Справа № 405/9397/14-ц
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17.03.2015 року Ленінський районний суд м. Кіровограда у складі:

головуючого судді Плохотніченко Л.І.

при секретарі Іванову А.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Кіровограді заяву ОСОБА_1 про розстрочку виконання рішення суду

В С Т А Н О В И В:

30 грудня 2014 року Ленінський районний суд м. Кіровограда розглянув цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства «Акцент-Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, за наслідками розгляду якої винесено рішення про стягнення з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства «Акцент-Банк» 37 193, 41 грн., а також судового збору у сумі 371,93 грн.

13 лютого 2015 року ОСОБА_1 звернулася до Ленінського районного суду м. Кіровограда з заявою про розстрочку виконання рішення суду, в обґрунтування якої зазначила, що працює реалізатором взуття у фізичної особи підприємця ОСОБА_2, отримує невелику заробітну плату в сумі 960,00 грн. на місяць, інших джерел доходу не має, вимушена сплачувати комунальні платежі, тобто пояснила неможливість виконання вказаного рішення суду скрутним матеріальним становищем.

З урахуванням зазначених обставин, заявник звернулася до суду та просила задовольнити заяву про розстрочку виконання рішення суду, відповідно до якої розстрочити виконання рішення суду шляхом стягнення з неї на користь стягувача у виконавчому провадженні - Публічного акціонерного товариства «Акцент-Банк» щомісячно по 600,00 грн.

Заявник та представник заявника у судове засідання з`явилися, заяву підтримали та просили задовольнити.

Представник Публічного акціонерного товариства «Акцент-Банк» у судове засідання з`явився, заяву не визнав, просив відмовити в її задоволенні.

Заслухавши сторін, дослідивши матеріали заяви про розстрочку виконання рішення суду та цивільної справи за № 405/9397/14-ц, провадження № 2/405/1673/14 за позовом Публічного акціонерного товариства «Акцент-Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, надавши оцінку доказам у їх сукупності, суд вважає, що заява про розстрочку виконання рішення суду задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Судом встановлено, що відповідно до рішення Ленінського районного суду м. Кіровограда від 30. 12. 2014 року у справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Акцент-Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства «Акцент-Банк» стягнено 37 193, 41 гривень боргу та судовий збір у сумі 371,93 грн.

Постановою державного виконавця Ленінського відділу державної виконавчої служби Кіровоградського міського управління юстиції від 30.01.2015 року, на підставі виконавчого листа, виданого судом, відповідно до вказаного рішення суду, відкрито виконавче провадження ВП № 46236091 про стягнення з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства «Акцент-Банк» 37 193, 41 гривень боргу та судового збору у сумі 371,93 грн.

Разом з тим, на підтвердження зазначених обставин щодо скрутного матеріального становища, заявник не надала до заяви докази, які б свідчили про тяжке становище та не обґрунтувала у судовому засіданні заяву про розстрочку виконання рішення суду скрутним матеріальним становищем, оскільки копії наданих заявником трудового договору від 04.10.2010 року та 25.08.2011 року не містять в собі відомостей про фактично отримувані доходи, а також заявником не надано оригінали вказаних трудових договорів. Крім того, заявником не зазначено будь яких інших підстав, які б унеможливлювали своєчасність та повноту виконання судового рішення.

За відсутності належних обґрунтувань щодо обставин, які б утруднювали виконання рішення суду, суд не вбачає підстав для задоволення заяви ОСОБА_1 про розстрочку виконання рішення суду

За ст. 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно ч. 1 ст. 57 ЦПК України доказами є будь - які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ч. 1, 4 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Доказування не може ґрунтуватися на припущення.

Відповідно до ч. 3 ст. 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Відповідно до ст. 373 ЦПК України за наявності обставин, що утруднюють виконання рішення (хвороба боржника або членів його сім'ї, відсутність присудженого майна в натурі, стихійне лихо тощо), за заявою державного виконавця або за заявою сторони суд, який видав виконавчий документ, у десятиденний строк розглядає питання про відстрочку або розстрочку виконання, зміну чи встановлення способу і порядку виконання рішення в судовому засіданні з викликом сторін і у виняткових випадках може відстрочити або розстрочити виконання, змінити чи встановити спосіб і порядок виконання рішення.

За вказаних вище обставин, керуючись ст. ст. 10, 57, 60, 61, 373, 210 ЦПК України,

У Х В А Л И В:

В задоволенні заяви ОСОБА_1 про розстрочку виконання рішення суду, - відмовити.

Апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції подається протягом п'яти днів з дня її проголошення. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя Ленінського

районного суду

м. Кіровограда Л. І. Плохотніченко