Справа № 464/2109/09 Головуючий у 1 інстанції: Чорна С.З.
Провадження № 22-ц/783/1038/15 Доповідач в 2-й інстанції: Цяцяк Р. П.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 квітня 2015 року колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Львівської області в складі:

головуючого - судді Цяцяка Р.П.,

суддів Зверхановської Л.Д. і Шеремети Н.О.,

при секретарі Ясиновській Я.М.,

за участю адвоката Марусяка В.Я. - представника позивача ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_5 на рішення Сихівського районного суду м. Львова від 16 червня 2014 року,

В С Т А Н О В И Л А:

У лютому 2014 року ОСОБА_4 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_5, в кінцевій редакції позовних вимог якого просив суд стягнути з відповідачки на його користь 493 920 грн. позики, 33 586 грн. 56 коп. втрат від інфляції, 31 719 грн. 14 коп. відсотків за користування коштами понад термін, обумовлений у договорі позики, в розмірі подвійної облікової ставки НБУ; 215 512 грн. 59 коп. реальних збитків нанесених внаслідок неповернення позики та 100 000 грн. моральної шкоди.

Позовні вимоги обгрунтовувалися тим, що 29 серпня 2013 року між позивачем та відповідачкою було укладено договір позики на суму 335 580 грн., що становить еквівалент 42 000 дол. США за офіційним курсом НБУ станом на день укладення договору, до 01 грудня 2013 року, однак відповідачка у згаданий строк і у подальшому борг не повернула. Позивач покликався на те, що має право на стягнення згаданої суми боргу з врахуванням індексу інфляції, а також відсотків за користування коштами понад термін, який обумовлений договором. Стверджував, що кредитні кошти в сумі 440 000 грн. він 28.08.2013 року позичив в свого знайомого ОСОБА_6 під 3 % за один місяць і за користування цими коштами, у зв'язку з простроченням їх повернення, він повинен додатково сплатити одноразово штраф в розмірі 50 000 грн, а також пеню у розмірі 24 % річних від суми простроченого боргу. Моральна шкода обгрунтовувалася тим, що позивач працює в компанії «Центр страхування та кредитування», що надає своїм клієнтам фінансові та брокерські послуги, одним з партнерів якої і є ОСОБА_6, і серед клієнтів компанії склалось враження, що він є нечесною людиною, що спричиняє йому сильні душевні хвилювання (а.с. 2-7; 47-50).

Оскаржуваним рішенням позов задоволено частково.

Стягнуто з відповідачки ОСОБА_5 на користь позивача ОСОБА_4 суму позики в розмірі 493 920 грн. за Договором позики від 29 серпня 2013 року; втрати від інфляції в сумі 33 586 грн. 56 коп.; відсотки за користування коштами понад термін договору в розмірі подвійної облікової ставки НБУ за Договором позики від 29.08.2013 року в розмірі 31 719 грн. 14 коп. та судові витрати у розмірі 121 грн. 80 коп.

Стягнуто з ОСОБА_5 в дохід держави судовий збір у розмірі 3 654 грн.

В задоволенні решти позовних вимог відмовлено (а.с. 68-71).

Дане рішення оскаржила відповідачка ОСОБА_5

Апелянт просить оскаржуване рішення скасувати та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог, покликаючись на неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи; невідповідність висновків суду обставинам справи та на порушення і неправильне застосування норм матеріального і процесуального права.

Стверджує, що Договір позики є удаваним правочином, який було оформлено для приховування реальних розмірів ціни будинку і земельної ділянки в садівничому товаристві „Вишня", який відповідачка (апелянт) купила у позивача, а також з метою забезпечення виконання договору купівлі-продажу згаданої нерухомості, і на виконання цього удаваного правочину жодних грошей ОСОБА_4 їй не передавав (а.с. 79-80).

Апелянт, будучи належним чином повідомленою про час і місце апеляційного розгляду справи, втретє в судове засідання не з'явилася та втретє подала до суду заяву про відкладення розгляду справи, покликаючись на отримання нею травми.

За вище наведених обставин колегія суддів вважає можливим апеляційний розгляд справи за відсутності апелянта - на підставі наявних у ній даних та доказів.

Заслухавши суддю-доповідача, заперечення доводів апеляційної скарги зі сторони представника позивача, перевіривши матеріали справи та законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга до задоволення не підлягає з наступних підстав.

Статтею 204 ЦК України встановлено, що правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Договір позики від 29.08.2013 року, укладений між сторонами спору та нотаріально посвідчений (а.с. 8), відповідачкою (апелянтом) в судовому порядку не оспорювався і судом недійсним не визнавався, а відтак доводи апеляційної скарги про його удаваність до уваги прийматися не можуть.

Так само відповідачкою, як позичальником, не оспорювався в судовому порядку вище згаданий договір позики від 29.08.2013 року з тих підстав, що грошові кошти насправді не були одержані нею від позикодавця (позивача) або були одержані у меншій кількості, ніж встановлено цим договором (ст. 1051 ЦК України).

Також відповідачкою не було подано до суду будь-яких доказів, які можна було б визнати належними та допустимими, в обгрунтування її доводів про те, що позивач жодних грошей їй не передавав, а відтак доводи апеляційної скарги і в цій частині до уваги прийматися не можуть.

За вище наведених обставин колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дав належну оцінку всім обставинам і доказам по справі в їх сукупності та ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, а тому приходить до висновку про те, що підстави для його скасування відсутні і апеляційну скаргу на нього, доводи якої не спростовують висновків оскаржуваного рішення, слід залишити без задоволення.

Керуючись ст.ст. 303, 307 ч.1 п.1, 308, 314 ч.1 п.1, 315, 319 ЦПК України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_5 відхилити та залишити рішення Сихівського районного суду м. Львова від 16 червня 2014 року без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскарженою у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом двадцяти днів з дня набрання ухвалою законної сили.

Головуючий:

Судді: