07.12.2015 Справа № 363/2965/15-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07.12.2015 року Вишгородський районний суд Київської області в складі:

головуючого судді - ОСОБА_1,
при секретарі - за участі представника позивача - ОСОБА_2, ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Вишгорода цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_4 про стягнення заборгованості, -

ВСТАНОВИВ:

Представник ПАТ КБ «ПриватБанк» звернувся до суду з позовом до ОСОБА_4 про стягнення заборгованості, вказавши, що 05.10.2007 р. між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_4 було укладено кредитний договір № KIY0GK00830022, згідно до якого відповідачка отримала грошові кошти у розмірі 74000,00 доларів США зі сплатою відсотків за користування кредитом з кінцевим термін повернення до 04.10.2027р.

Через неналежне виконання умов кредитного договору, станом на 25.05.2015 р. виникла заборгованість за кредитом у сумі 260 899,65 доларів США, яка складається з заборгованості за кредитом в сумі 73 852,66 доларів США, заборгованість за процентами за користування кредитом у сумі 53 729,77 доларів США, заборгованість за комісією за користування кредитом у сумі 9 176,00 доларів США, пеня за несвоєчасність виконання зобовязання за договором у сумі 111 706,00 доларів США, а також штрафи відповідно до кредитного договору у вигляді фіксованої частини у сумі 12,00 доларів США та процентної складової у сумі 12423,22 доларів США. Добровільно відповідачка заборгованість не сплачує, у звязку із чим позивач був змушений звернутися до суду з даним позовом та просив стягнути з відповідачки заборгованість за кредитним договором в сумі 260 899,65 доларів США, що еквівалентно 5 434 539,78 гривень та витрати по сплаті судового збору у сумі 3654,00 гривень.

Представник позивача у судовому засідання позовні вимоги підтримав, надав аналогічні пояснення тим, що викладені у позовній заяві. З приводу поданих письмових заперечень представника відповідач, щодо застосування позовної давності зазначила, що з 2011 року Вишгородським районним судом Київської області розглядалась цивільна справа за позовом представника позивача до відповідача про звернення стягнення, таким чином вважає, що позивачем не пропущено строку звернення до суду із даним позовом.

Відповідач у судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. 17.11.2015 року до суду надійшла заява від представника відповідача ОСОБА_5, щодо відмови в задоволенні позову, з наступних підстав. До суми загальної заборгованості позивач включив пеню в розмірі 111 706 доларів США, розрахунок якої здійснено без дотримання спеціальної позовної давності, яка щодо пені складає 1 рік, оскільки, позовна давність, у разі подання вимог щодо стягнення заборгованості, обраховується окремо по кожному простроченому платежу. Крім того, зазначив, що розрахунок заборгованості наданий позивачем, позбавляє можливості встановити реальний обсяг заборгованості відповідача, вважає, що розмір позовних вимог є завищеним, неправомірним, загальна сума заборгованості розрахована без додержання вимог чинного законодавства, у звязку із чим просив відмовити у задоволенні позову у повному обсязі.

Суд, заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи в межах заявлених позовних вимог і на підставі наданих сторонами доказів. У ст.10 ЦПК України, говориться, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Статтею 629 ЦК України, договір є обовязковим для виконання сторонами. Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором кредитодавець зобовязується видати грошові кошти позичальнику в розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити відсотки.

Судом встановлено, що 05.10.2007 р. між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_4 було укладено кредитний договір № KIY0GK00830022, згідно до якого відповідачка отримала грошові кошти у розмірі 74000,00 доларів США зі сплатою відсотків за користування кредитом з кінцевим термін повернення до 04.10.2027р. (а.с.8-15).

Згідно з п.3.1 за користування кредитом у період з дати списання коштів із кредитного рахунку до дати погашення кредиту позичальник щомісяця в період сплати сплачує відсотки у розмірі, зазначеному у п.7.1 змінної частини даного договору.

Пунктом 7.1 передбачений строк дії договору до 04.10.2027 року. Крім того, сторони передбачили у кредитному договорі відповідальність позичальника за порушення зобовязання у формі:

- пені за порушення строків сплати кредиту та/або процентів, у розмірі який визначений п.7.4 за кожен день просрочки (п.4.1);

- штрафу та неустойки за кожен випадок порушення зобовязання (п.4.3, 4.4.);

- пеню у розмірі 0,15% від суми просроченної заборгованості по кредиту за кожний день просрочки, але не менше 1 гривні (п.7.4)

Згідно зі ст.526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. У разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобовязання, сплата неустойки, відшкодування збитків та моральної шкоди (ст.611 ЦК України).

Через неналежне виконання умов кредитних договорів ОСОБА_4, станом на 25.05.2015 р. виникла заборгованість по кредиту, яка складається з заборгованості за кредитом в сумі 73852,66 доларів США, заборгованість за процентами за користування кредитом у сумі 53729,77 доларів США, заборгованість за комісією за користування кредитом у сумі 9176,00 доларів США (а.с.4-6), а також штрафів відповідно до кредитного договору у вигляді фіксованої частини у сумі 12,00 доларів США та процентної складової у сумі 12423,22 доларів США (а.с. 4-6).

Дані суми, також були підтверджені, в судовому засіданні виписками з 05.10.2007 року по 20.11.2015р. по рахунку № 6456 відкритого на імя ОСОБА_4, який було відкритого на імя відповідача відповідно до умов п.7.2 кредитного договору

Відповідно до статті 60 ЦПК України, кожна сторона зобовязання довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Таким чином, суд приходить до висновку щодо обґрунтованості вимог позивача в частині стягнення з відповідача заборгованості за кредитом, заборгованості за процентами за користування кредитом, заборгованості по комісії за користування кредитом, а також штрафів відповідно до договору, оскільки вони знайшли своє підтвердження під час судового засідання та дослідження судом розрахунків заборгованості та виписки з рахунку відповідача, у той же час, відповідачем та її представником не надано належних та допустимих доказів на підтвердження їх заперечень в частині завищення та неправомірності нарахованих сум.

Як було встановлено судом, договором встановлено строк виконання зобовязань зі щомісячним погашенням платежів, останній з яких визначений сумі підлягав виконанню 04.10.2027 року. Таким чином, графіком платежів, який є складовою частиною договору (а.с.11-13), погашення кредитної заборгованості та строки сплати чергових платежів визначено місяцями. Строк виконання кожного щомісячного зобовязання згідно з ч.3 ст.254 ЦК України спливає у відповідне число останнього місяця строку, який згідно умов договору п. 7.1 визначений у період з «5» по «11» число кожного місяця.

Позовна давність до вимог про стягнення пені обчислюється по кожному дню (місяцю), за якими нараховується пеня, окремо. Право на позов про стягнення пені за кожен день (місяць) виникає щодня (щомісяця), на відповідну суму, а позовна давність обчислюється з того дня (місяця), коли кредитор дізнався про порушення права.

Як встановлено судом, ОСОБА_4 перестала виконувати зобовязання у повному обсязі з 14.04.2009 року, у той час як з вимогами про стягнення заборгованості за кредитним договором банк звернувся до суду 07.07.2015 року, включивши до позовних вимог як всю суму заборгованості так і суму пені нараховану з 14.04.2009 року.

Відповідно до п.1 ч.2 ст.258 ЦК України, позовна давність в один рік застосовується, зокрема, до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені).

За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалась або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Позивачем заявлено вимогу щодо стягнення з відповідача пені за несвоєчасне виконання зобовязання за договором у сумі 111 706 доларів США, яка, згідно доданого до позовної заяви розрахунку заборгованості за договором розрахована з 14.04.2009 року по 25.05.2015 року, включно. За правилами ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума, яку боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобовязання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасного виконання грошового зобовязання за кожен день прострочення виконання.

За таких обставин включення для обрахування пені прострочених платежів, які мали місце поза межами позовної давності до основної вимоги, не ґрунтується на вимогах закону, тому суд вважає, що вимоги позивача в частині стягнення з відповідача пені за несвоєчасне виконання зобовязань за договором, підлягають частковому задоволенню, у межах строку позовної давності, за останній рік, у сумі в розмірі 39 783,91 долара США.

Відповідно до п.10 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про практику застосування судами законодавства при вирішення спорів, що виникають із кредитних правовідносин» № 5 від 30.03.2012 року, зазначено, що згідно зі ст.99 Конституції України грошовою одиницею України є гривня. Вказана стаття визначає правовий статус гривні, але не встановлює сферу її обігу, а статтею 192 ЦК передбачено, що іноземна валюта може використовуватися в Україні у випадках і в порядку, встановлених законом. Згідно п.12 даної Постанови зазначено, у разі якщо кредит правомірно наданий в іноземній валюті, суд у резулятивній частині рішення зазначає про стягнення таких коштів саме в іноземній валюті, що відповідає вимогам частини 3 ст.533 ЦК України.

До суду позивачем було надано довідку про офіційний курс гривні до іноземної валюти, встановлений Національним банком України станом на 25.05.2015 року, то б то на час звернення позивача із позовом до суду, згідно якого курс долара по відношенню до гривні складав 20,83 гривні (а.с7).

Таким чином, з відповідача ОСОБА_6, на користь позивача, підлягає стягненню сума заборгованості, яка складається з заборгованості за основною сумою боргу 73852,66 доларів США (гривневий еквівалент 1 538 350 гривень 91 копійка); заборгованість за відсотками 53729,77 доларів США (гривневий еквівалент 1 119 191 гривня 10 копійок); заборгованість по комісії за користування кредитом 9176,00 доларів США (гривневий еквівалент 191 136 гривень 10 копійок); пеня за несвоєчасне погашення виконання зобовязання за кредитом 39783,91 доларів США (гривневий еквівалент 828 698 гривень 85 копійок); штраф 12,00 доларів США, (гривневий еквівалент 249 гривень 96 копійок); штраф (процентна складова) 12423,22 доларів США (гривневий еквівалент 258 775 гривень 67 копійок), а загалом 188 977,56 доларів США, що за курсом НБУ від 25.05.2015 року у гривневому еквіваленті становить 3 936 402 гривні 57 копійок.

Також, на підставі ст. 88 ч. 1 ЦПК України якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.

Оскільки позивачем було заявлено майнову вимогу щодо стягнення заборгованості у розмірі 260 899,65 доларів США, що у гривневому еквіваленті складало 5 434 539 гривень 78 копійок, а судом задоволено суму у розмірі 188 977,56 доларів США, що у гривневому еквіваленті становить 3 936 402 гривні 57 копійок, що приблизно складає 72 % від заявленої суми, тому розмір судових витрат, які підлягають стягненню з відповідача на користь позивачка становить 2667 гривень 42 копійки.

Враховуючи вищевикладене та керуючись Постановою Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про практику застосування судами законодавства при вирішення спорів, що виникають із кредитних правовідносин» № 5 від 30.03.2012 року, ст. ст. 258, 526, 527, 530, 551, 629, 1050, 1054 ЦК України, ст. ст. 10, 11, 60, 107, 212-215, 217 ЦПК України, суд,-

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» задовольнити часткова.

Стягнути з ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, ідентифікаційний код НОМЕР_1, яка мешкає за адресою: Київська область, м. Вишгород, віл КиївськаАДРЕСА_1 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» (, рахунок № 3111) суму заборгованості за кредитним договором № KIY0GK00830022 від 05.10.2007 року, яка складається з: заборгованості за основною сумою боргу 73852,66 доларів США (гривневий еквівалент 1 538 350 гривень 91 копійка); заборгованість за відсотками 53729,77 доларів США (гривневий еквівалент 1 119 191 гривня 10 копійок); заборгованість по комісії за користування кредитом 9176,00 доларів США (гривневий еквівалент 191 136 гривень 10 копійок); пеня за несвоєчасне погашення виконання зобовязання за кредитом 39783,91 (гривневий еквівалент 828 698 гривень 85 копійок); штраф 12,00 доларів США, (гривневий еквівалент 249 гривень 96 копійок); штраф (процентна складова) 12423,22 доларів США (гривневий еквівалент 258 775 гривень 67 копійок), а загалом 188 977,56 доларів США, що за курсом НБУ від 25.05.2015 року у гривневому еквіваленті становить 3 936 402 гривні 57 копійок.

Стягнути з ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, ідентифікаційний код НОМЕР_1, яка мешкає за адресою: Київська область, м. Вишгород, віл КиївськаАДРЕСА_1 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» (, рахунок № 3111) судові витрати у розмірі 2667 гривень 42 копійки.

У решті позовних вимог відмовити за необґрунтованості.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Київської області через Вишгородський районний суд Київської області. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

СУДДЯ: І.Ю.Котлярова