Справа № 265/7667/15-ц
Провадження № 2-о/265/212/15
У Х В А Л А

01 грудня 2015 року місто Маріуполь

Суддя Орджонікідзевського районного суду міста Маріуполя Донецької області ОСОБА_1; О.В., вивчивши матеріали заяви прокурора Орджонікідзевського району міста Маріуполя Донецької області в інтересах територіальної громади міста Маріуполя в особі Маріупольської міської ради Донецької області про визнання спадщини відумерлою та про визнання права власності,

В С Т А Н О В И В:

27 листопада 2015 року прокурор Орджонікідзевського району міста Маріуполя Донецької області звернувся до суду в інтересах Маріупольської міської ради Донецької області з даною заявою, яка подана в порядку окремого провадження, про визнання відумерлою спадщини у вигляді земельної ділянки площею 3,78 га, кадастровий номер :03:027:0217, нормативно-грошова оцінка якої складає 124740, 189 гривень, що відкрилась після смерті ОСОБА_2, померлого 30 січня 2011 року, та про визнання за Маріупольською міською радою право власності на зазначену земельну ділянку.

Заявник додає до заяви клопотання, яким просить звільнити прокуратуру Орджонікідзевського району міста Маріуполя від сплати судового збору або відстрочити його сплату до винесення рішення у справі, посилаючись на те, що Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо сплати судового збору» № 484-VIII від 22 травня 2015 року статтю 5 Закону України «Про судовий збір» викладено в новій редакції, відповідно до якої органи прокуратури не мають пільги на сплату судового збору при здійсненні представницьких повноважень.

01 грудня 2015 року до суду надійшла заява представника Маріупольської міської ради, у якій зазначено, що ухвалою суду (без зазначення дати) заява прокурора про визнання спадщини відумерлою залишена без руху та надано строк для сплати судового збору. На виконання ухвали суду Маріупольська міська рада надає докази на підтвердження сплати судового збору, а саме, до заяви додана квитанція, за якою 24 листопада 2015 року Юридичний департамент Маріупольської міської ради сплатив судовий збір у розмірі 609,00 гривен за подачу заяви до суду.

Суддя звертає увагу на той факт, що з 27 листопада 2015 року до 01 грудня 2015 року за заявою прокурора про визнання спадщини відумерлою після смерті ОСОБА_2 ніякі ухвали не приймалися.

Вирішуючи питання на стадії відкриття провадження, суддя виходить з наступного.

Відповідно до положень ч. 2 ст. 45 ЦПК України з метою представництва інтересів громадянина або держави в суді прокурор в межах повноважень, визначених законом, звертається до суду з позовною заявою (заявою), бере участь у розгляді справ за його позовами, а також може вступити за своєю ініціативою у справу, провадження у якій відкрито за позовом інших осіб, на будь-якій стадії її розгляду, подає апеляційну, касаційну скаргу, заяву про перегляд судового рішення Верховним Судом України, про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами.

Прокурор, який звертається до суду в інтересах держави, в позовній заяві (заяві) самостійно визначає, в чому полягає порушення інтересів держави, та обґрунтовує необхідність їх захисту, а також зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах. У разі відсутності такого органу або відсутності у нього повноважень щодо звернення до суду прокурор зазначає про це в позовній заяві і в такому разі прокурор набуває статусу позивача.

Прокурор, який звертається до суду з метою представництва інтересів громадянина або держави в суді (незалежно від форми, в якій здійснюється представництво), повинен обґрунтувати наявність підстав для здійснення такого представництва, передбачених частинами другою або третьою статті 25 Закону України "Про прокуратуру". Невиконання прокурором вимог щодо надання суду обґрунтування наявності підстав для здійснення представництва інтересів громадянина або держави в суді має наслідком застосування положень, передбачених статтею 121 цього Кодексу.

Не зважаючи на посилання у ст. 45 ЦПК України на положення ч.2 та ч.3 ст. 25 Закону України «Про прокуратуру», суддя у цьому контексті вважає необхідним застосувати положення ст. 23 Закону України «Про прокуратуру», так як саме ця норма регулює питання представництва інтересів громадянина або держави у суді, тоді як ст. 25 цього Закону регулює питання нагляду за додержанням законів органами, що провадять оперативно-розшукову діяльність, дізнання, досудове слідство.

Так, згідно з вимогами ч. 3 ст. 23 Закону України «Про прокуратуру» прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб'єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу.

Наявність таких обставин обґрунтовується прокурором у порядку, передбаченому частиною четвертою цієї статті.

Положення ч.4 ст. 23 Закону України «Про прокуратуру» передбачають, що наявність підстав для представництва має бути обґрунтована прокурором у суді.

Прокурор здійснює представництво інтересів громадянина або держави в суді виключно після підтвердження судом підстав для представництва.

Прокурор зобов'язаний попередньо, до звернення до суду, повідомити про це громадянина та його законного представника або відповідного суб'єкта владних повноважень. У разі підтвердження судом наявності підстав для представництва прокурор користується процесуальними повноваженнями відповідної сторони процесу. Наявність підстав для представництва може бути оскаржена громадянином чи її законним представником або суб'єктом владних повноважень.

Виключно з метою встановлення наявності підстав для представництва інтересів держави в суді у випадку, якщо захист законних інтересів держави не здійснює або неналежним чином здійснює суб'єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, прокурор має право отримувати інформацію, яка на законних підставах належить цьому суб'єкту, витребовувати та отримувати від нього матеріали та їх копії.

Ознайомившись із даною заявою та доданими до неї матеріалами, суддя приходить до висновку, що прокурор у порушення вимог ст. 45 ЦПК України та ст. 23 Закону України «Про прокуратуру» не обґрунтував наявність підстав для представництва інтересів держави у суді.

На думку прокурора, яка викладена у заяві, повідомлення, направлене Маріупольському міському голові у порядку ч.4 ст.23 Закону України «Про прокуратуру», є достатнім для підтвердження підстав представництва.

Аналіз вищенаведеного законодавства дає підстави зробити висновок про те, що метою такого повідомлення є інформування субєкту владних повноважень про наявність у прокурора підстав для представництва інтересів держави у суді та надання можливості їх оскарження.

Самі ж підстави для такого представництва прокурором не наведені. Зазначення прокурором про те, що Маріупольська міська рада не вжила заходів щодо звернення до суду із відповідним позовом, є тільки загальною фразою та невмотивоване фактами (які службові особи Маріупольської міської ради здійснюють повноваження у вказаній сфері; які порушення з їх боку потягли або можуть потягти настання негативних наслідків для держави; чи ініційоване питання про притягнення винних до юридичної відповідальності тощо).

За таких обставин вважаю, що прокурором не виконані вимоги щодо надання суду обґрунтування наявності підстав для здійснення представництва інтересів держави в суді, а тому на підставі п. 3 ч. 3 ст. 121 ЦПК України заява підлягає поверненню.

Також вважаю необхідним зазначити, що у разі підтвердження судом наявності підстав для представництва прокурор користується процесуальними повноваженнями відповідної сторони процесу. Саме на позивача, який є стороною процесу, законодавець покладає обовязок сплати судового збору.

За вказаною заявою Маріупольська міська рада сплатила судовий збір 24 листопада 2015 року, що свідчить саме про намір субєкта владних повноважень ініціювати судовий розгляд. Натомість прокурор звернувся до суду 27 листопада 2015 року без сплати судового збору, а у подальшому Маріупольська міська рада запропонувала суду прийняти цю оплату до заяви прокурора, що не відповідає вимогам закону.

Також вважаю необхідним звернути увагу заявника на те, що у заяві окрім вимоги про визнання спадщини відумерлою порушене питання про визнання права власності на майно за Маріупольською міською радою. Однак, питання про визнання спадщини відумерлою та про передачу її територіальній громаді за місцем відкриття спадщини вирішується судом у порядку окремого провадження, а питання про визнання права власності вирішується у позовному провадженні.

Суддя, керуючись п.3 ч.3 ст. 121 ЦПК України, -

У Х В А Л И В:

Заяву прокурора Орджонікідзевського району міста Маріуполя Донецької області в інтересах територіальної громади міста Маріуполя в особі Маріупольської міської ради Донецької області про визнання спадщини відумерлою та про визнання права власності повернути прокурору Орджонікідзевського району міста Маріуполя Донецької області.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Апеляційного суду Донецької області через Орджонікідзевський районний суд міста Маріуполя протягом пяти днів з дня отримання її копії.

Суддя