РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

заочне

30 січня 2015 року Київський районний суд м. Харкова у складі:

головуючий суддя: - Ніколаєнко І. В.

при секретарі: - Газіній О.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про захист прав споживачів,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом, в якому просить визнати юридично недійсним п. 5.3 угоди від 08.04.2012 року та розірвати договір, зобов'язати ОСОБА_4 компенсувати йому майнові витрати в сумі 579836,73 грн., компенсувати спричинену шкоду здоров'ю та моральну шкоду в сумі в розмірі 286409,95 грн., а також судові витрати.

Надалі ОСОБА_3 уточнив свої вимоги та просив розірвати договір від 08.04.2012 року, стягнути з ОСОБА_4 на його користь 41118,85 грн. - суму за договором, враховуючи різницю курсів валют, 941210,58 грн. - пеня в розмірі 3% від суми договору, 2578 грн. - 3 % річних за користування грошовими коштами; 36,00 грн. - поштові витрати, а також судовий збір.

Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що 08.04.2012 року відповідачем були виконані роботи з буріння водозабірної свердловини по АДРЕСА_1, на загальну суму 16069 грн. Після цього було підписано договір та акт виконаних робіт. Відповідно до цієї угоди ФОП ОСОБА_4 мав провести роботи з буріння водозабірної свердловини та провести роботи з її облаштування (розмістити насосне устаткування, фільтри та водяні крани. Після проведення робіт, відповідачу було повідомлено, що вода має погану якість. Також позивач зазначає, що згодом він повідомив відповідача, що вода має погані смакові властивості, проте ОСОБА_4 запевнив їх, що вода придатна для вживання, а їх вимоги щодо усунення вказаних недоліків у відповідності із п.п. 5.1 та 5.2 Догвоору не виконав. Позивач вказує, що згодом він та члени його родини відчули значне погіршення здоров'я. Проведеною додатковою хімічною експертизою від 12.08.2014 року встановлено, що воду з вказаної свердловини не можна вживати навіть з технічною метою. 19.08.2014 року відповідачу було надіслано лист із зазначенням викладеної інформації, а також була здійснена особиста зустріч з метою врегулювання даної проблеми, проте жодних відповідей та дій з боку відповідача не здійснено. В зв'язку з викладеним, позивач просить стягнути пеню в розмірі 3 % від суми укладеного договору за кожен день, яка становить 941210,58 грн., різницю курсів валют в розмірі 41118,85 грн., 3 % річних за користування грошовими коштами - 2578 грн. та 36 грн. - поштові витрати.

У судовому засіданні позивач уточнені позовні вимоги підтримав, просив позов задовольнити та підтвердив обставини, викладені у заяві.

Відповідач у судове засідання не з'явився, про час та місце слухання справи повідомлявся.

У відповідності до приписів ст. 224 ЦПК України суд вважає за можливе ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів.

Суд, дослідивши матеріали справи, дослідивши матеріали справи, вважає, що в задоволенні позовних вимог слід відмовити, виходячи з наступного.

Згідно з ч.1 ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до вимог ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до вимог ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Відповідно до вимог ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: визнання права; визнання правочину недійсним; припинення дії, яка порушує право; відновлення становища, яке існувало до порушення; примусове виконання обов'язку в натурі; зміна правовідношення; припинення правовідношення; відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; відшкодування моральної (немайнової) шкоди; визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом.

Відповідно до ч. 3 ст. 212 ЦПК України суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємозв'язок доказів у їх сукупності.

Виходячи зі ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

За правилами ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно із положеннями ст. 610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Положення ст. 651 ЦК України визначають, що зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом.

Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом.

ЗУ «Про захист прав споживачів» регулює відносини між споживачами товарів, робіт і послуг та виробниками і продавцями товарів, виконавцями робіт і надавачами послуг різних форм власності, встановлює права споживачів, а також визначає механізм їх захисту та основи реалізації державної політики у сфері захисту прав споживачів.

Відповідно ст. 4 ЗУ «Про захист прав споживачів» споживачі під час придбання, замовлення або використання продукції, яка реалізується на території України, для задоволення своїх особистих потреб мають право на: 1) захист своїх прав державою; 2) належну якість продукції та обслуговування; 3) безпеку продукції; 4) необхідну, доступну, достовірну та своєчасну інформацію про продукцію, її кількість, якість, асортимент, а також про її виробника (виконавця, продавця); 5) відшкодування майнової та моральної шкоди, завданої внаслідок недоліків продукції (дефекту в продукції), відповідно до закону; 6) звернення до суду та інших уповноважених державних органів за захистом порушених прав; 7) об'єднання в громадські організації споживачів (об'єднання споживачів).

Ч. 4 ст. 10 ЗУ «Про захист прав споживачів» передбачено, що за наявності у роботі (послузі) істотних недоліків споживач має право вимагати розірвання договору та відшкодування збитків.

08.04.2012 року між ФОП ОСОБА_4 та ОСОБА_3 укладено договір, відповідно до умов якого відповідач зобов'язується провести комплексні роботи з буріння водозабірної свердловини за адресою: АДРЕСА_1.

П.п. 4.1, 4.2 Договору передбачено, що вартість робіт та матеріалів визначається згідно додатків до договору, яка становить 16069,00 грн., які були сплачені позивачем.

Відповідно до п. 5.2 Договору «виконавець» гарантує усунення несправностей протягом 7 днів після надання заявки. У випадку непрацездатності свердловини з вини «виконавця» проводиться гарантійний ремонт свердловини безкоштовно. Якщо ремонт не вдається провести, то повертається частина оплати вартості свердловини в розмірі 100%.

Згідно п. 5.3 Договору «виконавець не гарантує повну відповідність підземних вод зі свердловини питним стандартам по окремим показникам, таким як, наприклад, вміст заліза, фтору, солей загальної рідини, нітратів а т.д.

П. 5.4 Договору визначено, що «виконавець» не відповідає за зміну гідрогеологічних умов на ділянці «замовника» внаслідок виснаження природних запасів води за рахунок водовідбору на сусідніх ділянках.

09.04.2012 року ОСОБА_3 було підписано акт виконаних робіт № 3 та № 4, відповідно до яких послуги зазначені в їх переліку виконані повністю та в строк. Замовник претензій по об'єму, якості та строкам надання послуг претензій не має.

Відповідно до протоколу результатів вимірів від 12.08.2014 року НДУ «Український науково-дослідний інститут екологічних проблем», проведеного за результатами контролю якості води зі свердловини в м. Харкові, по пр. Фрунзе, садівничий кооператив «Юбилейный», вбачається перевищення вмісту «хром загальний» в 10 разів. Вміст інших контрольованих показників якості досліджуваної води нижче або на рівні норми, встановлених ДСанПіН 2.2.4-171-10 для води зі свердловин.

Позивач 19.08.2014 року було надіслано ФОП ОСОБА_5 заяву, в якій просив в місячний строк провести необхідні бурильні роботи до рівня першого водоносного слою на їх ділянці, провести перенесення устаткування, законсервувати наявну свердловину, а також компенсувати різницю в проведених роботах з урахуванням інфляції.

З позовної заяви вбачається, що між позивачем та відповідачем було укладено договір на виконання робіт, тобто договір підряду.

Згідно ч. 1 ст. 837 ЦК України за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов'язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов'язується прийняти та оплатити виконану роботу.

Договір підряду може укладатися на виготовлення, обробку, переробку, ремонт речі або на виконання іншої роботи з переданням її результату замовникові (ч. 2 ст. 837 ЦЦ України).

Ч. 1 ст. 853 ЦК України передбачено, що замовник зобов'язаний прийняти роботу, виконану підрядником відповідно до договору підряду, оглянути її і в разі виявлення допущених у роботі відступів від умов договору або інших недоліків негайно заявити про них підрядникові. Якщо замовник не зробить такої заяви, він втрачає право у подальшому посилатися на ці відступи від умов договору або недоліки у виконаній роботі.

З матеріалів справи вбачається, що позивач прийняв роботи у відповідача, матеріали справи доказів того, що ним було пред'явлено вимоги щодо недоліків з проведеної роботи не заявлено. ФОП ОСОБА_4 було проведено роботи з встановлення устаткування, а також договором було передбачено, що він не несе відповідальності за якість води.

Всебічне дослідження усіх обставин справи та письмових доказів, з урахуванням принципу допустимості доказів та узгодженістю і несуперечністю між собою дають об'єктивні підстави суду вважати, що під час розгляду справи позивачами не доведено порушеного права з боку відповідача та не підтверджено належними доказами, таким чином підстави для визнання дій неправомірними відсутні, а тому в задоволенні позовних вимог слід відмовити.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 57-60, 209-212, 224 ЦПК України, ЗУ «Про захист прав споживачів», ст.ст. 837, 853 ЦК України, суд,

ВИРІШИВ :

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 до ОСОБА_4 - відмовити в повному обсязі.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії до Київського районного суду м. Харкова.

Рішення може бути оскаржено до судової палати апеляційного суду Харківської області через Київський районний суд м. Харкова шляхом подачі у 10-ти денний термін, починаючи з наступного дня після його проголошення.

Суддя - Ніколаєнко І.В.