Апеляційний суд Житомирської області
Справа №283/3600/14-ц Головуючий у 1-й інст. Тимошенко А. О.
Категорія 50 Доповідач Якухно О. М.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 березня 2015 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Житомирської області в складі:

в складі: головуючого судді Якухно О.М.

суддів: Зарицької Г.В., Коломієць О.С.

за участю секретаря

судового засідання Добровольської Т.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Житомирі цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про зменшення розміру аліментів та покладення контролю за їх витрачанням за апеляційною скаргою представника ОСОБА_2 на рішення Малинського районного суду Житомирської області від 17 лютого 2015 року,-

в с т а н о в и л а :

У серпні 2014 року ОСОБА_2 звернувся до суду з вказаним позовом. Після збільшення своїх позовних вимог, просив зменшити розмір стягнутих аліментів на утримання неповнолітніх доньок ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, і ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2 з 1000,00 грн. та 900,00 грн. відповідно до 400 грн. на кожну, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно до досягнення нею повноліття, а також покласти контроль за витрачанням аліментів. При цьому посилався на те, що на момент ухвалення рішення про стягнення з нього аліментів на утримання дітей він офіційно не працював та мав мінливий дохід. З 2014 року позивач офіційно працевлаштований в ТОВ «Експансія», однак розмір його заробітної плати становить 1564,66 грн. на місяць, а іншого підробітку він не має. Також зазначає, що на його утриманні знаходиться ще одна дочка - ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_3 Вважає, що його матеріальний стан суттєво змінився, а тому він не має можливості сплачувати аліменти у розмірі, визначеному рішенням Голосіївського районного суду м.Києва від 21.01.2014 року.

Рішенням Малинського районного суду Житомирської області від 17 лютого 2015 року у задоволенні позову відмовлено за безпідставністю.

У поданій апеляційній скарзі представник ОСОБА_2 порушує питання про скасування зазначеного рішення в частині визначення розміру аліментів, з ухваленням нового - про задоволення позову, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, неповне з'ясування обставин справи. Зокрема вважає, що судом не враховано його скрутне матеріальне становище та незначний розмір заробітку, не надано оцінки наявним в матеріалах справи доказам щодо розміру його доходів та тій обставині, що він щомісячно сплачує аліменти в розмірі 400 грн. на утримання ще однієї своєї дочки - ОСОБА_6.

Представник апелянта підтримала апеляційну скаргу і пояснила, що позивач на час стягнення аліментів мав неофіційні доходи, які дозволяли йому сплачувати аліменти у розмірі, визначеному судом, однак з лютого 2014 року він працевлаштувався і його заробітна плата складає біля 2000 грн., з яких він повинен сплатити 2300 грн. тільки на аліменти.

Представник відповідача заперечує у задоволенні скарги і пояснив, що працевлаштування не свідчить про погіршення його майнового стану, оскільки позивач мав інші доходи, джерела яких не розкрив. Наявність іншої малолітньої дитини судом було враховано.

Розглянувши справу в межах, визначених ст.303 ЦПК України, колегія суддів вважає, що скарга не підлягає задоволенню.

Так, судом встановлено, що позивач є батьком трьох дітей: ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_3 (а.с. 4-6). Матір'ю ОСОБА_4 та ОСОБА_5 є ОСОБА_3, а матір'ю ОСОБА_6 - ОСОБА_7

21.01.2014 року Голосіївський районний суд м. Києва ухвалив рішення, яким вирішив щомісячно стягувати з позивача на користь відповідача аліменти на утримання неповнолітніх доньок ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, і ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, 1000,00 грн. та 900,00 грн. відповідно (а.с. 8-9). Дане рішення перебуває на виконанні у відділі державної виконавчої служби Голосіївського районного управління юстиції (а.с. 7).

Рішенням Малинського районного суду Житомирської області від 29.08.2014 року вирішено стягувати з позивача на користь ОСОБА_7 аліменти на утримання дочки ОСОБА_6 в розмірі 400 гривень щомісячно (а.с. 52).

ОСОБА_2 працює в ТОВ «Експансія» на посаді головного енергетика.

Розмір доходів позивача за період з лютого 2014 року по січень 2015 року становив (а.с. 10, 62, 73): лютий 2014 року - 1572,5 грн.; березень 2014 року - 1850 грн.; квітень 2014 року - 1850 грн.; травень 2014 року - 1884,10 грн.; червень 2014 року - 1925,52 грн.; липень 2014 року - 2264,24 грн.;серпень 2014 року - 2264,24 грн.; вересень 2014 року - 2140 грн.; жовтень 2014 року - 2140 грн.; листопад 2014 року - 2185,07 грн.; грудень 2014 року - 2215,52 грн.; січень 2015 року - 2239,88 грн.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд виходив з того, що позивач не надав жодних доказів того, що після винесення рішень про стягнення з нього аліментів у нього або у відповідача змінився матеріальний або сімейний стан, чи погіршилось або поліпшилось здоров'я когось із них, що тягнуть за собою необхідність зменшення розміру аліментів.

Колегія суддів погоджується з висновком суду, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Згідно ч.1.ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.

Статтею 184 СК України передбачено, що якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі.

За змістом ч.1 ст.192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

У постанові Верховного суду України по справі №6-143цс13 від 05.02.2014 року зазначено, що відповідно до ч. 1 та 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Згідно з п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв'язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров'я когось із них.

Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів.

З рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 21.01.2014 року вбачається, що ОСОБА_2 надав в суді довідку про отримання заробітної плати в сумі біля 2000 грн. і в своїх поясненнях підтвердив, що його дохід складає зазначену суму.

Однак, в ході розгляду справи Голосіївський районний суд м. Києва встановив, що ОСОБА_2 отримував доходи і з інших джерел, про які він змовчав, а відомості про надану їм інформацію відсутні у податкових органах.

Окремою ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва від 21.01.2014 року (а.с.57-58) встановлено факти порушення податкового законодавства фізичною особою ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_4, а саме, при розгляді справи про стягнення аліментів на неповнолітніх дітей ОСОБА_2 надав неправдиві відомості щодо розміру своїх доходів, що суперечило відомостям з центральної бази даних Державного реєстру фізичних осіб ДПА України про суми виплачених йому доходів за 2013 рік.

За таких обставин суд дійшов до висновку про спроможність останнього сплачувати аліменти на двох дітей в розмірі 1900 грн..

Також, Голосіївським районним судом м. Києва враховано наявність на утриманні ОСОБА_2 ще однієї неповнолітньої дочки - ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_3, а тому суд першої інстанції правомірно не прийняв до уваги доводи апелянта щодо погіршення його матеріального стану після стягнення аліментів на останню за рішенням суду.

Суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі (ст.11 ЦПК України).

Відповідно до ст.60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

В апеляційній скарзі позивач вказує про перебування на його утриманні матері, ІНФОРМАЦІЯ_5, та бабусі, ІНФОРМАЦІЯ_6, однак зазначена обставина не була вказана підставою позову і судом першої інстанції не досліджувалася. При цьому, колегія суддів зазначає, що ці обставини існували на час ухвалення рішення суду про стягнення аліментів, а тому не можуть бути доказом на підтвердження значного погіршення матеріального стану позивача після ухвалення судового рішення без доведення факту виникнення необхідності такого утримання після 21.01.2014 року.

Апеляційним судом роз'яснено представнику апелянта наслідки вчинення або не вчинення процесуальних дій, в тому числі і наслідки надання або ненадання доказів, на що остання повідомила про відсутність будь-яких клопотань про надання або витребування додаткових доказів.

Враховуючи те, що позивачем ОСОБА_2 та його представником не надано доказів про джерела доходів та їх розмір, що існували на час ухвалення рішення Голосіївським районним судом м. Києва, а також про втрату цих доходів у подальшому, суд першої інстанції дійшов обгрунтованого висновку про відсутність підстав для зменшення розміру аліментів, оскільки сам факт працевлаштування боржника не може свідчити про зміну його матеріального або сімейного стану без підтвердження належними доказами втрати інших джерел доходів.

В частині вимог про покладення контролю за витрачанням аліментів з наданням щомісячного звіту та акту обстеження умов проживання позивачу на Службу опіки та піклування за дітьми Малинівської сільської ради Малинського району Житомирської області рішення суду не оскаржується і апеляційним судом не переглядається.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків, викладених у рішенні.

Суд першої інстанції постановив рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, підстав для його скасування немає.

Керуючись ст. ст. 209, 210, 303, 304, 307, 308, 313 - 315 ЦПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Малинського районного суду Житомирської області від 17 лютого 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня її проголошення.

Головуючий Судді