Справа № 296/5977/14-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"14" квітня 2015 р. м.Житомир

Корольовський районний суд м. Житомира в складі:

головуючого судд Сингаївського О.П.,

при секретарі - Галіцькій А.М.,

розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Житомирі справу за позовом ОСОБА_2 до ТОВ «Ві-Сервіс» про зміну формулювання причин звільнення, стягнення заборгованості по заробітній платі, компенсації заборгованості середнього заробітку за час затримки заробітної плати та розрахунку, за затримку із видачі трудової книжки, відшкодування моральної шкоди,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернулася в суд із вказаним позовом, в якому в обґрунтування своїх вимог вказала, що з 1 червня 2013 року вона працювала на посаді продавця шинного центру у відокремленому підрозділі (шинному центрі) ТОВ «Ві-Сервіс» та 03.03.2014 р. була звільнена в зв'язку з втратою довіри, відповідно до ч.2 ст.41 КЗпП України. Посилаючись на те, що звільнення відбулося із порушенням діючого законодавства, позивач просила: «Зобов'язати ТОВ «Ві-сервіс» визнати недійсним запис про звільнення мене з роботи на підставі п.2 ст.41 КЗпП України, та внести запис про звільнення за власним бажанням згідно ст..38 КЗпП України.»

Крім цього, посилаючись на те, що відповідач не виплатив їй заробітну плату, позивач просила «Стягнути заробітну плату за період з 01.06.2013 р. по 31.01.2014 р. …, що в сумі складає 9318 грн.. Стягнути з ТОВ «Ві-Сервіс середній заробіток за час затримки заробітної плати з 01.06.2013 р. по 03.03.2014 р. в сумі 13 896,8 грн.».

Також, позивач просила: Стягнути з ТОВ «Ві-Сервіс» за затримку видачі трудової книжки з 03.03.2014 р. по 01.09.2014 р. на мою користь (156 робочих днів*59,9 грн.) 9344,4 грн.. Стягнути з ТОВ «Ві-Сервіс» 20 000 грн. моральної шкоди …», посилаючись на неможливість влаштування на роботу протягом шести місяців та ін… .

В судовому засіданні позивач підтримала свої позовні вимоги з підстав, зазначених у позові.

Представник відповідача позов не визнав, оскільки вважає, що звільнення позивача відбулося з дотриманням чинного законодавства, на підставі проведеної інвентаризації. А, трудову книжку підприємство не могло вручити позивачу, у зв'язку з тим, що вона змінила своє місце проживання і не повідомила про це підприємство.

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд задовольняє позов виходячи з наступного.

В судовому засіданні встановлено, що позивач працювала на посаді продавця шинного центру у відокремленому підрозділ (шинному центрі) ТОВ «Ві-Сервіс» з 01.06.2013 р. (а. с. 23).

Наказом № 4-1 від 03.03.2014 р. її було звільнено з займаної посади за п.2 ст.41 КЗпП України, у зв'язку із втратою довіри за результатами проведеної інвентаризації товарно-матеріальних цінностей та грошових коштів підприємства в місті Житомир станом на 13.02.2014 р. (а.с.30).

На підтвердження правомірності звільнення позивача представник відповідача надав акт проведення інвентаризації від 13 лютого 2014 року, відповідно до якого виявлено недостачу товарно-матеріальних цінностей на суму 204 211,12 гривень (а. с. 24-29).

Із зазначеного акту не вбачається, хто з працівників підприємства винний у виникненні вказаної недостачі.

Не надано суду доказів того, що саме з вини позивача виникла вказана недостача, адже на підприємстві працювали і інші продавці та працівники.

В зв'язку з викладеним суд дійшов до висновку про відсутність у відповідача підстав для звільнення позивача в зв'язку з втратою довіри, і відповідно обґрунтованість вимог позивача про зміну формулювання причин звільнення на «звільнення за власним бажанням», відповідно до частини 1 статті 38 КЗпП України.

Також, суд дійшов до висновку про обґрунтованість вимог позивача про стягнення заробітної плати, оскільки відповідачем не надано належних доказів (відомостей про виплату зарплати) на підтвердження факту виплати заробітної плати позивачу за період з червня по січень місяць 2014 року.

Судом не приймаються до уваги посилання представника відповідача на неналежне виконання своїх посадових обов'язків адміністратором Лукянцем Ю.М., який втратив відомості про отримання заробітної плати за вказаний період, оскільки на підтвердження вказаних обставин відповідачем не надано жодного належного доказу. Факт звернення відповідача до правоохоронних органів також не доводить вказану обставину.

Відповідно до розрахунку позивача, невиплачена заробітна плата за червень- січень 2014 року становить 9 318 гривень, ща суд стягує, відповідно до статті 116 КЗпП України, з відповідача на користь позивача.

Також, відповідно до статті 117 КЗпП України, суд стягує з відповідача на користь позивача середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні у сумі 13 896 грн. 80 коп., відповідно до розрахунку позивача. Відповідачем іншого розрахунку суду надано не було.

Відповідно до статті 47 КЗпП України, власник або уповноважений ним орган зобов'язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в статті 116 цього кодексу.

Судом встановлено, що відповідач всупереч вимог вищенаведеної статті 47 КЗпП України, не видав позивачу належно оформлену трудову книжку в день звільнення, та ОСОБА_2 отримала її тільки 07.10.2014 р., що підтвердилось витягом з журналу (а. с. 64).

Судом не приймається до уваги запрошення позивача адресоване відповідачу з'явитись для отримання трудової книжки в офіс ТОВ «Ві-Сервіс» за адресою: Київська область, місто Бровари, вул. Київська, 94, оскільки отримання трудової книжки для позивача, в такому випадку, мало значні труднощі пов'язані з відшуканням коштів на проїзд, витрачанням значних зусиль та часу для організації свого життя.

Відповідно до ч.4 ст.235 КЗпП України, у разі затримки видачі трудової книжки з вини власника або уповноваженого ним органу працівникові виплачується середній заробіток за весь час вимушеного прогулу, в зв'язки з чим суд дійшов до висновку про обґрунтованість вимог позивача про стягнення з відповідача середнього заробітку за час затримки видачі трудової книжки в сумі 9 344 грн. 40 коп., відповідачем іншого розрахунку суду не надано.

Також, є обґрунтованою і вимога позивача про відшкодування спричиненої моральної шкоди, що полягала в душевних стражданнях і переживаннях позивача з приводу незаконного звільнення, не проведенні розрахунку при звільненні, необхідності докладання додаткових зусиль для організації свого життя тощо.

Враховуючи характер та тривалість моральних страждань, який зазнала позивач, вину відповідача у спричиненні такої шкоди, суд стягує з відповідача на користь позивача моральну шкоду у розмірі 5 000 гривень.

Відповідно до статті 88 ЦПК України, суд стягує з відповідача в дохід держави судовий збір в сумі 619 грн. 19 коп.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.3 ч.1, 41, 116, 117 47, 235 КЗпП України, ст.ст.10, 11, 60, 208, 209, 212-215, 223 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Змінити причини звільнення ОСОБА_2 з Товариства з обмеженою відповідальністю «Ві-Сервіс» 3 березня 2014 року із частини 2 статті 41 КЗпП України на статтю 38 КЗпП України.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Ві-Сервіс» на користь ОСОБА_2 заборгованість по заробітній платі в сумі 9 318 грн., середнього заробітку за час затримки розрахунку в сумі 13 896,80 грн., середній заробіток за час затримки видачі трудової книжки в сумі 9 344,40 грн. та 5 000 гривень на відшкодування моральної шкоди, а всього 37 559 (тридцять сім тисяч пятсот пятдесят девять) грн. 20 коп.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальніст «Ві-Сервіс» в дохід держави судовий збір в сумі 619 грн. 19 коп.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Житомирської області через Корольовський районний суд м.Житомира протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя О. П. Сингаївський