АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХМЕЛЬНИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________
Провадження № 22-ц/792/2251/15
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 листопада 2015 року м. Хмельницький

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Апеляційного суду Хмельницької області

в складі: головуючої судді Федорової Н.О.,

суддів Баса О.Г., Карпусь С.А.,

при секретарі Бондарі О.В.,

з участю: представника позивача ОСОБА_1,

представника відповідача ОСОБА_2,

представника відповідачів ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_4, поданої її представником ОСОБА_1, на рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 22 жовтня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5, Приватного підприємства «Ультрасервіс» про визнання правочину недійсним,

в с т а н о в и л а:

12 червня 2015 року ОСОБА_4 звернулась до суду із вищевказаним позовом. В його обґрунтування зазначила, що 18 липня 2014 року, будучи власником Приватного підприємства «Ультрасервіс» (далі ПП «Ультрасервіс»), відступила свою частку у статутному капіталі підприємства ОСОБА_5 з наступною процедурою переходу до останньої відповідних прав на умовах, які між ними попередньо були узгоджені.

Вважає, що зазначений правочин є недійсним, оскільки протирічить Цивільному кодексу України, іншим актам цивільного законодавства та вчинений не у формі, встановленій законом. Так, її заява про відступлення своєї частки у статутному капіталі ПП «Ультрасервіс» ОСОБА_5 від 18 липня 2014 року не містить положень про передачу майнових прав та обовязків останній.

На думку позивача, заява не може бути правовстановлюючим документом при передачі корпоративних прав. Вона фіксує волю лише відчуджувача, і не може породжувати права і обовязки для іншої особи. В той же час, для передачі корпоративних прав, окрім волі учасника на їх відчудження, повинна бути згода іншої сторони на їх прийняття. А для цього необхідний документ, який фіксував би волю обох сторін договір про умови передачі долі учасника, наприклад, договір дарування, який є одностороннім договором, але двостороннім правочином.

________________________________________________________________________________________________

Доповідач у першій інстанції ОСОБА_6 Провадження № 22-ц/792/2251/15

Суддя-доповідач ОСОБА_7 Категорія № 59

Окрім того, дана заява має характер угоди, отже нотаріус не мала права посвідчувати справжність її підпису на цьому документі.

А тому, просила суд визнати правочин відступлення ОСОБА_4 своєї частки у статутному капіталі ПП «Ультрасервіс» ОСОБА_5 недійсним.

Рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 22 жовтня 2015 року у задоволенні позову відмовлено.

Непогоджуючись із рішенням суду, представник ОСОБА_4 ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, у якій просить скасувати його та ухвалити нове, яким позов задовольнити. Рішення суду першої інстанції вважає незаконним, необґрунтованим та таким, що ухвалене з неповним зясуванням обставин, які мають значення для справи, а висновки суду такими, що не відповідають обставинам справи.

Зазначає, що судом першої інстанції не досліджувались та не аналізувались доводи позивача про те, що заява не може бути правовстановлюючим документом при передачі корпоративних прав.

Не враховано, що відповідно до ст. 202 ЦК України односторонній правочин може створювати обовязки лише для особи, яка його вчинила. У даному випадку заява фіксує волю лише відчужувача ОСОБА_4 і не може породжувати права і обовязки для ОСОБА_5

Окрім того, суд не звернув уваги на те, що корпоративні права виникають у особи, яка в обмін на майнову участь у господарській організації отримує право на частку в її статутному фонді (майні). Для передачі таких прав (прав на долю), окрім волі ОСОБА_4 на їх відчудження, повинна бути згода ОСОБА_5 на їх прийняття, чого в даному випадку не було. Таким договором про передачу долі учасника, на думку апелянта, може бути договір дарування, який є одностороннім договором, але двостороннім правочином.

Судом не надано оцінку доводам позивача про те, що заява про передачу долі учасника ПП «Ультрасервіс» протирічить ст. 78 ОСОБА_8 України «Про нотаріат», відповідно до положень якої нотаріус не вправі засвідчувати справжність підпису на документі, що має характер угоди. Саме характер угоди містить заява ОСОБА_4 про відступлення частки, що прямо вбачається із її змісту.

Представник відповідачів ОСОБА_5 та ПП «Ультрасервіс» ОСОБА_3 подала заперечення на апеляційну скаргу, у якому просить рішення суду першої інстанції залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення. Рішення вважає законним та обґрунтованим, а апеляційну скаргу безпідставною.

У судовому засіданні апеляційного суду представник позивача ОСОБА_4 ОСОБА_1 підтримав апеляційну скаргу з мотивів, які в ній зазначені.

Представник відповідачів ОСОБА_5, ПП «Ультрасервіс» ОСОБА_3 та представник відповідача ОСОБА_5 ОСОБА_2 у судовому засіданні заперечили проти задоволення апеляційної скарги, посилаючись на відсутність правочину, який суд може визнати недійсним, оскільки такий не посвідчувався та не укладався.

Заслухавши доповідача, пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів прийшла до висновку, що апеляційна скарга підлягає відхиленню з наступних підстав.

Відповідно до ст.ст. 213, 214 ЦПК України рішення повинно бути законним та обґрунтованим та відповідати на питання: чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

У відповідності до ч. 1 ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судом правильно встановлені фактичні обставини справи, дана їм правильна оцінка, а його висновки узгоджуються з матеріалами справи і відповідають закону.

Встановлено, що на основі приватної власності ОСОБА_4, її праці чи з використанням найманої праці було створене приватне підприємство «Ультрасервіс». Отже, і засновником, і власником даного підприємства була позивач.

14 липня 2014 року ОСОБА_4 звернулась з заявою до загальних зборів ПП «Ультрасервіс», в якій повідомила про те, що відступила належну їй частку у Статутному капіталі підприємства у розмірі 99 % 148500 грн. ОСОБА_5 Цією заявою одночасно ствердила, що не має та не буде мати ніяких претензій, в тому числі майнових до ПП «Ультрасервіс» та інших його учасників, про що розписалась (а.с. 27).

14 липня 2014 року відбулись загальні збори засновників ПП «Ультрасервіс», на яких вирішено: включити до складу засновників підприємства ОСОБА_5; для забезпечення діяльності підприємства ОСОБА_4 відступає 99 % 148500 грн. належних їй у Статутному капіталі на користь ОСОБА_5 Засновниками створюється, відповідно до чинного законодавства України, Статутний капітал поділений на частки у процентному співвідношенні 99:1 та в загальному становить 150000 грн. Внесок кожного із засновників до Статутного капіталу становить: фізичної особи ОСОБА_4 1500 грн., фізичної особи ОСОБА_5 148500.; звільнити ОСОБА_4 з посади директора за власним бажанням на підставі ст. 38 КЗпП України з 11.07.2014 року; призначити директором ПП «Ультрасервіс» ОСОБА_5 з 14.07.2014 року; затвердити Статут ПП «Ультрасервіс» у вигляді додатку, завірити нотаріально підписи засновників та здійснити всі необхідні дії для державної реєстрації змін. За всі питання порядку денного проголосували одноголосно, про що ОСОБА_4 та ОСОБА_5 розписались у протоколі.

На підтвердження того, що вказані збори є правомочними та такими, що відбулися ОСОБА_4 підписала рішення про підтвердження правомочності прийняття рішення про внесення змін до установчих документів ПП «Ультрасервіс» від 14 липня 2014 року (а.с. 26).

16 липня 2014 року була здійснена реєстрація змін до Статуту ПП Ультрасервіс на підставі додатку до Статуту ПП «Ультрасервіс» (а.с. 25).

18 липня 2014 року ОСОБА_4 звернулась із заявою до компетентних органів та всіх, кого ця заява стосується. В ній остання вказала, що повністю розуміючи значення своїх дій та без будь-якого тиску зі сторони, відповідно до власного волевиявлення, добровільно заявляє про вихід зі складу засновників (власників) приватного підприємства «Ультрасервіс». Припиняючи свою участь в складі засновників, відступає у повному обсязі належну їй частку у статутному капіталі ОСОБА_5, з дотриманням вимог чинного законодавства щодо наступної процедури юридичного оформлення переходу до правонаступника відповідних прав на умовах, які були попередньо узгоджені. У звязку з цим просить внести відповідні зміни. Окрім того, одночасно ствердила, що ніяких претензій, в тому числі грошових, майнових та фінансових до ПП «Ультрасервіс» та інших засновників не має, в подальшому мати не буде. Ця заява набрана, на її прохання, нотаріусом з її слів, відповідає її волі, є прийнятною у повному обсязі і підписана нею особисто. Приватним нотаріусом Хмельницького міського нотаріального округу ОСОБА_9 було засвідчено справжність підпису ОСОБА_4, який зроблено у її присутності, на вказаній заяві (а.с. 10).

18 липня 2014 року на загальних зборах засновників (власників) ПП «Ультрасервіс» слухали заяву ОСОБА_4, яка просила вивести її зі складу засновників підприємства. Дану заяву вирішено задоволити, шляхом одноголосного голосування останньої та ОСОБА_5 Також постановили, що для забезпечення діяльності підприємства ОСОБА_4 відступає 1% 1500 грн. належний їй у Статутному капіталі для ОСОБА_5 відповідно до чинного законодавства України. А відтак, 100% Статутного капіталу не поділений на частки у розмірі 150000 грн. Окрім того, затверджено Статут у новій редакції. За всі питання присутні на зборах проголосували одноголосно.

На підтвердження того, що вказані збори є правомочними та такими, які відбулися ОСОБА_4 підписала рішення про підтвердження правомочності прийняття рішення про внесення змін до установчих документів ПП «Ультрасервіс» від 18 липня 2014 року (а.с. 24).

21 липня 2014 року була здійснена реєстрація змін до Статуту ПП «Ультрасервіс» (а.с. 30).

Згідно із п. «в» ч. 1 ст. 10 ОСОБА_8 України «Про господарські товариства» учасники товариства мають право, зокрема, вийти в установленому порядку з товариства.

Аналогічні положення містяться у п. 3 ч. 1 ст. 116 Цивільного кодексу України, відповідно до якого учасники господарського товариства мають право у порядку, встановленому установчим документом товариства та законом вийти з товариства.

Отже, подання заяви про вихід з товариства є дією, спрямованою на припинення корпоративних прав та обовязків учасника товариства. Право учасника товариства на вихід з товариства не залежить від згоди товариства чи інших його учасників. Враховуючи викладене, учасник вважається таким, що вийшов з товариства з моменту прийняття загальними зборами рішення про виключення учасника з товариства на підставі його заяви про вихід, а у випадку відсутності такого рішення з дати закінчення строку, встановленого законом або статутом товариства для повідомлення про вихід з товариства.

Заява про вихід учасника з товариства є формою реалізації передбаченого законом права учасника на припинення корпоративних відносин шляхом виходу з товариства, а не правочином.

Наслідком виходу учасника з товариства, згідно з ч. 2 ст. 148 Цивільного кодексу України, є право учасника, який виходить із товариства з обмеженою відповідальністю, на одержання вартості частини майна, пропорційної його частці у статутному капіталі товариства. За домовленістю між учасником та товариством виплата вартості частини майна товариства може бути замінена переданням майна в натурі.

Статтею 54 ОСОБА_8 України «Про господарські товариства» передбачено, що при виході учасника з товариства з обмеженою відповідальністю йому виплачується вартість частини майна товариства, пропорційна його частці у статутному (складеному) капіталі. Виплата провадиться після затвердження звіту за рік, в якому він вийшов з товариства, і в строк до 12 місяців з дня виходу. На вимогу учасника та за згодою товариства вклад може бути повернуто повністю або частково в натуральній формі.

Отже, вихід особи зі складу учасників товариства з обмеженою відповідальністю дає такій особі право одержати вартість частини майна, пропорційну її частці у статутному капіталі товариства.

Частиною 1 ст. 10 ОСОБА_8 України «Про господарські товариства» також передбачено право учасників товариства здійснити відчуження часток у статутному (складеному) капіталі товариства, цінних паперів, що засвідчують участь у товаристві, в порядку, встановленому законом.

Перехід прав на частку у статутному капіталі товариств з обмеженою відповідальністю врегульовано статтею 147 Цивільного кодексу України, відповідно до якої учасник товариства з обмеженою відповідальністю має право продати чи іншим чином відступити свою частку (її частину) у статутному капіталі одному або кільком учасникам цього товариства. Відчуження учасником товариства з обмеженою відповідальністю своєї частки (її частини) третім особам допускається, якщо інше не встановлено статутом товариства.

Таким чином, вихід учасника із товариства та продаж чи відступлення частки іншій особі мають різну правову природу та відповідно різні юридичні наслідки. Зокрема, у разі продажу частки іншій особі учасник-продавець втрачає право на отримання від товариства оплати вартості частки майна товариства, пропорційну розміру частки учасника у статутному капіталі товариства.

Про свій намір продати частку (її частину) учасник зобовязаний повідомити в силу ч. 2 ст. 147 ЦПК України усіх учасників товариства. У своєму повідомленні він має зазначити ціну та інші умови продажу (наприклад, терміни та форми розрахунків). Учасники мають право протягом місяця з дня повідомлення реалізувати своє переважне право, якщо інший строк не встановлено у статуті чи домовленістю між учасниками товариства. Такого повідомлення матеріали справи не містять.

ОСОБА_8 України «Про господарські товариства», ані статутом товариства не визначений порядок оформлення передачі частки (її частини) від одного учасника товариства іншому.

Отже, при відступленні частки (її частини) у статутному капіталі обовязок щодо передачі цієї частки виникає саме у особи, яка її відступає. Договору дарування чи іншого договору щодо відступлення частки у статутному капіталі сторонами не надано, інших доказів існування таких угод суду також не надано.

Згідно ст. 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обовязків, При цьому, за своєю природою правочин являє собою правомірні вольові дії особи, спрямовані на досягнення певного результату. В силу вказаної статті правочин може бути одностороннім, дво- чи багатостороннім. За загальними вимогами дійсності (чинності) правочину, встановлених ст. 203 ЦК України, правочин має вчинятись у формі, встановленій законом.

Правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом (ч. 1 ст. 205 ЦК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 209 ЦК України правочин, який вчинений у письмовій формі, підлягає нотаріальному посвідченню лише у випадках, встановлених законом або домовленістю сторін.

Стаття 219 ЦК України передбачає, що у разі недодержання вимоги закону про нотаріальне посвідчення одностороннього правочину такий правочин є нікчемним. Суд в свою чергу, може визнати такий правочин дійсним, якщо буде встановлено, що він відповідав справжній волі особи, яка його вчинила, а нотаріальному посвідченню правочину перешкоджала обставина, яка не залежала від її волі.

Відносини, які виникають у сфері державної реєстрації юридичних осіб, а також фізичних осіб підприємців врегульовані ОСОБА_8 України від 15.05.2003 року, № 755-IV «Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців».

Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст. 29 зазначеного ОСОБА_8 для проведення державної реєстрації змін до установчих документів юридична особа повинна подати (надіслати поштовим відправленням з описом вкладення) такі документи: заповнену реєстраційну картку на проведення державної реєстрації змін до установчих документів юридичної особи; примірник оригіналу (ксерокопію, нотаріально засвідчену копію) рішення про внесення змін до установчих документів. Документ, що підтверджує правомочність прийняття рішення про внесення змін до установчих документів;оригінали установчих документів юридичної особи з відміткою про їх державну реєстрацію з усіма змінами, чинними на дату подачі документів, або інформація про оприлюднення повідомлення про втрату всіх або частини зазначених оригіналів установчих документів; два примірники змін до установчих документів юридичної особи у вигляді окремих додатків або два примірники установчих документів у новій редакції; документ, що підтверджує внесення адміністративного збору за проведення державної реєстрації змін до установчих документів, якщо інше не встановлено цим ОСОБА_8.

У разі внесення змін до установчих документів, які повязані із зміною складу засновників (учасників) юридичної особи, крім документів, які передбачені частиною першою цієї статті, додатково подається примірник оригіналу (ксерокопія, нотаріально засвідчена копія) одного із таких документів: рішення про вихід юридичної особи із складу засновників (учасників); заяви фізичної особи про вихід із складу засновників (учасників); заяви, договору, іншого документа про перехід чи передачу частки учасника у статутному капіталі товариства; рішення уповноваженого органу юридичної особи про примусове виключення засновника (учасника) із складу засновників (учасників) юридичної особи, якщо це передбачено законом або установчими документами юридичної особи.

Отже, зважаючи на вищевикладені обставини справи, вимоги закону та межі позовних вимог (про визнання правочину недійсним), за відсутності договорів купівлі-продажу, дарування чи іншого договору щодо відступлення частки у статутному капіталі, інших доказів існування таких угод, суд першої інстанції прийшов до правильного висновку про відсутність підстав для задоволення позову.

Що стосується доводів апеляційної скарги про те, що заява про передачу долі учасника ПП «Ультрасервіс» протирічить ст. 78 ОСОБА_8 України «Про нотаріат», відповідно до положень якої нотаріус не вправі засвідчувати справжність підпису на документі, що має характер угоди, не заслуговують на увагу. Зокрема, у матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази протиправності дій нотаріуса, в тому числі, рішення суду про визнання його дій такими.

Інші доводи апеляційної скарги не містять посилань на докази, які б спростовували висновки суду першої інстанції.

Рішення суду ґрунтується на повно, всебічно досліджених матеріалах справи, ухвалене з додержанням норм матеріального та процесуального права і підстав в межах доводів апеляційної скарги для його скасування не вбачається.

Керуючись ст.ст. 307, 308, 313 - 315, 317, 319, 324 ЦПК України, колегія суддів

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_4, поданої її представником ОСОБА_1, відхилити.

Рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 22 жовтня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, проте може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуюча: /підпис/

Судді: /підписи/

З оригіналом згідно: суддя апеляційного суду Н.О. Федорова