АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
УХВАЛА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И [1]

18 березня 2015 року м. Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду міста Києва в складі:

головуючого судді: Прокопчук Н.О.

суддів: Музичко С.Г., Саліхова В.В.

при секретарі: Гура А.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві апеляційну скаргу Київської міської державної адміністрації

на ухвалу Шевченківського районного суду м. Києва від 10 вересня 2014 року

в цивільній справі за скаргою Київської міської державної адміністрації,заінтересована особа: ОСОБА_1 на дії (бездіяльність) державного виконавця Відділу державної виконавчої служби Шевченківського районного управління юстиції у м. Києві Хечибабян СедиАшотівни,-

ВСТАНОВИЛА :

У травні 2014 року Київська міська державна адміністрація через свого представника Ходорича О.М. подала до суду скаргу на дії та бездіяльність головного державного виконавця Відділу державної виконавчої служби Шевченківського РУЮ у м. Києві Хечибабян С.А.

Заявник посилався на неправомірність дій та бездіяльності державного виконавця при примусовому виконанні виконавчого листа виданного Шевченківським районним судом м.Києва від 13.02.2014 року за № 2-4419/11 на виконання рішення Апеляційного суду м.Києва від 16.01.2014 року про стягнення з ОСОБА_1 на користь Київської міської державної адміністрації відновної вартості зелених насаджень у сумі 362 453.04 грн.

Ухвалою Шевченківського районного суду м.Києва від 10.09.2014 року у задоволенні скарги відмовлено.

В апеляційній скарзі Ходорича О.М., який є представником Київської міської державної адміністрації за довіреністю, ставиться питання про скасування ухвали суду та постановлення нової про задоволення скарги у повному обсязі. Апелянт посилається на незаконість та не обгрунтованість ухвали суду, порушення порядку розгляду скарги на дії державного виконавця встановленого процесуальним законом. Зазначає, що розглянувши справу без державного виконавця та дослідження матеріалів виконавчого провадження суд неповно з'ясував обставини, що мають значення для справи, що призвело до неправильних висновків суду.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність та обгрунтованість ухвали суду в цій частині, колегія суддів дійшла висновку про часткове задоволення апеляційної скарги з огляду на наступне.

Відмовляючи у задоволенні скарги на дії державного виконавця, суд виходив з того,що дії державного виконавця при примусовому виконанні судового рішення про стягнення грошових коштів з ОСОБА_1 на користь заявника у відшкодування вартості зелених насаджень у повній мірі відповідають Закону України «Про виконавче провадження».

Проте погодитися з такими висновками суду у повній мірі не можна, оскільки вони зроблені без повного та всебічного з'ясування обставин, що мають значення для вирішення питання з порушенням порядку, встановленого для розгляду скарг на дії державного виконавця.

Відповідно до ст. 383 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

Аналогічні положення містить і ст. 82 Закону України «Про виконавче провадження».

У п.3 Постанови № 6 Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07 лютого 2014 року «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах» зазначено, що при розгляді скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби суди повинні враховувати, що Законом про виконавче провадження передбачено заборону на зловживання процесуальними правами під час здійснення виконавчого провадження. Так, державний виконавець зобов'язаний вживати передбачені Законом про виконавче провадження заходи примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії (частина перша статті 11), а особи, які беруть участь у виконавчому провадженні, зобов'язані сумлінно користуватися усіма наданими їм правами з метою забезпечення своєчасного та в повному обсязі вчинення виконавчих дій (частина сьома статті 12).

З матеріалів справи убачається ,що 13.02.2014 року представник Київської міської державної адміністрації отримав виконавчий лист на примусове виконання рішення Апеляційного суду м.Києва від 16.01.2014 року про стягнення з ОСОБА_1 до бюджету м.Києва 362 453.04 грн. і разом з відповідною заявою подав його на виконання до Відідлу державної виконавчої служби Шевченківського районного управління юстиції в м.Києві.

Постановою головного державного виконавця відділу державної виконавчої служби Шевченківського РУЮ у м. Києві ХечибабянС.А. від 14.02.2014 року було відкрите виконавче провадження ВП № 42073909 .

Рішення суду не виконане до тепер.

Вважаючи ,що державний виконавець у порушення вимог Закону України «Про виконавче провадження» не здійснює необхідних заходів щодо примусового виконання судового рішення,зокрема, не виявив та не описав майно боржника, не наклав арешт на земельну ділянку належну боржнику та не звернув на неї стягнення, Київська міська державна адміністрація, діючи через свого повноважного представника, подала скаргу на дії та бездіяльність головного державного виконавця відділу державної виконавчої служби Шевченківського РУЮ у м. Києві Хечибабян С.А.

Справи за скаргами на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи посадової особи державної виконавчої служби розглядаються судом за загальними правилами ЦПК з особливостями, встановленими статтею 386 ЦПК, за участю державного виконавця або іншої посадової особи державної виконавчої служби, рішення, дії або бездіяльність якої оскаржується. Якщо заявник, державний виконавець або інша посадова особа державної виконавчої служби не можуть з'явитися до суду з поважних причин,справу може бути розглянуто за участі їх представників.

Однак, у порушення вимог ст. 386 ЦПК України скарга розглянута за відсутності державного виконавця.

При цьому судом не досліджено матеріали виконавчого провадження, а долучені до справи витяги ніяким чином не посвідчені й в розумінні ст. 57,58 ЦПК України не можуть вважатися належними та допустимими доказами.

Вказане дає підстави вважати,що суд неповно з'ясував обставини справи та не перевірив їх доказами та порушив порядок розгляду скарги.

Відповідно до п.3 ч.1 ст.312 ЦПК України, розглянувши скаргу на ухвалу суду першої інстанції, апеляційний суд: скасовує ухвалу і передає питання на новий розгляд до суду першої інстанції, якщо останній порушив порядок, встановлений для його вирішення.

З огляду на зазначене, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу Київської міської державної адміністрації задовольнити частково, ухвалу скасувати і передати питання на новий розгляд до суду першої інстанції.

Керуючись ст. ст. 303, 304, 307, 312-315,317 ЦПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу Київської міської державної адміністрації - задовольнити частково.

Ухвалу Шевченківського районного суду м. Києва від 10 вересня 2014 року - скасувати і передати питання на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий :

Судді :

Справа № 761/15509/14-ц

№ апеляційного провадження: 22-ц/796/2609/2015

Головуючий у суді першої інстанції: Кравець Д.І.

Доповідач у суді апеляційної інстанції: Прокопчук Н.О.