Справа № 444/3497/13 Головуючий у 1 інстанції: Зеліско Р.Й.
Провадження № 22-ц/783/6396/15 Доповідач в 2-й інстанції: ОСОБА_1 О. Я.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 листопада 2015 року колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Львівської області в складі:

головуючого - судді Мельничук О.Я.,

суддів Курій Н.М. і ОСОБА_2,

при секретарі Куцик І.Б.,

з участю позивача ОСОБА_3, представника позивача ОСОБА_4, представника відповідачів ОСОБА_5, представника третьої особи ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м.Львові цивільну справу за апеляційними скаргами ОСОБА_7 та ОСОБА_8 на рішення Жовківського районного суду Львівської області від 20 серпня 2015 року по справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_7, ОСОБА_8, третя особа: Мокротинська сільська рада про усунення перешкод в користуванні будинковолодінням і встановлення меж між садибами,-

В С Т А Н О В И Л А :

В листопаді 2013 року позивач ОСОБА_3 звернувся до суду із позовом про усунення перешкод в користуванні будинковолодінням і встановлення меж між садибами. Свої позовні вимоги мотивував тим, що конфлікт за межі між садибами триває вже понад 20 років. Спочатку між ОСОБА_9 та її дітьми з одного боку та ОСОБА_10 та її внуком (позивачем ОСОБА_3В.) з іншого боку. На даний час власником житлового № 85 по вулиці Кут-1, село Мокротин, Жовківського району Львівської області є ОСОБА_3, а тому звертається з даним позовом до суду, оскільки вважає, що відповідачі порушують його права. Зазначає, що за його бабцею ОСОБА_10 по земельно-облікових документів закріплена земельна ділянка загальною площею 0.42 га, а за гр. ОСОБА_9 закріплена земельна ділянка загальною площею 1.22 га. Обидві земельні ділянки фактично є суміжними, проте межі між ними не встановлені. 10.06.2010 року складено комісійний акт перевірки землекористування громадян ОСОБА_9 та ОСОБА_3В, згідно з яким встановлено, що спільний заїзд до двох господарств проходить від громадської дороги через подвір'я гр. ОСОБА_9 до садиби ОСОБА_3. ОСОБА_9 самовільно встановила загорожу між своєю садибою і садибою ОСОБА_3, що затруднює заїзд до його садиби. Комісія вирішила рекомендувати сесії Мокротинської сільської ради затвердити відстань шириною 2.60 м по обидві сторони господарств від будинків до загорожі землекористувачів ОСОБА_9 та ОСОБА_3, одночасно ОСОБА_3 рекомендовано влаштувати під'їзну дорогу за рахунок своєї земельної ділянки і частково за рахунок земельної ділянки гр.ОСОБА_9, яка є у їх фактичному користуванні, 05.09.2010 р. рішенням Мокротинської сільської ради № 4 "Про затвердження акта перевірки суміжного землекористування громадян" затверджено акт перевірки землекористування громадян ОСОБА_9 та ОСОБА_3В, згідно з яким встановлена відстань шириною 2.60 м. по обидві сторони господарств від будинків до загорожі землекористувачів ОСОБА_9 та ОСОБА_3 та ОСОБА_3 рекомендовано влаштувати під'їзну дорогу за рахунок своєї земельної ділянки і частково за рахунок земельної ділянки гр. ОСОБА_9 Було зобов'язано ОСОБА_9 демонтувати і встановити загорожу на відстані 2.60 м. від обох будинків. 30.05.2011 р. рішенням Виконавчого комітету Мокротинської сільської ради ОСОБА_9 зобов'язано забрати з громадського місця перед "Тишавкою" самовільно поставлені нею дерев'яну огорожу і ворота до 02.06.2011 року, однак, ні ОСОБА_9 ні її спадкоємці - відповідачі ОСОБА_7, ОСОБА_8, ні ОСОБА_10 і її спадкоємець ОСОБА_3 не були і не є власниками чи юридично належними землекористувачами спірної земельної ділянки. Власником земельної ділянки є Мокротинська сільська рада і тільки вона відповідно законодавства вправі розпоряджатися даними земельними ділянками. 15.09.2012 року ОСОБА_9 померла. Проте, зазначає, що ті ж самі протиправні дії продовжують спадкоємці померлої відповідачі ОСОБА_7 та ОСОБА_8, а тому позивач змушений звернутися до суду. Просить суд встановити затверджену рішенням Мокротинської сільської ради № 4 "Про затвердження акта перевірки суміжного землекористування громадян" від 05.09.2010 року відстань шириною 2.60 м. по обидві сторони господарств від житлових будинків до загорожі землекористувачів ОСОБА_7, ОСОБА_8 та ОСОБА_3 для влаштування під'їзної дороги до садиби ОСОБА_3 зі сторони джерела за рахунок земельної ділянки ОСОБА_3 і частково за рахунок земельної ділянки ОСОБА_7 та ОСОБА_8 за адресою: будинок 85, вулиця Кут-1, село Мокротин, Жовківського району Львівської області; зобов'язати відповідачів ОСОБА_7 та ОСОБА_8 припинити дії, які порушують право власності та усунути перешкоди ОСОБА_3 в користуванні будинковолодінням за адресою: будинок 85, вулиця Кут-1, село Мокротин, Жовківського району Львівської області шляхом демонтажу самочинно встановлених відповідачами огорожі й воріт та у влаштуванні позивачем під'їзної дороги до садиби ОСОБА_3 зі сторони джерела за рахунок земельної ділянки ОСОБА_3 і частково за рахунок земельної ділянки ОСОБА_7 та ОСОБА_8 за адресою: будинок 85, вулиця Кут-1, село Мокротин, Жовківського району Львівської області та стягнути з відповідачів в користь позивача судові витрати.

Рішенням Жовківського районного суду Львівської області від 20 серпня 2015 року позов ОСОБА_3 задоволено.

Встановлено затверджену рішенням Мокротинської сільської ради № 4 "Про затвердження акта перевірки суміжного землекористування громадян" від 05.09.2010 року відстань шириною 2,60 м по обидві сторони господарств від житлових будинків до загорожі землекористувачів ОСОБА_7, ОСОБА_8 та ОСОБА_3 для влаштування під"їздної дороги до садиби ОСОБА_3 зі сторони джерела за рахунок земельної ділянки, яка перебуває у фактичному користуванні ОСОБА_3 і частково за рахунок земельної ділянки, яка перебуває у фактичному користуванні ОСОБА_7 та ОСОБА_8 за адресою: с. Мокротин, вул. Кут-1, будинок № 85, Жовківського району Львівської області.

Зобов"язано ОСОБА_7 та ОСОБА_8 припинити дії, які порушують право власності ОСОБА_3 та усунути перешкоди ОСОБА_3 в користуванні будинковолодінням за адресою: с. Мокротин, вул. Кут-1, будинок № 85, Жовківського району Львівської області шляхом демонтажу самочинно встановлених ОСОБА_7 та ОСОБА_8 огорожі та воріт, а також у влаштуванні Войтюком Романом Володимировичем під"їздної дороги до його садиби зі сторони джерела за рахунок земельної ділянки, яка перебуває у фактичному користуванні ОСОБА_3 і частково за рахунок земельної ділянки, яка перебуває у фактичному користуванні ОСОБА_7 та ОСОБА_8 за адресою: с. Мокротин, вул. Кут-1, будинок № 85, Жовківського району Львівської області.

Вирішено питання судових витрат.

Вищезгадане рішення в апеляційному порядку оскаржили відповідачі - ОСОБА_7 та ОСОБА_8.

Апелянти з оскаржуваним рішенням не погоджуються, вважають його безпідставним, необгрунтованим та таким, що ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права. Вважають, що лише Мокротинська сільська рада наділена правом вимагати в судовому порядку фактичного виконання рішення №4 "Про затвердження акту перевірки суміжного землекористування громадян" від 05.09.2010 року, оскільки така винесена самою радою і контроль за ним так само віднесено до компетенції ради. ОСОБА_3 не є ані уповноваженим представником Мокротинської сільської ради, ані власником будь-яких із спірних земельних ділянок, невиконання жодних рішень Мокротинської сільської ради не порушує та не може порушити будь-які права чи інтереси позивача. Вважають ОСОБА_3 неналежним позивачем у даній справі. Також апелянти стверджують, у позивача немає ані права власності, ані права користування земельною ділянкою, доступу до якої, нібито, перешкоджають відповідачі, відтак вважають, що жодні права позивача відповідачами не порушені. В своїх апеляційних скаргах ОСОБА_7 та ОСОБА_8 просять рішення Жовківського районного суду Львівської області від 20 серпня 2015 року скасувати та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову ОСОБА_3 відмовити. Просять вирішити питання судових витрат.

Заслухавши суддю - доповідача, пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційних скарг та вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційні скарги ОСОБА_7 та ОСОБА_8 слід задовольнити із наступних підстав.

Відповідно до вимог ст.ст.11, 59, 60 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданих відповідно до вимог цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб які беруть участь у справі. При цьому кожна із сторін зобов»язана довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, а обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

У відповідності до вимог ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обгрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обгрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно зясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

На думку колегії суддів, оскаржуване рішення таким вимогам не відповідає.

Як вбачається з матеріалів справи 14.12.2009 р. позивачу ОСОБА_3 видано на підставі рішення Виконкому Мокротинської сільської ради за № 43 від 27.11.2009 року свідоцтво серії САВ № 539596 про право власності на нерухоме майно - житловий будинок за адресою: будинок 85, вулиця Кут-1, село Мокротин, Жовківського району Львівської області, що вбачається також із копії даного свідоцтва.

Рішенням 13-ї сесії 21 -го скликання Мокротинської сільської ради від 25.01.1994 року "Про приватизацію земельних ділянок громадян" передано у приватну власність земельні ділянки громадянам в межах населеного пункту, згідно списку, що додається. Зобов"язано громадян оформити Державний акт, який підтверджує право приватної власності на землю та право на постійне користування землею. Окрім інших громадян с. Мокротин у списку громадян, яким передано у приватну власність, а також передано у постійне користування земельні ділянки є зазначено прізвище ОСОБА_9, якій передано земельні ділянки: у приватну власність 0,60 га. і у постійне користування 0,40 га.

На ім"я ОСОБА_9, яка мешкає в с. Мокротин, вул. Кут-1, видано сертифікат серії ЛВ № 014115 на право приватної власності на землю (середню земельну частку) у розмірі 0,94 га, з яких: ріллі- 0,63 га та кормових угідь 0,31 га. на території Мокротинської сільської ради, що вбачається з копії даного сертифікату. Однак, дана земельна ділянка не є спірною.

15.09.2012 року ОСОБА_9 померла, що вбачається із копії свідоцтва про смерть серії 1-СГ № 293676.

Спадкоємцями ОСОБА_9 є відповідачі по справі.

Встановлено, що сторони по справі являються сусідами, однак їхні земельні ділянки не межують між собою, а між ними повинна проходити дорога приблизно шириною 2,60 м., яка належить до земель загального користування. Фактично ж дороги на час спору між сторонами не існує і фактичні межі між сторонами межують між собою.

Як вбачається із копії листа Львівського обласного управління земельних ресурсів за вих. № 01-16/2-687 від 12.09.1997 року, що за гр. ОСОБА_11 по земельно -облікових документів закріплена земельна ділянка загальною площею 0.42 га. За рішенням Мокротинської сільської ради від 17.04.1997 року за № 15 їй передано у приватну власність. За гр. ОСОБА_12 по земельно- облікових документах рахується земельна ділянка загальною площею 1.22 га., із них в постійному користуванні - 0.15 га, в тимчасовому користуванні - 0.22 га. Земельна ділянка площею 0,85 га згідно рішення Мокротинської сільської ради від 17.04.1997 року за № 15 передана ОСОБА_12 у приватну власність.

Обидві земельні ділянки фактично є суміжними, проте як встановлено судом із наданих сторонами пояснень, пояснень представника третьої особи, свідків, а також на основі матеріалів справи доданих сторонами, межі між ними не встановлені.

09.11.1995 року рішенням № 6 Мокротинської сільської ради народних депутатів "На заяви ОСОБА_10 і ОСОБА_9" затверджено межі між сусідами ОСОБА_10 та ОСОБА_9, які встановлено комісією та зобов'язано ОСОБА_9 зняти ворота перед спільним заїздом, а ОСОБА_10 влаштувати власний доїзд від криниці до житлового будинку до 01.05.1996 року.

17.04.1997 року рішенням № 15 Мокротинської сільської ради народних депутатів "На заяву гр. ОСОБА_10" затверджено межі землекористування між землекористувачами гр. ОСОБА_10 і гр. ОСОБА_9 згідно з висновками земельної та узгоджувальної комісій. Вирішено залишити проїзд до садиб ОСОБА_9 і ОСОБА_10 в спільному користуванні. Зобов'язано ОСОБА_9Т зняти ворота перед спільним заїздом до садиб до 01.08.1997 року.

З рішення Жовківського районного суду Львівської області від 04.03.1998 року вбачається, що визнано недійсними рішення Мокротинської сільської ради народних депутатів від 09.11.1995 року та рішення Мокротинської сільської ради народних депутатів від 17.04.1997 року про межі землекористування між господарствами ОСОБА_13 та ОСОБА_10 в с. Мокротин, Жовківського району Львівської області. Зобов'язано виконком Мокротинської сільської ради встановити в натурі межі землекористування між господарствами ОСОБА_13 та ОСОБА_10 в с. Мокротин по вул. Кут, 1, Жовківського району Львівської області.

26.02.1999 року рішенням Мокротинської сільської ради народних депутатів "Про виконання рішення Жовківського райсуду від 04.03.1998 року" рекомендовано ОСОБА_9 і ОСОБА_10 вирішити спір про розмежування земельних ділянок у судовому порядку. До вирішення питання розмежування земельних ділянок гр. ОСОБА_9 і гр. ОСОБА_10 не чинити перешкод в користуванні спільним заїздом до земельних ділянок. Гр. ОСОБА_9 припинити самовільно ставити огорожу. Зобов'язано гр. ОСОБА_9 зняти ворота перед громадським проїздом.

З копії рішення Мокротинської сільської ради від 27.09.2009 року за № 42 "Про надання дозволу на виготовлення технічної документації та матеріалів для безоплатної передачі у власність земельної ділянки" вбачається, що позивачу ОСОБА_3 дано дозвіл на збір та виготовлення технічних матеріалів та документів, що підтверджують розміри земельної ділянки для безоплатної передачі йому у власність для будівництва та обслуговування житлового будинку площею 0.25 га в с. Мокротин, вул. Кут-1 Жовківського району Львівської області.

10.06.2010 року комісією з питань регулювання земельних відносин при Мокротинській сільській раді складено акт перевірки землекористування громадян ОСОБА_9 та ОСОБА_3, згідно з яким встановлено, що спільний заїзд до двох господарств проходить від громадської дороги через подвір'я гр. ОСОБА_9 до садиби ОСОБА_3; ОСОБА_9 самовільно встановила загорожу між своєю садибою і садибою ОСОБА_3, що затрудняє заїзд до його садиби. Комісія вирішила рекомендувати сесії Мокротинської сільської ради затвердити відстань шириною 2.60 м по обидві сторони господарств від будинків до загорожі землекористувачів ОСОБА_9 та ОСОБА_3

Так, 05.09.2010 року рішенням Мокротинської сільської ради № 4 "Про затвердження акта перевірки суміжного землекористування громадян" затверджено акт перевірки суміжного землекористування громадян ОСОБА_9 та ОСОБА_3. Встановлена відстань шириною 2.60 м по обидві сторони господарств від житлових будинків до загорожі землекористувачів ОСОБА_9 та ОСОБА_3. ОСОБА_3 рекомендовано влаштувати під'їзну дорогу до своєї садиби зі сторони джерела за рахунок своєї земельної ділянки і частково за рахунок земельної ділянки гр.ОСОБА_9

З копії рішення Виконавчого комітету Мокротинської сільської ради від 30.05.2011 року за № 28 "Про зняття загорожі і воріт" вбачається, що гр. ОСОБА_9 зобов'язано забрати з громадського місця перед "Тишавкою" самовільно поставлені нею дерев'яну огорожу і ворота до 02.06.2011 року.

Встановлено, що 15.04.2014 року постановою Жовківського районного суду по справі № 444/76/14-а відмовлено в задоволенні адміністративного позову ОСОБА_7 та ОСОБА_8 про визнання протиправними та скасування пункту 4, підпункти 4.1., 4.2., 4.3. рішення Мокротинської сільської ради "Про виконання рішення Жовківського райсуду від 04.03.1996 року" від 26.02.1999 року; рішення Мокротинської сільської ради "Про затвердження акта перевірки суміжного землекористування громадян" від 05.09.2010 року № 4; рішення Мокротинської сільської ради "Про зняття огорожі і воріт" від 30.05.2011 року № 28.

12.03.2015 року ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду апеляційну скаргу ОСОБА_7 та ОСОБА_8 залишено без задоволення, а постанову Жовківського районного суду Львівської області від 15.04.2014 р. по справі № 2-а/444/74-а залишено без змін. Дана ухвала не оскаржувалась і вступила в законну силу.

Згідно ч. 3 ст. 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Однак, як встановлено, рішення прийняті Мокротинською сільською радою ні ОСОБА_9, ні її спадкоємцями (відповідачами по справі) до цього часу не є виконаними, огорожа не знята, що унеможливлює для ОСОБА_3 здійснювати заїзд до свого будинковолодіння через дорогу, яка повинна бути у загальному користуванні.

Судом встановлено, що ні ОСОБА_9, ні ОСОБА_10, а в подальшому їхні спадкоємці (сторони по справі), ні ОСОБА_3 не були і не є власниками спірних земельних ділянок. Власником земельних ділянок є Мокротинська сільська рада і лише вона відповідно чинного законодавства вправі розпоряджатися даними земельними ділянками.

Так, з копії свідоцтва про право на спадщину за заповітом, виданим відповідачам 22.04.2013 року державним нотаріусом Жовківської державної нотаріальної контори, вбачається, що кожен із них успадкував після смерті ОСОБА_9 по 1/2 частині житлового будинку за адресою: будинок 86, вулиця Кут- 1, село Мокротин, Жовківського району Львівської області. Будь-якого іншого нерухомого майна, а саме, спірної земельної ділянки, відповідачі не успадковували та, у встановленому законодавством України порядку не набули й не оформляли прав на спірну земельну ділянку, а отже, відповідно до чинного земельного законодавства України право розпорядження спірною земельною ділянкою належить виключно Мокротинській сільській раді, як власнику. ОСОБА_3 так само як і відповідачі, не є власником земельної ділянки площею 0.25 га в с. Мокротин, вул. Кут-1 Жовківського району Львівської області, так як останньому рішенням Мокротинської сільської ради від 27.09.2009 року за № 42 лише надано дозвіл на виготовлення технічної документації та матеріалів для безоплатної передачі у власність земельної ділянки, чого ним не зроблено і не оформлено право власності на земельну ділянку до тепер.

З довідки за № 01-09/вих.294 від 20.08.2015 року вбачається, що дорога, яка проходила між присадибою ОСОБА_9 та ОСОБА_11 знаходилась в загальному користуванні та належить сільській раді. Рішення про передачу у власність даної земельної ділянки будь-якому з громадян не приймалось.

Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_3, суд виходив з тих підстав, що такі вимоги є підставними, оскільки відповідачами чиняться порушення щодо права позивача на землю. Суд вважав, що як спадкодавець ОСОБА_9 так і її спадкоємці - відповідачі по справі ОСОБА_7 та ОСОБА_8 понад 20 років продовжують протиправні дії (самочинне встановлення загорож відповідачами та їх спадкодавцем між своєю садибою і садибою позивача, що унеможливлює заїзд останньому до його садиби) чим порушують законні права та інтереси позивача по справі.

Проте, колегія суддів з такими висновками не погоджується з наступних підстав.

Пунктом 1 ч.1 ст. 60 ЦПК України передбачено, що кожна сторона зобов"язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього кодексу.

Згідно ст.ст. 58, 59 ЦПК України, докази повинні бути належними та допустимими.

Згідно із ч.2 ст.158 Земельного Кодексу України виключно судом вирішуються спори з приводу володіння, користування і розпорядження земельними ділянками, що перебувають у власності громадян і юридичних осіб, а також спори щодо розмежування території сіл, селищ, міст, районів та областей.

Відповідно до ч.3 ст.158 Земельного Кодексу України органи місцевого самоврядування вирішують земельні спори у межах населених пунктів щодо меж земельних ділянок, що перебувають у власності і користуванні громадян, та додержання громадянами правил добросусідства.

Згідно п. г, е ч. 1 ст. 96 Земельного кодексу України одними із обов"язків землекористувачів є: не порушувати прав власників суміжних земельних ділянок та землекористувачів та дотримуватися правил добросусідства.

Власники та землекористувачі земельних ділянок повинні обирати такі способи використання земельних ділянок відповідно до їх цільовового призначення, при яких власникам, землекористувачам сусідніх земельних ділянок завдається найменше незручностей (затінення, задимлення, неприємні запахи, шумове забруднення тощо). Власники та землекористувачі земельних ділянок зобов'язані не використовувати земельні ділянки способами, які не дозволяють власникам, землекористувачам сусідніх земельних ділянок використовувати їх за цільовим призначенням (неприпустимий вплив) (ч. 1, 2 ст. 103 Земельного кодексу України).

Відповідно до ч. 1 ст. 106 Земельного кодексу України власник земельної ділянки має право вимагати від власника сусідньої земельної ділянки сприяння встановленню твердих меж, а також відновленню межових знаків у випадках, коли вони зникли, перемістились або стали невиразними.

Колегією суддів беззаперечно встановлено, що ні позивач, ні відповідачі не є власниками земельних ділянок, на яких перебувають їхні будинковолодіння, оскільки власником таких є територіальна громада в особі Мокротинської сільської рада. Сторонам згадані земельні ділянки надані лише для обслуговування їх будинковолодінь та ведення господарства. Окрім цього, межі земельних ділянок надані сторонам в користування не є встановленими, навіть після прямої вказівки в рішенні Жовківського районного суду Львівської області від 04.03.1998 року, де зобов'язано виконком Мокротинської сільської ради встановити в натурі межі землекористування між господарствами ОСОБА_13 та ОСОБА_10 в с. Мокротин по вул. Кут, 1, Жовківського району Львівської області.

Відповідно до ст.18.1 Закону України "Про місцеве самоврядування" орган місцевого самоврядування може бути позивачем та відповідачем у судах загальної юрисдикції, зокрема, звертатися до суду, якщо це необхідно для реалізації його повноважень і забезпечення виконання функцій місцевого самоврядування.

Оскільки, 26.02.1999 року рішенням Мокротинської сільської ради народних депутатів "Про виконання рішення Жовківського райсуду від 04.03.1998 року" зобов"язано гр.ОСОБА_9 і гр. ОСОБА_10 не чинити перешкод в користуванні спільним заїздом до земельних ділянок. Гр.ОСОБА_9 зобов"язано припинити самовільно ставити огорожу, а також зняти ворота перед громадським проїздом. Таке рішення не є скасоване, а невиконання згаданого рішення сторонами, їх правонаступниками, є підставою для звернення до суду із позовом саме Мокротинською сільською радою, а не ОСОБА_3

Окрім цього, рішення Мокротинської сільської ради № 4 "Про затвердження акта перевірки суміжного землекористування громадян" від 05.09.2010 року є таким, що підлягає до виконання, оскільки не є скасованим, і не потребує жодних додаткових затверджень в судовому порядку, а у разі невиконання сторонами, яких стосується згадане рішення, Мокротинська сільська рада вправі звернутися до суду із позовом про невиконання згаданого рішення за захистом порушеного права територіальної громади в особі Мокротинської сільської ради.

Окрім цього, рішеннями Мокротинської сільської ради, які містять рекомендаційний характер не є обов"язковими до виконання і не несуть за собою виникнення у сторін жодних юридичних прав та обов"язків.

З врахуванням наведеного, колегія суддів вважає, що позов ОСОБА_3 є безпідставним, оскільки він є неналежним позивачем, так як спірні земельні ділянки яким користуються сторони перебувають у власності територіальної громади в особі Мокротинської сільської ради. Окрім цього, належним позивачем у справі стосовно самочинного встановлення огорожі та воріт на земельній ділянці Мокротинської сільської ради буде територіальна громада в особі Мокротинської сільської ради.

Таким чином, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги ОСОБА_7 та ОСОБА_8 слід задовольнити, а рішення ОСОБА_7 та ОСОБА_8 скасувати та постановити нове рішення, яким в задоволенні позову ОСОБА_3 до ОСОБА_7, ОСОБА_8, третя особа: Мокротинська сільська рада про усунення перешкод в користуванні будинковолодінням і встановленням меж між садибами - відмовити.

Частино 1 ст.88 ЦПК України передбачено, що стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Оскільки, апеляційні скарги ОСОБА_7 та ОСОБА_8 задоволено, рішення суду скасоване з ухваленням нового рішення, про відмову в задоволенні позовних вимог ОСОБА_3, понесені ними судові витрати слід стягнути з позивача.

Керуючись ст.ст. 88, 303, 304, п.2 ч.1 ст. 307, 309, 314, 316, 319, 325 ЦПК України, колегія суддів,

В И Р І Ш И Л А :

Апеляційні скарги ОСОБА_7 та ОСОБА_8 задовольнити.

Рішення Жовківського районного суду Львівської області від 20 серпня 2015 року скасувати та ухвалити нове рішення, яким в задоволенні позову ОСОБА_3 до ОСОБА_7, ОСОБА_8, третя особа: Мокротинська сільська рада про усунення перешкод в користуванні будинковолодінням і встановлення меж між садибами - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_7 243 грн. 60 коп., судових витрат.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_8 243 грн. 60 коп., судових витрат.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту його проголошення та може бути оскаржене до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набранням рішення законної сили.

Головуючий: О.Я. Мельничук

Судді: Н.М. Курій

ОСОБА_2