Справа № 136/1773/15-ц
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

"27" листопада 2015 р. м. Липовець

Липовецький районний суд Вінницької області

в складі: головуючого - судді Кривенка Д. Т.

27.11.2015

за участю секретаря Марчук Н.А., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Липовець цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про визнання права власності на 2/3 частини житлового будинку,

та за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1, ОСОБА_3 про визнання права власності на 1/6 частину житлового будинку по спадкуванню за законом,

та за зустрічним позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про визнання права власності на 1/6 частину житлового будинку по спадкуванню за законом, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до відповідачів ОСОБА_2, ОСОБА_3 про визнання права власності на 2/3 частини житлового будинку, обґрунтовуючи підставність позову тим, що 27.01.1968 року вона уклала шлюб з ОСОБА_4. За час спільного життя в 1974 році вони побудували будинок із господарськими будівлями, що розташований по АДРЕСА_1. Дане майно є їх спільною сумісною власністю. Свідоцтво про право власності видано 24.06.1976 року на ім'я чоловіка та право власності зареєстровано в КП "ВООБТІ" 02.10.1995 року, про що зроблено запис в реєстрову книгу за № 2290. ІНФОРМАЦІЯ_8 року її чоловік помер. За життя він заповідального розпорядження не вчинив. На час смерті ОСОБА_4 разом з ним проживала вона, ОСОБА_1, та двоє їхніх дітей - ОСОБА_2 та ОСОБА_3, тобто вони прийняли спадщину фактично. З метою оформлення спадщини після смерті чоловіка вона звернулась до нотаріуса, однак постановою нотаріуса від 21.05.2015 року їй було відмовлено в оформленні частки у спадковому майні, в зв'язку з тим що на свідоцтві про право власності на будинок проставлено не гербову печатку, а печатку для пакетів, відсутній посвідчувальний напис особи, яка видала дублікат. Вказані причини також стали підставами для відмови нотаріуса у видачі на її ім'я свідоцтва про право власності на належну їй 1/2 частину будинку, який є об'єктом спільного сумісного майна подружжя. Ураховуючи наведені обставини позивач просила суд здійснити захист її порушених прав шляхом визнання за нею право власності на 2/3 частки житлового будинку АДРЕСА_1 з яких 1/2 частка житлового будинку з господарськими спорудами, яка належить їй у спільній сумісній власності подружжя та 1/6 частка даного будинку її частка у спадковому майні по спадкуванню за законом після смерті чоловіка.

02.11.2015 року відповідач ОСОБА_2 звернулась із зустрічним позовом до ОСОБА_1 та ОСОБА_3 про визнання права власності на 1/6 частину житлового будинку в порядку спадкування за законом після смерті її батька.

Вимоги за зустрічним позовом, ОСОБА_2 мотивує тим, що житловий будинок № 32 з господарськими спорудами було побудовано в 1974 році її батьками - ОСОБА_1 та ОСОБА_4, який помер ІНФОРМАЦІЯ_8 року. Мати має право на 1/2 частину даного будинку, який перебував у спільній сумісній власності подружжя. Спадкоємцями за законом після смерті батька є вона, ОСОБА_2, мати - ОСОБА_1 та її брат - ОСОБА_3 Її частка у спадковому майні становить 1/3, що становить 1/6 частину всього будинку. Усіма спадкоємцями спадщину після смерті батька прийнято фактично. З метою оформлення спадщини після смерті батька вона звернулась до нотаріуса, однак постановою нотаріуса від 21.05.2015 року їй було відмовлено в оформленні частки у спадковому майні в зв'язку з тим що на свідоцтві про право власності на будинок проставлено не гербову печатку, а печатку для пакетів, відсутній посвідчувальний напис особи, яка видала дублікат. Просить визнати за нею, ОСОБА_2, право власності на 1/6 частину житлового будинку АДРЕСА_1 по спадщині за законом після смерті ОСОБА_4, яка настала ІНФОРМАЦІЯ_8 року.

09.11.2015 року ОСОБА_3 звернувся до суду із зустрічним позовом до ОСОБА_2, ОСОБА_1 про визнання права власності на 1/6 частину житлового будинку в порядку спадкування за законом.

Свої зустрічні позовні вимоги ОСОБА_3 обґрунтовує аналогічно, що й відповідач ОСОБА_2, оскільки обоє являються дітьми померлого, а відтак спадкоємцями першої черги за законом після смерті батька, проте реалізувати свої спадкові права позбавлені можливості за наведених вище підстав. Також просить визнати за ним право власності на 1/6 частину житлового будинку АДРЕСА_1 по спадщині за законом після смерті батька ОСОБА_4, яка настала ІНФОРМАЦІЯ_8 року.

В судове засідання позивач та відповідачі як за первісним так і за зустрічними позовами не з'явились, надіслали суду клопотання про розгляд справи за їх відсутності, в яких зазначили про підтримання вимог як за поданими ними позовами, так і про визнання позовних вимог за зустрічними позовами, просили розгляд справи здійснювати за їх відсутності.

У відповідності до ч.2 ст.158 ЦПК України, особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності.

Дослідивши матеріали справи та клопотання сторін, визнаючи в порядку ст.169 ЦПК України, необов'язковим відібрання особистих пояснень від учасників процесу, і, враховуючи, що у справі наявні достатні матеріали про права і взаємовідносини сторін, суд вважає за можливе провести розгляд справи на підставі наявних у ній матеріалів та доказів, за відсутності сторін, в загальному порядку, не здійснюючи фіксування судового процесу технічними засобами.

Суд, вивчивши та дослідивши матеріали цивільної справи та повно з'ясувавши обставини справи, давши оцінку зібраним у справі доказам, дійшов висновку про таке.

Судом встановлені наступні обставини та визначені відповідно до них правовідносини:

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_9 в місті Липовець, Вінницької області помер ОСОБА_4, на що вказує свідоцтво про смерть серія НОМЕР_1, видане повторно відділом ДРАЦС Липовецького РУЮ 03.03.2015 року ( а. с. 8).

Після його смерті відкрилась спадщина за законом, оскільки за життя він заповідального розпорядження не вчинив.

Позивачка за первісним позовом - ОСОБА_1 являлась дружиною померлого, про що свідчить свідоцтво про шлюб, видане повторно 03.03.2015 року відділом ДРАЦ реєстраційної служби Липовецького РУЮ (а.с.7).

ОСОБА_2 та ОСОБА_3, являються дітьми померлого, факт родинних відносин підтверджується свідоцтвами про їх народження серії НОМЕР_2, та серії НОМЕР_3.

До складу спадкової маси увійшло будинковолодіння АДРЕСА_1, на що вказує дублікат свідоцтва про право особистої власності на будинковолодіння, видане 24 червня 1976 року Липовецькою селищною радою на підставі рішення № 6 від 16.03.1976 року. Титульним власником даного будинковолодіння зазначено ОСОБА_4 ( а. с. 9). Згідно витягу з рішення виконавчого комітету Липовецької міської ради від 18.03.2015 року №32 «Про впорядкування адреси будівель» відповідно до ст. ст. 37, 40, 52 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» внесено зміни до рішення виконавчого комітету міської ради від 31.01.2008 року № 5 «Про впорядкування нумерації будівель в місті Липовець» та визначено читати нумерацію будівлі АДРЕСА_1 в новій редакції за №32 ( а. с. 10).

З матеріалів спадкової справи № 243/95 до майна померлого, ІНФОРМАЦІЯ_9» ОСОБА_4, яку витребувано судом від державного нотаріуса Липовецької державної нотаріальної контори вбачається, що спадкоємці померлого ОСОБА_4 - ОСОБА_3, ОСОБА_2 та ОСОБА_1 звернулись із заявами до нотаріуса про видачу їм свідоцтв про право на спадщину, як спадкоємцям, які фактично прийняли спадщину.

Довідки Липовецької міської ради, за № 285 від 22.01.2013 року та за № 964 від 11.03.2015 року, які наявні в матеріалах спадкової справи, вказують на те, що на день своєї смерті ОСОБА_4 проживав та був зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1, у вказаному будинку також були зареєстровані та спільно проживали: ОСОБА_1, 1948 року народження, ОСОБА_2, 1972 року народження, ОСОБА_3, 1970 року народження. Дані довідка свідчить про те, що спадкоємці ОСОБА_4 фактично вступили в управління та володіння спадковим майном, тобто в силу діючого на той час законодавства вважаються такими, що прийняли спадщину.

Постановою державного нотаріуса Липовецької державної нотаріальної контори від 21.05.2015 року за № 02-31/357 ОСОБА_1 та ОСОБА_2 відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на частку вищевказаного житлового будинку, оскільки заявницями нотаріусу було пред'явлено документ, який не відповідає вимогам законодавства, а саме: на свідоцтві про право власності проставлена замість гербової печатки, печатка для пакетів ( а. с. 14).

Як було встановлено судом, позивачка ОСОБА_1 та померлий ОСОБА_4 перебували з 1968 року в зареєстрованому шлюбі, в період якого у 1974 році було побудовано житловий будинок за АДРЕСА_1. Однак Свідоцтво про право особистої власності на будинковолодіння за АДРЕСА_1, видано Липовецькою селищною радою 24.06.1976 року, де титульним власником вказано ОСОБА_4

Відповідно до ст. ст. 22, 24, 28 Кодексу Законів про шлюб та сім'ю, чинного на момент будівництва нерухомого майна, було визначено, що майно, нажите подружжям за час шлюбу, є його спільною сумісною власністю. Кожен з подружжя має рівні права володіння, користування і розпорядження цим майном. Майно, яке належало кожному з подружжя до одруження, а також одержане ним під час шлюбу в дар або в порядку успадкування, є власністю кожного з них.

В разі поділу майна, яке є спільною сумісною власністю подружжя, їх частки визнаються рівними. В окремих випадках суд може відступити від начала рівності часток подружжя, враховуючи інтереси неповнолітніх дітей або інтереси одного з подружжя, що заслуговують на увагу.

Аналізуючи зібрані у справі докази, яким суд дав належну правову оцінку слід дійти висновку, що житловий будинок за АДРЕСА_1, набутий подружжям у період шлюбу, а отже є їх спільною сумісною власністю, частки в якому є рівними, тобто по ? кожного із подружжя.

Вказані обставини щодо належності об'єкта нерухомості до спільної сумісної власності подружжя визнавались сторонами спору, а тому в силу положень ст.61 ЦПК України, доказуванню не підлягають, оскільки не викликають сумніву у суду щодо достовірності таких обставин.

Як було встановлено ОСОБА_4 помер ІНФОРМАЦІЯ_9, отож з урахуванням роз'яснень, що наведені у постанові Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», у разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила Цивільного кодексу Української РСР , у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом.

В силу ст. ст. 524, 529 ЦК УРСР, спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. При спадкуванні за законом спадкоємцями першої черги є в рівних частках діти ( у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого.

Відповідно до приписів ст. ст. 548, 548, 549, ЦК УРСР для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємиць її прийняв. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Визнається, що спадкоємець прийняв спадщину якщо він: фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини.

Аналізуючи здобуті у справі докази судом встановлено, що сторони спору є спадкоємцями першої черги за законом, оскільки приходились померлому відповідно дружиною та дітьми, спадщину прийняли фактично шляхом вступу в управління або володіння спадковим майном, від спадщини у визначений законодавцем строк не відмовились, однак реалізувати свої спадкові права позбавлені можливості у визначеному законодавцем порядку через органи нотаріату за формальних обставин, тобто недотримання посадовими особами уповноваженими на видачу правовстановлюючих документів порядку посвідчення таких документів, у зв'язку із чим їм було відмовлено у вчиненні нотаріальної дії.

У п.23 постанови ПВС України від 30.05.2008 року за №7, зазначено, що у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Прийнявши до уваги, що спадщина яка відкрилась після смерті ОСОБА_4 прийнята спадкоємцями, а відтак належить їм з моменту відкриття спадщини, частка померлого в житловому будинку, що входив до спільної сумісної власності подружжя була вище вже визначена судом і склала у розмірі ? частки цього майна померлого, отож саме вона підлягає розподілу між спадкоємцями, та становить відповідно по 1/6 кожного із спадкоємців, в даному випадку сторін спору.

За таких обставин та у контексті приведених правових норм регулювання предмета спору, суд вважає, що сторонами спору доведено належними та допустимими доказами обставини наведені ними відповідно у первісному та зустрічних позовах, а тому підлягають до задоволення у повному обсязі.

На підставі вище викладеного, ст. ст. 524, 529, 548, 549 ЦК УРСР, ст. ст. 22, 24, 28 КпШС, постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року за №7 «Про судову практику у правах про спадкування», керуючись ст. ст. 10, 11, 58, 59,60, ч.2 ст.158, 169, 208-209, 212 - 215 ЦПК України суд, -

В И Р І Ш И В:

Первісний позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про визнання права власності на 2/3 частини житлового будинку - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_5, право власності на 2/3 частки житлового будинку АДРЕСА_1 літ. "А", 1974 року побудови, загальна площа 73,7 кв. м., житлова площа 45,9 кв. м., Прибудова -"а", Ганок, Навіс - "а1", Тамбур - "а2", Ганок, Сарай -Б", Погріб П/Б, Убиральні -"В", Ворота - №1, Хвіртка - №2, Огорожа - №3, Криниця - № 4, з яких ? частка житлового будинку із господарськими будівлями та спорудами, що належить їй на праві спільної сумісної власності подружжя та 1/6 частка даного житлового будинку від ? частки по спадщині за законом після смерті чоловіка ОСОБА_4, який помер ІНФОРМАЦІЯ_8 року в місті Липовець Вінницької області.

Зустрічний позов ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання права власності на 1/6 частину житлового будинку, - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_6, право власності на 1/6 частку житлового будинку АДРЕСА_1 літ. "А", 1974 року побудови, загальна площа 73,7 кв. м., житлова площа 45,9 кв. м., Прибудова -"а", Ганок, Навіс - "а1", Тамбур - "а 2", Ганок, Сарай -Б", Погріб П/Б, Убиральні -"В", Ворота - № 1, Хвіртка - № 2, Огорожа - № 3, Криниця - № 4, по спадщині за законом після смерті ОСОБА_4, який помер ІНФОРМАЦІЯ_8 року в м. Липовець Вінницької області.

Зустрічний позов ОСОБА_3 до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про визнання права власності на 1/6 частку житлового будинку з господарськими будівлями в порядку спадкування за законом - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_7, право власності на 1/6 частку житлового будинку АДРЕСА_1 літ. "А", 1974 року побудови, загальна площа 73,7 кв. м., житлова площа 45,9 кв. м., Прибудова -"а", Ганок, Навіс - "а1", Тамбур - "а 2", Ганок, Сарай -Б", Погріб П/Б, Убиральні -"В", Ворота - № 1, Хвіртка - № 2, Огорожа - № 3, Криниця - № 4, по спадщині за законом після смерті ОСОБА_4, який помер ІНФОРМАЦІЯ_8 року в м. Липовець Вінницької області.

Припинити право спільної сумісної власності на житловий будинок АДРЕСА_1 та вважати його спільною частковою власністю.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя: Д. Т. Кривенко