення ПАТ «Державний ощадний банк України» Фондом гарантування вкладів фізичних осіб в повному обсязі. Проте, у звязку з несвоєчасним поверненням йому суми депозитного вкладу та відсотків, з підстав, визначених ч.5 ст.10 Закону України «Про захист прав споживачів», просив задовольнити вимогу про стягнення пені за прострочення виконання послуги згідно з договором з розрахунку 3 % вартості послуги за кожний день прострочення. Він пояснив, що витрачав багато часу на відвідування установи банку, працівники відповідача негідно з ним поводились, допускали нетактовність у спілкуванні, він змушений був витрачати час на відвідування правоохоронних органів, де шукав захисту, у сімї почались непорозуміння. Це все призвело до погіршення його стану здоровя, у звязку з чим у червні 2015 року він перебував на амбулаторному лікуванні з приводу загострення гіпертонічної хвороби.

До суду надійшли письмові заперечення відповідача проти позову, які обґрунтовуються тим, що у ПАТ «Банк «Фінанси та кредит» з 17.09.15 р. введено тимчасову адміністрацію, у звязку з чим відповідно до ч.5 ст.36 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» під час тимчасової адміністрації не здійснюється задоволення вимог вкладників та інших кредиторів банку, нарахування неустойки, примусове стягнення коштів та майна банку. З цих підстав відповідач просив суд відмовити у задоволенні позовних вимог.

Враховуючи, що представник відповідача в судове засідання не зявився, хоча відповідач належним чином був повідомлений про час та місце розгляду справи, про причини неявки суд не повідомив, про розгляд справи у відсутності представника не клопотав, судом ухвалено провести заочний розгляд справи на підставі доказів, наявних у справі.

Заслухавши пояснення позивача, дослідивши письмові докази, наявні в матеріалах справи, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_3 задоволенню не підлягають. Підставами для такого висновку суду стало наступне.

Відповідно до ст.526 ЦК України, зобовязання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору, вимог цього Кодексу та інших актів цивільного законодавства.

Статтею 1058 ЦК України передбачено, що за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобовязується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором.

Судом встановлено, що 14.08.14 р. позивач ОСОБА_3 шляхом заповнення та підписання договору-заяви № 300131/97880/7-14 прийняв Основні умови залучення банківських вкладів фізичних осіб та обслуговування вкладних рахунків у Публічному акціонерному товаристві «Банк «Фінанси та кредит», уклавши таким чином з позивачем договір про банківський строковий вклад (депозит) «Класік» у валюті долар США, предметом якого було розміщення депозиту в сумі 1200,00 доларів США терміном з 14.09.14 р. по 14.03.15 р. та сплатою процентів банківського вкладу з розрахунку 11,5 % річних (пп.1-3, 6, 12 договору).

Як вбачається з виписки по особовому рахунку позивача в установі відповідача від 24.06.15р., на рахунку ОСОБА_3 знаходилось 1266,93 долари США. Як встановлено судом з пояснень позивача і відповідачем не спростовано, 1200,00 доларів США сума неповернутого позивачу депозитного вкладу, 66,93 долари США нараховані та не виплачені відсотки на вклад.

З копії заяви ОСОБА_3 від 04.03.15 р. з відміткою Банку про її отримання судом встановлено, що він звертався до Банку з вимогою повернути йому суму вкладу в повному обсязі по закінченню строку дії депозитного договору.

Проте, як встановлено з пояснень позивача і відповідачем не спростовано, вклад та проценти по ньому повернуто ОСОБА_3 лише 05.11 15 р.

Вирішуючи питання про стягнення пені у зв»язку з простроченням виконання грошового зобов»язання в сумі 155932,84 грн., суд враховує наступне.

Як на підставу для покладення на відповідача вищезазначеного виду відповідальності позивач посилається на норми ч.5 ст.10 Закону України «Про захист прав споживачів», якою регулюються права споживача у разі порушення умов договору про виконання робіт (надання послуг). Так, частиною 5 цієї статті передбачено, що у разі коли виконавець не може виконати (прострочує виконання) роботу (надання послуги) згідно з договором, за кожний день (кожну годину, якщо тривалість виконання визначено у годинах) прострочення споживачеві сплачується пеня у розмірі трьох відсотків вартості роботи (послуги), якщо інше не передбачено законодавством. У разі коли вартість роботи (послуги) не визначено, виконавець сплачує споживачеві неустойку в розмірі трьох відсотків загальної вартості замовлення. Сплата виконавцем неустойки (пені), встановленої в разі невиконання, прострочення виконання або іншого неналежного виконання зобов'язання, не звільняє його від виконання зобов'язання в натурі.

Суд бере до уваги, що правовідносини між банком та вкладником регулюються спеціальними нормами - параграфом 3 глави 71 ЦК України, які не передбачають можливості застосування таких санкцій. Положення ч.5 ст.10 Закону України «Про захист прав споживачів», яке встановлює відповідальність виконавця робіт (послуг) за її невиконання в обумовлений договором строк у вигляді сплати пені, виниклих між сторонами відносин не регулює, а тому вимога про застосування неустойки у розмірі та з підстав, зазначених у вищезазначеній нормі, задоволенню не підлягає.

На наявність інших підстав для стягнення неустойки позивач ОСОБА_3 у позовній заяві не посилається. За таких обставин у задоволенні вимоги про стягнення неустойки слід відмовити.

Вирішуючи питання про стягнення моральної шкоди, завданої неналежним виконанням відповідачем умов договору, суд виходив з наступного.

Між сторонами існують договірні правовідносини, в той час як норми Глави 82 ЦК України регулюють відшкодування моральної шкоди у позадоговірних зобовязаннях. У договорі можливість відшкодування моральної шкоди у звязку з порушенням сторонами його умов не передбачена.

У підтвердження завдання позивачу моральної шкоди, суду подано листок його непрацездатності у період з 11.06.15 р. по 16.06.15 р., а також виписку з медичної карти амбулаторного хворого на його ім»я, з якої вбачається, що ОСОБА_3 у цей період хворів на гіпертонічну хворобу ІІ ступеню.

Позивачем не доведено як факту завдання йому моральної шкоди, так і прямого причинного звязку між діями відповідача, повязаними з порушенням умов договору, та можливими негативними наслідками для позивача, а тому суд прийшов до висновку, що заподіяння відповідачем позивачу моральної шкоди у позадоговірних відносинах в суді не доведена. Таким чином, у задоволенні позовних вимог про стягнення з відповідача на користь позивачки моральної шкоди в сумі 10000,00 грн. слід відмовити.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст.8, 41 Конституції України, ст.ст.1, 8, 10, 60, 88, 212-215, 224-226 ЦПК України, суд

в и р і ш и в:

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_4 відмовити в повному обсязі у звязку з їх безпідставністю.

На заочне рішення суду відповідачем може бути подана заява про його перегляд до Кузнецовського міського суду Рівненської області протягом десяти днів з дня отримання її копії.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга до апеляційного суду Рівненської області через Кузнецовський міський суд Рівненської області протягом десяти днів з дня отримання його копії для позивача, протягом десяти днів з дати постановлення судом ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення для відповідача.

Головуючий: