УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 грудня 2015 року м.Рівне

Рівненський міський суд

в особі головуючого судді Кучиної Н.Г.

при секретарі Соломон О.М.

з участю позивача ОСОБА_1

представника позивача адвоката ОСОБА_2

представників відповідача ОСОБА_3, ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м.Рівне справу за позовом ОСОБА_1 до Городищенської виправної колонії управління Державної пенітенціарної служби України в Рівненській області про скасування наказів про притягнення до дисциплінарної відповідальності, стягнення моральної шкоди, -

в с т а н о в и в :

В провадженні Рівненського міського суду перебуває цивільна справа за позовом ОСОБА_1 до Городищенської виправної колонії управління Державної пенітенціарної служби України в Рівненській області про скасування наказів про притягнення до дисциплінарної відповідальності, стягнення моральної шкоди.

08 грудня 2015 року позивачем було подано заяву про відвід судді, обґрунтовуючи тим, що на думку позивача існують обставини, що викликають сумнів в неупередженості судді, так як, на її думку, в судовому засіданні було встановлено, що вона, як керівник структурного підрозділу має право виготовляти копії документів, а суддя, в судовому засіданні запитала чи виготовляла вона копії у власних цілях без дозволу керівника установи, що свідчить про те, що суддя схиляється на неправомірні тлумачення відповідача та підтримує їх. Крім того, зазначає, що суддя їй відмовила надати документи на ознайомлення, що також свідчить про упередженість судді. Також, суддя розглядала справу засудженого ОСОБА_5, а це наштовхує її на думку, що керівництво може найти важелі впливу на суддю, щоб та винесла рішення на їх користь.

Суд, розглянувши заяву, вважає, що заява про відвід судді не підлягає до задоволення з огляду на таке.

Щодо посилань позивача ОСОБА_1 на той факт, що суддя під час розгляду справи запитала про те, чи виготовляла позивач копії документів у власних цілях, то такі висновки позивача не відповідають дійсності та не підтверджені в судовому засіданні належними та допустимими доказами.

Відповідно до ч.4 ст 176 ЦПК України якщо сторони та інші особи, які беруть участь у справі, висловлюються нечітко або з їх слів не можна дійти висновку про те, визнають вони обставини чи заперечують проти них, суд може зажадати від цих осіб конкретної відповіді « так» чи « ні».

За таких підстав, суд вправі був запитувати чи виготовлялись копії документів позивачем у власних цілях.

Що стосується посилань позивача на той факт, що суд не надавав для ознайомлення документи, то з матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 отримувала копії заперечень та додатків, про що свідчить її особистий підпис на довідковому листі до справи, а відтак доводи позивача є безпідставними.

Не заслуговують на увагу суду і покликання позивача на той факт, що суддя співпрацює з Городищенською виправною колонією, оскільки розглядала справу засудженого ОСОБА_5, з огляду на таке.

Відповідно до ст.124 Конституції України правосуддя в Україні здійснюється виключно судами. Делегування функцій судів, а також привласнення цих функцій іншими органами чи посадовими особами не допускаються.Юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі.

Судом встановлено, що в провадженні суду не перебувала справа засудженого ОСОБА_5, а в провадженні суду перебувала заява про самовідвід судді Ореховської К.Е. по справі за скаргою ОСОБА_5 на рішення заступника прокурора Рівненської області.

Ухвалою суду від 23.10.2015 року заява судді Рівненського міського суду Ореховської К.Е. про самовідвід у вказаній справі була задоволено.

Отже, жодних справ засудженого ОСОБА_5 Рівненський міський суд під головуванням судді Кучиної Н.Г. не розглядав, а отже доводи позивача, що керівництво ВК № 96 може найти важелі впливу на суддю є безпідставними та надуманими.

За таких підстав заява про відвід судді є необґрунтованою та такою, що до задоволення не підлягає, разом з тим, з метою попередження виникнення сумнівів щодо обєктивності та неупередженості суду при винесенні рішення, вважаю за необхідне заявити про самовідвід, при цьому суд виходить з наступного.

Пункт 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод у відповідній частині передбачає наступне:

"Кожен має право на справедливий... розгляд його справи...незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру..."

Відповідно до ст. 17 ЗУ « Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» ( № 3477- IV від 23.02.2006 року із змінами до доповненнями) , суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Рішенням Європейського суду у справі « Білуха проти України» ( заява № 33949/02) від 09.11.2006 року встановлено, що відповідно до установленої практики Європейсього Суду наявність безсторонності відповідно до п. 1 ст. 6 повинна визначатися за суб'єктивним та об'єктивним критеріями. Відповідно до суб'єктивного критерію беруться до уваги особисті переконання та поведінка окремого судді, тобто чи виявляв суддя упередженість або безсторонність у даній справі. Відповідно до об'єктивного критерію визначається, серед інших аспектів, чи забезпечував суд, як такий та його склад відсутність будь-яких сумнівів у його безсторонності.

Стосовно суб'єктивного критерію, особиста безсторонність суду презумується, поки не надано доказів протилежного (див. вищевказане рішення у справі "Ветштайн проти Швейцарії" (Wettstein v. Switzerland), пункт 43).

Таких доказів суду у даній справі не надано.

Стосовно об'єктивного критерію це означає, що при вирішенні того, чи є у цій справі обґрунтовані причини побоюватися, що певний суддя був небезсторонній, позиція заінтересованої особи є важливою, але не вирішальною. Вирішальним же є те, чи можна вважати такі побоювання об'єктивно обґрунтованими. Важливим питанням є довіра, яку суди повинні вселяти в громадськість у демократичному суспільстві (див. вищевказане рішення у справі "Ветштайн протиШвейцарії" (Wettstein v. Switzerland) та рішення у справі "ОСОБА_6 проти Iспанії" (Castillo Algar v. Spain), від 28 жовтня 1998 року, п. 45).

По вказаній справі ОСОБА_1 висловила недовіру суду, а тому з врахуванням вищезазначеного рішення Європейського суду, а також з метою втіленння довіри до суду громадськості у демократичному суспільстві, суд вважає за необхідне заявити самовідвід.

Відповідно до п.4 ч.1 ст. 20 ЦПК України суддя не може брати участь у розгляді справи і підлягає відводу/самовідводу/, якщо є інші обставини, які викликають сумнів в обєктивності та неупередженості судді.

Крім того, ст. 23 ч.3 ЦПК України передбачає, що відвід ( самовідвід) повинен бути вмотивований і заявленим до початку зясування обставин у справі і перевірки їх доказами. Заявляти відводи після цього дозволяється лише у випадках, коли про підстави відводу стало відомо після початку зясування обставин справи та перевірки їх доказами.

На підставі викладеного, керуючись ст.20, 23 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В :

Відмовити ОСОБА_1 у задоволенні заяви про відвід судді Кучиної Н.Г.

Самовідвід судді Кучиної Н.Г. задоволити.

Справу передати для визначення суді автоматизованою системою документообігу суду.

Ухвала оскарженню не підлягає, заперечення на неї можуть бути включені до апеляційної скарги на рішення суду

Суддя Н.Г.Кучина