Номер провадження: 22-ц/785/5124/15
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
Доповідач Плавич Н. Д.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16.06.2015 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області в складі:

головуючого Плавич Н.Д.

суддів: Вадовської Л.М., Ващенко Л.Г.

при секретарі Павлючук Ю.В.

у відкритому судовому засіданні у відсутності сторін,

розглянула апеляційну скаргу ОСОБА_2

на рішення Білгород Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 17.03.2015р.

по справі за позовом ОСОБА_2 до публічного акціонерного товариства « Укрсоцбанк»

про захист прав споживачів, визнання недійсними договору кредитування, договору іпотеки, --

ВСТАНОВИЛА:

21.11.2014 р. позивач ОСОБА_2 звернулася до ПАТ«Укрсоцбанк» ( Банк) з позовом про захист прав споживачів, визнання договору кредитування та договору іпотеки недійсним.

В обґрунтування своїх вимог позивач посилалася на те, що 01.06.2007 р. між нею і АКБ соціального розвитку «Укрсоцбанк» було укладено договір кредиту № 2007/671/Ф03.14-21, відповідно до якого позивач отримала кредит у розмірі 87800 доларів США зі сплатою 13 %, строком користування до 31.05.2017 року. В цей же день на виконання кредитного договору був укладений іпотечний договір.

Посилаючись на те, що при укладанні договорів, в подальшому під час дії договорів були порушені права споживача банківських послуг, оскільки банком було здійснено нечесну підприємницьку діяльність, позивач просить суд: визнати недійним договір кредиту № 2007/671/Ф03.14-21, укладений 01.06.2007 року між ОСОБА_2 та АКБ соціального розвитку «Укрсоцбанк», визнатинедійсним іпотечний договірвід 01.06.2007 року, укладений 01.06.2007 року між ОСОБА_2 та АКБ соціального розвитку «Укрсоцбанк» .

Представник ПАТ « Урсоцбанк», який є правонаступником АКБ соціального розвитку « Укрсоцбанк» надав письмові заперечення на позов.

Рішенням місцевого суду від 17.03.2015р. в позові ОСОБА_2 відмовлено в повному обсязі вимог(а.с.47).

В апеляційній скарзі позивач ОСОБА_2 просить скасувати рішення місцевого суду, постановити нове рішення про задоволення її позову, посилаючись на порушення місцевим судом вимог матеріального і процесуального права.

До апеляційного суду позивач, її представник по довіреності, ОСОБА_3 (строк дії довіреності з 04.11.2014р. по 04.11.2015р.), представник Банку, не зявилися.

Зворотні повідомлення представника позивача і представника Банку приєднані до матеріалів справи.

У відповідності з вимогами ст. 305ч2 ЦПК України неявка сторони, що сповіщена про день і час розгляду справи не перешкоджає її розглядові.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши суддю доповідача, яка доповіла доводи скарги, колегія дійшла висновку апеляційну скаргу відхилити з наступних підстав.

По матеріалам справи встановлено, що 01.06.2007 р. між акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк» ( ПАТ «Укрсоцбанк») і ОСОБА_2 (позичальник) був укладений кредитний договір, відповідно до якого кредитор надав позичальнику у тимчасове користування на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності та цільового характеру використання грошові кошти в сумі 87800 доларів США зі сплатою відсотків у розмірі 13 % річних (а.с.9-12).

В забезпечення виконання боржником зобовязань за кредитним договором, 01.06.2007 р. між Банком і ОСОБА_2В.( іпотекодавець) був укладений іпотечний договір, згідно якого іпотекодавець передала в іпотеку іпотекодержателю нерухоме майно: трикімнатну квартиру № 12, загальною площею 59,14 кв.м, за адресою: Одеська область, м.Білгород-Дністровський, вул.Перемоги, буд.29 (а.с.6-8).

Позивачка в позовній заяві зазначає, що їй з боку Банку не надано жодної інформації про можливість різкого і значного подорожчання кредиту через зміну курсу долара США до гривні, не надано інформацію про вірогідність і наслідки такого подорожчання. Банк не попередив позичальника ОСОБА_2, що його послуги, зважаючи на їх ціну (вартість) явно не задовольнятимуть інтереси і вимоги позивача. Банк в односторонньому порядку договором кредиту залишив за собою право в будь-який час підвищувати процентну ставку, а також передбачив своє право, в разі незгоди позичальника, чи взагалі без згоди, вимагати повернення всієї суми кредиту. Позивач вважає, що в договорі свідомо допущені Банком невідповідність змісту актам законодавства України, які націлені проти прав та інтересів позивача.

Відмовляючи у позові ОСОБА_2 місцевий суд виходив з наступного.

Відповідно до ст.202 ЦК України, правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Відповідно до ч.1-5 ст.203 ЦК України, зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі . Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом . Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

У відповідності до ст. 628 ЦК України, зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Згідно із ст.627 ЦК України, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

З урахуванням доказів, що зібрані по справі, місцевий суд дійшов висновку, що позивачу були чітко зрозумілі умови кредитного договору, договору іпотеки, їй були також зрозумілі наслідки невиконання умов договорів. При укладенні договорів позичальник/іпотекодавець ознайомилася з умовами договорів і їх підписала.

Пунктом 16 Постанови Пленуму № 5 Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних відносин» від 30.03.2012р. розяснюється, що саме по собі зростання/коливання курсу іноземної валюти не є достатньою підставою для розірвання кредитного договору на підставі статті 652 ЦК, оскільки зазначене стосується обох сторін договору й позичальник при належній завбачливості міг, виходячи з динаміки зміни курсів валют із моменту введення в обіг національної валюти та її девальвації, передбачити в момент укладення договору можливість зміни курсу гривні України до іноземної валюти, а також можливість отримання кредиту в національній валюті.

Колегія вважає, що рішення місцевого суду є законним і обґрунтованим. Апеляційна скарга позивача повторює доводи, якими позивач обґрунтовувала свої вимоги в суді 1 інстанції і не містить правових підстав для її задоволення.

З урахуванням зазначеного, апеляційна скарга відхиляється, рішення місцевого суду залишається без змін.

Керуючись ст. ст. 303,307ч1п1,308,315,317,319 ЦПК України, судова колегія, -

УХВАЛИЛА:

апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити, рішення Білгород Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 17.03.2015р. по справі за позовом ОСОБА_2 до публічного акціонерного товариства « Укрсоцбанк»

про захист прав споживачів, визнання недійсними договору кредитування, договору іпотеки залишити без змін.

Ухвала набирає чинності негайно після її проголошення.

Ухвала може бути оскаржена в касаційному порядку протягом 20 днів до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Судді апеляційного суду Одеської області Плавич Н.Д.

ОСОБА_4

ОСОБА_5