Номер провадження: 22-ц/785/2010/15
Головуючий у першій інстанції Шепітко І. Г.
Доповідач Сегеда С. М.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03.03.2015 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області в складі:

головуючого Сегеди С.М.,

суддів: Гайворонського С.П.,

Кононенко Н.А.,

за участю секретаря Феленко В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_3 на рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 08 грудня 2014 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3 про стягнення аліментів на дитину у зв'язку з навчанням, за участю третьої особи - ОСОБА_5,

встановила:

06 жовтня 2014 року позивач ОСОБА_4 звернулась до суду з позовом про стягнення аліментів у зв'язку з навчанням дочки - ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, щомісячно по 1/4 частки з усіх видів його доходів, починаючи з дня пред'явлення позову і до закінчення дочкою навчання.

Позовні вимоги обґрунтовувала тим, що на даний час дочка продовжує навчання в Одеській національній морській академії, строк закінчення навчання у червні 2016 року, та потребує додаткових витрат та матеріальної підтримки, яку позивачка самостійно надавати не може, відповідач в останній час ухиляється від надання допомоги.

Відповідач у справі та його представник за довіреністю ОСОБА_6 в судовому засіданні позовні вимоги не визнали, пояснивши, що до 2014 року відповідач утримував дочку та своєчасно сплачував аліменти, оплачував також її навчання, однак на даний час йому самому необхідні значні кошти на лікування інфекційної хвороби, у зв'язку з якою він був звільнений зі служби за станом здоров'я, а тому, отримуючи невелику пенсію (близько 2700 грн.), не має можливості утримувати дочку, у зв'язку з чим просили у задоволенні позову відмовити повністю.

Справа була розглянута у відсутність третьої особи - ОСОБА_5

Рішенням Суворовського районного суду м. Одеси від 08 грудня 2014 року позовні вимоги ОСОБА_4 були задоволені частково та було стягнуто аліменти з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4 на утримання повнолітньої ОСОБА_5 у розмірі 1/6 частини з усіх видів заробітку до закінчення навчання - до червня 2016 року.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3 ставить питання про скасування вищевказаного рішення та ухвалення нового, яким у задоволенні позовних вимог ОСОБА_4 відмовити в повному обсязі, посилаючись на те, що рішення було ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Перевіривши законність і обґрунтованість оскаржуваного судового рішення, заслухавши доповідача, доводи апеляційної скарги, заперечень проти неї, колегія суддів дійшла висновку про необхідність часткового задоволення апеляційної скарги, виходячи з наступних підстав.

Із матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_5 народилась ІНФОРМАЦІЯ_6 року, її батьками є сторони у справі, що підтверджується свідоцтвом про її народження (а.с.3).

На даний час дочка сторін є повнолітньою особою, проживає разом з позивачкою, навчається на третьому курсі факультету морського права і менеджменту Одеської національної морської академії на контрактній основі, розмір оплати за третій курс становить 17170 грн., за четвертий - 18380 грн. на рік, строк закінчення навчання - червень 2016 року.

Оскільки позивач матеріальної допомоги на навчання дочки не надає, позивачкою одноособово сплачено за навчання дочки за третій курс кошти у розмірі 1717 грн. за вересень місяць, що підтверджується квитанцією про оплату (а.с.9).

За попередній період навчання оплату здійснював відповідач.

Зазначені обставини визнані сторонами, підтверджуються матеріалами справи, а тому у відповідності до ч. 1 ст. 61 ЦПК України не підлягають доказуванню.

В даному випадку спірним є питання, чи має матеріальну можливість відповідач сплачувати аліменти на утримання повнолітньої дочки на період її навчання, чи ні.

Згідно позовних вимог, позивачка ставила питання про стягнення з відповідача аліменти у розмірі 1/4 частини всіх його доходів щомісячно.

У відповідності до вимог, передбачених ст.199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення 23-х років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на допомогу припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання.

Згідно до ст. 200 СК України, суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 СК України. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином.

У зв'язку з викладеним, судом першої інстанції в достатній мірі враховано, що відповідач являється пенсіонером та отримує відповідну пенсію, був звільнений в запас за станом здоров'я у 2010 році, інвалідом не являється.

Будь-яких інших виплат на утримання інших осіб відповідач не здійснює.

Як було встановлено в суді апеляційної інстанції, відповідач щомісячно отримує пенсію за вислугу років у сумі 2718,63 грн. (а.с.136).

Таким чином, 1/6 частина доходів (пенсії), яку суд вирішив стягувати з нього щомісячно в якості аліментів, складе 453,10 грн.

У зв'язку з цим, розмір пенсії, який залишиться на утримання відповідача, складе 2265,53 грн.

З цих підстав, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що відповідач має можливість сплачувати аліменти в зазначеному судом розмірі, оскільки ним не доведена неможливість надавати матеріальну допомогу на утримання дочки у зв'язку з її навчанням. Суду надано виключно дані щодо медичного обстеження відповідача в 2014 році, однак не надано жодного належного доказу щодо призначення лікаря з переліком необхідних медичних препаратів, тривалості лікування, вартості медикаментів, тощо.

Медична документація про обстеження відповідача за 2008-2010 роки не доводить його неможливості сплачувати аліменти на даний час.

У відповідності до п. 20 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" обов'язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов'язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання: потреба у зв'язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу.

З підстав викладеного, слід дійти висновку про те, що суд повністю врахував матеріальний стан як позивачки ОСОБА_4, так і відповідача ОСОБА_3, його можливість утримувати дочку на період її навчання та її потребу у такій допомозі.

При цьому, колегія суддів вважає, що оскаржуване рішення суду відповідає основаним засадам цивільного законодавства, як справедливість, добросовісність і розумність, як того вимагає п. 6 ч. 1 ст. 3 ЦК України.

Разом з тим, ухвалюючи рішення про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дочки, суд безпідставно стягнув аліменти на користь її матері - позивачки ОСОБА_4

Відповідно до ст. 3 ЦПК України та ст. 199 СК України право звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків з ким проживає дочка та син. За змістом зазначених статей ОСОБА_4 має право звернутись з позовом до суду4. Однак такий позов міг бути поданий в інтересах повнолітньої, яка повинна бути позивачем у зазначені справі, а з врахуванням того, що остання є дієздатною, то аліменти мають бути стягнуті на її, а не інших осіб, користь, в т.ч. коли такі особи наділені правом звернення до суду з позовом в інтересах інших осіб.

Таким чином, аліменти на утримання повнолітньої ОСОБА_5 мали бути стягнуті за позовом її матері, однак не на користь останньої, а на користь самої повнолітньої дочки сторін.

Для з'ясування цих обставин та вирішення питання, чи бажає повнолітня дочка сторін ОСОБА_5, щоб аліменти були стягнуті саме на її користь, вона була викликана до суду апеляційної інстанції.

Однак, з причин зайнятості в навчанні та необхідності здачі екзаменів в день судового засідання, повнолітня дочка ОСОБА_5 надала суду заяву про те, що позовні вимоги вона підтримує і бажає стягнення аліментів з батька на своє утримання (а.с.130-133).

Згідно ч.ч. 1,2,3 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір.

Колегія суддів зазначає, що заявник апеляційної скарги не надав суду достатніх, належних і допустимих доказів існування обставин, на які він посилається як на підставу своїх позовних вимог та доводів апеляційної скарги.

У відповідності до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

З підстав вищевикладеного, колегія суддів дійшла висновку про те, що оскаржуване судове рішення не в повній мірі відповідає зазначеним вимогам, а тому вважає за необхідне його змінити та стягувати аліменти на користь повнолітньої дочки сторін ОСОБА_5, а не на користь її мами ОСОБА_4

У зв'язку з цим із резолютивної частини рішення слід виключити слова і цифри наступного змісту "ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, яка проживає за адресою: АДРЕСА_1, аліменти на утримання їх…".

Крім того, враховуючи, що відповідач отримує лише пенсію, і на даний час не має заробітку, колегія суддів також вважає за необхідне в абзаці другому резолютивної частини рішення слово: "заробітку" замінити словом: "доходу".

Та обставина, що повнолітня ОСОБА_5 є третьою особою у справі, в даному випадку не може вплинути на законність і обгрунтованість судового рішення, оскільки є формальною.

У відповідності до ч. 2 ст. 308 ЦПК України не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

При цьому колегія суддів зазначає, що у разі скасування оскаржуваного рішення та відмови в позові з формальних міркувань, а саме через те, що дочка сторін є третьою особою, призведе не до ухвалення законного у справедливого рішення, а до порушення прав дочки сторін ОСОБА_5, яка при потребі в аліментах на навчання, в такому випадку буде позбавлена цього права, враховуючи, що аліменти підлягають стягненню з моменту звернення з позовом до суду.

Керуючись ст.ст. 303, 304, п.3 ч.1 ст. 307, п.4 ч. 1 ст. 309, ст.ст. 313, 314, 316, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів

вирішила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити частково.

Рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 08 грудня 2014 року змінити.

Із абзацу другого резолютивної частини рішення виключити слова та цифри наступного змісту: "ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, яка проживає за адресою: АДРЕСА_1, аліменти на утримання їх…", слово: "заробітку" замінити словом: "доходу".

У зв'язку з цим абзац другий резолютивної частини рішення викласти в наступній редакції:

"Стягнути з ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_4, ІПН НОМЕР_1, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1, проживаючого за адресою: АДРЕСА_2, на користь повнолітньої дочки - ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_6, котра продовжує навчання, щомісячно по 1/6 частки з усіх видів доходу, починаючи з 06.10.2014 року і до закінчення навчання, - червень2016 року" .

В іншій частині рішення залишити без змін.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту його проголошення, однак може бути оскаржене шляхом подачі касаційної скарги протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Судді апеляційного суду Одеської області: С.М. Сегеда

С.П. Гайворонський

Н.А. Кононенко