Дата документу Справа №
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/778/1719/15 Головуючий у 1 інстанції: Воробйов А.В.
Суддя-доповідач: Маловічко С.В.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 березня 2015 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Запорізької області у складі

Головуючого: Савченко О.В., суддів Кочеткової І.В. Маловічко С.В.

при секретарі: Книш С.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Міського комунального підприємства «Основаніє» на рішення Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 21 січня 2015 року у справі за позовом Міського комунального підприємства «Основаніє» до ОСОБА_2, яка діє в своїх інтересах та в інтересах неповнолітньої ОСОБА_3, третя особа: органи опіки та піклування районної адміністрації Запорізької міської ради по Орджонікідзевському району про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, -

В С Т А Н О В И Л А:

МКП «Основаніє» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_4, яка діє в своїх інтересах та в інтересах неповнолітньої ОСОБА_3, про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням.

У позовній заяві вказує, що гуртожиток по АДРЕСА_1, є власністю територіальної громади м. Запоріжжя та знаходився на обслуговуванні підприємства КП «РЕПОГ». МКП «Основаніє» перейшли все майно, майнові та немайнові права та обов'язки КП «РЕПОГ». За ліжко-місцем кімнати АДРЕСА_1 зареєстровані відповідач ОСОБА_4 з неповнолітньою дочкою ОСОБА_5 Відповідно до акту від 07.10.2013р., складеного МКП «Основаніє» за участю мешканців гуртожитку, за адресою: АДРЕСА_1 відповідач ОСОБА_4, неповнолітня дитина ОСОБА_5 не проживають з травня 2013 року та їх місцезнаходження невідомо. У зв'язку з тим, що відповідачі залишаються зареєстрованим у гуртожитку, не проживаючи у ньому понад 6 місяців без поважних причин, позивач просив суд на підставі ст.71 ЖК України визнати ОСОБА_4 та неповнолітню ОСОБА_5 такими, що втратили право користування житловим приміщенням, судові витрати покласти на відповідача.

Рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 21 січня 2015 року у позові відмовлено.

На вказане рішення МКП «Основаніє» подало апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на його необґрунтованість, порушення судом норм матеріального і процесуального права, просило скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги МКП «Основаніє» в повному обсязі.

Позивач, отримавши судову повістку 25.02.2015р., у судове засідання 12 березня 2015р. не з»явився, будь-яких клопотань до апеляційного суду від нього не надходило, про поважність причин відсутності апеляційний суд не сповіщено.

Орган опіки та піклування, отримавши судову повістку, в письмовій заяві просив апеляційний суд розглянути справи у його відсутності.

Відповідно до ч.2 ст. 305 ЦПК України апеляційний суд розглядає справу у відсутності позивача та третьої особи, які належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду справи.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, пояснення відповідача та його адвоката ОСОБА_6, вивчивши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно зі ст. 308 ЦПК України, апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без зміни, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив із того, що позивачем не доведено факту непроживання відповідачів понад шість місяців без поважних причин, а їх тимчасова відсутність викликана сімейними обствинами - розладом здоров»я відповідача, однак зв'язку з вказаною кімнатою відповідач не втратила, про що свідчать дослідженні у судовому засіданні докази.

З такими висновками суду погоджується колегія, оскільки вони грунтуються на матеріалах справи та вимогах норм матеріального права, які регулюють спірні правовідносини.

Згідно ч.ч.1, 2 ст.71 ЖК України при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Якщо наймач або члени його сім'ї були відсутні з поважних причин понад шість місяців, цей строк за заявою відсутнього може бути продовжено наймодавцем, а в разі спору - судом.

Як встановлено судом першої інстанції і це підтверджується матеріалами справи, згідно рішення Запорізької міської ради № 6 від 25 липня 2012 року МКП «Основаніє» є балансоутримувачем гуртожитку АДРЕСА_1, який є комунальною власністю м. Запоріжжя.

Згідно довідки МКП «Основаніє» у цьому гуртожитку у кімнаті 443 з 15.02.2007р. зареєстрована ОСОБА_4 згідно з ордером № 279 від 14.02.2007р., а з моменту народження ІНФОРМАЦІЯ_1 - її неповнолітня дочка ОСОБА_3 ( а.с. 7).

Стаття 10 ЦПК України передбачає, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості.

Відповідно до ст.60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підстави своїх вимог та заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Як роз'яснено в п.11 постанови Пленуму Верховного Суду України № 14 від 18 грудня 2009 року "Про судове рішення у цивільній справі", встановлюючи наявність або відсутність фактів, якими обґрунтовувалися вимоги чи заперечення, визнаючи одні та відхиляючи інші докази, суд має свої дії мотивувати та враховувати, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях ( частина четверта статті 60 ЦПК).

Згідно акту від 07 жовтня 2013 року, складеного представниками МКП "Основаніє", зареєстровані відповідачі в кімнаті 443 гуртожитку з травня 2013р. не проживають ( а.с. 9). Вказаний акт складено зі слів сусідів кімнат № 446, 304, які мешкають в цьому гуртожитку.

Проте вказані сусіди не були зявлені та допитані як свідки в ході слухання справи, у зв»язку з чим суд обгрунтовано вважав, що вказані в акті відомості не можуть бути визнані достовірними. Крім того, акт не був затверджений начальником ЦОП № 13 МКП «Основаніє», якого зазначено як особу, що підтверджує справжність всіх підписів осіб, що скаладали акт.

Натомість, з пояснень допитаних в суді першої інстанції в якості свідків ОСОБА_7 та ОСОБА_8, про допит яких клопотала відповідач, вбачається, що ОСОБА_2 разом із дочкою 21.03.2013р. виїхала тимчасово із гуртожитку у зв»язку із сімейними обставнами до родичів у м. Суми, але в гуртожиту залишила свої речи та двічі навідувалась до нього за період, який вказано у акті як час її відсутності.

Зазначені свідчення підтверджуються наданими відповідачем медичними документами про її травмування, у зв»язку з чим вона виїхала до родичів, оскільки була невзмозі самостійно та належним чином обслуговувати себе та дитину.

Крім того, відповідач попередила адміністрацію гуртожитку про свій тимчасовий від»їзд письмовою заявою, в якій вказувала, що буде відсутня в кімнаті з 16.04.2012р. по 16.06.2013р. та просила не нараховувати їй в цей період за комунальні послуги ( а.с. 86), а також в гуртожитку залишились її речі, речі дитини та меблі.

Обставини, викладені в цьому акті спростовуються також іншими доказами у справі. Так, згідно довідки МКП «Основаніє» станом на 01.11.2013р., тобто на час звернення позивача з позовом про визнання відповідача такою, що втратила право користування кімнатою в гуртожитку, в неї не мається простроченої заборгованості по оплаті за утримання будинку та комунальні послуги ( а.с. 7), що свідчить про те, що відповідач не втратила зацікавленості в цьому житлі.

За таких обставин, суд правильного не прийняв до уваги наданий позивачем акт житлового органу від 07 жовтня 2013 року, оскільки він є неналежним доказом, а також суперечить іншим забраним у справі доказам.

Позивачем не надано будь-яких інших доказів на спростування висновків суду та на підтвердження своїх доводів про обгрунтованість викладених в позові обставин.

Таким чином, апеляційна скарга підлягає відхиленню, а оскаржуване рішення залишенню без змін у відповідності до вимог ст. 308 ЦПК України.

Керуючись ст.ст. 307, 308, 313, 314, 315 ЦПК України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Міського комунального підприємства «Основаніє» відхилити.

Рішення Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 21 січня 2015 року у цій справі залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, проте може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий: Савченко О.В.

Судді: Кочеткова І.В.

Маловічко С.В.