У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 березня 2015 року м. Рівне

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Рівненської області у складі:

головуючого судді - Василевича В.С.

суддів - Малько О.С., Шимківа С.С.

при секретарі Пиляй І.С.

з участю представника ПАТ КБ «ПриватБанк»

Станкевича В.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу публічного акціонерного товариства «Брокбізнесбанк» на заочне рішення Острозького районного суду від 24 вересня 2014 року у справі за позовом ПАТ КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_2, ПАТ «Брокбінесбанк», ПАТ «Альфа-Банк», третя особа - відділ ДВС Острозького районного управління юстиції, про звільнення майна з-під арешту,

в с т а н о в и л а:

Заочним рішенням Острозького районного суду від 24 вересня 2014 року позов у даній справі задоволено.

Ухвалою цього ж суду від 24 грудня 2014 року у задоволенні заяви ПАТ «Брокбізнесбанк» про перегляд зазначеного рішення відмовлено.

В апеляційній скарзі ПАТ «Брокбізнесбанк» доводить про незаконність та необґрунтованість заочного рішення через неповне з'ясування обставин справи, невідповідність висновків суд обставинам справи.

Вказує, що суд не з'ясував питання ринкової вартості однокімнатної квартири АДРЕСА_1 як предмета іпотеки, вартість якого визначена станом на 2007 рік, а не на час розгляду справи.

По наведених обставинах просить рішення скасувати та ухвалити нове.

В судове засідання представник ПАТ «Брокбізнесбанк», представник відділу ДВС Острозького районного управління юстиції не з'явились, подали заяви про розгляд справи за їхньої відсутності, відповідачка ОСОБА_2 в судове засідання також не з'явилась, про причини неявки суд не повідомила, хоча у встановленому законом порядку була повідомлена про розгляд справи.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника ПАТ КБ «ПриватБанк», перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги колегія суддів дійшла висновку про відхилення апеляційної скарги.

Встановлено, що 23.11.2007 року між ЗАТ КБ «Приватбанк», право-наступником якого є ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_2 був укладений кредитний договір, згідно з яким позивач надав відповідачу кредит в розмірі 150000 грн.

На забезпечення виконання зобов'язань між цими сторонами в цей же день був укладений договір іпотеки, за яким відповідачка передала в іпотеку однокімнатну квартиру АДРЕСА_1.

Відповідачка зобов'язань по кредитному договору не виконує, внаслідок чого у неї перед банком утворилась заборгованість.

7 червня 2011 року і 4 жовтня 2013 року державними виконавцями відділу ДВС Острозького міського управління юстиції на виконання рішень судів про стягнення із ОСОБА_2 на користь ПАТ «Брокбізнесбанк» і ПАТ «Альфа-Банк» заборгованості за кредитними договорами накладено арешт на вказану квартиру.

Відповідно до ч.6 ст.3 Закону України «Про іпотеку» у разі порушення боржником основного зобов'язання відповідно до іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити забезпечені нею вимоги за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими особами права чи вимоги яких на передане в іпотеку нерухоме майно не зареєстровані у встановленому законом порядку або зареєстровані після державної реєстрації іпотеки.

Отже, із змісту даної норми закону випливає, що іпотекодержатель має переважне право на задоволення його вимог про стягнення боргу з боржника шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки.

Виходячи із наведеного, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про підставність вимог позивача.

Посилання в апеляційній скарзі на те, що при розгляді справи суд не визначив ринкову вартість переданої в іпотеку квартири не заслуговують на увагу.

Так, ч.3 ст.54 Закону України «Про виконавче провадження в Україні» для задоволення вимог стягувачів, які не є заставодержателями, стягнення на заставлене майно боржника може бути звернуто, якщо вартість предмета застави перевищує розмір заборгованості боржника заставодержателю.

Виходячи із, встановлених ст.10, ст.60 ЦПК України, засад змагальності кожна сторона повинна довести обставини, на які вона покликається як на підставу свої вимог та заперечень. Докази подаються сторонами.

Позивач не довів наявності підстав для застосування положень зазначеної норми закону. Ніяких клопотань з цього приводу заявлено не було.

Заборгованість ОСОБА_2 перед ПАТ «Брокбізнесбанк» за наявними у справі даними становить 117 516 грн., а борг ОСОБА_2 перед ПАТ КБ «ПриватБанк»-768665 грн. 16 коп. Наведене є ще одним підтвердженням пріоритетного права позивача на задоволення його вимог.

Враховуючи, що рішення ухвалено з дотриманням норм матеріального та процесуального права і доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують підстав для його скасування немає.

Керуючись п.1 ч.1 ст.307, ст.ст. 313-315 ЦПК України,колегія суддів,-

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу публічного акціонерного товариства «Брокбіз-несбанк» відхилити.

Рішення Острозького районного суду від 24 вересня 2014 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею чинності.

Головуючий Василевич В.С.

Судді Малько О.С.

Шимків С.С.