У Х В А Л А

2 грудня 2015 року м. Київ
Колегія суддів Судової палати у цивільних справах

Верховного Суду України в складі:

Романюка Я.М.,Сімоненко В.М.,Яреми А.Г.,

розглянувши заяву ОСОБА_4 про перегляд рішення Апеляційного суду м. Києва від 11 лютого 2015 року, ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 9 вересня 2015 року в справі за позовом Печерської районної у м. Києві державної адміністрації до ОСОБА_4, ОСОБА_5, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - комунальне підприємство по утриманню житлового господарства «Печерськжитло», про виселення,

встановила:

Рішенням Печерського районного суду м. Києва від 6 жовтня 2014 року в задоволенні позову відмовлено.

Рішенням Апеляційного суду м. Києва від 11 лютого 2015 року рішення Печерського суду м. Києва від 6 жовтня 2014 року скасовано та ухвалено нове рішення, яким позов задоволено.

Виселено ОСОБА_4 та ОСОБА_5 з квартири АДРЕСА_1.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 9 вересня 2015 року касаційні скарги ОСОБА_4 та ОСОБА_5 відхилено, рішення апеляційного суду м. Києва від 11 лютого 2015 року залишено без змін.

У поданій до Верховного Суду України заяві ОСОБА_4 просить скасувати рішення апеляційного суду та ухвалу суду касаційної інстанції, посилаючись на неоднакове застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права, що спричинило ухвалення різних за змістом судових рішень у подібних правовідносинах, а саме статті 822 ЦК України, статей 125, 132 ЖК України, Постанову Кабінету Міністрів України від 3 серпня 2006 року №1081 «Про затвердження Порядку забезпечення військовослужбовців та членів їх сімей житловими приміщеннями».

Перевіривши доводи заяви, колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України дійшла висновку про те, що у допуску справи до провадження необхідно відмовити.

Скасовуючи рішення суду першої інстанції та ухвалюючи нове рішення про задоволення позову, апеляційного суд, з висновками якого погодився суд касаційної інстанції виходив із того, що відповідно до п.2 Правил користування приміщеннями житлових будинків і гуртожитків, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України № 572 від 8 жовтня 1992 року, користування приміщеннями житлових будинків і гуртожитків здійснюється згідно зі свідоцтвом на право власності або договором найму (оренди). Відповідачі не надали доказів правомірності проживання в АДРЕСА_1.

У наданій для порівняння:

- ухвалі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 15 лютого 2012 року суд касаційної інстанції виходив із того, що згідно з протоколом засідання Обєднаної житлової комісії Адміністрації спеціальної служби транспорту позивача за зустрічним позовом зараховано на квартирний облік при об'єднаній житловій комісії військових частин, з 3 листопада 2008 року позивача звільнено з військової служби із залишенням на квартирному обліку, забезпечення його житлом повинно відбуватись у порядку, встановленому пунктом 29 Постанови Кабінету Міністрів України від 3 серпня <http://search.ligazakon.ua/l_doc2.nsf/link1/ed_2006_08_03/pravo1/KP061081.html?pravo=1>2006 року № 1081 «Про затвердження Порядку забезпечення військовослужбовців та членів їх сімей житловими приміщеннями» <http://search.ligazakon.ua/l_doc2.nsf/link1/ed_2006_08_03/pravo1/KP061081.html?pravo=1>, тобто з державного житлового фонду. Висновок суду першої інстанції в частині відмови у задоволенні зустрічного позову про спонукання до вчинення дій, визнання права користування жилим приміщенням та визнання бездіяльності незаконною зроблено відповідно до наведених норм матеріального права, оскільки право позивача на отримання житла в постійне користування не виникло.

- ухвалі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 7 травня 2014 року суд касаційної інстанції виходив із того, що у задоволені позову про визнання осіб такими, що втратили право користування службовим приміщенням та виселення без надання іншого житла необхідно відмовити, оскільки особа перебувала у трудових відносинах із Міністерством оборони України чотирнадцять років, тобто більше десяти років. Крім того, відповідачка є одинокою людиною, яка проживає у службовому приміщенні із неповнолітніми дітьми.

- ухвалі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 15 жовтня 2014 року суд касаційної інстанції виходив із того, що у зв'язку з невиконанням договірних зобов'язань Міністерством оборони України, відповідачі не можуть бути виселені як особи, які порушили пункт 2.3 додаткової угоди від 19 серпня 2009 року та не підлягають під категорію осіб, які можуть бути виселені без надання іншого жилого приміщення з підстав, передбачених статтею 132 ЖК України. Також суд апеляційної інстанції дійшов вірного висновку про безпідставність позовних вимог в частині стягнення заборгованості за надані житлово-комунальні послуги, оскільки відсутні докази для вірного нарахування належних до сплати сум.

- ухвалі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 січня 2015 року суд касаційної інстанції постановив відмовити у відкритті касаційного провадження у справі за позовом про виселення без надання іншого житлового приміщення.

Порівняння вищенаведених судових рішень із судовим рішенням, про перегляд якого подано заяву, не дає підстав для висновку про те, що суд касаційної інстанції при розгляді двох чи більше справ за тотожних предмета спору, підстав позову та за аналогічних обставин і однакового регулювання нормами матеріального права спірних правовідносин дійшов протилежних висновків щодо заявлених позовних вимог.

Керуючись статтею 360 ЦПК України, колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України

у х в а л и л а:

У допуску до провадження Верховного Суду України справи за позовом Печерської районної у м. Києві державної адміністрації до ОСОБА_4, ОСОБА_5, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - комунальне підприємство по утриманню житлового господарства «Печерськжитло», про виселення за заявою ОСОБА_4 про перегляд рішення Апеляційного суду м. Києва від 11 лютого 2015 року, ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 9 вересня 2015 року відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: Я.М. Романюк

В.М. Сімоненко

А.Г. Ярема