Справа № 196/1653/14-ц
№ провадження 2/196/69/2015
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 березня 2015 року Царичанський районний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючої - судді Гудим О.М.

при секретарі - Шевченко Т.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт Царичанка цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення грошового боргу,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернулася з позовом до ОСОБА_2 про стягнення грошового боргу.

На обґрунтування позовних вимог посилається на те, що 17 листопада 2011 року вона передала в борг ОСОБА_2 на його ж прохання грошові кошти в сумі 10500 дол.США з умовою повернення боргу через десять місяців, тобто до 18 вересня 2012 року, про що того ж дня ним була власноручно написана розписка. Також, в даній розписці він зазначив, що взяття грошових коштів в борг він погодив з членами своєї сім'ї: дружиною - ОСОБА_3 та сином - ОСОБА_4.

Проте, у вказаний в розписці строк ОСОБА_2 борг не повернув і в подальшому, не дивлячись на постійні обіцянки повернути гроші після збирання врожаю, так і не повернув грошові кошти.

Відповідно до приписів ст.530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк.

Відповідно до ст.533 ЦК України грошове зобов'язання має бути виконане у гривнях, а якщо у зобов'язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає оплаті у гривнях визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом.

За довідкою банківської установи курс долара США станом на 05 грудня 2014 року, тобто на час подання позовної заяви складає - 15,75 грн. за один долар США.

За вищевказаних обставин ОСОБА_2 прострочив виконання грошового зобов'язання на 2 роки та 2 повних місяці.

Відповідно до вимог ст.625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три відсотки річних від простроченої суми, якщо інший розмір відсотків не встановлений договором або законом.

За даних обставин, коли індекс інфляції охоплюється показником курсу долара в національній валюті, ОСОБА_2 має сплатити додатково лише три відсотки річних від простроченої суми в національній валюті, тобто загалом складає 6,5% від загальної суми боргу в національній валюті, або 165375/100 х 6,5 = 10749 грн.

Враховуючи вищевикладене та посилаючись на вимоги ст.ст.530, 533 ЦК України, прохає стягнути з ОСОБА_2 на її користь грошовий борг в сумі 165375 грн. та штраф в розмірі 3% річних від суми неповернутого боргу в розмірі 10749 грн., а всього 176124 грн., а також витрати по сплаті судового збору.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 позовні вимоги збільшила, посилаючись на те, що за довідкою банківської установи курс долара США станом на 25 лютого 2015 року складає 29,00 грн. за один долар США.

Таким чином, сума боргу в національній валюті за ОСОБА_2 складає 10500 х 29,00 = 304500 грн.

При цьому, ОСОБА_2 прострочив виконання грошового зобов'язання на 2 роки та 4 повних місяці. Тому, коли індекс інфляції охоплюється показником курсу долара в національній валюті, ОСОБА_2 має сплатити додатково лише три відсотки річних від простроченої суми в національній валюті, тобто загалом складає 7% від загальної суми боргу в національній валюті, або 304500/100 х 7 = 21315 грн. Отже, загальна сума боргу становить 325815 грн., яку прохає стягнути на її користь та витрати по сплаті судового збору в сумі 2215,24 грн. і витрати на правову допомогу в сумі 2950 грн.

Відповідач ОСОБА_2 в судовому засіданні збільшені позовні вимоги визнав в повному обсязі.

Суд, заслухавши сторони, перевіривши та дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з слідуючих підстав.

Відповідно до вимог ст.10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін і кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог чи заперечень.

Згідно ч.1 ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Стаття 60 ЦПК України визначає що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Нормами ч.4 ст.174 ЦПК України визначено, що у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

В даному випадку у судовому засіданні відповідно до норм ч. 1 ст. 61 ЦПК України встановлено наступне.

17 листопада 2011 року позивач ОСОБА_1 уклала договір позики з відповідачем ОСОБА_2, про що була останнім власноруч складена розписка про позику (а.с.6). Згідно розписки позики ОСОБА_2 взяв в борг 10500 доларів США у ОСОБА_1 та зобов'язався повернути борг до 18 вересня 2012 року.

Проте, у вказаний в розписці строк ОСОБА_2 борг не повернув. Після чого відповідач неодноразово обіцяв повернути борг після збирання врожаю в належному йому фермерському господарстві, але до цього часу отримані від позивача грошові кошти так і не повернув.

Відповідно до ст.1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем зазначеної грошової суми або визначеної кількості речей (ч.2 ст.1047 ЦК України).

Згідно ч.1 ст.1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

За правилами ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Відповідачем заявлені позовні вимоги визнані у повному обсязі, тобто визнані всі ті обставини, на які позивач посилається на обґрунтування заявлених позовних вимог.

Відповідачем заявлені позовні вимоги визнані у повному обсязі, тобто визнані всі ті обставини, на які позивач посилається на обґрунтування заявлених позовних вимог.

Відповідно до довідки ВАТ Державний ощадний банк України ТВБВ №10003/0306 Дніпропетровської області станом на 25 лютого 2015 року курс валюти становить: 2900.00 грн. за 100 доларів США.

Отже, так як відповідач зобов'язання за договором позики не виконав, а тому з нього підлягає стягненню сума основного боргу - 304500 грн. та 3% річних в розмірі - 21315 грн., що має наступний розрахунок:

- строк заборгованості - 2 роки 4 місяці;

- 3% річних від суми боргу - 9135 грн., а за 2 роки - 18270 грн.;

- за один місяць 3% річних становить 761 грн. 25 коп., а за 4 місяці - 3045 грн.

Відповідно до вимог ч.1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Відповідно до ст.79 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи.

До витрат пов'язаних з розглядом справи належать: витрати на правову допомогу.

Згідно ч.1 ст.84 ЦПК України витрати, пов'язані з оплатою правової допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права, несуть сторони, крім випадків надання безоплатної правової допомоги.

Відповідно до акту надання юридичних послуг позивачем ОСОБА_1 було витрачено на правову допомогу всього 2950 грн., які підлягають стягненню з відповідача ОСОБА_2

Таким чином, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог, дослідивши всебічно, повно, безпосередньо та об'єктивно наявні у справі докази, суд дійшов висновку про необхідність задоволення позову в повному обсязі.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.10, 11, 60, 79, 84, 88, 174, 212-215 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В :

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення грошового боргу задовольнити в повному обсязі.

Стягнути з ОСОБА_2 (ІПН НОМЕР_1) на користь ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_2) суму боргу в розмірі 304500 грн. та штраф в розмірі 3% річних від суми неповернутого боргу в розмірі 21315 грн., а всього 325815 (триста двадцять п'ять тисяч вісімсот п'ятнадцять) грн.

Стягнути з ОСОБА_2 (ІПН НОМЕР_1) на користь ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_2) судовий збір в розмірі 2215 грн. 24 коп., витрати на правову допомогу в розмірі 2950 грн.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Дніпропетровської області протягом 10 днів з подачею апеляційної скарги через районний суд. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду в повному обсязі виготовлено 17 березня 2015 року.

Головуюча О.М.ГУДИМ