Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 листопада 2015 року Рівненський міський суд Рівненської області

в особі судді Музичук Н. Ю.

при секретарі Довбенко Г.В.

за участю представника позивача ОСОБА_1

відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Рівне цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про стягнення аліментів на утримання повнолітнього сина, який продовжує навчання, та стягнення додаткових витрат,

в с т а н о в и в :

В березні 2013 року в суд надійшов позов ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про стягнення аліментів на утримання повнолітнього сина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, який продовжує навчання, в розмірі 1000 грн. щомісячно на період навчання, але не довше, як до досягнення 23 річного віку, відповідно ст.ст. 199-200 СК України, та стягнення додаткових витрат на навчання цього ж сина в розмірі ? вартості навчання в сумі 7 612,50 грн. і понесених нею на проживання сина в гуртожитку в розмірі 1 305,00 грн. на підставі ст. 185 СК України.

В позовній заяві зазначала, що відповідач є батьком, який проживає окремо після розірвання шлюбу. Після досягнення повноліття син продовжує стаціонарне навчання у Львівському Національному університеті імені ОСОБА_6, самостійних прибутків на своє утримання не має. Витрати на утримання, навчання і проживання сина в гуртожитку несе вона одноособово, будучи непрацевлаштованою, зайнятою доглядом непрацездатного свого батька. Доходів достатніх для оплати навчання, утримання, забезпечення фізичного і морального розвитку сина вона не має. За період навчання сина нею було сплачено за навчання сина 10 150,00 грн. та 2 610,00 грн. за проживання в гуртожитку. Загальна вартість осітньої послуги складає 15 225,00 грн. Навчання сина закінчується в червні 2016 року. Відповідач є приватним підприємцем зайнятим перевезенням пасажирів, володіє автомобілем. Відповідно рівня його доходів, відповідач має можливісить надавати допомогу на навчання повнолітного сина та нести додакові витрати по його утриманню.

Письмових запереченеь відповідача на позовну заяву суду не надавно.

В судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги без змін і доповнень. Просить задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Відповідач в судовому засіданні не визнав позовні вимоги. Суду пояснив, що не має можливості надання матеріальної допомоги повнолітньому сину на період його навчання. Він не працює за поважних причин, звільнився із роботи після тяжкого захворювання батька, здійснює догляд за хворим батьком, який стаждає психічним розладом після перенесеного інсульту, забезпечти сторонній догляд якого не можуть інші особи. Крім того, він не зайнятий підприємницькою діяльністю, знятий із реєстраційного обліку, як приватний апідприємець, належний йому автомобіль продав, цими коштами допомагав в оплаті навчання сина ОСОБА_7 в РЕГІ. Проживає в належній на праві власності батькові однокімнатній квартирі, не має у власності нерухомого чи рухомого майна, або господарства. Крім того, має двох неповнолітніх дітей сина ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_2, на якого стягнуті аліменти в розмірі 450 грн. щомісячно за рішенням суду, та народженого у фактичних шлюбних відносинах сина ОСОБА_9, 02.02.2013 року, якого утримує в добровільному порядку. Єдиним джерелом існування сім»ї є пенсія його батька. Просить відмовити в задоволенні позовних вимог.

Оцінюючи пояснення сторін, досліджені надані в справі докази в їх сукупності, встановлені обставини, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги не підлягають до задоволення з наступних підстав.

Встановлено, на підставі свідоцтва про народження, що сторони є батьками сина ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_3, прізвище якого змінене відповідно до свідоцтва І-ГЮ №002706 від 05.07.2012 року відділу ДРАЦС Рівненського МУЮ на «Концемал», який продовжує навчання на денній платній формі навчання факультету електроніки Львівського національного університету ім. Ів.Франка, до червня 2016 року, згідно довідки ВУЗУ №112 від 16.06.2015 року, син перебуває на утриманні матері, у звязку із розірванням шлюбу між сторонами 17.11.1998 року. Відповідач визнав не надання в добровільному порядку матеріальної допомоги на навчання повнолітнього сина на денному відділенні в Львівському національному університеті ім. Ів.Франка.

Згідно Двостороннього договору про підготовку фахівця з вищою освітою №1Ес-13 без дати його укладення, підтверджується вартість навчання ОСОБА_5 за весь термін в сумі 15 225,00 грн., а понесені на навчання витрати підтверджуються платіжними документами - квитанціями позивача на сплату таких послуг.

Згідно ч.1ст.199 СК України, якщо повнолітній син чи дочка продовжують навчання і у звязку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобовязані їх утримувати до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу.

У відповідності до положень ст.ст. 198-200 СК України, оцінюючи досліджені докази в сукупності, встановлено, що позивачкою правомірно заявлений позов про стягнення коштів на утримання повнолітньої дочки на період навчання за рішенням суду в твердій грошовій сумі із відповідача за умови, що він може надавати матеріальну допомогу.

Оцінюючи реальну можливість відповідача на утримання повнолітнього сина на підставі наданих досліджених доказів, суд приймає до уваги наступне: згідно Довідки державного реєстратора РМР від 23.04.2012 року, б/н, припинена підприємницька діяльність відповідача із 23.04.2012 року, запис № 209174; відповідно дослідженої трудової книжки УКР№2546042, виданої 09.10.1991 року на ім»я відповідача, останній фактично із вересня 2013 року не працює, впродовж 2014 року працював 3 місяці, впродовж 2015 року працював 10 днів; згідно досліджених епікризів стаціонарного лікування батька відповідача наглюка ОСОБА_10, ІНФОРМАЦІЯ_4, проживаючого спільно із відповідачем, підтверджується діагнози гострого порушення мозкового кровообігу; згідно джосліджених свідоцтв про народження неповнолітних дітей Назарія, ІНФОРМАЦІЯ_2, та ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_5, батьком таких записаний відповідач; згідно листа державного виконавця ВДВС Рівненського МУЮ №43115 від 15.10.2015 року із відповідача стягуються аліменти на користь ОСОБА_11 на утримання сина ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_2, в розмірі 450 грн. щомісячно на підставі виконавчого листа Рівненського міського суду №2-7518 від 18.04. 2012 року.

Таким чином, встановлено на підставі досліджених доказів і пояснень, та враховується відповідно до положень ст.ст. 182,199 СК України, що відповідач є працездатним по віку і стану здоровя, проте не працює внаслідок поважної причини - догляду хворого батька, має інших утриманців в особі двох неповнолітніх дітей, щодо яких має обов»язок утримання, встановлене стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини по виконавчому листу. Відповідно, позивачем не доведені і судом не встановлені будь-які реальні доходи, майно чи господарство відповідача, які можуть бути джерелом отримання прибутку, що дає реальні можливості відповідачу забезпечити кошти на утримання повнолітнього сина, якай продовжує навчання.

Враховуючи встановлені судом обставини, які враховуються при визначенні можливості сплати та розміру аліментів, відповідно до положень ст.ст.182,199 СК України, суд прийшов до висновку про відсутність реальної можливості надання матеріальної допомоги відповідачем на утриманя повнолітнього сина на період денної форми навчання, що вважає підставою для відмови в задоволенні позову про стягнення аліментів на утримання повнолітнього сина на період навчання.

Нормами статті 180 СК України встановлений обовязок обох батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття, а згідно ст. 141 СК України, батьки мають рівні обовязки щодо дитини.

Відповідно до положень ст. 185 СК України, той з батьків, з кого присуджується стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобовязані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами, як розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом, тощо.

Відповідно положень ст.6 СК України, правовий статус дитини має особа до досягнення нею повноліття. Малолітньою ваважається дитина до досягнення нею чотирнадцяти років. Неповнолітньою вважається дитина у віцці від чотирнадцяти до вісімнадцяти років.

За наведених обставин, у відповідності до чинного законодавства, суд вважає позовні вимоги про стягнення із відповідача на користь позивача додаткових витрат на навчання повнолітнього сина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, в розмірі ? вартості навчання в сумі 7 612,50 грн. і понесених нею на проживання сина в гуртожитку в розмірі 1 305,00 грн. безпідставними, оскільки чинним сімейним законодаством України стягнення додаткових витрат на утримання повнолітеніх дітей не передбачено.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст.10.11,57-60,88, 208, 209, 212-215, 223, 292,294 ЦПК України, суд

в и р і ш и в

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 до ОСОБА_4, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, про стягнення аліментів на утримання повнолітнього сина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, який продовжує навчання, відмовити.

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 до ОСОБА_4, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, про стягнення додаткових витрат на навчання і розвиток повнолітнього сина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, відмовити.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Рівненської області через місцевий суд поданням апеляційної скарги в десятиденний строк з дня проголошення рішення, а для осіб які брали участь у справі але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення рішення - протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя Рівненського міського суду Н.Ю.Музичук