Справа № 462/1222/15 Головуючий у 1 інстанції: Боровков Д.О.
Провадження № 22-ц/783/6111/15 Доповідач в 2-й інстанції: ОСОБА_1
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 грудня 2015 року Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Львівської області у складі: головуючого судді: Ванівського О.М.,

суддів: Богонюка М.Я., Берези В.І.,

при секретарі: Бохонко Е.Р.,

без участі сторін,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Залізничного районного суду м.Львова від 16 липня 2015 року,-

в с т а н о в и л а :

В лютому 2015р. ЛКП «Скнилівок» звернулось в суд із позовом до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за надані житлово-комунальні послуги.

Рішенням Залізничного районного суду м.Львова від 16 липня 2015 року позов Львівського комунального підприємства «Скнилівок» до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за надані житлово-комунальні послуги задоволено частково.

Стягнуто солідарно з ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 на користь Львівського комунального підприємства «Скнилівок» 1335 гривень 10 копійок заборгованості за надані житлово-комунальні послуги за період з 01 лютого 2012 року по 31 серпня 2012 року.

Стягнуто солідарно з ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 на користь Львівського комунального підприємства «Скнилівок» 6587 гривень 60 копійок заборгованості за надані житлово-комунальні послуги за період з 01 вересня 2012 року по 31 січня 2012 року.

В решті позову відмовлено.

Вирішено питання судових витрат.

Рішення оскаржив ОСОБА_2.

В апеляційній скарзі апелянт посилається на порушення судом норм матеріального та процесуального права. Вважає, що судом неповно зясовано всі обставини справи. Вказує на те, що згідно відомостей позивача борг в період з 01.09.2012 року по 31.01.2012 року становить 6 304 гривні 27 копійок, а отже з відповідачів стягнуто зайвих 200 гривень 30 копійок. Крім того, судом не взято до уваги його заяву від 27.01.2010 року до ЛКП «Скнилівок» про перерахунок зайво отриманих коштів на суму 998 гривень 54 копійки. Вважає, що судом не враховано того факту, що він не користується послугами центрального опалення, а відтак, відсутні підстави для стягнення з нього заборгованості. Крім того, позивачем не надано суду типового договору про надання послуг з централізованого опалення або договору приєднання з підписом споживача. Із врахуванням наведеного, просить оскаржуване рішення скасувати і ухвалити нове, яким справу повернути в суд першої інстанції.

Сторони в судове засідання повторно не з'явилися, про дату, час та місце розгляду справи були повідомлені у встановленому законом порядку, а тому відповідно до ч.2 ст.305 ЦПК України колегія суддів вважає за можливе проводити розгляд справи у їх відсутності та без фіксації судового засідання технічними засобами, згідно ч.2 ст.197 ЦПК України. На думку колегії суддів матеріалів справи достатньо для розгляду справи по суті.

Крім того, відповідно до ч.5 ст. 74 ЦПК України у разі відсутності осіб, які беруть участь у справі, за такою адресою, вважається, що судовий виклик або судове повідомлення вручене їм належним чином.

Заслухавши суддю - доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід відхилити з таких підстав.

Згідно ст.1 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Відповідно до вимог ст. ст.11,59,60 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше, як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданих відповідно до вимог цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб які беруть участь у справі. При цьому кожна із сторін зобов'язана довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, а обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування .

Відповідно до ст.213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Колегія суддів вважає, що оскаржуване рішення у повній мірі відповідає даним вимогам закону, є справедливим і обґрунтованим.

Положеннями ст. 214 ЦПК України передбачено, що під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їхнє підтвердження; які правовідносини сторін випливають зі встановлених обставин та яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Ухвалюючи оскаржуване рішення про часткове задоволення позову, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем надавались житлово-комунальні послуги та послуги ЦО, відповідачам, останні безпідставно не оплачувались, а відтак зобов'язані погасити наявну заборгованість в межах строку позовної давності.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду.

Закон України "Про житлово - комунальні послуги" визначає основні засади організаційних, господарських відносин, що виникають в сфері надання та споживання житлово - комунальних послуг між їх виробниками, виконавцями і споживачами, а також їхні права та обов'язки.

Аналіз цього Закону дає підстави для висновку, що він належить до нормативного акту спеціальної дії, який регулює відносини, що виникають між виробниками, виконавцями, споживачами у процесі створення, надання та споживання житлово - комунальних послуг.

Разом з тим, ст.4 Закону України "Про житлово - комунальні послуги" передбачає, що законодавство України у сфері житлово - комунальних послуг, крім цього Закону, базується на Конституції України і складається з нормативно - правових актів у галузі цивільного, житлового законодавства та інших нормативно - правових актів, що регулюють відносини у сфері житлово - комунальних послуг.

Згідно ст.13 Закону України "Про житлово-комунальні послуги", залежно від функціонального призначення житлово-комунальні послуги поділяються, зокрема, на комунальні послуги (централізоване постачання холодної та гарячої води, водовідведення, газо- та електропостачання, централізоване опалення, а також вивезення побутових відходів тощо); послуги з утримання будинку і споруд та прибудинкових територій.

Відповідно до ст.20 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" споживач зобов'язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

Матеріалами справи та судом встановлено, що в квартирі АДРЕСА_1, на день подачі позову, проживали та були зареєстровані три особи: відповідачі ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, що підтверджується довідкою ЛКП «Скнилівок» № 254 від 16.02.2015 року. Балансоутримувачем зазначеного будинку є ЛКП "Скнилівок"(а.с.5).

Як вбачається із даних відомості про нарахування та оплату послуг за утримання будинку та прибудинкової території, борг мешканців квартири АДРЕСА_1 перед позивачем по оплаті за зазначені послуги станом за період з 01 лютого 2007 року по 31 січня 2015 року становить 5720,64 грн. (а.с.6,7).

Згідно з даними, які містяться у відомості про нарахування та оплату послуг за центральне опалення, борг мешканців квартири АДРЕСА_2 перед позивачем оплаті за зазначені послуги за період з 01 лютого 2007 року по 31 січня 2015 року становить 7653,86 грн. (а.с.8,9).

Колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції про наявність підстав для застосування наслідків спливу строку позовної давності, яка заявлена відповідачем ОСОБА_2, оскільки судом встановлено, що позивач звернувся до суду з даним позовом 19.02.2015 року, а відтак вірно відмовив у стягненні з відповідачів суми заборгованості за період з 01 лютого 2007 року по 01 лютого 2012 року. Таким чином, з відповідачів підлягає стягненню заборгованість за надані житлово - комунальні послуги за період з 01 лютого 2012 року по 31 січня 2015 року.

Також, судом вірно встановлено, що сума заборгованості за період з 01 лютого 2012 року по 31 серпня 2012 року підлягає стягненню лише з двох відповідачів ОСОБА_2, ОСОБА_3, оскільки згідно з довідки ЛКП «Скнилівок» №1086 від, 06.07.2015 року, відповідач ОСОБА_4 почала проживати у ІНФОРМАЦІЯ_1 04.09.2012 року (а.с.86), а відтак відсутні правові підстави для стягнення з неї суми заборгованості, яка утворилася до 01.09.2012 року.

За таких обставин, суд прийшов до вірного висновку, що з ОСОБА_2, ОСОБА_3 на користь позивача слід солідарно стягнути заборгованість за надані житлово-комунальні послуги за період з 01 лютого 2012 року по 31 серпня 2012 року в розмірі 1335,10 грн. (576,72 грн. (заборгованість за послуги з утримання будинку за вказаний період) + 758,38 грн.,(заборгованість за послуги з постачання центрального опалення за вказаний період) = 1335,10 грн.). Також, зі всіх трьох відповідачів на користь позивача підлягає стягненню заборгованість за надані житлово-комунальні послуги за період з 01 вересня 2012 року по 31 січня 2015 року в розмірі 6587,60 грн. (3042,39 грн. (заборгованість за послуги з утримання будинку за вказаний період) + 3545,21 грн. (заборгованість за послуги з постачання центрального опалення за вказаний період) = 6587,60 грн.).

Відповідачами не надано, як в суд першої інстанції, так і апеляційної інстанції, належних та допустимих доказів, які б свідчили про те, що позивач протягом 2012-2015 років надав їм житлово-комунальні послуги неналежної якості.

Статтями 20 і 21 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" визначено обов'язки споживача та виконавця житлово-комунальних послуг, в тому числі - і послуг з теплопостачання.

Зокрема, обов'язком споживача є укладення договору на надання житлово-комунальних послуг, підготовленого виконавцем на основі типового договору, а також оплата житлово-комунальних послуг в строки, встановлені договором або законом.

Таким чином, необхідність укладення договору на надання житлово-комунальних послуг та проведення їх оплати передбачено законом і визначено, як обов'язок, а не право сторін, в т.ч. - і відповідачів, а відтак доводи апеляційної скарги про відсутність між сторонами спору договору про надання комунальних послуг до уваги прийматись не можуть.

Не заслуговують уваги і доводи апеляційної скарги щодо відсутності підстав для стягнення заборгованості за послуги централізованого опалення, оскільки відповідач такими не користується із врахуванням наступного.

Пунктом 25 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених Постановою КМ України від 21.07.2005 року № 630(зі змінами, внесеними Постановою КМ України від 31.10.2007 року № 1268) встановлено, що відключення споживачів від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води здійснюється в порядку, що затверджується центральним органом виконавчої влади з питань житлово-комунального господарства, і що самовільне відключення від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води забороняється.

Порядком відключення окремих житлових будинків від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води при відмові споживачів від централізованого теплопостачання, затвердженим наказом Міністерства будівництва, архітектури та житлово-комунального господарства України від 22.11.2005 року № 4(зі змінами, внесеними згідно з Наказом Міністерства з питань житлово-комунального господарства від 06.11.2007 року № 169), встановлено процедуру відключення від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води житлового будинку при відмові споживачів від послуг централізованого опалення та постачання гарячої води, яка передбачає наявність дозволу на таке відключення у формі рішення постійно діючої міжвідомчої комісії для розгляду питань щодо відключення споживачів від мереж ЦО і ГВП, яка створюється рішенням органу місцевого самоврядування або місцевим органом виконавчої влади.

За таких обставин єдиною підставою для зняття відповідачів з обліку і припинення відповідних нарахувань є акт про відключення, затверджений відповідною комісією, а відтак відсутні підстави для звільнення відповідачів від оплати.

Колегія суддів вважає, що оцінюючи зібрані по справі докази, суд дотримався встановленого ст.212 ЦПК України принципу оцінки доказів, відповідно до якого суд на підставі всебічного, повного й об'єктивного розгляду обставин справи аналізує і оцінює докази як кожен окремо, так і в їх сукупності, у взаємозв'язку, в єдності і протиріччі, і ця оцінка повинна спрямовуватися на встановлення достовірності чи відсутності обставин, які обґрунтовують доводи і заперечення сторін, дав їм належну оцінку та обґрунтовано дійшов висновку про часткове задоволення позову.

Відтак, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дав належну оцінку всім обставинам і доказам по справі в їх сукупності та ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, а тому приходить до висновку про те, що підстави для його скасування відсутні і апеляційну скаргу на нього, яка не спростовує висновків рішення суду, слід залишити без задоволення.

Інші доводи апеляційної скарги не спростовують правильних висновків суду першої інстанції.

Відповідно до ч.1 ст.308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 303, 304, п.1 ч.1 307, 308, 313, п.1 ч.1 314, 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - відхилити.

Рішення Залізничного районного суду м.Львова від 16 липня 2015 року - залишити без змін.

Ухвала Апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий : О.М. Ванівський

Судді: М.Я. Богонюк

ОСОБА_5