У х в а л а

і м е н е м у к р а ї н и

11 березня 2015 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і

кримінальних справ у складі:

Коротуна В.М., Дем'яносова М.В., Штелик С.П.,

розглянувши в попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до Вільховецької сільської ради Тячівського району Закарпатської області, ОСОБА_5 про визнання недійсним та скасування рішення сесії Вільхівської сільської ради Тячівського району Закарпатської області та державного акту на право власності на земельну ділянку, за касаційною скаргою ОСОБА_5, в особі представника ОСОБА_6, на рішення Тячівського районного суду Закарпатської області від 10 вересня 2014 року та ухвалу апеляційного суду Закарпатської області від 04 грудня 2014 року,

в с т а н о в и л а:

У квітні 2014 року ОСОБА_4 звернулася до суду з позовом до Вільховецької сільської ради Тячівського району Закарпатської області, ОСОБА_5 про визнання недійсним та скасування рішення сесії Вільхівської сільської ради Тячівського району Закарпатської області та державного акту на право власності на земельну ділянку.

В обґрунтування позовних вимог посилалася на те, що рішенням четвертої сесії шостого скликання Вільховецької сільської ради Тячівського району Закарпатської області № 64/1 від 12 січня 2011 року для будівництва та обслуговування житлового будинку і господарських споруд ОСОБА_5 виділено земельну ділянку, площею 0,0100 га. по АДРЕСА_1. На підставі вказаного рішення відповідачці видано Державний акт на право власності на земельну ділянку, серії ЯЛ № 849967, який зареєстровано в книзі реєстрації за № 90333.

Проте, земельна ділянка виділена ОСОБА_5 є частиною земельної ділянки, якою користується ОСОБА_4 на підставі договору оренди від 15.02.2006 року укладеного між ОСОБА_4 та Вільховецькою сільською радою Тячівського району Закарпатської області.

Враховуючи вказане, позивачка просила скасувати рішення Вільховецької сільської ради Тячівського району Закарпатської області від 12 січня 2011 року № 64/1 та державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯЛ № 849967 від 22.04.2011 року.

Рішенням Тячівського районного суду Закарпатської області від 10 вересня 2014 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Закарпатської області від 04 грудня 2014 року, позов задоволено. Визнано недійсним та скасовано рішення Вільховецької сільської ради Тячівського району Закарпатської області № 64/1 від 12 січня 2011 року та державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯЛ № 849967 від 22.04.2011 року.

У касаційній скарзі ОСОБА_5, в особі представника ОСОБА_6, просить скасувати ухвалені судові рішення та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити, посилаючись на порушення судами норм матеріального та процесуального права.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга підлягає відхиленню.

Згідно з частиною 2 статті 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Встановлено й це вбачається з матеріалів справи, що оскаржувані судові рішення ухвалені з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Зокрема, докази та обставини, на які посилається заявник, були предметом дослідження судами і при їх дослідженні та встановленні судами дотримані норми процесуального та матеріального права.

Задовольняючи позов, суди вірно виходили із того, що надання спірної земельної ділянки у власність відповідачки - ОСОБА_5, порушило право позивачки на користування земельною ділянкою за договором оренди. Також суди дійшли вірного висновку про те, що спірна земельна ділянка може бути передана у власність іншому землекористувачеві лише після розірвання договору оренди, визнання недійсним, або її вилучення у порядку передбаченому чинним законодавством.

Наведені в касаційній скарзі доводи висновків судів не спростовують.

Керуючись ч.2 ст. 332, ст. 336 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_5, в особі представника ОСОБА_6, відхилити.

Рішення Тячівського районного суду Закарпатської області від 10 вересня 2014 року та ухвалу апеляційного суду Закарпатської області від 04 грудня 2014 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Колегія суддів:

В.М. Коротун М.В. Дем'яносов С.П. Штелик