Номер провадження: 22-ц/785/5447/15
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
Доповідач Артеменко І. А.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15.07.2015 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області в складі:

головуючого Артеменка І.А.,

суддів Суворова В.О.,

ОСОБА_2,

при секретарі Павлючук Ю.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Інфокс» в особі філії «Інфоксводоканал» на рішення Приморського районного суду м. Одеси від 29 квітня 2015 року по справі за позовом ОСОБА_3 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Інфокс» про захист права власності,-

встановила:

У грудні 2014 року позивачка ОСОБА_3 звернулася до суду з зазначеним позовом, в якому просила зобовязати відповідача припинити нарахування за договором № 2272/3 на послуги водопостачання та водовідведення від 25.12.2006 року, укладеним з ОСОБА_3, заборгованості у розмірі 29288,73 грн., відповідно до акту № 51341 від 19.01.2012 року; зобовязати відповідача вилучити з картки особового рахунку абонента ОСОБА_3І, відомості щодо нарахованої заборгованості у розмірі 29288,73 грн..

Свої вимоги позивачка обґрунтовує тим, що вона є власником нежитлового приміщення кафе, що розташоване за адресою: м. Одеса, вул. Ольгіївська, 9, до якого відповідач, на підставі укладеного між сторонами договору, надає послуги з поставки води.

Позивачу стало відомо, що представниками ТОВ «Інфокс» у 2012 році була проведена перевірка зазначеного обєкту, вході якої було виявлено відсутність пломби на штуцерному зєднанні, про що був складений акт в присутності бармена ОСОБА_4. Позивачка зазначила, що викладені в акті відомості не відповідають дійсності, тому просила позовні вимоги задовольнити.

Рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 29 квітня 2015 року позовні вимоги задоволено. Зобовязано Товариство з обмеженою відповідальністю «Інфокс» припинити нарахування за договором № 2272/3 на послуги водопостачання та водовідведення від 25.12.2006 року, укладеним з ОСОБА_3, заборгованості у розмірі 29288,73 грн. відповідно до акту № 51341 від 19.01.2012 року.

Зобовязано Товариство з обмеженою відповідальністю «Інфокс» вилучити з картки особового рахунку абонента ОСОБА_3І, відомості щодо нарахованої заборгованості у розмірі 29288,73 грн., відповідно до акту № 51341 від 19.01.2012 року.

Не погоджуючись з зазначеним рішенням суду, Товариство з обмеженою відповідальністю «Інфокс» в особі філії «Інфоксводоканал» подало апеляційну скаргу в якій просить рішення суду скасувати, ухвалити по справі нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити у повному обсязі, посилаючись на порушення судом норм права.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши суддю-доповідача, який доповів зміст рішення, яке оскаржено, доводи апеляційної скарги, межі, в яких повинні здійснюватись перевірка рішення, встановлюватися обставини і досліджуватися докази, вислухавши думку учасників процесу, колегія суддів вважає необхідним апеляційну скаргу відхилити, з наступних підстав.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу та залишає рішення суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням вимог матеріального та процесуального права.

Не може бути скасоване правильне по суті та справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Згідно ч. 1 ст. 303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції.

Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_3, суд першої інстанції виходив з того, що представником відповідача не надано належних та допустимих доказів того, що саме ОСОБА_3 порушено умови договору на послуги водопостачання та водовідведення. Крім того, договір на водопостачання та водовідведення укладався з ОСОБА_3 як з фізичною особою, а нарахування здійснені як з фізичній особі-підприємцю.

Вирішуючи спір по суті, судова колегія вважає, що суд першої інстанції ухвалив законне та обґрунтоване рішення.

Так, апеляційним судом встановлено, підтверджено матеріалами справи та не спростовується сторонами, що ОСОБА_3 є власником нежитлового приміщення загальною площею 84,8 кв.м., яке розташоване за адресою: м. Одеса, вул. Ольгіївська, 9, що підтверджується свідоцтвом про право власності на нежитлові приміщення кафе, серії САС № 635053 від 20.01.2009 року (а.с.6).

25.12.2006 року між фізичною особою ОСОБА_3 та ТОВ «Інфокс» був укладений договір № 2272/3 на послуги водопостачання та водовідведення, відповідно до умов якого відповідач зобовязався надавати позивачці послуги поставки питної води, а також прийому стоків, а позивач зобовязався сплачувати вартість наданих послуг ( а.с.8-9).

Відповідно до п. 2.1 зазначеного Договору сторони зобовязуються керуватись діючими нормативними актами, зокрема Правилами користування системами централізованого комунального водопостачання та водовідведення в населених пунктах України, затверджених наказом Мінжитлокомгосп України від 01.07.1994 року № 65, Правилами технічної експлуатації систем водопостачання та водовідведення, затверджених Наказом Мінжитлокомгоспа України від 05.07.1995 року № 30. Правилами приймання виробничих стічних вод підприємств, установ і організацій в систему каналізації м. Одеси, затверджених розпорядженням Одеської облдержадміністрації № 87/А-98 від 09.02.1998 року, а також іншими нормативними актами, прийнятими в установленому законом порядку.

Пунктом 1.1 Договору передбачено, що виробник надає послуги з водопостачання (подача холодної питної води на обєктах споживача), а також з водовідведення (приймання стічних вод холодного та гарячого водопостачання, зливових, ненормативно-очищених стічних вод від артезіанських свердловин і шахтних колодязів, що скидаються споживачем в систему комунальної каналізації), відповідно до дислокації обєктів.

Відповідно до акту № 51341 від 19.01.2012 року, складеному представниками ТОВ «Інфокс» в приміщенні за адресою: АДРЕСА_1 контролером ОСОБА_5 в присутності бармена ОСОБА_4, встановлена відсутність пломби на штуцерному зєднанні (а.с.12).

В акті також міститься вимога, зявитися на засідання тех. комісії 02.02.2012 року з 11.00 до 15.00 годин за адресою: м. Одеса, вул. Басейна, 5.

Колегія суддів звертає увагу, що в акті, над рядком найменування підприємства, зазначено - фізична особа ОСОБА_3.

Крім того, 04.10.2011 року до Державного реєстру підприємств внесено запис про державну реєстрацію припинення підприємницької діяльності фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 (а.с.50), тобто на день складання акту 19.01.2012 року ОСОБА_3 не мала статусу фізичної особи-підприємця, що також підтверджується її заявою, адресованою філії «Інфоксводоканал» від 10.10.2011 року, де вона повідомляє зазначене. На зазначеній заяві є відмітка про її отримання філією «Інфоксводоканал».

В акті № 83046 від 01.11.2013 року, складеному представниками ТОВ «Інфокс», також зазначено фізична особа ОСОБА_3, що спростовує посилання апелянта на те, що договір був укладений з фізичною особою-підприємцем.

Згідно зі ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Статтею 16 ЦК України передбачено, що кожна особа має право звернутись до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Обґрунтовуючи свої вимоги, ОСОБА_3 посилається на те, що у її власності/користуванні ніколи не перебувало приміщення за адресою: АДРЕСА_2, як зазначено в акті, та вона ніколи не перебувала у будь-яких відносинах із барменом ОСОБА_4, вказана особа їй невідома.

Крім того, вона не сповіщалась ані про складання акту, ані про засідання тех. Комісії, та не отримувала рішення вказаної Комісії.

З листа № 1174/то від 20.02.2012 року, яке було адресовано фізичній особі ОСОБА_3, за адресою: АДРЕСА_3, ТОВ «Інфокс» в особі філії «Інфоксводоканал» повідомляє про порушення п. 5.18 Правил користування системами централізованого комунального водопостачання та водовідведення в населених пунктах України, та заявляє вимогу про необхідність в строк до 01.03.2012 року здійснити оплату в розмірі 29288, 73 грн.. Також у листі зазначено, що у разі нездійснення оплати зазначеної суми позивачу буде припинено надання послуг з водопостачання та водовідведення.

Але колегія суддів звертає увагу, що а акті № 5113 від 17.07.2014 року, що був складений представником філії «Інфоксводоканал», зазначена сума боргу у розмірі 452, 71 грн.(а.с.13 зв.).

Колегія суддів не приймає до уваги посилання апелянта на помилковість зазначення фізичною особою замість фізичної особи-підприємця під час укладання договору та складання актів, оскільки у суді апеляційної інстанції була оголошена перерва та надано можливість представнику ТОВ «Інфрксводоканал» надати суду докази того, що ОСОБА_3 сплачувала за послуги водопостачання та водовідведення як фізична особа-підприємець та по тарифам, як фізична особа-підприємець, але після перерви представник відповідача на судове засідання не зявився та відповідних доказів з цього приводу не надав.

Колегія суддів також не приймає до уваги посилання апелянта на те, що діючим законодавством затверджено окремі форми договорів для споживачів послуг фізичних та юридичних осіб, оскільки постановою КМУ від 21.07.2005 року № 630 затверджено Правила надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, а також форма типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення.

Посилання апелянта на акт від 01.12.2014 року про порушення правил водокористування ОСОБА_3, колегія суддів до уваги не приймає, оскільки вказаний акт ніякого відношення до справи не має, оскільки події за оспорюваним актом відбулися 19.01.2012 року.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що відповідачем не надано належних та допустимих доказів того, що саме позивачем порушено умови договору на послуги водопостачання та водовідведення. Крім того, акт № 51341 був складений представниками відповідача не в присутності власника даного приміщення або уповноваженої особи.

Таким чином, суд першої інстанції обґрунтовано дійшов висновку, що договір про водопостачання та водовідведення укладався з ОСОБА_3 як з фізичною особою, а нарахування здійсненні як з фізичної особи-підприємця.

Згідно ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Відповідно до ч. 1. ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

Таким чином, колегія суддів вважає, що усі зазначені обставини судом першої інстанції при ухвалені рішення були враховані, суд надав належну оцінку доказам та ухвалив законне, обґрунтоване рішення, яке скасуванню не підлягає.

Викладені в апеляційній скарзі доводи не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи по суті.

При таких обставинах, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції правильно встановлені фактичні обставини по справі, рішення суду відповідає вимогам ст.ст. 213, 215 ЦПК України, а тому не вбачає підстав для його скасування.

Керуючись ст.ст. 303, 307 ч. 1 п. 1, 308, 313, 314, 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області, -

ухвалила:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Інфокс» в особі філії «Інфоксводоканал» відхилити.

Рішення Приморського районного суду м. Одеси від 29 квітня 2015 року залишити без змін.

Ухвала колегії суддів набирає законної сили з моменту проголошення.

Ухвала колегії суддів може бути оскаржена у касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня проголошення до суду касаційної інстанції.

Судді апеляційного суду Одеської області

ОСОБА_6

ОСОБА_7

ОСОБА_2