АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22-ц/793/651/15Головуючий по 1 інстанції
Категорія : 24 Пироженко С. А.
Доповідач в апеляційній інстанції
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 березня 2015 року Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Черкаської області в складі:

головуючогоКачана О. В.
суддівОхріменко Н. І. , Захарової А. Ф.
при секретаріВосколович Ж.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Черкаси апеляційну скаргу ОСОБА_6 на рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 22 січня 2015 року по справі за позовом ДП "РЕУ" ПрАТ "Житлобуд" до ОСОБА_6 про стягнення заборгованості за послуги по утриманню приміщення гаражу та прибудинкової території,

в с т а н о в и л а :

ДП "РЕУ" ПрАТ "Житлобуд" звернувся до суду з позовом до ОСОБА_6 про стягнення заборгованості за послуги по утриманню приміщення гаражу та прибудинкової території, мотивуючи тим, що з лютого 2005 року по 31 серпня 2010 року позивач утримував прилеглу територію та багатосекційний житловий будинок з підземно-надземними гаражами та вбудовано-прибудованими приміщеннями по АДРЕСА_1 та забезпечував ці будівлі комунальними послугами. Згідно договору на участь у витратах на утримання приміщень гаражів та прилеглої території від 24 лютого 2005 року відповідач отримував та споживав житлово-комунальні послуги, але вартість комунальних послуг не сплачував, внаслідок чого утворилась заборгованість.

Просив суд стягнути з відповідача на користь ДП "РЕУ" ПрАТ "Житлобуд" заборгованість за послуги по утриманню приміщення гаражу та прибудинкової території у розмірі 1679, 18 грн, 3% річних - 291, 73 грн, інфляційні - 735, 99 грн, витрати по сплаті судового збору - 243, 60 грн, витрати на правову допомогу - 600 грн, а всього 3550, 50 грн.

Рішенням Соснівського районного суду м. Черкаси від 22 січня 2015 року позов задоволено повністю.

Ухвалено стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за послуги по утриманню приміщення гаражу та прибудинкової території у розмірі 1679,18 грн, 3% річних в сумі 291,73 грн, інфляційні витрати в сумі 735,99 грн, судові витрати в сумі 243,60 грн, витрати на правову допомогу - 600 грн, а всього 3550,51 грн.

Не погоджуючись з рішенням суду ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд вважав встановленими, невідповідність висновків суду обставинам справи, помилковість висновку про те, що строк позовної давності позивачем не пропущено, просить скасувати, ухвалити нове, яким відмовити позивачу в задоволенні позовних вимог в повному обсязі. Вважає, що навіть подача заяви про видачу судового наказу по даному спору, була проведена поза межами строку позовної давності, в зв'язку з чим позов можливо було задовольнити лише частково - не більш ніж за три роки від дня подачі заяви про видачу судового наказу і до закінчення терміну дії договору - за період з14.11.2008 року по 31.01.2010 року.

Заслухавши учасників процесу, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, колегія вважає, що апеляційна скарга підлягає відхиленню по наступним мотивам.

Судом першої інстанції встановлено: позивач з лютого 2005 року по 31 серпня 2010 року утримував прилеглу територію біля будинку та гаражів по АДРЕСА_1. Відповідач являється власником боксу гаража НОМЕР_1, але плату за надані комунальні послуги позивачу сплачував не в повному обсязі, внаслідок чого утворилась заборгованість в сумі 1679,18 грн станом на 31.08.2010 року. З урахуванням вимог ст. 625 ЦК України позивач нарахував крім суми боргу ще 291,73 грн - 3% річних та 735,99 грн - інфляційних втрат на час подачі позову до суду - по жовтень 2013 року.

Відповідач подав заяву про застосування до вимог строку позовної давності, проте суд вказав у рішенні, що подача заяви про видачу судового наказу на стягнення спірної суми боргу, перервала перебіг строку позовної давності, тому підстав для застосування строків давності немає і задовольнив позов у повному обсязі.

Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують.

Як вбачається із наявних у справі доказів та пояснень сторін, позивач з лютого 2005 року по 31 серпня 2010 року утримував прилеглу територію та багатосекційний житловий будинок з підземно-надземними гаражами та вбудовано-прибудованими приміщеннями по АДРЕСА_1. Відповідач не в повній мірі оплачував вартість наданих послуг, в результаті чого станом на 31.08.2010 року, на день закінчення обслуговування позивачем території та закінчення дії договору, утворилася заборгованість в сумі 1679,18 грн. Оскільки відповідач з 31.08.2010 року по жовтень 2014 року борг не сплатив, позивач нарахував за вказаний період санкції у вигляді 3% річних в сумі 291,73 грн та втрату внаслідок інфляції в сумі 735,99 грн і просить їх також стягнути в примусовому порядку.

За період з 31.08.2010 року по жовтень 2014 року пройшло більше ніж 3 календарних роки, встановлених ст. 257 ЦК України як строк, протягом якого особа може звернутися до суду за захистом свого порушеного права.

Однак ч. 2 ст. 264 ЦПК України встановлено, що позовна давність переривається у разі пред'явлення позову до одного чи кількох боржників, а також якщо предметом позову є лише частина вимоги, право на яку має позивач.

Судовий наказ відповідно до ч. 1 ст. 95 ЦПК України є особливою формою судового рішення про стягнення з боржника грошових коштів або витребування майна за заявою особи, якій належить право такої вимоги.

Враховуючи, що судовий захист права кредитора на стягнення грошових коштів може бути реалізований як у позовному провадженні, так і шляхом видачі судового наказу як особливої форми судового рішення, подання кредитором заяви про видачу судового наказу в порядку, передбаченому розділом ІІ ЦПК України, перериває перебіг строку позовної давності.

14.11.2011 року ДП "РЕУ" ПрАТ "Житлобуд" подав до суду заяву про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_6 суми боргу, тим самим перервавши перебіг строку позовної давності по даній вимозі.

Позов ДП "РЕУ" ПрАТ "Житлобуд" до ОСОБА_6 про стягнення тієї ж суми та втрат за затримку виконання зобов'язання поданий 17.10.2014 року, в межах трирічного строку позовної давності.

Доводи апеляційної скарги про стягнення боргу за період не більше ніж за три роки до подачі заяви про видачу судового наказу - з 14.11.2008 по 31.08.2010 року, спростовуються даними позивача про фактичне погашення відповідачем боргу на а.с. 19-20 та даними акту звірки на а.с. 15-18.

Із змісту вказаних документів вбачається, що у жовтні 2009 року відповідач сплатив 312 грн позивачу в рахунок погашення заборгованості за надані комунальні послуги.

Відповідно до ч. 1 ст. 264 ЦПК України перебіг строку позовної давності переривається вчиненням боржником дій, які свідчать про визнання боргу. Сплативши 312 грн, ОСОБА_6 вчинив дію, яка свідчить про визнання ним боргу і тим самим перервав перебіг строку позовної давності за попередніми боргами по комунальним платежам.

Розрахунки позивача по нарахуванню боргу, процентів та інфляційних втрат ОСОБА_6 не оскаржував у суді першої інстанції, в апеляційній скарзі, та підтвердив їх визнання у засіданні колегії апеляційного суду.

За встановлених обставин справи підстав для скасування чи зміни оскаржуваного судового рішення не вбачається.

Керуючись ст. ст. 209, 303, 307, 308, 315 ЦПК України, колегія

у х в а л и л а :

апеляційну скаргу ОСОБА_6 на рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 22 січня 2015 року по справі за позовом ДП "РЕУ" ПрАТ "Житлобуд" до ОСОБА_6 про стягнення заборгованості за послуги по утриманню приміщення гаражу та прибудинкової території відхилити, рішення залишити без змін.

Ухвала колегії та рішення суду набувають законної сили з моменту проголошення ухвали та можуть бути оскаржені в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуючий :

Судді :