Справа № 226/503/15-ц
Провадження №2/226/417/2015
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 березня 2015 року Димитровський міський суд Донецької області в складі:

головуючого - судді Петуніна І.В.,

при секретарі Альберті О.В.,

за участю позивача ОСОБА_1,

відповідача ДП «Укршахтгідрозахист»

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Димитров справу за позовом ОСОБА_1 до Державного підприємства «Укршахтгідрозахист» про стягнення заборгованості по заробітній платі та моральної шкоди, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до відповідача Державного підприємства «Укршахтгідрозахист» про стягнення заборгованості по заробітній платі та моральної шкоди в обґрунтування якого вказала, що з 01.03.2005 року вона працювала в ДП «Укршахтгідрозахист». 17.11.2014р. вона була звільнена за власним бажанням за ст.38 КЗпП України у зв'язку з виходом на пенсію. За період роботи у відповідача, перед позивачем виникла заборгованість по заробітній платі за період з серпня 2014р. по листопад 2014р. в сумі 19500,56 грн. Незважаючи на свій обов'язок, передбачений ст.ст.115-116 КЗпП України, заробітна плата з дня звільнення до теперішнього часу не виплачена. У зв'язку з вищевикладеним просить стягнути з відповідача на свою користь заборгованість по заробітній платі у розмірі 19500,56 грн. та моральну шкоду у розмірі 500 грн.

Позивач до судового засідання не з'явилась, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, надала суду заяву про розгляд справи у її відсутність.

Представник відповідача до судового засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, надав суду заперечення, згідно з якими, у частині стягнення заборгованості із заробітної плати, в тому числі одноразової допомоги призначеної позивачу при звільненні відповідно до п.12.15 Галузевої тарифної угоди, позовні вимоги визнав, у частині стягнення моральної шкоди позов не визнав.

Судом встановлено, що позивач працювала у відповідача з 01.03.2005р. по 17.11.2014р. та була звільнена на підставі ст.38 КЗпП України за власним бажанням у зв'язку з виходом на пенсію (а.с.2).

Згідно довідки відповідача, заборгованість по заробітній платі перед позивачем складає: за серпень 2014р. - 911,28 грн., за вересень 2014р. - 3221,22 грн., за жовтень 2014р. - 3275,30 грн., за листопад 2014р. - 12092,76 грн., усього 19500,56 грн. (а.с. 7).

Суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч.7 ст.43 Конституції України, право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом.

За змістом ст.115 ч.1 КЗпП України, ст.24 ч.1 Закону України «Про оплату праці», заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором, або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом (а в разі відсутності таких органів - представниками, обраними і уповноваженими трудовим колективом), але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує 16 календарних днів, та не пізніше 7 днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата.

Згідно ч.1 ст.47 КЗпП України, власник або уповноважений ним орган зобов'язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в ст.116 цього Кодексу.

Відповідно до ч.1 ст.116 КЗпП України, при звільнені робітника, виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, провадиться у день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільнені, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою всіх сум.

Оскільки позивачу при звільненні не була виплачена заборгованість по заробітній платі у розмірі 19500,56 грн., то ця сума підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

За змістом ч.1 ст.2371 КЗпП України, відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя.

Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Враховуючи вищенаведене, відсутність у суду доказів спричинення моральної шкоди, суд вважає, що у задоволенні позовних вимог щодо стягнення моральної шкоди, необхідно відмовити.

Крім цього з відповідача на користь держави, відповідно до ст.88 ЦПК України, підлягає стягненню судовий збір у сумі 243,60 грн.

На підставі ст.43 Конституції України, ст.ст. 47, 115-116, 2371 КЗпП України, ст.24 Закону України «Про оплату праці», керуючись ст.ст.10, 11, 57, 60, 88, 209, 213, 214, 215, 294 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Державного підприємства «Укршахтгідрозахист» про стягнення заробітної плати та моральної шкоди, задовольнити частково.

Стягнути з Державного підприємства «Укршахтгідрозахист» на користь ОСОБА_1 заборгованість по заробітній платі,в тому числі одноразової допомоги призначеної позивачу при звільненні відповідно до п.12.15 Галузевої тарифної угоди, у розмірі 19500 (дев'ятнадцять тисяч п'ятсот) грн. 56 коп.

У задоволенні інших позовних вимог відмовити.

Стягнути з Державного підприємства «Укршахтгідрозахист» на користь держави судовий збір у сумі 243,60 грн.

Рішення в частині стягнення заробітної плати підлягає негайному виконанню в межах місячних платежів.

Рішення суду вступає в законну силу після закінчення терміну подачі апеляційної скарги, яка може бути подана до Апеляційного суду Донецької області через Димитровський міський суд Донецької області протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення рішення суду, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя І.В.Петунін