АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Справа № 635/4012/15-ц Головуючий суддя І інстанції Пілюгіна О. М.
Провадження № 22-ц/790/7447/15 Суддя доповідач Шаповал Н.М.
Категорія: Спори, що виникають із договорів дарування
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 листопада 2015 року судова колегія судової палати у цивільних справах апеляційного суду Харківської області у складі:

головуючого Шаповал Н.М.,

суддів: Кіпенка І.С.,

ОСОБА_1,

за участю секретаря Макаренко Ю.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на ухвалу Харківського районного суду Харківської області від 28 липня 2015 року по справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання недійсним договору дарування ? частини житлового будинку,-

ВСТАНОВИЛА:

У травні 2015 року ОСОБА_2 звернувся до суду з вказаним позовом, в якому просив визнати недійсним договір дарування від 16 грудня 2009 року, за яким він подарував ОСОБА_3 ? частини житлового будинку за адресою: Харківська область, Харківський район, селище Пісочин, вулиця Партизанська, 18, посвідчений приватним нотаріусом Харківського районного нотаріального округу Харківської області ОСОБА_4, реєстр № 4739.

Ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 28 липня 2015 року позов ОСОБА_2 - залишити без розгляду.

Скасовано заходи забезпечення позову накладення заборони на відчуження ? частини житлового будинку, розташованого за адресою: Харківська область, Харківський район, селище Пісочин, вулиця Партизанська, 18, застосований ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 26 травня 2015 року у даній справі.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 ставиться питання про скасування вказаної ухвали суду першої інстанції. Посилається на порушення судом норм матеріального та процесуального права, зокрема, що характер його роботи не дозволяє йому з»являтися у судові засідання.

Дослідивши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, судова колегія вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню за таких підстав.

Залишаючи без розгляду позов ОСОБА_2 суд першої інстанції виходив з того, що позивач, належним чином повідомлений, повторно не зявився у судове засідання з урахуванням відсутності заяви від останнього про розгляд справи у його відсутності.

Такі висновки суду першої інстанції колегія суддів вважає правильними.

Відповідно до п.3 ч.1 ст. 207 ЦПК України, суд постановляє ухвалу про залишення заяви без розгляду, якщо належним чином повідомлений позивач повторно не зявився в судове засідання, якщо від нього не надійшла заява про розгляд справи за його відсутності.

Судом встановлено та підтверджується наявними в матеріалах справи доказами, що після відкриття провадження у справі розгляд цивільної справи неодноразово переносився через неявку сторін.

Відповідно до ч. 6 ст. 74 ЦПК України, особи, які беруть участь у справі можуть бути повідомлені або викликані в суд телеграмою, факсом чи за допомогою інших засобів звязку, які забезпечують фіксацію повідомлення або виклику.

Відповідно до ст. 169, ч. 2 ст. 157 ЦПК України, суд відкладає розгляд справи в межах строків, встановлених ст. 157 цього Кодексу. У виняткових випадках за клопотанням сторони, з урахуванням особливостей розгляду справи, суд своєю ухвалою може продовжити розгляд справи, але не більш як на пятнадцять днів.

Матеріали справи свідчать, що позивач ОСОБА_2 був належним чином повідомлений про розгляд справи як на 03 липня 2015 року (а.с. 23), так і про розгляд справи на 28 липня 2015 року (а.с.26), проте, у судове засідання не зявився.

Практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що реалізуючи п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких не допустити судовий процес у безладний рух.

З цього приводу прецедентними є рішення Європейського суду з прав людини у справах «Осман проти Сполученого королівства» від 28.10.1998 року та «Круз проти Польщі» від 19.06.2001 року. У вказаних Рішеннях зазначено, що право на суд не є абсолютним. Воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за самою своєю природою потребує регулювання з боку держави.

У зв'язку з наведеним, залишення судом першої інстанції заяви без розгляду відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 207 ЦПК України не є порушенням права на справедливий захист та не може вважатися обмеженням права доступу до суду.

Таким чином, суд першої інстанції обґрунтовано прийшов до висновку про залишення позову без розгляду на підставі повторної неявки позивача, належним чином повідомленим про розгляд справи і на 03 липня 2015 року, і на 28 липня 2015 року.

Доводи апеляційної скарги спростовуються матеріалами справи та вимогами чинного законодавства, оскільки матеріали справи не містять клопотання позивача про розгляд справи за його відсутності.

Посилання представника позивача ОСОБА_5 на те, що судові повістки двічі отримувала саме вона, а не ОСОБА_2 не спростовують висновки суду, оскільки за змістом ч. 5 ст. 76 ЦПК України вручення судової повістки представникові особи, яка бере участь у справі, вважається врученням повістки і цій особі.

Відповідно до п. 8 ч. 1 ст. 214 ЦПК України, суд під час ухвалення рішення вирішує в тому числі питання про скасування заходів забезпечення позову.

Враховуючи, що вказаним рішенням суду позов залишено без розгляду у звязку із повторною неявкою позивача в судове засідання, суд обгрунтовано скасував заходи забезпечення позову, вжиті ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 28 травня 2015 року у вигляді накладення заборони на відчуження ? частини житлового будинку, що розташований за адресою: Харківська область, Харківський район, селище Пісочин, вулиця Партизанська, 18.

Між тим, приймаючи таке рішення, суд допустився помилки і зазначив дату прийняття такої ухвали 26 травня 2015 року замість 28 травня 2015 року, як зазначено в ухвалі, яка міститья в матеріалах справи.( а.с. 18)

Отже, ухвала суду першої інстанції підлягає зміненню з зазначенням, що заходи забезпечення позову, вжиті ухвалою суду від 28 травня 2015 року слід скасувати.

Керуючись ст.ст. 303, 304, п 2 ч.1 ст. 312, 315, 319 ЦПК України, судова колегія, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Ухвалу Харківського районного суду Харківської області від 28 липня 2015 року змінити.

Абзац другий резолютивної частини ухвали викласти в наступній редакції.

Скасувати заходи забезпечення позову, вжиті ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 28 травня 2015 року у вигляді накладення заборони на відчуження ? частини житлового будинку, розташованого за адресою: Харківська область, Харківський район, селище Пісочин, вулиця Партизанська, 18.

В іншій частині ухвалу суду залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий

Судді: