Справа № 452/3284/14-ц
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

"24" лютого 2015 р. м.Самбір

Самбірський міськрайонний суд Львівської області

в складі: головуючого судді Пташинського І.А.

при секретарі СулимкаО.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Самбір справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення боргу за договором позики,

встановив :

ОСОБА_1. звернувся до суду з позовом, який в судовому засіданніуточнив його представник, про стягнення солідарно із відповідачівОСОБА_2, ОСОБА_3основного боргу за договором позики від 09.02.2012 р. у розмірі 1 510 216,05 грн., трьох відсотків за прострочення повернення позики - 133196,10 грн., інфляційних нарахувань - 373 024,36 грн.

В обґрунтуванні позовних вимог покликається на те, що ОСОБА_2 та ОСОБА_3 позичили в нього 116 619,00 дол.США, що підтверджується розпискою від 09.02.2012 р., згідно якої відповідачі зобов'язувалися повернути вказану суму до 01.03.2012 р. Вважає, що між ним та відповідачами виникли правовідносини, які регулюються ст.1046 ЦК України, а укладений між ними договір - відповідає вимогам ст.1047 ЦК України. Відповідачі, не зважаючи на його прохання, суму боргу добровільно не повернули.

В судовому засіданні представники позивача, ОСОБА_4 та ОСОБА_5 повністю підтримали позовні вимоги, та пояснили, що хоч в розписці від 09.02.2012 р. не вказано, що відповідачі отримали від позивача грошові кошти, однак вони вважають, що в той день був факт передачі і відповідачі отримали від позивача дані кошти, які були надані в доларах США - 116 619,00, а розрахунок мав бути проведений в гривнях. Просили позов задовольнити у повному обсязі.

Відповідач ОСОБА_3 та представник відповідача ОСОБА_2 - ОСОБА_6 проти позову заперечили та пояснили, що ОСОБА_1 відповідачам грошових коштів не давав. Кошти в сумі 50 000 дол.США та 5 000 дол.США в 2007 році від ОСОБА_1 отримував ОСОБА_7 (батько для ОСОБА_3 та чоловік для ОСОБА_2.), який помер у 2011 р. На суму 50 000 дол. США є розписка, підписана ОСОБА_7 Розписку для ОСОБА_1 на 116 619,00 дол.США відповідачі підписали під тиском з його боку, так як він приїжджав та погрожував їм. З даного приводу вони зверталися в 2013 р. у прокуратуру, однак відповіді не отримали. 21.01.2015 р. Самбірським МВ ГУМВСУ у Львівській області за заявою ОСОБА_3 внесено відомості до ЄРДР про те, що гр. ОСОБА_1 шляхом погрози застосування насильства відносно неї та її близьких родичів, примушує її до виконання цивільно-правових зобов'язань, а саме повернути грошові кошти які в останнього позичав покійний батько ОСОБА_3, за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.355 КК України. Вважають, що до правовідносин, які склалися між відповідачами та позивачем, застосовувати норми ст.1046-1053 ЦК України, якими регулюються умови та зобов'язання, що випливають з договору позики, неправомірно. Просили в позові відмовити.

Заслухавши пояснення представників позивача, відповідача та представника відповідача, з'ясувавши дійсні обставини справи, дослідивши письмові докази в справі, суд вважає, що позов задоволенню не підлягає із наступних підстав.

Судом встановлено, що 09.02.2012 р. ОСОБА_3 та ОСОБА_2 було написано розписку, згідно якої вони зобов'язуються повернути позичку ОСОБА_1 в розмірі еквівалентному 116 619 доларів США до 01 березня 2012 р. Повернення даної суми гарантують своїм майном.

Із постанови слідчого СВ Галицького РВ ЛМУ ГУМВСУ у Львівській області від 22.11.2013 р. відомо, що 09.02.2013 р. в Галицький РВ звернувся ОСОБА_1 про те, що невідома особа заволоділа його грошовими коштами, чим спричинила йому матеріальної шкоди на загальну суму 116 619 дол.США. Вказані відомості були внесені в ЄРДР від 05.11.2013 р. за ст.190 ч.14 КК України, а 22.11.2013 р. кримінальне провадження закрите, у зв'язку з відсутністю складу кримінального правопорушення.

Даною постановою слідчого СВ Галицького РВ ЛМУ ГУМВСУ у Львівській області від 22.11.2013 р., яка ніким не оскаржена і набрала законної сили, встановлено, що опитаний по матеріалах перевірки ОСОБА_1 повідомив, що у 2007 р. до нього додому приїхали знайомі його дружини ОСОБА_3 разом із своїм батьком ОСОБА_7 При зустрічі ОСОБА_3 попередньо домовилася з його дружиною про позику грошей на придбання деревообробної техніки в сумі 55 000 дол.США. ОСОБА_1, обстеживши дане підприємство, позичити ОСОБА_3 грошові кошти в сумі 55 000 дол.США терміном на 2 місяці. Не маючи можливості повернути йому кошти ОСОБА_3 та її мати ОСОБА_2 почали йому писати письмові розписки і обіцяти, що повернуть дані кошти з відсотками у розмірі 2% від позиченої суми.

Копією розписки від 28.09.2007 р. підтверджується, що ОСОБА_7 позичив у ОСОБА_1 50 000 дол.США 28 вересня 2007 р. і зобов'язався віддати 28 березня 2008р. В разі неповернення зобов'язався віддати цех по переробці деревини, який знаходиться в м.Самборі, вул. Клинівка, 41а.

Свідоцтвом про смерть засвідчується, що ОСОБА_7 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 р. у віці 50 р.

Відповідно до ч.1 ст.1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Згідно до ч.2 ст.1047 ЦК України, на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

У відповідності з ч.1, 2 ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі.

Враховуючи встановлені обставини, суд прийшов до висновку що позивачем та його представниками не доведені ті обставини, на які він посилається як на підставу своїх вимог, а саме: що ним були передані у власність ОСОБА_3 та ОСОБА_2 грошові кошти; в якому саме розмірі та в якій конкретно валюті, оскільки в розписці від 09.02.2012 р. мова йде лише про зобов'язання повернути позичку в розмірі еквівалентному 116 619 дол.США., що жодним чином не підтверджує факт отримання від нього відповідачамигрошових коштів в сумі 116 619 дол.США.

У зв'язку з цим, суд вважає, що між сторонами договір позики не укладався, а тому позов є безпідставним і в його задоволенні слід відмовити.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 57, 60, 88, 209, 212 - 215, 218 ЦПК України, суд

вирішив :

В задоволенні позову ОСОБА_1 відмовити.

На рішення може бути подано апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня його проголошення в Апеляційний суд Львівської області через Самбірський міськрайонний суд Львівської області.

Суддя підпис

Згідно з оригіналом

Суддя І.А.Пташинський