Ухвала

іменем україни

16 березня 2015 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Червинської М.Є.,

суддів: Дем'яносова М.В., Маляренка А.В.,

Парінової І.К., Штелик С.П.,

розглянувши заяву товариства з обмеженою відповідальністю «СОС Сервіс Україна» про перегляд ухвали колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 09 жовтня 2014 року у справі за позовом ОСОБА_3 до товариства з обмеженою відповідальністю «СОС Сервіс Україна» про поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та відшкодування моральної шкоди,

в с т а н о в и л а:

У січні 2014 року ОСОБА_3 звернулася до суду з позовом до товариства з обмеженою відповідальністю «СОС Сервіс Україна» (далі - ТОВ «СОС Сервіс Україна»), у якому просила поновити її на роботі на посаді заступника генерального директора з фінансової та адміністративної діяльності ТОВ «СОС Сервіс Україна» з дня звільнення, скасувати наказ від 30 грудня 2013 року № 2013-46к про звільнення, стягнути з відповідача на свою користь середній заробіток за час вимушеного прогулу по день ухвалення рішення в справі, другу частину мотиваційної винагороди за III та IV квартали 2013 року в розмірі 30 % від середньомісячного окладу за звітний період, що складає 5 400 грн за кожен квартал, а всього - 10 800 грн, та моральну шкоду в розмірі 30 000 грн. Обґрунтовуючи вимоги зазначала, що вона працювала у ТОВ «СОС Сервіс Україна» на посаді заступника генерального директора з 01 грудня 2011 року. Наказом від 31 грудня 2013 року її було звільнено на підставі п. 6 ст. 36 КЗпП України. Вважає своє звільнення незаконним, оскільки її було проінформовано про зміни в організації виробництва і праці, які запроваджуються з 01 січня 2014 року, та про зміну в зв'язку з цим істотних умов праці: посада заступника генерального директора з посадовим окладом в розмірі 18 000 грн з 01 січня 2014 року скорочувалася, а їй пропонувалося зайняти посаду бухгалтера з посадовим окладом 5 500 грн та попереджено, що у випадку відмови від продовження роботи на зазначених умовах, трудовий договір буде розірвано на підставі п. 6 ст. 36 КЗпП України. На її думку, підприємством фактично було проведено скорочення штату працівників, а передбачена ст. 32 КЗпП України зміна істотних умов праці. Також зазначає, що її не могли звільнити з підстав, передбачених п. 1 ч. 1 ст. 40 КЗпП України, відповідно до ч. 3 ст. 184 КЗпП, та безпідставно не виплатили мотиваційну винагороду. Внаслідок незаконних дій ТОВ «СОС Сервіс Україна», які полягають в порушенні її конституційного права на працю, їй також завдано моральну шкоду.

Рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 03 квітня 2014 року в позові відмовлено.

Рішенням апеляційного суду м. Києва від 26 червня 2014 року рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 03 квітня 2014 року скасовано. Ухвалено нове рішення, яким позов задоволено частково. Поновлено ОСОБА_3 на роботі в ТОВ «СОС Сервіс Україна» на посаді заступника генерального директора з фінансової та адміністративної діяльності з 31 грудня 2013 року. Стягнуто з ТОВ «СОС Сервіс Україна» на користь ОСОБА_3 середній заробіток за час вимушеного прогулу в розмірі 97 945 грн 33 коп. та моральну шкоду в розмірі 500 грн. У задоволенні решти позову відмовлено. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Ухвалою колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 09 жовтня 2014 року касаційну скаргу ТОВ «СОС Сервіс Україна» відхилено на підставі ч. 3 ст. 332 ЦПК України. Рішення апеляційного суду м. Києва від 26 червня 2014 року залишено без змін.

19 лютого 2015 ТОВ «СОС Сервіс Україна» направило поштою на адресу Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ заяву про перегляд Верховним Судом України ухвали суду касаційної інстанції з підстав неоднакового застосування судом касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права, що потягло ухвалення різних за змістом судових рішень у подібних правовідносинах.

Згідно зі ст. 355 ЦПК України заява про перегляд судових рішень у цивільних справах може бути подана виключно з підстав неоднакового застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права, що потягло ухвалення різних за змістом судових рішень у подібних правовідносинах.

Як на приклад неоднакового застосування судом касаційної інстанції вказаних норм матеріального права, що потягло ухвалення різних за змістом судових рішень у подібних правовідносинах, заявник посилається на ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01 лютого 2012 року в справі № 6-42807св11 за позовом про визнання незаконним та скасування наказу, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та від 04 липня 2012 року в справі № 6-6514св12 за позовом про визнання незаконним та скасування наказу про звільнення, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, відшкодування моральної шкоди.

Відповідно до ч. 1 ст. 356 ЦПК України заява про перегляд судових рішень подається протягом трьох місяців з дня ухвалення судового рішення, щодо якого подано заяву про перегляд, або з дня ухвалення судового рішення, на яке здійснюється посилання, на підтвердження підстав, установлених пунктом першим частини першої статті 355 цього Кодексу, якщо воно ухвалено пізніше, але не пізніше одного року з дня ухвалення судового рішення, про перегляд якого подається заява.

Згідно з ч. 3 ст. 356 ЦПК України у разі пропущення строку, встановленого частинами першою, другою цієї статті, з причин, визнаних поважними, суд за клопотанням особи, яка подала заяву про перегляд судового рішення, може поновити цей строк. Заява про перегляд судового рішення залишається без розгляду, якщо особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку, а також якщо в поновленні строку відмовлено.

Із заявою про перегляд ухвали колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 09 жовтня 2014 року ТОВ «СОС Сервіс Україна» звернулося 09 лютого 2015 року, тобто з пропуском встановленого ст. 356 ЦПК України строку, та без клопотання про поновлення пропущеного строку.

З огляду на викладене колегія суддів дійшла висновку, що заява про перегляд судового рішення підлягає залишенню без розгляду.

Керуючись ст. ст. 356, 360 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Заяву товариства з обмеженою відповідальністю «СОС Сервіс Україна» про перегляд ухвали колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 09 жовтня 2014 року залишити без розгляду.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий М.Є. Червинська

Судді: М.В. Дем'яносов

А.В. Маляренко

І.К. Парінова

С.П. Штелик