УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 листопада 2015 року м. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і

кримінальних справ у складі:

головуючого Касьяна О.П.,
суддів: Амеліна В.І., Остапчука Д.О.,Дербенцевої Т.П., Савченко В.О.,
розглянувши в судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_6 до Публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський Акціонерний Банк» про захист прав споживачів та зобов'язання виконання обов'язків за договором банківського вкладу, за касаційною скаргою Публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський Акціонерний Банк» в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський Акціонерний Банк» Славкіної МариниІванівни на заочне рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 30 жовтня 2014 року та ухвалу апеляційного суду Черкаської області від 26 лютого 2015 року,

в с т а н о в и л а :

У вересні 2014 року ОСОБА_6 звернулась до суду з позовом, у якому просила визнати порушення прав споживача та стягнути з Публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський Акціонерний Банк» 7 244 євро 39 центів частини суми банківського вкладу та 3 % річних від суми боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за несвоєчасне виконання грошового зобов'язання.

На обґрунтування своїх вимог посилалась на ті обставини, що 26 червня 2012 року між нею та банком укладено договір банківського вкладу «Наш найкращий депозит», за яким позивачка внесла на відкритий на її ім'я у банку рахунок за вкладом на вимогу «Для виплат» 7 300 євро на 9 місяців, до 26 березня 2013 року, зі ставкою 8,5 % річних за вкладом.

По закінченню строку дії договору позивачка не звернулась до банку із вимогою про повернення коштів, тому договір був пролонгований, і тільки 26 вересня 2014 року вона звернулась до відповідача із вимогою про припинення договору та повернення коштів, однак банк не виконав взятих на себе зобов'язань, не повернув суму вкладу, тому повинен сплатити інфляційні та 3 % річних від простроченої суми.

Заочним рішенням Соснівського районного суду м. Черкаси від 30 жовтня 2014 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Черкаської області від 26 лютого 2015 року, позов задоволено.

У касаційній скарзі відповідач просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалу апеляційного суду і ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити, мотивуючи свої вимоги тим, що судами порушені норми процесуального права та неправильно застосовані норми матеріального права.

Касаційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Ухвалюючи рішення про задоволення позову,суд першої інстанції, з рішенням якого погодився апеляційний суд,виходив з того, що між банком і позивачкою виникли договірні відносини з банківського вкладу, однак банк не виконав взятих на себе зобов'язань за договором та не сплатив позивачці на її вимогу суму вкладу, що є підставою для її стягнення з урахуванням індексу інфляції та 3 % річних від простроченої суми в іноземній валюті.

Рішення суду першої інстанції та ухвала апеляційного суду в частині стягнення суми банківського вкладу є правильними та такими, що ухвалені з дотриманням норм матеріального та процесуального права.

Проте з ухвалою апеляційного суду в частині залишення без змін рішення суду першої інстанції щодо стягнення 3 % річних та індексу інфляції погодитися не можна на таких підставах.

Судами встановлено, що 26 червня 2012 року між ОСОБА_6 та ПАТ «Всеукраїнський Акціонерний Банк» укладено договір банківського вкладу «Наш найкращий депозит», за яким позивачка внесла на рахунок, відкритий у банку, 7 300 євро строком на 9 місяців, до 26 березня 2013 року, зі ставкою 8,5 % річних за вкладом.

Банк, порушивши умови договору банківського вкладу, на вимогу позивачки не видав їй суму вкладу.

За договором банківського вкладу незалежно від його виду банк зобов'язаний видати вклад або його частину на першу вимогу вкладника (ч. 2 ст. 1060 ЦК України).

Частиною 2 ст. 625 ЦК Українипередбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Згідно зі ст. 192 ЦК України законними платіжними засобами, обов'язковими до приймання за номінальною вартістю на всій території України, є грошова одиниця України - гривня.

Іноземна валюта може використовуватися в Україні у випадках і в порядку, встановлених законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 533 ЦК України грошове зобов'язання має бути виконане у гривнях.

Вирішуючи спір, суди першої та апеляційної інстанцій правильно встановили обставини справи про те, що відповідач порушив умови договору банківського вкладу та не повернув на вимогу позивачки суму вкладу, що є підставою для стягнення вкладу, як передбачено ст. ст. 526, 1060 ЦК України, ухвалили у цій частині правильні рішення з дотриманням норм матеріального та процесуального права.

Доводи касаційної скарги про те, що сума вкладу не може бути стягнута в євро, є безпідставними та такими, що не спростовують висновків судів, оскільки за договором банківського вкладу була внесена саме грошова сума у євро і позивачка просить стягнути її у валюті, що не суперечить вимогам законодавства України.

За таких обставин у цій частині касаційну скаргу потрібно відхилити, а оскаржувані судові рішення залишити без змін, як передбачено ст. 337 ЦПК України.

Разом із тим, переглядаючи в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції, апеляційний суд на порушення вимог ст. 303 ЦПК України не перевірив його законності та обґрунтованості, зокрема щодо можливості застосування відповідальності, визначеної ст. 625 ЦК України, у зв'язку із порушенням відповідачем грошового зобов'язання, яке визначено в іноземній валюті.

Не врахував, що вклад був внесений позивачкою у грошовій одиниці - євро, а відповідно до ст. 99 Конституції України, ст. ст. 192, 533 ЦК України валютою платежу, тобто засобом погашення грошового зобов'язання і його виконання є національна валюта України - гривня, тоді як позивачка просила нарахувати та стягнути з відповідача 3% річних та інфляційні в євро, не надав належної оцінки цим обставинам.

Не перевірив, чи є можливим нарахування індексу інфляції відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України на суму основної заборгованості в іноземній валюті та не з'ясував, чи підлягає вона індексації і чи поширюються вимоги цієї статті на відносини, які виникли між сторонами, зробив передчасний висновок про залишення рішення суду першої інстанції в цій частині без змін, постановив ухвалу з порушенням норм процесуального права.

Ураховуючи, що такі порушення судом апеляційної інстанції норм процесуального права унеможливлюють встановлення фактичних обставин, що мають значення для правильного вирішення справи, ухвалу апеляційного суду потрібно скасувати, а справу передати на новий розгляд до суду апеляційної інстанції, як передбачено ст. 338 ЦПК України.

За таких обставин касаційну скаргу потрібно задовольнити частково, ухвалу апеляційного суду Черкаської області від 26 лютого 2015 року в частині стягнення 3 % річних та індексу інфляції скасувати, а справу в цій частині передати до суду апеляційної інстанції на новий розгляд, у решті заочне рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 30 жовтня 2014 року та ухвалу апеляційного суду Черкаської області від 26 лютого 2015 року потрібно залишити без змін.

Керуючись ст. ст. 335, 336, 337, 338, 344, 345 ЦПК України, колегія суддів

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський Акціонерний Банк» в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський Акціонерний Банк» Славкіної Марини Іванівни задовольнити частково.

Ухвалу апеляційного суду Черкаської області від 26 лютого 2015 року в частині стягнення 3 % річних та індексу інфляції скасувати, а справу в цій частині передати до суду апеляційної інстанції на новий розгляд.

У решті заочне рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 30 жовтня 2014 року та ухвалу апеляційного суду Черкаської області від 26 лютого 2015 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий О.П. Касьян

Судді: В.І. Амелін

Т.П. Дербенцева

Д.О. Остапчук

В.О. Савченко