Ухвала

іменем україни

09 липня 2015 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

Кафідової О.В. Леванчука А.О., Фаловської І.М.,

розглянувши в попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5, третя особа: страхове товариство з додатковою відповідальністю «Гарантія», про відшкодування майнової та моральної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, за касаційною скаргою ОСОБА_5 та його представника - ОСОБА_6 на рішення Комінтернівського районного суду м. Харкова від 13 жовтня 2014 року та рішення апеляційного суду Харківської області від 22 грудня 2014 року,

в с т а н о в и л а:

У жовтні 2013 року ОСОБА_4 звернувся до суду з указаним позовом, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що 25 жовтня 2010 року сталася дорожньо-транспортна пригода (далі - ДТП), внаслідок якої було пошкоджено належний йому на праві власності автомобіль Brilliance, р.н. НОМЕР_1. Винним у даній ДТП визнано відповідача. Внаслідок ДТП позивачу завдано матеріальну шкоду в розмірі 75 984,76 грн., що підтверджується висновком експерта. Оскільки страхова компанія «Гарантія», в якій була застрахована цивільно-правова відповідальність відповідача, виплатила позивачу лише 24 990 грн., останній просив стягнути на свою користь з ОСОБА_5 різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою, а також вартість проведеного експертного дослідження у розмірі 567,60 грн. Також ОСОБА_4 просив стягнути з відповідача упущену вигоду в розмірі 54 750 грн., оскільки після ДТП він був позбавлений можливості надати в оренду свій транспортний засіб. Крім того, позивач вважав, що на його користь підлягає до стягнення моральна шкода у розмірі 4 000 грн. та витрати на правову допомогу в розмірі 3 000 грн.

Рішенням Комінтернівського районного суду м. Харкова від 13 жовтня 2014 року позов задоволено. Стягнуто з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_4 матеріальну шкоду в розмірі 50 994,76 грн., моральну шкоду в розмірі 2000 грн., витрати за проведення експертного дослідження у розмірі 567,60 грн., витрати за надану правову допомогу в розмірі 3 000 грн., сплачений судовий збір у розмірі 1 247,85 грн., а всього - 57 810,21 грн. У задоволенні решти позову відмовлено.

Рішенням апеляційного суду Харківської області від 22 грудня 2014 року, з урахуванням ухвали апеляційного суду Харківської області від 29 грудня 2014 року, рішення суду першої інстанції змінено в частині розподілу судових витрат. Зменшено розмір стягнутого судового збору з 1 247,85 грн. до 624,69 грн. та, відповідно, розмір стягнутої загальної суми з 57 810,21 грн. до 57 187,05 грн. У решті рішення місцевого суду залишено без змін.

У касаційній скарзі ОСОБА_5 та його представник - ОСОБА_6 просять скасувати рішення місцевого та апеляційного судів у частині стягнення моральної шкоди, витрат за проведення експертного автотоварознавчого дослідження, майнової шкоди в розмірі, що перевищує 28 187,41 грн., судового збору в розмірі, що перевищує 281,88 грн., мотивуючи свою вимогу неправильним застосуванням судами норм матеріального права та порушенням норм процесуального права, та просять у решті оскаржувані судові рішення залишити без змін.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга не може бути задоволена з огляду на наступне.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог статті 335 ЦПК України під час розгляду справи у касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Задовольняючи позов частково, суд першої інстанції у незміненій частині, з висновком якого погодився й апеляційний суд, дослідивши докази у справі й давши їм належну правову оцінку, враховуючи вимоги ст. 1194 ЦК України, обґрунтованого виходив із того, що у результаті ДТП позивачу було завдано матеріальної шкоди, розмірі якої підтверджується висновком експерта автотоварознавчого дослідження. Відповідач зобов'язаний сплатити позивачу різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою, оскільки такої виплати не достатньо для повного відшкодування завданої шкоди. Відповідно до п. 4 ч. 3 ст. 79 ЦПК України до стягнення підлягають також витрати, пов'язані з проведенням експертного автотоварознавчого дослідження.

Визначаючи розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди, суд першої інстанції, з висновком якого погодився апеляційний суд, враховуючи роз'яснення, викладені у постанові Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», навів у рішенні відповідні мотиви та виходив із засад розумності, виваженості та справедливості.

Крім того, суд апеляційної інстанції, враховуючи вимоги Закону України «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах», вірно погодився з висновком місцевого суду щодо стягнення витрат на правову допомогу, оскільки їх розмір підтверджено належними та допустимими доказами.

Змінюючи рішення суду першої інстанції в частині розподілу судових витрат, апеляційний суд, керуючись ч. 1 ст. 88 ЦПК України, правильно виходив із того, що стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.

Судом першої інстанції в незміненій частині та апеляційним судом при розгляді справи дотримано вимоги закону, у зв'язку з чим колегія суддів вважає за необхідне касаційну скаргу відхилити, а рішення місцевого суду в нескасованій частині та рішення апеляційного суду залишити без змін.

Докази та обставини, на які посилаються ОСОБА_5 та його представник - ОСОБА_6 у касаційній скарзі, були предметом дослідження судами першої та апеляційної інстанцій і додаткового правового аналізу не потребують, оскільки при їх дослідженні та встановленні місцевим судом в незміненій частині та апеляційним судом були дотримані норми матеріального і процесуального права.

Керуючись статтями 332, 336, 337 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_5 та його представника - ОСОБА_6 відхилити.

Рішення Комінтернівського районного суду м. Харкова від 13 жовтня 2014 року в незміненій частині та рішення апеляційного суду Харківської області від 22 грудня 2014 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: О.В. Кафідова

А.О. Леванчук

І.М. Фаловська