ун. № 759/7824/15-ц
пр. № 2/759/3957/15
22 жовтня 2015 року м. Київ
Святошинський районний суд м. Києва
у складі: головуючого судді Уляновської О.В.,
при секретарі Бандурі Н.О.,
за участю: представника позивача ОСОБА_1,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, третя особа Служба у справах дітей Святошинської районної у м. Києві державної адміністрації про усунення перешкод у користуванні власністю,
У травні 2015 р. позивач звернувся до суду із зазначеним позовом, після уточнення позовних вимог просить суд усунути перешкоди у користуванні власністю ОСОБА_2 шляхом визнання особи такою, що втратила право користування будинком та зняття з реєстраційного обліку ОСОБА_3 ідентифікаційний код НОМЕР_1 та її неповнолітнього сина ОСОБА_4 у будинку №25 по вул. Антонова-Овсієнка у м. Києві, аргументуючи тим, що між сторонами був укладений шлюб після чого у березні 2011 р. відповідачка переїхала із своїми дітьми до позивача за вищезазначеною адресою, однак спільне життя між ними не склалося у звязку із чим у кінці 2011 р. відповідачці запропонували роботу у м. Миколаєві за місцем минулого проживання і вона погодилася та добровільно виселилася у грудні 2011 р. і змінила своє постійне місце проживання, яке на даний час позивачеві не відоме, 27.07.2012 р. шлюб між подружжям було розірвано рішенням Святошинського районного суду м. Києва.
У судовому засіданні представник позивача позов підтримала у повному обсязі просила його задовольнити, проти ухвалення заочного рішення не заперечувала.
Відповідач в судове засідання не зявилася повторно, про день слухання справи повідомлена належним чином, причини неявки суду не повідомила, заяви про слухання справи у її відсутності не надходило (а.с.23, 28, 31, 32).
Третя особа у судове засідання не зявилася, надіслала до суду лист в якому просить слухати справу без її участі. Заперечень чи пояснень на позовну заяву не має (а.с. 25).
Суд вважає за можливе провести розгляд справи у відсутності відповідача та третьої особи на підставі наявних у справі доказів згідно частини 4 ст.169 ЦПК України в порядку заочного розгляду справи.
Суд, всебічно зясувавши обставини, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог, підтверджених доказами, які були досліджені в судовому засіданні, вважає встановленими такі факти та відповідні їм правовідносини.
Відповідно до ч. 2 ст. 107 ЖК України наймач або член його сімї, який вибув на інше постійне місце проживання, втрачає право користування жилим приміщенням з дня вибуття.
Судом встановлено, що спірне жиле приміщення належить ОСОБА_2 на праві приватної власності, яке знаходиться за адресою: м. Київ, вул. Антонова-Овсієнка, 25 на підставі свідоцтва про право власності на спадщину за заповітом від 31.10.2014 р. (а.с.4-6).
Відповідно до довідки КП «ДУОЖФ Святошинського району м. Києва» від 15.04.2015 р. № 3491 у будинку 25 по вул. Антонова Овсієнка у м. Києві власником якого є ОСОБА_2, зареєстровані: ОСОБА_5 мати позивача з 2011 р.; ОСОБА_3 колишня дружина позивача з 2011 р.; ОСОБА_6, син колишньої дружини з 2011 р. (а.с.11).
Як встановлено у судовому засіданні між сторонами 22.10.2010 р. був зареєстрований шлюб, який рішенням Святошинського районного суду м. Києві від 27.07.2012 р. розірвано (а.с.9-10).
У даному шлюбі у сторін спільних дітей не було, тому відповідачка переїхала у вищевказаний будинок із своїми власними дітьми ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1, який був знятий з реєстраційного обліку 30.01.2014 р. та ОСОБА_4 Владиславовиемч, ІНФОРМАЦІЯ_2, якого не було знято із реєстраційного обліку за вищезазначеною адресою (а.с.12-14).
Відповідно до ст. 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
В частині 1 ст.316 ЦК України визначено поняття права власності - це право особи на річ (майно) яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.
Згідно частини 1 ст.317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном.
А у відповідності до частини 1 ст.319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.
Крім цього, відповідно до частини 1 ст.321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.
У статті 391 ЦК України визначено, що власник має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.
За змістом частини 1 ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
Відповідно до ст.7 Закону України від 11.12.2003 р. «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть.
Таким чином, як випливає із указаної норми, зняття з реєстрації місця проживання може бути здійснено на підставі рішення суду виключно про: 1) позбавлення права власності на житлове приміщення; 2) позбавлення права користування житловим приміщенням; 3) визнання особи безвісно відсутньою; 4) оголошення фізичної особи померлою.
Виходячи з того, що Закон України від 11.12.2003 р. «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» є спеціальним нормативно-правовим актом, який регулює правовідносини, повязані із зняттям з реєстрації місця проживання, вбачається, що положення ст.7 цього Закону підлягають застосуванню до усіх правовідносин, виникнення, зміна чи припинення яких повязані з юридичним фактом зняття з реєстрації місця проживання.
Отже, у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном, власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, зокрема, шляхом зняття особи з реєстрації місця проживання, предявивши разом з тим одну із таких вимог: 1) про позбавлення права власності на житлове приміщення; 2) про позбавлення права користування житловим приміщенням; 3) про визнання особи безвісно відсутньою; 4) про оголошення фізичної особи померлою.
Таким чином, вирішення питання про зняття особи з реєстраційного обліку залежить, зокрема, від вирішення питання про позбавлення власника права власності на житлове приміщення або права користування такої особи житловим приміщенням.
Частина 2 ст.405 ЦК України вказує про те, що член сімї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сімї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.
Аналіз наведених вище норм цивільного законодавства України дає підстави для висновку про те, що у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, у тому числі шляхом звернення до суду за захистом свого майнового права, зокрема, із позовом про усунення перешкод у користуванні власністю.
Оцінюючи зібрані по справі докази в їх сукупності та співставленні, належності, допустимості, достовірності кожного доказу окремо, а також їх достатності та взаємному звязку, суд приходить до висновку про те, що в судовому засіданні встановлені обставини, які свідчать про відсутність відповідача за місцем реєстрації понад один рік і доказів про поважність причин такої відсутності суду не надано, що відповідно до частини 2 ст.405 ЦК України є правовою підставою для визнання його таким, що втратив право користування жилим приміщенням та задоволення позову.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 15, 16, 316-319, 321, 328, 383, 386, 391, 405 ЦК України, ст.ст. 150, 156 ЖК України, Законом України від 11.12.2003 р. «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» ст.ст.10, 30, 60, 61, 88, 179, 209, 212-215, 218 ЦПК України, суд,-
Позовні вимоги ОСОБА_2 до ОСОБА_3, третя особа Служба у справах дітей Святошинської районної у м. Києві державної адміністрації про усунення перешкод у користуванні власністю задовольнити.
Усунути перешкоди у користуванні власністю ОСОБА_2 шляхом визнання особи такою, що втратила право користування будинком та зняття з реєстраційного обліку ОСОБА_3 ідентифікаційний код НОМЕР_1 та її неповнолітнього сина ОСОБА_8 у будинку №25 по вул. Антонова Овсієнка у м. Києві.
Заочне рішення суду може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому ЦПК України. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.
Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку, встановленому ЦПК України.
Згідно загального порядку оскарження, дане рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Апеляційного суду м. Києва. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.
Заочне рішення суду набирає законної сили відповідно до загального порядку, встановленого ЦПК України, згідно якого рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.
Суддя: