Номер провадження: 22-ц/785/1704/15
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
Доповідач Парапан В. Ф.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09.07.2015 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати з цивільних справ апеляційного суду Одеської області у складі:

Головуючого: судді Парапана В.Ф.

Суддів: Панасенкова В.О., Громіка Р.Д.

При секретарі: Добряк Н.І.,

розглянула у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою публічного акціонерного товариства «Акцент-Банк» на заочне рішення Приморського районного суду м. Одеси від 03 вересня 2014 року у справі за позовом публічного акціонерного товариства «Акцент-Банк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором,-

В С Т А Н О В И Л А:

У квітні 2014р. публічне акціонерне товариство «Акцент-Банк» (далі - ПАТ «Акцент-Банк») звернулось до суду із зазначеним позовом, мотивуючи його тим, що відповідно до укладеного між ЗАТ «Акцент-Банк», правонаступником якого є ПАТ «Акцент-Банк», та ОСОБА_2 договору від 10.09.2008р., останній отримав кредит у розмірі 3 000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 24.00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом.

Згідно пункту 9.12 умов і правил надання банківських послуг договір діє до моменту належного виконання сторонами зобовязань.

Проте, у порушення умов договору, відповідач не надав своєчасно грошові кошти для погашення заборгованості за кредитним лімітом, сплати нарахованих за період користування кредитом відсотків, а також іншими витратами відповідно до умов договору, і станом на 27.03.2014р. має заборгованість у сумі 19 782,49 грн., яка складається з: 3 000 грн. - заборгованість за кредитом; 11 298,63 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом; 4 065,65 грн. - заборгованість по комісії за користування кредитом; штрафи- 500 грн (фіксована частина), - 918,21 грн. процентна складова.

З цих підстав позивач просив стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором у сумі 19 782,49 грн. та судові витрати у розмірі 243,60 грн.

Справу розглянуто у відсутності сторін.

Заочним рішенням суду від 03.09.2014р. у позові відмовлено.

У апеляційній скарзі позивач просить рішення суду скасувати і ухвалити нове рішення про задоволення позову, посилаючись на порушення судом норм матеріального і процесуального права.

Відповідач, будучи належним чином сповіщеним про час та місце розгляду справи жодного разу не зявилися як до суду першої інстанції та і до апеляційного суду.

Зокрема, у апеляційному порядку справа неодноразово призначалася до розгляду, а саме: на 12.03.2015р.; на 09.04.2015р., на 07.05.2015р., на 25.06.2015р. та на 09.07.2015р., проте відповідач в судове засідання не зявився. Судові повістки на адресу відповідача, за місцем його проживання: ІНФОРМАЦІЯ_1, поверталися до суду за закінченням строку їх зберігання, а згідно поштового повідомлення від 09.07.2015р. видно, що телеграма ОСОБА_2 не була вручена у звязку з його не проживанням за вказаною адресою. Позивач також не зявився у судове засідання, хоча про час та місце розгляду справи сповіщений належним чином. З урахуванням положень ч. 2 ст. 305 ЦПК України їх неявка не перешкоджає розглядові справи.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши матеріали справи та перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Відмовляючи у задоволенні позову про стягнення з відповідача кредитної заборгованості на суму 19 782,49 грн, суд першої інстанції виходив з того, що вказана заборгованість позивачем не доведена, так як ним за весь час розгляду справи не надані належні умови та правила надання банківських послуг ПАТ «Акцент Банк», на підставі яких відповідачу була нарахована вказана вище заборгованість.

Проте погодитися з такими висновками суду не можна.

Так, матеріалами справи встановлено, що 10.09.2008р. між ЗАТ «Акцент-Банк» і ОСОБА_2 було укладено кредитний договір. Відповідно до нього останній 10.09.2008р. отримав кредит в розмірі 3 000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою процентів за користування кредитом в розмірі 24 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки, копію якої сторони не надали.

З наданого позивачем розрахунку заборгованості за договором № б/н від 10.09.2008р., укладеного між «АцентБанком» та ОСОБА_2 убачається, що останній жодного платежу на погашення кредиту не здійснив і станом на 27.03.2014р. має заборгованість на загальну суму 19 782,49 грн.

Тому висновок суду першої інстанції про те, що вказана заборгованість позивачем не доведена не ґрунтується на матеріалах справи.

Колегія суддів вважає доведеним факт заборгованості відповідача за вказаним кредитним договором та на зазначену суму.

За правилами ст. 526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином, відповідно до умов договору та цього Кодексу.

Згідно ст. 610 ЦК України порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання).

У разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки (ст. 611 ЦК України).

До правовідносин, які виникли між сторонами застосовуються положення параграфа 1 глави 71 ЦК (ст. ст. 1046-1053), якщо інше не встановлено цим параграфом та не випливає з положень кредитного договору.

Статтею 1049 ЦК України передбачено, що позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Згідно з ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обовязок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини, позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому.

За наявності таких обставин є всі підстави для задоволення позову у повному обсязі.

Вирішуючи справу, суд на вищевикладене не звернув уваги, унаслідок чого дійшов до помилкового висновку про відсутність підстав для задоволення позову.

Ураховуючи наведене, рішення суду на підставі п. п. 3, 4 ст. 309 ЦПК України підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про задоволення позовних вимог.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст. 303, 304, 307, 309, 313-314, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

в и р і ш и л а:

Апеляційну скаргу публічного акціонерного товариства «Акцент-Банк» задовольнити.

Заочне рішення Приморського районного суду м. Одеси від 03 вересня 2014 року скасувати.

Ухвалити у справі нове рішення, яким позов публічного акціонерного товариства «Акцент-Банк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, що мешкає за адресою: 249240, АДРЕСА_1, ідентифікаційний код № 267418564 на користь публічного акціонерного товариства «Акцент-Банк», 49074, м. Дніпропетровськ, вул. Батумська, буд. №11, Код , рах. №0010 UAN та 0052 - USD (для погашення заборгованості), рах. №0001 (для відшкодування судових витрат) МФО №307770 заборгованість за кредитним договором № б/н від 10.09.2008 року в розмірі 19 782 грн. 49 коп. та судові витрати на суму 243 грн. 60 коп.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення, однак може бути оскаржене шляхом подачі касаційної скарги протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили до суду касаційної інстанції.

Судді Апеляційного суду Одеської області: В.Ф. Парапан

ОСОБА_3

ОСОБА_4