Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"22" січня 2015 р. Дніпровський районний суд м. Києва у складі:

Головуючого - судді Гончарука В.П.

при секретарі Погорілій К.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Дніпровського районного суду м. Києва цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 про стягнення боргу за договором позики, суд -

В С Т А Н О В И В :

Позивач ОСОБА_1, через свого представника звернувся до суду з позовом про стягнення боргу з ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, мотивуючи свої вимоги тим, що 01 жовтня 2009 року між ОСОБА_1, та ОСОБА_3 було укладено договір позики, відповідно до якого ОСОБА_1 (позикодавець) передав ОСОБА_3 (позичальнику) грошові кошти в розмірі 45 500 доларів США.Кінцевий строк повернення позики позичальником складав до 14.08.2010 року. 25 березня позивач ОСОБА_1, уклад договір відступлення права вимоги з відповідачем ОСОБА_3, за яким позивачу ОСОБА_1 перейшло право вимоги суми боргу в розмірі 20 000 дол. США за договором позики укладеним між ОСОБА_5 та ОСОБА_3 Так в 28 березня 2014 року між позивачем та відповідачем ОСОБА_2 укладено договір поруки № 28/03-14 відповідно до якого ОСОБА_2 взяв на себе зобов"язання солідарно в обсязі 500,00 грн. відповідати перед позивачем за виконання зобов"язань що виникли з договорі позики від 14.08.2009 року та 01.10.2009 року.

Таким чином, останній просить стягнути солідарно з відповідача ОСОБА_3, та відповідачки ОСОБА_4 на його користь суму боргу в розмірі 53 500 доларів США., та солідарно з відповідача ОСОБА_2 500 грн. заборгованості згідно договору поруки.

В судовому засіданні позивач зі своїм представником підтримав позовні вимоги в повному обсязі та просив їх задовольнити..

В судовому засіданні представник відповідача ОСОБА_6, що представляє інтереси ОСОБА_3, проти задоволення позову заперечував в повному обсязі та просив відмовити.

Відповідач ОСОБА_2 , в судове засідання не з"явився, повідомлений належним чином про день час та місце розгляду справи.

Відповідач ОСОБА_7 в судове засідання не з"явилась, повідомлена належним чином про день час та місце розгляду справи, але надала до суду свої заперечення в яких позов не визнала та зазначила що вважає його безпідставним та недоведеним з огляду на те що шлюб з ОСОБА_3 було розірвано на підставі рішення Деснянського районного м. Києва 16 грудня 1997 року.

Дослідивши матеріали справи, вислухавши думку сторін, суд приходить до наступного.

Як вбачається з матеріалів справи 01 жовтня 2009 року між ОСОБА_1, та ОСОБА_3 було укладено договір позики, що підтверджується розпискою, відповідно до якого ОСОБА_1 (позикодавець) передав ОСОБА_3 (позичальнику) на безпроцентній основі грошові кошти в розмірі 45 500 доларів США.

Кінцевий строк повернення позики позичальником складав не пізніше 01 жовтня 2010 р.

Відповідно до розписки від 14 серпня 2009 року, що міститься в матеріалах справи, ОСОБА_3 взяв позику у фізичної особи ОСОБА_5 20 000 доларів США.

Згідно із договором про відступлення права вимоги № 25/03-14 від 25.03.2014 року укладеним між ОСОБА_1 та ОСОБА_5, відповідно до якого первісний кредитор ОСОБА_5, передав ОСОБА_1 право вимоги за договором позики від 14.08.2009 року укладений між ОСОБА_3 та ОСОБА_5

28.03.2014 року між ОСОБА_1, та ОСОБА_2 було укладено договір поруки № 28/03-14, відповідно до якого, поручитель ОСОБА_2 взяв на себе зобов"язання солідарно в обсязі 500 грн. відповідати перед позивачем ОСОБА_1, за виконання зобов"язань ОСОБА_3, що виникли з вищезгаданих договорів позики від 14.08.2009 року та 01.10.2009 року.

27.03.2014 позивачем було телеграму ОСОБА_3 претензією з вимогою повернути кошти.

11.06.2014 року у судовому засіданні позивачем було заявлено клопотання про залучення по справі у якості співвідповідача дружину ОСОБА_3 - ОСОБА_4, посилаючись на ст.ст. 60 - 61 Сімейного кодексу України.

Договори позики було підписано відповідачем особисто та засвідчено його підписом, дана обставина сторонами не оспорювалась.

Згідно ст.ст. 1046, 1047, 1049 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

Позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Відповідно до вимог ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання, а також боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Згідно ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Виходячи з положень ст.ст. 553, 554 ЦК України, за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником.

У разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя.

Згідно вимог ст. 543 ЦК України, у разі солідарного обов'язку боржників (солідарних боржників) кредитор має право вимагати виконання обов'язку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-кого з них окремо.

За вимог ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов"язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

Підсумовуючи наведене та зважаючи на те, що в судовому засіданні представник відповідача ОСОБА_6, заявив клопотання про застосування строків позовної давності та стверджував про те, що відповідачем ОСОБА_3 було повернено 31 000 дол. США до січня 2011 року, в рахунок боргу перед позивачем ОСОБА_1 за договорами позики від 14.08.2009 та 01.10.2009, але документально підтвердити не зміг. В свою чергу представник позивача та позивач підтвердили той факт що відповідачем в рахунок боргу було повернено 12 000 дол. США. З огляду на вищевказане, суд приходить до висновку що позов такий, що підлягає частковому задоволенню, щодо стягнення суми боргу з позичальника ОСОБА_3 та поручителя ОСОБА_2 Стосовно пред"явлених позовних вимог до ОСОБА_4, суд не вбачає правових підстав для задоволення таких вимог.

Судові витрати підлягають розподілу в порядку, визначеному ст. 88 ЦПК України.

Керуючись ст.ст. 215, 526,625 Цивільного кодексу України, ст. ст. 10, 11, 57, 60, 58, 88, 208, 209, 212-215,217, 218 Цивільного процесуального кодексу України, суд, -

в и р і ш и в:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за договором позики - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 ІПН НОМЕР_1 на користь ОСОБА_1 500 грн. заборгованості за договором позики та 243 грн. 60 коп. судового збору, а всього стягнути 743 грн. 60 коп. ( сімсот сорок три грн.. 60 коп.).

Стягнути з ОСОБА_3 ІПННОМЕР_2 на користь ОСОБА_1 843 195 грн. заборгованість за договором позики та 3410,40 грн. витрат по сплаті судового збору, а всього стягнути 846 605 грн. 40 коп.

В решті задоволення позовних вимог відмовити.

Рішення суду може бути оскаржено до Апеляційного суду м.Києва протягом десяти днів з дня проголошення.

Суддя: