Апеляційний суд міста Києва
Справа № 22-ц/796/925/2015 Головуючий у 1-й інстанції - Коробенко С.В.
Доповідач - Кабанченко О.А.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 березня 2015 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду м. Києва в складі:

головуючого - Кабанченко О.А.

суддів - Рубан С.М., Желепи О.В.

при секретарі - Осмолович В.С.

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою представника Публічного акціонерного товариства «Незалежна Сервісна Компанія» - Гуримського Олега Віталійовича на рішення Солом'янського районного суду м. Києва від 27 листопада 2014 року в справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Незалежна Сервісна Компанія» до ОСОБА_2, третя особа: ОСОБА_3 про повернення суми сплаченого страхового відшкодування.

Заслухавши доповідача, пояснення осіб, які беруть участь у справі, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги,-

в с т а н о в и л а:

Рішенням Солом'янського районного суду м. Києва від 27 листопада 2014 року відмовлено в задоволені позову ПАТ «Незалежна Сервісна Компанія» до ОСОБА_2, третя особа: ОСОБА_3, про повернення суми сплаченого страхового відшкодування.

В апеляційній скарзі представник позивача просить скасувати рішення суду, ухвалити нове рішення, яким задовольнити позов. Вважає, що рішення суду першої інстанції не відповідає обставинам справи, нормам матеріального та процесуального права. Зазначає, що судом не було враховано те, що ОСОБА_2 надала позивачу неналежну інформацію та не повідомила про те, що автомобіль ВАЗ 21114, д/н НОМЕР_3, використовувався в якості таксі, що призвело до порушення права регресної вимоги позивача та умов договору страхування, з якими сторони були ознайомлені та надали свою згоду на їх дотримання. Судом не взято до уваги те, що розпорядженням про виплату страхового відшкодування № 93457/67 від 26 жовтня 2007 року АКБ «Правекс-Банк» та заяви страхувальника про виплату страхового відшкодування від 29 жовтня 2007 року кошти були перераховані до АКБ «Правекс-Банк» в рахунок погашення кредиту ОСОБА_2, отже остання повинна повернути ці кошти позивачу в порядку регресу.

В судове засідання апеляційного суду представник позивача не прибув, про час та місце розгляду справи позивач повідомлений в установленому процесуальним законом порядку, про що свідчить повідомлення про вручення поштового відправлення.

Апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Судом встановлено, що 15 червня 2007 року між ВАТ СК «Правекс-Страхування», правонаступником якого є ПАТ «Незалежна Сервісна Компанія», та ОСОБА_2 було укладено Договір добровільного страхування транспортного засобу, переданого в заставу, серії ТЗМ №626381, предметом якого є страхування автомобіля марки «ВАЗ», державний реєстраційний номер НОМЕР_2.

24 серпня 2007 року на перехресті вул. ОСОБА_4 - вул. Набережно-Хрещатицька в м. Києві сталася дорожньо-транспортна пригода з участю застрахованого автомобіля «ВАЗ», д.р.н. НОМЕР_2, яким керував ОСОБА_5, та автомобіля марки «Сузукі», д.р.н НОМЕР_4, під керуванням водія ОСОБА_3

Постановою Подільського районного суду м. Києва від 10 жовтня 2007 року винним у даній ДТП визнано водія ОСОБА_3

На підставі поданої заяви про настання страхового випадку, страхового акту позивачем було виплачене страхове відшкодування на користь вигодонабувача за Договором страхування - АКБ «Правекс-Банк» у сумі 19 715,11 грн.

Реалізуючи право регресної вимоги до винної особи, позивач в 2008 році звернувся до Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області з позовом до ОСОБА_3

Рішенням зазначеного суду від 18 квітня 2013 року у задоволенні позову ПАТ «Незалежна страхова компанія» до ОСОБА_3 було відмовлено з тих підстав, що під час розгляду справи судом був встановлений факт використання застрахованого транспортного засобу в якості таксі, що, за висновком суду, у відповідності до п.4.4.5 Договору страхування виключало можливість визнання страховиком дорожньо-транспортної пригоди страховим випадком та, відповідно, виплату ним страхового відшкодування.

В серпні 2014 року позивач звернувся до суду з даним позовом до ОСОБА_2 В обґрунтування позовних вимог посилався на те, що за договором страхування від 15 червня 2007 року позивачем 30 жовтня 2007 року було виплачене страхове відшкодування на користь ОСОБА_2 у сумі 19 715,11 грн. В подальшому рішенням Новомосковського міськтионного суду Дніпропетровської області у цивільній справі №2-81309 позивачу було відмовлено у задоволенні регресних позовних вимогдо винного у ДТП водія ОСОБА_3 з посиланням на те. що в ході розгляду справи було встановлено факт використання під час ДТП автомобіля «ВАЗ», д/н НОМЕР_2, в якості таксі, на підставі чого суд дійшов до висновку про безпідставність з огляду на умови договору виплати ОСОБА_2страхового відшкодування. Позивач вважає, що ОСОБА_2 подала йому свідомо неправдиві відомості про обставини страхового випадку, приховавши відомості про використання автомобіля в якості таксі, що призвело до неможливості регресного відшкодування витрат страхової компанії, а тому на підставі п. 8.18 Договору №626381 від 15 червня 2007 року страхувальник ОСОБА_2 має повернути виплачене їй страхове відшкодування. Представник позивача зазначав, що той факт, що автомобіль використовувався як таксі не самим страхувальником, а іншою особою, і вона про це могла не знати, значення не має, оскільки згідно з п.6.2.9 Договору страхувальник зобов'язалась ознайомити усіх користувачів транспортного засобу із правилами страхування та умовами договору.

Відповідач, яка за її клопотанням була допитана судом в якості свідка, пояснила, що після розірвання шлюбу з ОСОБА_5 у неї склались з ним конфліктні відносини, вони не спілкувались. Не зважаючи на те, що автомобіль був зареєстрований за нею, фактично ним користувався саме її колишній чоловік, він же і сплачував платежі за кредитним договором, завдяки якому автомобіль був придбаний, і у забезпечення виконання якого автомобіль був переданий у заставу АКБ «Правекс-Банк». Відтак, Відповідач не знала, як, де і ким використовувався автомобіль, а тому не могла знати, чи використовувався автомобіль як таксі. Вона не могла навмисно приховати від страхової компанії інформацію про факти використання застрахованого автомобіля як таксі, оскільки такої інформації у неї самої не було. У справі, яка розглядалась Новомосковським міськрайонним судом Дніпропетровської області, за регресним позовом ПАТ «Незалежна сервісна компанія» до ОСОБА_3, відповідач взагалі участі не брала, хоча як особа, на права та інтереси якої впливає зазначене рішення, мала на те право, а тому висновки суду, наведені у рішенні від 18 квітня 2013 року, не є для неї обов'язковими.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з їх безпідставності.

Судова колегія погоджується з таким висновком суду, вважає, що він відповідає обставинам справи та вимогам закону.

З доводами апеляційної скарги про те, що позивач має право на повернення виплаченої суми страхового відшкодування на підставі п. 8.18 договору страхування, оскільки остання не надала належної інформації - не повідомила, що застрахований автомобіль використовувався в якості таксі, судова колегія не погоджується, зважаючи на те, що, як встановлено судом і не спростовано позивачем, такої інформації у позивача не було на час звернення до позивача за виплатою страхового відшкодування, отже ця інформація не могла бути надана нею.

Також колегія суддів вважає необґрунтованими доводи апеляційної скарги про помилковість висновку суду про те, що не можуть бути задоволені вимоги про повернення страхового відшкодування до позивача, яка є страхувальником за договором, оскільки страхове відшкодування було одержане вигодо набувачем АКБ «Правекс-Банк»..

Як вірно встановлено судом зі змісту п 8.18 договору страхування, право на повернення страхового відшкодування виникає у страховика щодо страхувальника або вигодонабувача, тобто в залежності від того, кому саме фактично було це відшкодування виплачене.

З платіжного доручення №7275 від 30жовтня 2007 року вбачається, що страхове відшкодування в розмірі 19 715,11 грн. було виплачене на користь вигодонабувача АКБ «Правекс-Банк», отже вимоги до ОСОБА_2 про повернення страхової виплати є безпідставними.

Порушень вимог процесуального закону, які відповідно до ЦПК України є підставою для скасування рішення суду, не встановлено.

З огляду на наведене, судова колегія не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування рішення суду.

Керуючись ст. ст. 307, 308 ЦПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу представника Публічного акціонерного товариства «Незалежна Сервісна Компанія» - Гуримського Олега Віталійовича відхилити.

Рішення Солом'янського районного суду м. Києва від 27 листопада 2014 року залишити без змін.

Ухвала може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня проголошення шляхом подання касаційної скарги до суду касаційної інстанції.

Головуючий:

Судді: