Справа № 521/8556/15-ц
Пр № 2/521/4005/15
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"03" грудня 2015 р.Малиновський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого судді Мазун І.А.,

за участю секретаря Бурдейного В.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 в особі законного представника ОСОБА_3, треті особи - Малиновський районний відділ м.Одеса Головного управління державної міграційної служби України в Одеській області, Служба у справах дітей Одеської міської ради, орган опіки та піклування Малиновської районної адміністрації Одеської міської ради про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулася до суду із даним позовом та просила визнати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 (відповідач), такою що втратила право користування квартирою за адресою: місто Одеса, вулиця М. Бабаджаняна (Рекордная)АДРЕСА_1.

В обґрунтування позову зазначила, що вона є власником квартири, натомість її онука - малолітня ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 зареєстрована у вказаній квартирі, при цьому ніколи не проживала в ній.

Зазначила, що фактично у даній квартирі постійно проживає тільки вона одна, що підтверджується актом про не проживання, який завірений КП Житлово комунальний сервіс «ЧЕРЬОМУШКИ».

Обгрунтовуючи свої позовні вимоги, позивачка зазначила, що оскільки Відповідач у спірній квартири не проживає більше року, не сплачує плату за користування жилим приміщенням і комунальними послугами, не несе інших витрат по утриманню спірної квартири та не приймає участь у спільному побуті, вона вважається такою, що втратила право користування житловою квартирою.

Позивачка та її представник з`явилися до суду, на задоволенні позову наполягали, надали пояснення, аналогічні тим, що викладені в позовній заяві.

Законний представник відповідачки ОСОБА_2 ОСОБА_2 ОСОБА_4 до суду зявилася, проти позову заперечувала, просила в його задоволенні відмовити.

Треті особи своїх представників для участі у судовому засіданні не направили, про місце та час розгляду справи були повідомлені завчасно належним чином.

Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

Приводом для звернення позивачки до суду є зняття з реєстрації малолітньої ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, яка зареєстрована за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2 (Рекордная)АДРЕСА_1.

Судом встановлено, що на даний час у квартирі за адресою: місто Одеса, вулиця М. Бабаджаняна (Рекордная)АДРЕСА_1 - зареєстровано 2 особи, а саме: власник квартири - ОСОБА_1, та її онука - малолітня ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Дана обставина підтверджена Довідкою з ЖЕО за формою №3.

Факт проживання в даній квартирі тільки позивачки підтверджений актом про непроживання, який завірений КП Житлово комунальний сервіс «ЧЕРЬОМУШКИ».

Належність квартири на праві власності позивачці у справі підтверджений Договором купівлі продажу від 02.12.2005 року, нотаріально посвідченим приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу ОСОБА_5

Право власності за позивачкою на вказану квартиру зареєстровано КП «Одеське міське бюро технічної інвентаризації та реєстрації обєктів нерухомості» за реєстраційним номером 12768319, номер витягу 9212297 від 08.12.2005 року.

Під час допиту в судовому засіданні законний представник відповідачки ОСОБА_2 - ОСОБА_3 визнала ту обставину, що неповнолітня ОСОБА_2 ніколи не проживала у спірній квартирі, а була лише зареєстрована в спірній квартирі на прохання чоловіка ОСОБА_3 - ОСОБА_6, який помер 30.01.2015р.

Крім того, вказані обставини були підтверджені показаннями свідків ОСОБА_7 та ОСОБА_8, які були допитані в судовому засіданні та які пояснили, що малолітня ОСОБА_2 ніколи в спірній квартирі не проживала, речей її у цій квартирі, перешкод їй у проживанні ніхто не чинив, що підтвердила і її законний представник ОСОБА_3

Судом встановлено, що відповідачка у справі неповнолітня ОСОБА_2 постійно проживає із своєю матірю законним представником Відповідачки - ОСОБА_3, за адресою: Одеса, АДРЕСА_2.

Дана обставина підтверджена дослідженим в судовому засіданні свідоцтвом про право власності на квартиру, за змістом якого ОСОБА_3 належить на праві спільної сумісної власності вказана квартира.

Судом встановлено, що позивачка по справі неодноразово зверталася до компетентних органів з питанням зняття з реєстрації відповідачки, натомість треті особи рекомендували звернутися із даним питанням до суду.

Оскільки рішення по справі може вплинути на права неповнолітньої особи, судом до участі у справі було залучено в якості третьої особи орган опіки та піклування Малиновської районної адміністрації Одеської міської ОСОБА_5 у відповідності до ст.ст. 35-36 Цивільного процесуального кодексу України.

Статтею 41 Конституції України та ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17.07.1997 року відповідно до Закону України «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 р., Першого протоколу та протоколів № 2, № 4, № 7 та № 11 до Конвенції», закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Згідно ч. 1 ст. 316 Цивільного кодексу України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Частиною 1 ст. 317 Цивільного кодексу України передбачено, що власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 319 Цивільного кодексу України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд та має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.

Статтею 321 Цивільного кодексу України встановлено, що право власності є непорушним; ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Гарантуючи захист права власності, закон надає власнику право вимагати усунення будь-яких порушень його прав, хоч би ці порушення і не були поєднані з позбавленням володіння чи користування. Способи захисту права власності передбачені нормами статей 16, 386, 391 Цивільного кодексу України.

Так, відповідно до ст. 16 Цивільного кодексу України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу; способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: припинення дії, яка порушує право, відновлення становища, яке існувало до порушення; суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом.

Частиною 2 ст. 386 Цивільного кодексу України передбачено, що власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню. Та відповідно до ч. 1 ст. 391 Цивільного кодексу України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Права власника житлового будинку визначені ст. 383 Цивільного кодексу України та ст. 150 Житлового кодексу Української РСР, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім'ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Обмеження чи втручання у право власника можливе лише на підставах, передбачених законом.

На підставі cт. 405 ЦК України член сімї власника житла втрачає право користування цим житлом у разі його відсутності без поважних причин понад один рік.

Ст. 383 Цивільного кодексу України передбачено, що власник квартири має право використовувати помешкання для власного проживання та проживання членів своєї сім'ї.

Судом встановлено, що відповідач у спірній квартири не проживає більше одного року, не сплачує плату за користування жилим приміщенням і комунальними послугами, не несе інших витрат по утриманню спірної квартири та не приймає участь у спільному побуті, вона вважається такою, що втратила право користування житловою квартирою.

Відповідно до ст. 7 ч. 1 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» рішення суду про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням є підставою для зняття з реєстрації.

Статтею 156 ЖК УРСР передбачено, що члени сімї власника жилого будинку, які проживають разом із ним у будинку, що йому належить користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку, якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням.

Аналогічну норму містить також стаття 405 ЦК України.

Аналіз вищенаведених правових норм дає підстави для висновку про те, що право членів сімї власника будинку користуватись цим жилим приміщенням може виникнути та існувати лише за наявності права власності на будинок в особи, членами сімї якого вони є; із припиненням права власності особи втрачається й право користування жилим приміщенням у членів його сімї.

Аналогічна правова позиція висловлена Верховним судом України під час розгляду справи №6-158цс14 (Постанова від 05 листопада 2014 року).

Відповідно до вимог ч. 4 ст. 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років, є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає. На теперішній час місцем проживання Відповідача є місце проживання її матері - ОСОБА_3, за адресою: Одеса, АДРЕСА_3.

Частиною 3 статті 10 Цивільного процесуального Кодексу України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно з вимогами ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

На основі повно і всебічно зясованих обставин, на які посилались сторони, як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених доказами, дослідженими в судовому засіданні, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, а також достатність і взаємний звязок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд дійшов висновку про необхідність задоволення позовних вимог.

Керуючись ст.ст.16, 316, 319, 321, 391, ч.2 ст.405 Цивільного кодексу України, ст.ст.10, 11, 60, 208-209, 212-215, 217-218 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 в особі законного представника ОСОБА_3, треті особи - Малиновський районний відділ м.Одеса Головного управління державної міграційної служби України в Одеській області, Служба у справах дітей Одеської міської ради, орган опіки та піклування Малиновської районної адміністрації Одеської міської ради про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням задовольнити.

Визнати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, такою, що втратила право користування жилим приміщенням, а саме квартирою №3 будинку №2 по вул..М.Бабаджаняна (Рекордна) в м.Одесі..

Встановити порядок виконання рішення суду, яким зазначити, що воно є підставою для Головного управління державної міграційної служби України в Одеській області для зняття ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, з реєстраційного обліку за адресою м.Одеса, вул..М.Бабаджаняна (Рекордна) АДРЕСА_4.

Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку до Апеляційного суду Одеської області через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги в 10-денний строк зі дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час оголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

ГОЛОВУЮЧИЙ І.А.МАЗУН