Номер провадження: 22-ц/785/7396/15
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
Доповідач Гайворонський С. П.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03.12.2015 року м. Одеса

Судова колегія судової палати в цивільних справах апеляційного суду Одеської області в складі:

головуючого Гайворонського С.П.

ОСОБА_2

суддів Сегеди С.М.

при секретарі Феленко В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Одесі цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_3, ОСОБА_4 до ОСОБА_5, управління житлово-комунального господарства Ізмаїльської міської ради про відшкодування матеріальної та моральної шкоди за апеляційною скаргою ОСОБА_5 на рішення Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 13 липня 2015 року,

встановила:

ОСОБА_3 та ОСОБА_4 звернулися до суду із позовом про стягнення з відповідачів ОСОБА_5, управління житлово-комунального господарства Ізмаїльської міської Ради (далі УЖКГ) матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, пояснивши, що 23 червня 2013 року о 22 годині ОСОБА_5, керуючи автомобілем «Chevrolet», держ.номер ВН 5773 СO, рухався по вулиці Бендерський в місті Ізмаїл Одеської області та на перехресті з вулицею ОСОБА_6 не надав переваги автомобілю «Great Wall», держ.номер ВН 5811 ЕН, під керуванням позивачки ОСОБА_3, внаслідок чого відбулося зіткнення, через що автомобілі отримали механічні пошкодження.

Постановою Ізмаїльського міськрайонного суду від 31 липня 2013 року ОСОБА_5 визнаний винним у скоєнні правопорушення, передбаченого ст.124 КпАП України та притягнутий до адміністративної відповідальності.

Позивачі просили стягнути матеріальну шкоду з відповідача ОСОБА_5 в сумі 13044 грн. 59 коп., яка складається з: 1433 грн. 06 коп. витрат на поїздку до міста Одеси для проведення огляду автомобілю та залишок не відшкодованої страховою компанією суми шкоди завданої пошкодженням автомобілю в сумі 11061 грн. 53коп., 550 грн. витрат на проведення дослідження, а разом 13044грн. 59коп. в рівних долях на кожного позивача.

Також, позивачі просили сятгнути моральну шкоду, повязану із психічними стражданнями через пошкодження їх автомобілю та зміни звичайного ритму життя, яку оцінюють в сумі по 10 000 грн. на кожного.

Крім того позивачі просили стягнути 1500 грн. витрат на оплату правової допомоги та витрат на сплату судового збору.

У судовому засіданні:

- представник позивача позов просив задовольнити;

- представник відповідача позовні вимоги не визнав, дав пояснення, що вважає, що відповідач не є винним у скоєнні ДТП, що аварія сталася через те, що відповідач УЖКГ не встановив належні знаки на перехресті. Також не згодний з розміром матеріальної шкоди, вважає, що вона значно менша, не визнає вимоги щодо відшкодування моральної шкоди, бо вважає, що такої шкоди позивачам не завдано;

- представник відповідача УЖКГ позовні вимоги не визнала, дала пояснення, що вважає, що у скоєнні ДТП та завданні шкоди позивачам винен лише ОСОБА_5, тому саме він повинен відшкодовувати шкоду позивачам.

Рішенням Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 13 липня 2015 року позовні вимоги ОСОБА_3, ОСОБА_4 до ОСОБА_5, управління житлово-комунального господарства Ізмаїльської міської Ради про відшкодування матеріальної та моральної шкоди задоволено частковою.

Стягнуто з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_3 5805 грн. 50 коп. на відшкодування матеріальної шкоди, 2500 грн. на відшкодування моральної шкоди, 225 грн. витрат на проведення дослідження, 750 грн. витрат на оплату правової допомоги, 222 грн. 57коп. витрат на оплату судового збору, а разом 9503 грн. 07 коп.

Стягнуто з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_4 5805 грн. 50 коп. на відшкодування матеріальної шкоди, 2500 грн. на відшкодування моральної шкоди, 225 грн. витрат на проведення дослідження, 750 грн. витрат на оплату правової допомоги, 222 грн. 57коп. витрат на оплату судового збору, а разом 9503 грн. 07 коп.

У задоволенні інших позовних вимог ОСОБА_3, ОСОБА_4 відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_5 просить рішення суду змінити в частині стягнення та постановити нове рішення по відмову у задоволенні позовних вимог посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Судова колегія, заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення сторін, що зявилися, перевіривши матеріали справи і обговоривши підстави апеляційної скарги, вважає за необхідне її відхилити.

Згідно зі ст. 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення.

Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Результати оцінки доказів суд відображає в рішенні,в якому наводяться мотиви їх прийняття чи відмови у прийнятті.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно зясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які буди досліджені в судовому засіданні.

Згідно з вимогами ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання:

1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються;

2) чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження;

3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин;

4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин;

5) чи слід позов задовольнити або в позові відмовити;

6) як розподілити між сторонами судові витрати;

7) чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення;

8) чи є підстави для скасування заходів забезпечення позову.

У п.п. 2, 3, 8 Постанови № 14 Пленуму Верховного України від 18 грудня 2009 року «Про судове рішення у цивільній справі» розяснено, що рішення є законним тоді, коли суд виконавши всі вимоги цивільного судочинства відповідно до ст. 2 ЦПК України, вирішив справу згідно з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин відповідно до ст. 8 ЦПК України, а також правильно витлумачив ці норми.

Як вбачається з положень ст.ст. 10, 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи в межах заявлених позивачем вимог та зазначених і доведених ним обставин.

Ухвалене у справі рішення має бути гранично повним, ясним, чітким, викладеним у послідовності, встановленій ст. 215 ЦПК України, і обовязково містити вступну, описову, мотивувальну та резолютивну частини.

Рішення не повинно містити зайвої деталізації, яка не має правового значення в даній справі, а також незрозумілих словосполучень, занадто довгих речень, через які викладення фактичних обставин важко сприймається.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням вимог матеріального і процесуального права.

Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Згідно з ч. 1 ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, в межах заявлених ними вимог.

Як вбачається з ч. 1 ст. 303 ЦПК України, під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Задовольняючи частково позовні вимоги суд першої інстанції обґрунтовано виходив з наступного.

Згідно постанови Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 31 липня 2013 року, яка залишена без змін постановою Апеляційного суду Одеської області від 4 вересня 2013 року, ОСОБА_5 визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КпАП України, через те, що 23 червня 2013 року о 22 годині ОСОБА_5, керуючи автомобілем «Chevrolet», держ.номер ВН 5773 СO, рухався по вулиці Бендерський в місті Ізмаїл Одеської області та на перехресті з вулицею ОСОБА_6 не надав переваги автомобілю «Great Wall», держ.номер ВН 5811 ЕН, під керуванням позивачки ОСОБА_3, внаслідок чого відбулося зіткнення, через що автомобілі отримали механічні пошкодження.

Відповідно до ст. ст. 22, 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними діями майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Автомобіль «Great Wall», держ.номер ВН 5811 ЕН належить позивачам та був застрахований в СК «Країна».

Згідно зі до ст.ст. 979, 988, 990 ЦК України, збиток повинна сплатити страхова компанія.

Позивачі визначили матеріальну шкоду в сумі 26167 грн. 26 коп., до якої віднесли: 24733 грн. 66 коп. шкода завдана через пошкодження автомобілю, 1433грн. 06 коп. витрат на проведення огляду автомобілю в місті Одеса, 550 грн. витрат на оплату проведення оцінки шкоди.

Страхова компанія відшкодувала шкоду в сумі 13122 грн. 67коп.

Позивачі просили стягнути залишок шкоди з відповідача ОСОБА_5

Між тим, суд першої інстанції вірно вказав, що витрати на проведення огляду автомобілю в місті Одесі в сумі 1433 грн. 06 коп. суд не може віднести до витрат від ДТП, тому що документи про ці витрати не підтверджують шкоду завдану саме внаслідок ДТП.

Отже, відшкодуванню підлягає сума, що не сплачена страховою компанією в розмірі 11611 грн. в рівних долях на кожного позивача (по 5805 грн. 50коп.).

Відповідач УЖКГ не визнаний винним у скоєні ДТП, тому не має жодних підстав для стягнення шкоди з УЖКГ.

Згідно ст. 23 ЦК України,особа має право на відшкодування моральної шкоди, заподіяного внаслідок порушення його прав. Моральна шкода складається у фізичному болі і стражданнях, що фізична особа перетерпіла в зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; у щиросердечних стражданнях, що фізична особа перетерпіла в зв'язку з протиправним поводженням щодо нього самого, членів його родини або близьких родичів; у щиросердечних стражданнях, що фізична особа перетерпіла в зв'язку зі знищенням або ушкодженням його майна; у приниженні честі, достоїнства, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Моральна шкода відшкодовується особою що його заподіяла, при наявності його провини.

Оскільки, відповідач ОСОБА_5 допустив незаконні дії у відношенні позивачів, що спричинило моральні страждання для них, що виразилися у психічних стражданнях внаслідок пошкодження автомобілю, що є їх власністю, зміні звичного ритму життя, суд дійшов до правомірного висновку про стягнення моральної шкоди з відповідача ОСОБА_5В в сумі 2500 грн. на кожного позивача.

На підставі вищевикладеного, судова колегія вважає, що доводи апеляційної скарги суттєвими не являються і не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, які призвели або могли призвести до невірного вирішення справи.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 305, п. 1 ч. 1 ст. 307, ст.ст. 308, 313, п. 1 ч. 1 ст. 314, 315, 317, 319 ЦПК України, судова колегія судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області,

ухвалила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_5 - відхилити. Рішення Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 13 липня 2015 року по цивільній справі за позовною заявою ОСОБА_3, ОСОБА_4 до ОСОБА_5, управління житлово-комунального господарства Ізмаїльської міської Ради про відшкодування матеріальної та моральної шкоди - залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, однак може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Судді С.П. Гайворонський

ОСОБА_7

ОСОБА_2