Справа №461/3075/15-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 грудня 2015 року Галицький районний суд м. Львова у складі:

головуючого судді Фролової Л.Д.,

при секретарі Турчин З.В.,

за участі представника позивачів ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_2, ОСОБА_3 до Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит», за участі третіх осіб Національного банку України, уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації АТ «Банк «Фінанси та Кредит», про стягнення грошових коштів, -

ВСТАНОВИВ:

В провадженні суду перебуває справа за позовом ОСОБА_2, ОСОБА_3, як правонаступників ОСОБА_4 виключеної зі складу учасників справи у зв'язку з залишенням позову в частині її вимог без розгляду.

Позивачі свої вимоги мотивують тим, що 16 вересня 2014 року між ОСОБА_4 та відповідачем було укладено договір банківського строкового вкладу (депозиту) № 300131/107605/5-14, відповідно до якого ОСОБА_4 внесла на рахунок банку 14395,78 доларів США на строк до 16 лютого 2015 року. На вимогу позивачки 16 лютого 2015 року, в порушення п. 6 договору, у виплаті (поверненні) коштів їй було відмовлено. Після неодноразових звернень до банку з приводу повернення коштів, ОСОБА_4 була повідомлена про те, що виплата депозитних вкладів здійснюється в обмеженій кількості та у встановленому банком порядку і строки. Крім того, між ОСОБА_4 та ПАТ «Фінанси та Кредит» (далі банк) 02 липня 2014 року укладено договір вкладу № 300131/78925/370-14 «Пенсійний» на строк до 07 липня 2015 року.

В уточненій позовній заяві (а.с.103-105), додаткових поясненнях (а.с.135-136) представник позивача зазначає, що 12 лютого 2015 року між ОСОБА_4 та ОСОБА_3-М.Є. укладено договір відступлення права вимоги за договором № 300131/107605/5-14 на суму вкладу 7570,00 дол. США. З урахуванням того, що на поточний рахунок ОСОБА_3-М.Є., який остання відкрила у банку, ОСОБА_4 було перераховано 300,00 дол. США, позивач вважає, що борг банку перед нею складає 7270,00 дол. США. До того ж, 06 липня 2015 року між ОСОБА_4 та ОСОБА_2 укладено договори відступлення права вимоги за договором № 300131/78925/370-14 на суму 7570,00 дол. США та суму 1430,00 дол. США. З урахуванням того, що ОСОБА_4 перерахувала на поточний рахунок ОСОБА_2, який останній відкрив у банку відповідача, 100,00 дол. США, позивач ОСОБА_2 вважає, що заборгованість банку перед ним становить 9000,00 дол. США.

Просять суд стягнути з ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит»:

1) на користь ОСОБА_3-М.Є. вклад за договором № 300131/107605/5-14 у сумі 7270,00 дол. США;

2) на користь ОСОБА_2 вклад за договором № 300131/78925/370-14 у сумі 9000,00 дол. США.

У судовому засіданні представник позивачів позовні вимоги підтримала та просила задовольнити. Пояснила суду, що ОСОБА_3-М.Є. та ОСОБА_2 на підставі укладених між ними і ОСОБА_4 договорів про відступлення права вимоги є вкладниками банку та мають право на повернення вказаних у позові грошових сум.

Відповідач свого представника до суду не направив. У письмовому запереченні, що надійшло до суду 11 листопада 2015 року, представник ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» за довіреністю, зазначив, що проти задоволення позову заперечує, у його задоволенні просить відмовити зважаючи на наступне. Постановою правління НБУ від 17 вересня 2015 року банк визнаний неплатоспроможним. Крім того, виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб (далі ФГВФО) 17 вересня 2015 року прийняла рішення про запровадження тимчасової адміністрації у ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» та призначення уповноваженої особи ФГВФО. Посилаючись на норми ст. 36 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», представник відповідача зазначає, що під час тимчасової адміністрації не здійснюється задоволення вимог вкладників та інших кредиторів банку, а також примусове стягнення коштів та майна (а.с.130-131).

Судом установлено, що 02 липня 2014 року між ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» та ОСОБА_4 був укладений договір-заява № 300131/78925/370-14 про банківський строковий вклад (депозит) «Пенсійний» на строк по 07 липня 2015 року (а.с.120). ОСОБА_4 зарахувала на депозитний рахунок суми в доларах США (а.с.121-123).

06 липня 2015 року позивач ОСОБА_2 та ОСОБА_4 уклали договір відступлення права вимоги за вкладом відповідно до договору № 300131/78925/370-14, за умовами якого до ОСОБА_2 переходить право вимоги на суму 7570,00 дол. США (а.с.74-75). Крім того, в цей же день 06 липня 2015 року між ОСОБА_4 та ОСОБА_2 був укладений аналогічний договір уступлення права вимоги по договору № 300131/78925/370-14 на суму 1430,00 дол. США (а.с.106-107).

16 вересня 2014 року між банком та ОСОБА_4 був укладений договір-заява № 300131/107605/5-14 про банківський строковий вклад (депозит) «Нові гроші» на суму 14395,78 дол. США строком по 16 лютого 2015 року (а.с.7). Вказана у договорі сума була внесена ОСОБА_4 на депозитний рахунок (а.с.9).

Відповідно до укладеного 12 лютого 2015 року між ОСОБА_5 та ОСОБА_3-М.Є. договору купівлі-продажу (відступлення) права вимоги, до ОСОБА_3-М.Є. переходить право вимоги за депозитним договором № 300131/78925/370-14 до банку на суму 7570,00 дол. США (а.с.69-70).

На підставі постанови Правління Національного банку України від 17 вересня 2015 р. № 612«Про віднесення ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» до категорії неплатоспроможних» виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення від 17 вересня 2015 р. № 171 «Про запровадження тимчасової адміністрації в АТ «Банк «Фінанси та Кредит» та делегування повноважень тимчасового адміністратора банку».

Згідно з даним рішенням у ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» запроваджено тимчасову адміністрацію на три місяці з 18 вересня 2015 р. до 17 грудня 2015 р. включно, призначено уповноважену особу Фонду та делеговано всі повноваження тимчасового адміністратора ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» визначені статтями 37-39 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», заступнику начальника відділу супроводження виведення неплатоспроможних банків з ринку департаменту врегулювання неплатоспроможності банків ОСОБА_6 строком на три місяці з 18 вересня 2015 р. до 17 грудня 2015 р. включно.

Таким чином, у спорах, пов'язаних з виконанням банком, у якому введена тимчасова адміністрація та/або запроваджена процедура ліквідації, своїх зобов'язань перед його кредиторами, норми Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» є спеціальними і цей Закон є пріоритетним відносно інших законодавчих актів України у цих правовідносинах.

Відповідно до ч. ч. ст. 1 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» цим Законом встановлюються правові, фінансові та організаційні засади функціонування системи гарантування вкладів фізичних осіб, повноваження Фонду гарантування вкладів фізичних осіб (далі - Фонд), порядок виплати Фондом відшкодування за вкладами, а також регулюються відносини між Фондом, банками, Національним банком України, визначаються повноваження та функції Фонду щодо виведення неплатоспроможних банків з ринку і ліквідації банків. Метою цього Закону є захист прав і законних інтересів вкладників банків, зміцнення довіри до банківської системи України, стимулювання залучення коштів у банківську систему України, забезпечення ефективної процедури виведення неплатоспроможних банків з ринку та ліквідації банків.

Крім того, згідно з п. п. 1-3 ч. 5 ст. 36 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» під час тимчасової адміністрації не здійснюється: задоволення вимог вкладників та інших кредиторів банку; примусове стягнення майна (у тому числі коштів) банку, накладення арешту та звернення стягнення на майно (у тому числі кошти) банку (виконавче провадження щодо банку зупиняється, у тому числі знімаються арешти, накладені на майно (у тому числі на кошти) банку, а також скасовуються інші вжиті заходи примусового забезпечення виконання рішення щодо банку); нарахування неустойки (штрафів, пені), інших фінансових (економічних) санкцій за невиконання чи неналежне виконання зобов'язань щодо сплати податків і зборів (обов'язкових платежів), а також зобов'язань перед кредиторами, у тому числі не застосовується індекс інфляції за весь час прострочення виконання грошових зобов'язань банку.

Аналогічна правова позиція висловлена у постанові Верховного Суду України від 27 травня 2015 року у справі № 3-217гс15, яка відповідно до положень статті 360-7 ЦПК України є обов'язковою для всіх судів України.

Відповідно до ч. 2 ст. 46 цього Закону з дня призначення уповноваженої особи Фонду банківська діяльність завершується закінченням технологічного циклу конкретних операцій у разі, якщо це сприятиме збереженню чи збільшенню ліквідаційної маси.

Крім того, вирішуючи питання щодо прав позивачів на стягнення з відповідача грошових коштів за договорами строкових вкладів, що були укладені між ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» і ОСОБА_4 суд виходить з наступного.

Порядок відкриття рахунків регулюється нормами ЦК України, Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» та Інструкцією про порядок відкриття, використання і закриття рахунків у національній та іноземних валютах, затвердженою постановою правління НБУ № 492 від 12 листопада 2003 року (далі - Інструкція).

Відповідно до ст. 1058 ЦК України за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов'язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором. Договір банківського вкладу, в якому вкладником є фізична особа, є публічним договором (стаття 633цього Кодексу). До відносин банку та вкладника за рахунком, на який внесений вклад, застосовуються положення про договір банківського рахунка (глава 72цього Кодексу), якщо інше не встановлено цією главою або не випливає із суті договору банківського вкладу.

Згідно ст. 1059 ЦК України договір банківського вкладу укладається у письмовій формі. Письмова форма договору банківського вкладу вважається додержаною, якщо внесення грошової суми підтверджено договором банківського вкладу з видачею ощадної книжки або сертифіката чи іншого документа, що відповідає вимогам, встановленим законом, іншими нормативно-правовими актами у сфері банківської діяльності (банківськими правилами) та звичаями ділового обороту.

Відповідно до ст. 1060 ЦК України договір банківського вкладу укладається на умовах видачі вкладу на першу вимогу (вклад на вимогу) або на умовах повернення вкладу зі спливом встановленого договором строку (строковий вклад). Договором може бути передбачено внесення грошової суми на інших умовах її повернення. За договором банківського вкладу незалежно від його виду банк зобов'язаний видати вклад або його частину на першу вимогу вкладника, крім вкладів, зроблених юридичними особами на інших умовах повернення, які встановлені договором. Умова договору про відмову від права на одержання вкладу на першу вимогу є нікчемною. Якщо відповідно до договору банківського вкладу вклад повертається вкладникові на його вимогу до спливу строку або до настання інших обставин, визначених договором, проценти за цим вкладом виплачуються у розмірі процентів за вкладами на вимогу, якщо договором не встановлений більш високий процент. Якщо вкладник не вимагає повернення суми строкового вкладу зі спливом строку, встановленого договором банківського вкладу, або повернення суми вкладу, внесеного на інших умовах повернення, після настання визначених договором обставин договір вважається продовженим на умовах вкладу на вимогу, якщо інше не встановлено договором.

Частиною 1 ст. 1075 ЦК України передбачено, що договір банківського вкладу розривається за заявою клієнта у будь-який час.

Відповідно до ст. 7 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» банки мають право відкривати своїм клієнтам вкладні (депозитні), поточні та кореспондентські рахунки. Вкладний (депозитний) рахунок - рахунок, що відкривається банком клієнту на договірній основі для зберігання коштів, що передаються клієнтом банку в управління на встановлений строк та під визначений процент (дохід) відповідно до умов договору. Поточний рахунок - рахунок, що відкривається банком клієнту на договірній основі для зберігання коштів і здійснення розрахунково-касових операцій за допомогою платіжних інструментів відповідно до умов договору та вимог законодавства України. Кореспондентський рахунок - рахунок, що відкривається одним банком іншому банку для здійснення міжбанківських переказів. Особливості режимів функціонування вкладних (депозитних), поточних та кореспондентських рахунків визначаються нормативно-правовими актами Національного банку України та договорами, що укладаються клієнтами та обслуговуючими їх банками.

Однією з вимог при відкритті рахунків є ідентифікація особи клієнта, для якої відкривається рахунок, на підставі офіційних документів, що неможливо зробити заочно.

Так, відповідно до глави 2 Інструкції банкам забороняється відкривати та вести анонімні (номерні) рахунки. Банки зобов'язані на підставі офіційних документів або засвідчених в установленому законодавством України порядку їх копій ідентифікувати клієнтів - власників рахунків / представників власників рахунків / осіб, які відкривають рахунки на користь третіх осіб у порядку, установленому законодавством України з питань запобігання легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, або фінансуванню тероризму. Рахунок клієнту відкривається лише після його ідентифікації банком.

Згідно глави 6 Інструкції фізична особа пред'являє уповноваженому працівнику банку паспорт або інший документ, що посвідчує особу. Фізичні особи - резиденти додатково мають пред'явити документ, виданий органом державної податкової служби, що засвідчує їх реєстрацію в Державному реєстрі фізичних осіб платників податків; уповноважений працівник банку ідентифікує фізичну особу, яка відкриває рахунок, та підтверджує здійснення ідентифікації копіюванням вищезазначених документів у порядку, установленому главою 2 цієї Інструкції; фізична особа заповнює заяву про відкриття поточного рахунку (додаток 5) та картку із зразками підписів (додаток 4). Зразки підписів засвідчуються підписом уповноваженого працівника банку; між фізичною особою і банком укладається договір банківського рахунку.

Таким чином, обов'язок банка відкрити банківський рахунок виникає лише з відповідного договору, укладеного у встановленому цивільним законодавством і банківськими правилами порядку, але в матеріалах справи відсутні дані про виконання позивачами наведених вимог закону щодо порядку відкриття рахунків, їх звернення до ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» особисто з заявами про відкриття рахунків з пред'явленням банку паспорту і укладання з ними відповідних договорів. При цьому, само по собі укладення позивачами з вкладником ОСОБА_4 договорів відступлення права вимоги не створює у банка зобов'язань з відкриття та ведення банківського рахунку на ім'я позивачів і не свідчить про його протиправну поведінку, спрямовану на ухилення від укладення з ними договорів банківського рахунку.

Спеціальним законодавством, яке регулює спірні правовідносини, та договорами банківських вкладів № 300131/78925/370-14 та № 300131/107605/5-14 такого порядку переводу права вкладника на іншу особу не передбачено.

З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку про відсутність законних підстав для визнання позивачів вкладниками ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит», а відтак відмовляє у задоволенні вимог ОСОБА_3-М.Є. та ОСОБА_2 про стягнення грошових коштів за договором банківського вкладу ОСОБА_4

Відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України, у зв'язку з відмовою у задоволенні позову, судові витрати покладаються на позивачів.

Керуючись ст.ст. 212, 215-218 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_2, ОСОБА_3 до Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» про стягнення грошових коштів, - відмовити повністю.

Рішення постановлене в нарадчій кімнаті, в судовому засіданні 02 грудня 2015 року проголошено його вступну та резолютивну частини. Повний текст рішення суду виготовлений 06 грудня 2015 року.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його оголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя Л.Д.Фролова