АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22-ц/793/478/15Головуючий по 1 інстанції
Категорія : 50 Скляренко В. М.
Доповідач в апеляційній інстанції
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 березня 2015 року Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Черкаської області в складі:

головуючогоФетісової Т. Л.
суддівЗахарової А. Ф. , Качана О. В.
при секретаріВосколович Ж.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Черкаси апеляційну скаргу ОСОБА_6 на рішення Придніпровського районного суду м. Черкаси від 26 грудня 2014 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_7 до ОСОБА_6 про стягнення неустойки за прострочення сплати аліментів та за зустрічним позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_7 про звільнення від сплати аліментів,

в с т а н о в и л а :

позивачка ОСОБА_7 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_6, яким, з урахуванням поданих уточнень, просить стягнути з відповідача на свою користь неустойку (пеню) за прострочення сплати аліментів на утримання їх сина ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_1, та дочки ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_2, в сумі 45443,17 грн.

В обґрунтування вказує на те, що 15.01.2013 рішенням Придніпровського районного суду м. Черкаси розірвано шлюб між сторонами. Від шлюбу вони мають двох дітей про яких вказано вище та які, після розірвання шлюбу, проживають з позивачкою. Рішенням Придніпровського районного суду м. Черкаси від 04.03.2013 з відповідача стягнуто аліменти на утримання дітей в розмірі 1/3 частини його заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімумі для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з 17.12.2012 і до досягнення дітьми повноліття. Однак відповідач аліменти на утримання дітей не сплачує, в результаті чого у нього утворилася заборгованість, розмір якої станом на 01.07.2014 становить 15191,10 грн. У зв'язку з простроченням сплати аліментів відповідач має сплатити неустойку, що передбачено ст. 196 СК України, про стягнення якої заявлено цей позов.

У свою чергу відповідач ОСОБА_6 звернувся до суду із зустрічним позовом, яким просить звільнити його від сплати заборгованості по аліментах в сумі 15549,63 грн. на користь ОСОБА_7, мотивуючи про те, що згідно довідки №1903/01-38 від 03.11.2014 КЗ «Черкаський обласний психоневрологічний диспансер» він страждає на тяжке психічне захворювання та з 1998 року перебуває під наглядом лікаря-психіатра у зв'язку з чим не може влаштуватися на роботу, ніяких доходів не отримує і перебуває на утриманні своїх батьків, тобто не має можливості сплачувати аліменти. Вважає, що заборгованість по сплаті аліментів виникла у зв'язку з його тяжкою психічною хворобою та неможливістю працевлаштуватися.

Рішенням Придніпровського районного суду м. Черкаси від 26.12.2014 позовні вимоги ОСОБА_7 задоволено частково та стягнуто з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_7 пеню в розмірі 5000,00 грн., а в задоволенні зустрічного позову ОСОБА_6 - відмовлено.

Не погоджуючись з таким рішенням суду, ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на помилковість висновків суду, викладених у рішенні, просить його змінити, відмовивши у задоволенні первісного позову про стягнення неустойки за прострочення сплати аліментів та задовольнивши зустрічний позов про звільнення від сплати аліментів.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення осіб, які з'явилися у судове засідання, вивчивши та обговоривши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга до задоволення не підлягає з таких підстав та мотивів.

Задовольняючи частково первісний позов про стягнення неустойки за прострочення сплати аліментів, суд першої інстанції виходив із того, що наявні підстави для її стягнення, так як відповідач своєчасно аліменти позивачці не сплачував та має прострочену заборгованість по їх сплаті. При цьому суд врахував, що відповідач наразі ніде не працює та має скрутне матеріальне становище, що є підставою для зменшення розміру цієї неустойки. Відмовляючи у задоволенні зустрічного позову про звільнення від сплати аліментів, суд першої інстанції виходив із того, що такі позовні вимоги є безпідставними.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції та вважає, що, встановивши дійсні обставини справи, суд дав належну оцінку зібраним доказам, правильно застосував норми матеріального права, не допустив порушень норм процесуального права, які призвели б до неправильного вирішення справи, та ухвалив у справі законне і обґрунтоване рішення, підстав для скасування якого, колегія суддів не вбачає, виходячи з наступного.

При розгляді справи встановлено, що рішенням Придніпровського районного суду м. Черкаси від 04.03.2013 з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_7 стягнуто аліменти на утримання дітей - ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_2, в розмірі 1/3 частини його заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімумі для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з 17.12.2012 і до досягнення дітьми повноліття. Як вбачається з довідки-розрахунку державного виконавця від 25.12.2014 заборгованість ОСОБА_6 по сплаті аліментів на утримання неповнолітніх дітей станам на 01.07.2014 становить 15191,10 грн.

Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 196 СК України при виникненні заборгованості з вини особи, яка зобов'язана сплачувати аліменти за рішенням суду, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі 1% від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення, аліментів за кожен день прострочення. Розмір неустойки може бути зменшений судом з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів.

Оскільки в даному випадку у ОСОБА_6 виникла заборгованість по сплаті аліментів, що підтверджується матеріалами справи та не оспорюється сторонами, він допустив порушення строків їх сплати, має скрутне матеріальне становище, наявне тяжке психічне захворювання та перебуває під наглядом лікаря-психіатра, колегія суддів погоджується з правильністю висновків суду першої інстанції про необхідність стягнення з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_7 неустойки за прострочення сплати аліментів у зменшеному, в порівнянні з фактично нарахованим, розмірі в сумі 5000,00 грн.

При цьому колегія суддів відхиляє апеляційні доводи про те, що вказану суму пені у 5000грн. ОСОБА_6 також не зможе сплатити, оскільки має скрутне матеріальне становище, оскільки через своє тяжке психічне захворювання не може ніде працевлаштуватися, ОСОБА_6 в червні 2014 року був працевлаштований робітником з комплексного обслуговування й ремонту будівель Дошкільного навчального закладу комбінованого типу № 9 «Ластівка», тобто мав змогу працювати, та з довідки №1903/01-38 від 03.11.2014 КЗ «Черкаський обласний психоневрологічний диспансер» не вбачається неможливість в принципі працевлаштування відповідача .

Колегія суддів враховує, що згідно ст.ст.180, 181 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, а одним із способів виконання батьками такого обов'язку є сплата аліментів.

Відповідно до положень ч.2 ст.197 СК України за позовом платника аліментів суд може повністю або частково звільнити його від сплати заборгованості за аліментами, якщо вона виникла у зв'язку з його тяжкою хворобою або іншою обставиною, що має істотне значення. Питання про те, чи мають обставини, на які посилається платник аліментів, істотне значення, у кожному конкретному випадку вирішує суд.

У даному випадку колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що обставини, які б свідчили про можливість звільнення ОСОБА_6 від сплати заборгованості за аліментами відсутні. У матеріалах справи відсутні докази того, що зазначена заборгованість виникла саме у зв'язку з наявністю психічного захворювання у апелянта. При цьому, при стягненні судом аліментів у 2013 році ОСОБА_6, маючи таке захворювання вже з 1998 року, зазначав про те, що він буде сплачувати аліменти.

Згідно ч.1 ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Інші доводи апеляційної скарги є несуттєвими, правильності висновків суду першої інстанції не спростовують і не дають підстав для скасування рішення суду, яке є законним та обґрунтованим, ухваленим з дотриманням норм матеріального та процесуального права.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України, апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням вимог матеріального та процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення з одних лише формальних міркувань.

Керуючись ст. ст. 303, 304, 307, 308, 313, 314, 315 ЦПК України, колегія суддів,

у х в а л и л а :

апеляційну скаргу - відхилити.

Рішення Придніпровського районного суду м. Черкаси від 26 грудня 2014 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_7 до ОСОБА_6 про стягнення неустойки за прострочення сплати аліментів та за зустрічним позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_7 про звільнення від сплати аліментів, - залишити без змін.

Ухвала набирає чинності з моменту проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку до суду касаційної інстанції протягом 20 днів з дня її проголошення.

Головуючий :

Судді :