РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

( ЗАОЧНЕ )

27 лютого 2015 року Київський районний суд м. Харкова в складі:

головуючого судді Зуб Г.А.

за участю секретаря Левченко І.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові за участю прокурора Мовчан О.В. цивільну справу за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4, третя особа- Управління служби у справах дітей Департаменту праці та соціальної політики Харківської міської ради про позбавлення батьківських прав, встановлення опіки, призначення опікуна та стягнення аліментів -

ВСТАНОВИВ:

Позивачі звернулись до суду з позовом, в якому просять позбавити батьківських прав ОСОБА_3 та ОСОБА_4 щодо малолітньої дитини - ОСОБА_5, встановити опіку щодо малолітньої дитини ОСОБА_5 та призначити опікунами позивачів, стягнути з ОСОБА_3 аліменти на утримання малолітньої ОСОБА_5 в розмірі ? частки з усіх видів її заробітку щомісяця, але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на користь опікуна ОСОБА_1 починаючи з дати набрання чинності рішенням суду до досягнення дитиною повноліття, стягнути з ОСОБА_4 аліменти на утримання малолітньої ОСОБА_5 в розмірі ? частки з усіх видів його заробітку щомісяця, але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на користь опікуна ОСОБА_1, починаючи з дати набрання чинності рішенням суду до досягнення дитиною повноліття та стягнути судові витрати. В обґрунтування позовних вимог посилались на наступне. Позивачі є бабусею та дідусем малолітньої ОСОБА_5 Відповідачі є батьками малолітньої ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1. Перший час дитина проживала зі своїми батьками за місцем реєстрації матері, проте вони особливо не піклувалися нею. Отримуючи державну допомогу на дитину, вони витрачали її не за цільовим призначенням, кошти йшли на особисті забаганки батьків. У травні 2013 року, коли дитині було 7 місяців, ОСОБА_3 було визнано винною у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 185 КК України та призначено покарання у вигляді позбавлення волі. Дитину забрали до себе позивачі. Відповідач ОСОБА_4 продовжував проживати за місцем реєстрації дитини, але байдуже ставився до дитини, тому позивачі попросили його виселитись. За весь час батько дитини жодного разу не поцікавився власною дитиною. Пізніше відповідач ОСОБА_4 також був засуджений та відбував покарання у вигляді позбавлення волі. У червні 2014 року відповідачка ОСОБА_3 підпала під дію Закону України «Про амністію у 2014 році» та поновила стосунки з відповідачем ОСОБА_4 Жоден з відповідачів не має власного житла, раніше проживали у квартирі, яка належить позивачеві, не працюють, часто зловживають спиртними напоями, неодноразово були засуджені. Тому позивачі звернулись до суду з даним позовом.

Позивачі та їх представник ОСОБА_6 в судове засідання не з'явились, повідомлені належним чином, надали заяви про розгляд справи у свою відсутність, позов підтримали та просили винести заочне рішення.

Відповідачі до судового засідання не з'явились, повідомлені належним чином про час та місце розгляду справи. Причину не явки суду не повідомили, клопотань про відкладення розгляду справи від них не надходило.

Від представника третьої особи Управління служб по справах дітей Департаменту праці та соціальної політики ХМР до суду надійшла заява про розгляд справи за відсутності представника, позовні вимоги підтримує в повному обсязі.

Враховуючи, що причина неявки відповідачів є неповажною, у справі є наявні дані про права та взаємовідносини сторін, суд вважає можливим розглянути справу у відсутність відповідачів згідно ст.169 п. 4 ЦПК України. Зі згоди позивачів та їх представника суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України.

Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до свідоцтва про народження, відповідач ОСОБА_3 є донькою позивачки ОСОБА_1 (а.с. 13).

18.01.1991 року позивачі уклали шлюб. Після укладання шлюбу позивачка ОСОБА_1 змінила прізвище на «ОСОБА_1». (а.с.11).

Відповідно до свідоцтва про народження серії НОМЕР_3, виданого Московським відділом державної реєстрації актів цивільного стану ХМУЮ 13.11.2012 року, ОСОБА_5 народилась ІНФОРМАЦІЯ_8 року, батьками дитини вказані відповідачі. (а.с. 12)

Відповідачі вихованням та забезпеченням малолітньої дитини не займаються, ведуть аморальний спосіб життя, неодноразово засуджені за злочини у сфері наркотичних засобів. Ці обставини підтверджуються висновком Департаменту праці та соціальної політики Управління у справах дітей від 14.01.2015 року №44 щодо доцільності встановлення опіки над малолітньою ОСОБА_5 та призначення ОСОБА_1 та ОСОБА_2 її опікунами.

Судом встановлено, що позивачі разом з малолітньою ОСОБА_5 та своєю донькою ОСОБА_6 мешкають в трьох-кімнатній квартирі за адресою: АДРЕСА_1, яка належить на праві власності позивачеві ОСОБА_2, позивачі мають постійний дохід, стан їх здоров'я задовільний, у відповідності до висновків про стан здоров'я , виданих 15.11.2014 КЗОЗ ХМП № 27, психіатричних протипоказань не виявлено, ознак наркологічних захворювань не виявлено, кожних та венеричних захворювань не має, позивачі засудженими на території України не значаться та в розшуку не перебувають, до кримінальної відповідальності не притягувались.

ОСОБА_5 має задовільний стан здоров`я, що підтверджується довідкою КЗОЗ «ХМДП №23».

Позивачі повністю забезпечують утримання, оздоровлення та повноцінний розвиток малолітньої ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Так, відповідно до ч.2 ст.150 СК України, батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток.

Відповідно до п. 2 ч.1 ст. 164 Сімейного Кодексу України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо він, вона ухиляється від виконання своїх батьківських обов'язків.

Відповідно до ст.165 СК України, право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім'ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров'я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років.

Як вбачається з роз'яснень, викладених в п.16 постанови Пленуму ВСУ від 30 березня 2007 року №3 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками.

Таким чином, встановлено, що відповідачі не піклуються про фізичний і духовний розвиток своєї неповнолітньої дитини, не забезпечують її необхідним харчуванням, медичним доглядом і лікуванням, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з донькою у обсязі необхідному для її нормального самоусвідомлення; не виявляють інтересу до внутрішнього світу дитини; тобто не виконують свої батьківські обов'язки щодо виховання дитини.

Оцінюючи зібрані по справі докази в їх сукупності та співставленні, приймаючи до уваги, що судом достовірно встановлені обставини, які свідчать про свідоме самоухилення відповідачів від виконання своїх батьківських обов'язків, передбачених ст.150 СК України, по вихованню та утриманню неповнолітньої доньки ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, що згідно п.2 ч.1 ст.164 СК України є правовою підставою для позбавлення батьківських прав, а тому позовні вимоги в частині позбавлення батьківських прав є обґрунтованими та підлягають задоволенню в інтересах дитини.

Статтею 166 СК України закріплено, що особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов'язку щодо утримання дитини. Одночасно з позбавлення батьківських прав, суд може на вимогу позивача або з власної ініціативи вирішити питання про стягнення аліментів на дитину.

Відповідно до ч. 2 ст. 182 Сімейного кодексу України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Частиною 3 ст. 181 СК України встановлено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

Статтею 191 СК України встановлено, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову.

Ст. 11 ЦПК України встановлено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

В своєму позові, позивачі просять стягнути аліменти з відповідачів починаючи з дати набрання чинності рішенням суду.

У відповідності зі ст.367 п.1 ч.1 ЦПК України суд вважає за необхідне допустити негайне виконання рішення в частині стягнення аліментів, у межах суми платежу за один місяць.

Таким чином, на підставі викладеного, оскільки відповідачі зобов'язані утримувати свою малолітню доньку, навіть після позбавлення батьківських прав, з огляду на вищевикладені обставини, стан здоров'я і матеріальне становище дитини і відповідачів, суд вважає за необхідне стягнути з відповідачів аліменти на утримання ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі по 1/4 частині доходів відповідачів, але не менше 30 відсотків прожитковому мінімуму для дітей відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття, починаючи з дати набрання чинності рішенням суду.

Відповідно до ст.167 ч.4 СК України якщо дитина не може бути передана другому з батьків, переважне право перед іншими особами на передання їм дитини мають, за їхньою заявою, баба та дід, повнолітні брати та сестри, інші родичі дитини, мачуха, вітчим.

Згідно зі ст.243 СК України опіка, піклування встановлюється над дітьми-сиротами і дітьми позбавленими батьківського піклування. Опіка встановлюється над дитиною, яка не досягла чотирнадцяти років. Опіка встановлюється органом опіки та піклування, а також судом у випадках, передбачених Цивільним кодексом України.

Відповідно до ст.60 ч.3 ЦК України, суд встановлює опіку над малолітньою особою, якщо при розгляді справи буде встановлено, що вона позбавлена батьківського піклування і призначає опікуна за поданням органу опіки та піклування.

Згідно зі ст.244 СК України опікуном дитини може бути за її згодою повнолітня дієздатна особа. При призначенні дитині опікуна органом опіки та піклування враховуються особисті якості особи, її здатність до виховання дитини, ставлення до неї, а також бажання самої дитини.

Відповідно до висновку наданого до суду, у разі позбавлення батьківських прав ОСОБА_4 та ОСОБА_3 визнано доцільним призначити ОСОБА_1 та ОСОБА_2 опікунами малолітньої.

Таким чином, суд погоджуюється з висновком органу опіки та піклування, беручи до уваги, що дитина перебуває на утриманні позивачів, вважає за можливе встановити над нею опіку, призначивши за ст. 60 ЦК України її опікунами ОСОБА_1. та ОСОБА_2 Також суд враховує, що позивач ОСОБА_1 є рідною бабусею, інших близьких родичів, які б бажали та мали здатність здійснювати над дитиною опіку, не залишилось. При цьому підстав, що можуть слугувати перешкодами призначення позивачів опікунами, судом не встановлено. Позивачі повідомлені про права та обов'язки щодо встановлення опіки, які в них виникнуть після встановлення опіки.

У відповідності до вимог ст.88 ЦПК України, з урахуванням задоволення позову, стягненню з відповідачів на користь позивачів підлягає сума судового збору в розмірі 243 грн. 60 коп.

Зважаючи на вищевикладене, відповідно до ст. ст. 3, 4, 10, 60, 212-215, 224 ЦПК України, ст.ст. 150, 164 ч.1 п.2, 165-166, 167, 181-182,191, 243-244 Сімейного Кодексу України, суд, -

в и р і ш и в :

Позов ОСОБА_1, ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4, третя особа- Управління служби у справах дітей Департаменту праці та соціальної політики Харківської міської ради про позбавлення батьківських прав, встановлення опіки, призначення опікуна та стягнення аліментів - задовольнити.

Позбавити ОСОБА_3 та ОСОБА_4 батьківських прав щодо малолітньої доньки ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2.

Встановити опіку над малолітньою дитиною ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2 та призначити її опікунами ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_4.

Стягнути з ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_5, яка мешкає за адресою: АДРЕСА_2, на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_6, ІН НОМЕР_1, яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_3, аліменти на утримання малолітньої дитини - ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, в розмірі 1/4 частини від усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менш, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня набрання чинності рішення суду і до досягнення нею повноліття.

Стягнути з ОСОБА_4, остання відома адреса: АДРЕСА_2, на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_6, ІН НОМЕР_1, яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_3, аліменти на утримання малолітньої дитини - ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, в розмірі 1/4 частини від усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менш, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня набрання чинності рішення суду і до досягнення нею повноліття.

Рішення в частині стягнення аліментів за один місяць підлягає негайному виконанню.

Стягнути з ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_5, ОСОБА_4 судовий сбір на користь ОСОБА_1, ІН НОМЕР_1 та ОСОБА_2, ІН НОМЕР_2, в розмірі 243 (двісті сорок три) гривень 60 коп., тобто по 121 грн. 80 коп. з кожного.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Апеляційного суду Харківської області через Київський районний суд м. Харкова шляхом подачі апеляційної скарги протягом 10-ти днів з дня його проголошення. У разі, якщо рішення було винесено без участі особи, яка його оскаржує, апеляційна скарга подається протягом 10-ти днів з дня отримання його копії.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Суддя -