Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Справа № 480/2208/14-ц

Миколаївський районний суд Миколаївської області в складі:

головуючого - судді Карікової Л.В.,

при секретарі Шуріної Н.О.,

за участю представника позивача ОСОБА_1,

розглянувши 17 лютого 2015 року у відкритому судовому засіданні в м. Миколаєві цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до Криничанської сільської ради Миколаївського району миколаївської області, третя особа - Реєстраційна служба Миколаївського районного управління юстиції Миколаївської області про визнання права власності на земельну ділянку,

В с т а н о в и в :

В вересні 2014 року позивачка ОСОБА_2 звернулась з позовом в Миколаївський районний суд Миколаївської області до Криничанської сільської ради Миколаївського району Миколаївської області про визнання права власності на земельну ділянку.

Свої вимоги позивачка мотивувала тим, що 17.09.2007 року між нею і ОСОБА_3 укладено договір купівлі-продажу ? частки житлового будинку та земельної ділянки, що розташовані за адресою: АДРЕСА_1 Після укладення вказаного договору вона не звернулась до відповідних органів для отриманні державного акту на землю. 04.06.2014 року їй було відмовлено в державній реєстрації права власності на земельну ділянку, оскільки нею не подано державний акт, що підтверджує виникнення права власності. Посилаючись на вимоги ст.ст. 125, 126 ЗК України позивачка просила задовольнити позов.

Представник позивача ОСОБА_1 в судовому засіданні підтримав позовні вимоги, підтвердивши викладені в ньому обставини і просив задовольнити позов.

Представник відповідача - Криничанської сільської ради Миколаївського району Миколаївської області в судове засідання не з`явився, однак направив до суду заяву про визнання позову та розгляд справи за відсутності представника відповідача.

Представник третьої особи в судове засідання не з`явився. Про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином.

Вислухавши пояснення представника позивача, дослідивши докази по справі, суд приходить до наступного.

В судовому засіданні встановлено, що 17 вересня 2007 року між ОСОБА_3 і ОСОБА_2 укладено договір купівлі-продажу ? частки житлового будинку з відповідними господарськими і побутовими спорудами та будівлями та земельної ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, площею 0,1500 га, що розташовані за адресою: АДРЕСА_1. Вказаний договір посвідчено приватним нотаріусом Миколаївського районного нотаріального округу Миколаївської області ОСОБА_4

Згідно ст. 126 Земельного Кодексу України, в редакції від 20.06.2007 року, яка діяла на час виникнення даних правовідносин, право власності на земельну ділянку і право постійного користування земельною ділянкою посвідчується державними актами.

Відповідно до вимог статті 182 Цивільного Кодексу України, в редакції від 14.06.2007 року, який діяв на час виникнення даних правовідносин, право власності та інші речові права на нерухомі речі, обмеження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації.

Отже, з системного аналізу вищезазначених вимог Закону, які діяли на час виникнення вказаних правовідносин, вбачається, що позивачці необхідно було своє право власності на земельну ділянку зареєструвати належним чином та отримати Державний акт на право власності на землю.

Згідно п. 27 Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України №703 від 22 червня 2011 року документами, що підтверджують виникнення, перехід та припинення права власності та інших речових прав на нерухоме майно, є свідоцтво про право на спадщину, видане нотаріусом, державний акт на право власності на земельну ділянку, рішення суду , що набрало законної сили, щодо права власності та інших речових прав на нерухоме майно.

Відповідно до рішення державного реєстратора прав на нерухоме майно Реєстраційної служби Миколаївського районного управління юстиції Миколаївської області від 11.06.2014 року позивачці було обґрунтовано відмовлено у державній реєстрації права власності на земельну ділянку, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 у зв`язку з ненаданням державного акту, що підтверджує виникнення права власності на земельну ділянку.

Разом з цим, згідно вимог ст. 328 Цивільного Кодексу України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів.

Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Згідно статті 15 Цивільного Кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Відповідно до вимог статті 16 Цивільного Кодексу України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Способами захисту цивільних прав та інтересів може бути також і визнання права.

З врахуванням вищезазначеного, суд приходить до висновку, що позивачка ОСОБА_2 правомірно набула право власності на земельну ділянку на підставі договору купівлі-продажу від 17 вересня 2007 року, а тому позов є обґрунтованим та підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 10, 11,60,209,213,215, 218 ЦПК України, суд,-

В и р і ш и в:

Позов задовольнити.

Визнати за ОСОБА_2 право власності на земельну ділянку, надану для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, розміром 0,1500 гектарів, що знаходиться в АДРЕСА_1, кадастровий номер земельної ділянки :08:007:0022.

На рішення може бути подана апеляційна скарга до Апеляційного суду Миколаївської області через Миколаївський районний суд Миколаївської області протягом 10 днів з моменту його проголошення.

Суддя Л.В.Карікова

17.02.2015