Справа № 299/2546/15-ц
У Х В А Л А

Іменем України

11 листопада 2015 року м. Ужгород

Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Закарпатської області в складі:

головуючого - Панька В.Ф.

суддів Куштана Б.П., Ігнатюка Б.Ю.

при секретарі Дашковській С.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Ужгород справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1, який діє в інтересах ОСОБА_2 на ухвалу Виноградівського районного суду від 28 вересня 2015 року по справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, Фанчиківської сільської ради про визнання заповіту недійсним,-

в с т а н о в и л а :

Ухвалою Виноградівського районного суду від 28 вересня 2015р. провадження у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, Фанчиківської сільської ради про визнання заповіту недійсним - закрито з підстав передбачених п.2 ч.1 ст. 205 ЦПК України.

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_2 просить ухвалу суду першої інстанції скасувати, як таку, що перешкоджає подальшому провадженні у справі, із направленням справи для продовження розгляду до суду першої інстанції. В скарзі зазначає про невідповідність висновків суду обставинам справи, зокрема щодо тотожності позовів, та порушенням судом норм процесуального права зокрема ст. 205 ЦПК України.

В судовому засідання представник апелянта скаргу з наведених підстав підтримала та просила її задовільнити.

Заслухавши доповідача, представника апелянта, дослідивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів прийшла до висновку, що апеляційна скарга підлягає до задоволення з таких підстав.

Суд першої інстанції закриваючи провадження у справі відповідно до пункту 2 частини першої статті 205 ЦПК виходив з того, що між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав Виноградівський районний суд 01.02.2013 року ухвалив рішення, яке набрало законної сили 13.03.2013 року згідно ухвали Апеляційного суду Закарпатської області.

Проте такі висновки ґрунтуються на неправильному застосуванні судом першої інстації пункту 2 частини першої статті 205 ЦПК України, і таких суд дійшов на невідповідності висновків суду обставинам справи, що за змістом п.3 ч.1 ст. 311 ЦПК України є підставою для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Відповідно до пункту 2 частини першої статті 205 ЦПК України, провадження у цивільний справі може бути закрито з підстав наявності рішення в іншій справі, що набрало законної сили, у разі, коли в обох справах є тотожними одночасно сторони, підстави і предмет позову.

За змістом пункту 2 частини першої статті 205 ЦПК України позови вважаються тотожними, якщо в них одночасно збігаються сторони, підстава та предмет спору. Нетотожність хоча б одного з елементів не перешкоджає повторному зверненню до суду заінтересованих осіб за вирішенням спору.

Предметом позову є матеріально-правові вимоги, які позивач спрямовує до відповідача та відносно яких суд повинен ухвалити своє рішення по суті справи. В даному випадку предметом позову ОСОБА_2 є визнання заповіту недійсним посвідченого 7 квітня 2008 року та зареєстрованим у реєстрі за №183 і такий повністю співпадає із предметом позову по справі в якій Виноградівський районний суд 01.02.2013 року ухвалив рішення, яке набрало законної сили.

Підставою позову визнають обставини, яким позивач обґрунтовує свої позовні вимоги (ст.119 ЦПК). Підстави позову включають в себе ті юридичні факти, які підтверджують наявність чи відсутність спірних правовідносин, а також факти, які підтверджують порушення прав позивача (привід до предявлення позову). Як вбачається із позовної заяви ОСОБА_4., як на підставу позову по даній цивільній справі посилалася на те, що у заповіті ОСОБА_5 вказано, що спадкоємцем є ОСОБА_3, будь-які уточнюючі відомості, необхідні для визначення особи спадкоємця відсутні, тобто неможливо встановити хто ж саме має право отримати спадщину заповідача ОСОБА_5; ОСОБА_5 був знайомий ще з декількома ОСОБА_3, а тому заповіт містить суперечності між спадкоємцями; позивачка витребувала нові вільні зразки підписів покійного ОСОБА_5, які не досліджувалися у попередній справі.

У справі по якій виніс рішення Виноградівський районний суд 01.02.2013 року, яке набрало законної сили, відповідно до ухвали апеляційного суду Закарпатської області від 13.03.2013 року підставою позову, як зазначено в ухвалі апеляційного суду, про визнання недійсним договору дарування квартири, зазначено лише те, що, на час складання заповіту ОСОБА_5 не усвідомлював значення своїх дій та не міг керувати ними внаслідок тяжкої хвороби.

На відміну від попередньої справи, у справі, судове рішення у якій переглядається в апеляційному порядку, підставою позову є інше обґрунтування.

Таким чином, закриваючи провадження у справі, суд першої інстанції не врахував підстави відмови у позові за попереднім рішенням та підстави позову у даній справі, - спір щодо якого не вирішений.

З огляду на це закриття судом провадження у справі на підставі пункту 2 частини першої статті 205 ЦПК України суперечить змісту цієї норми та перешкоджає подальшому провадженню у справі щодо існуючого у сторін спору.

Такого ж висновку щодо застосування ч.2 ст.205 ЦПК України прийшов Верховний Суд України у постанові від 22 квітня 2015р. у справі № 6-79цс15, яка в силу приписів ч.2 ст. 214 ЦПК України є обовязковими для суду при виборі правової норми яка підлягає застосуванню до спірних правовідносин.

Враховуючи вищенаведене та керуючись ст.ст. 205, 307, 311, 314, 315 ЦПК України, колегія суддів,

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1, який діє в інтересах ОСОБА_2 - задовольнити.

Ухвалу Виноградівського районного суду від 28 вересня 2015 року по даній справі скасувати, а справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді :