Номер провадження: 22-ц/785/9568/15
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
Доповідач Бабій А. П.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08.12.2015 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області в складі:

головуючого судді Бабія А. П.

суддів Варикаші О. Д., Ступакова О. А.

при секретарі Желєзнові В. В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, треті особи приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу ОСОБА_4 і приватний нотаріус Одеського міського нотаріального округу ОСОБА_5, про визнання недійсним заповіту, за апеляційною скаргою приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу ОСОБА_4 на рішення Приморського районного суду м. Одеси від 17. 06. 2015 р.,

в с т а н о в и л а:

23. 01. 2015 р. ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_3, треті особи приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу ОСОБА_4 і приватний нотаріус Одеського міського нотаріального округу ОСОБА_5, про визнання недійсним заповіту від 28. 05. 2014 р., складеного і посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_4, зареєстрованого в реєстрі за № 549 з тих підстав, що вказаний заповіт було посвідчено нотаріусом за межами його нотаріального округу.

Рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 17. 06. 2015 р. задоволено зазначений позов ОСОБА_2 і визнано недійсним заповіт ОСОБА_6 від 28. 05. 2014 р., складений та посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_4, зареєстрований в реєстрі за № 549.

В апеляційній скарзі ОСОБА_4 просить скасувати рішення суду і у позові відмовити, а витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги присудити з позивача з тих підстав, що суд неправильно визнав заповіт недійсним на підставі ст. 1257 ЦК України, яка це не передбачає, оскільки підстав визнання за цією нормою заповіту недійсним в рішенні суду не наведено, і суд не визначився яка частина цієї статті підлягає застосуванню, а висновок суду, що посвідчення заповіту нотаріусом за межами його нотаріального округу є підставою для визнання заповіту недійсним, не обгрунтовується нормами матеріального права; вважає, що за ст. 13-1 Закону України «Про нотаріат» допускається заміщення нотаріусів без визначення причин і правових підстав діяльністю іншого нотаріуса і тому допускається одному нотаріусу заміщати і нотаріусів певного регіону; вказує на відсутність дефекту волі заповідача, з яким ст. 1257 ЦК України повязує визнання заповіту недійсним; зазначає, що суд прийняв визнання позову відповідачем і з цих підстав постановив рішення про задоволення позову, але за ст. 174 ч. 4 ЦПК України визнання позову не повинно впливати на права інших осіб, а в даному випадку це привело до порушення його як нотаріуса прав і суд повинен відмовити у прийнятті визнання відповідачем позову; вказує на не притягнення його до участі у справі в якості відповідача, що спричинило порушення його процесуальних прав, в тому числі права на заперечення щодо визнання позову.

В судовому засіданні ОСОБА_4 і його представник ОСОБА_7 підтримали доводи апеляційної скарги, а ОСОБА_8, представник ОСОБА_2, вважає рішення суду правильним і просила відхилити апеляційну скаргу.

ОСОБА_9 і приватний нотаріус Одеського міського нотаріального округу ОСОБА_5 в судове засідання не зявились, надали суду окремі письмові клопотання з проханням розглянути справу за їх відсутності і з вказівкою, що вважають доводи апеляційної скарги приватного нотаріуса ОСОБА_4 законними та обгрунтованими і такими, що підлягають задоволенню у повному обсязі, і проти задоволення апеляційної скарги не заперечують.

Відповідно до ст. 305 ЦПК України неявка в судове засідання осіб, які беруть участь у справі, не перешкоджає розгляду справи.

Розглянувши доводи скарги і перевіривши матеріали справи в межах заявлених заявником вимог та апеляційної скарги, судова колегія приходить до наступного.

Задовольняючи зазначений позов про визнання недійсним заповіту суд першої інстанції виходив з положень ст. 1257 ЦК України, визнання позову відповідачем і того, що цей заповіт здійснений нотаріусом за межами його нотаріального округу.

Проте погодитися з висновками суду першої інстанції неможливо з таких підстав.

Посвідчення правочинів є однією з нотаріальних дій, які вчиняють нотаріуси (пункт 1 частини першої статті 34 Закону України Про нотаріат).

У силу п. 1 глави 1 розділу І Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22. 02. 2012 р. № 296/5, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 22. 02. 2012 р. за № 282/20595 (в редакцій на час спірних правовідносин), нотаріальні дії можуть вчинюватися будь-яким нотаріусом на всій території України, за винятком обмежень у праві вчинення нотаріальних дій, установлених статтями 9, 53, 55, 60, 66, 72, 73, 94 Закону України „Про нотаріат та іншими актами законодавства України.

Згідно зі статтею 13-1 Закону України Про нотаріат нотаріальний округ - територіальна одиниця, в межах якої нотаріус здійснює нотаріальну діяльність і в межах якого знаходиться державна нотаріальна контора, в якій працює державний нотаріус, або робоче місце (контора) приватного нотаріуса.

Нотаріальні округи визначаються відповідно до адміністративно-територіального устрою України. У містах з районним поділом округом діяльності нотаріуса є вся територія міста. У разі зміни адміністративно-територіального поділу України, в результаті якого розташування робочого місця (контори) приватного нотаріуса увійшло до іншого нотаріального округу, нотаріальна діяльність відповідних нотаріусів повинна бути зареєстрована в цьому нотаріальному окрузі.

Нотаріус не вправі здійснювати нотаріальну діяльність за межами свого нотаріального округу, за винятком заміщення інших нотаріусів у випадках, передбачених цим Законом.

Статтею 41 Закону України Про нотаріат передбачено, що нотаріальні дії можуть вчинятися будь-яким нотаріусом чи посадовою особою органів місцевого самоврядування, за винятком випадків, передбачених статтями 9, 55, 60, 65, 66, 70-73, 85, 93 і 103 цього Закону, та інших випадків, передбачених законодавством України.

Згідно з пунктами 2, 3, 4 глави 1 розділу І Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22. 02. 2012 р. № 296/5, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 22. 02. 2012 р. за № 282/20595 (в редакцій на час спірних правовідносин), нотаріальні дії вчиняються у приміщенні державної нотаріальної контори, у державному нотаріальному архіві, приміщенні, яке є робочим місцем (конторою) приватного нотаріуса. В окремих випадках, коли фізична особа не може з'явитися в зазначене приміщення, а також коли того вимагають особливості посвідчуваного правочину, такі нотаріальні дії можуть бути вчинені поза вказаними приміщеннями, але в межах нотаріального округу.

Якщо нотаріальна дія вчинюється поза приміщенням державної нотаріальної контори, державного нотаріального архіву, приміщенням, яке є робочим місцем (конторою) приватного нотаріуса, у посвідчувальному написі та в реєстрі для реєстрації нотаріальних дій зазначається місце вчинення нотаріальної дії (удома, у лікарні, за місцезнаходженням юридичної особи тощо) із зазначенням адреси, а також причин, з яких нотаріальна дія була вчинена поза вказаними приміщеннями.

Запис про вчинення нотаріальної дії поза приміщенням державної нотаріальної контори, державного нотаріального архіву, приміщенням, яке є робочим місцем (конторою) приватного нотаріуса, заноситься до Журналу (книги) обліку викликів нотаріуса за межі державної нотаріальної контори, державного нотаріального архіву чи робочого місця (контори) приватного нотаріуса згідно з додатком 14 до Правил ведення нотаріального діловодства, затверджених наказом Міністерства юстиції України від 22 грудня 2010 року № 3253/5, зареєстрованих у Міністерстві юстиції України 23 грудня 2010 року за № 1318/18613 (із змінами).

Нотаріус не вправі здійснювати нотаріальну діяльність за межами свого нотаріального округу, за винятком заміщення інших нотаріусів у випадках, передбачених законодавством.

Аналіз наведених норм дає підстави для висновку про те, що нотаріальна діяльність здійснюється нотаріусом у межах свого нотаріального округу та за місцем знаходження приміщення державної нотаріальної контори, в якій працює державний нотаріус, або приміщення, яке є робочим місцем приватного нотаріуса. Законодавством заборонено нотаріусу здійснювати нотаріальну діяльність за межами свого нотаріального округу, за винятком заміщення інших нотаріусів у випадках, передбачених законодавством.

Викладене відповідає і правовій позиції, викладеній у постанові Верховного Суду України від 20. 02. 2013 р. у справі № 6-2цс13.

Відповідно до ст. 1257 ЦК України заповіт, складений особою, яка не мала на це права, а також заповіт, складений з порушенням вимог щодо його форми та посвідчення, є нікчемним (ч. 1 статті); за позовом заінтересованої особи суд визнає заповіт недійсним, якщо буде встановлено, що волевиявлення заповідача не було вільним і не відповідало його волі (ч. 2 статті).

Судом встановлено, що 27. 07. 2014 р. помер ОСОБА_6, що підтверджується витягом із реєстру про смерть № S 123/2014, виданим Відомством реєстрації актів цивільного стану: Обераудорф Федеративної Республіки Німеччина, копія якого наявна в матеріалах справи.

Позивач ОСОБА_2 є дружиною померлого ОСОБА_10, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб, виданого відділом реєстрації актів цивільного стану виконкому Одеської міської ради 16. 09. 2000 р., актовий запис № 826.

Після смерті ОСОБА_6 відкрилась спадщина.

Позивач ОСОБА_2 у встановлений законом період звернулась до приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу ОСОБА_5, яка завела по факту смерті ОСОБА_6 спадкову справу за № 56457548 (17/2014).

З наявної у справі копії заповіту від 04. 04. 2014 р., посвідченого приватним нотаріусом Вишгородського районного нотаріального округу Київської області ОСОБА_11 (зареєстрованого в реєстрі за № 299) ОСОБА_6 заповів ОСОБА_12 квартиру під № 6, що знаходиться за адресою м. Одеса, вул.. Дерибасівська, 12, а ОСОБА_2 все інше майно, де б воно не знаходилось та з чого б воно не складалось, і взагалі все те, що буде йому належати на день смерті, і на що за законом буде мати право.

28. 05. 2014 р. ОСОБА_6 було складено заповіт, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_4, зареєстрований за реєстровим № 549, згідно умов якого ОСОБА_6 заповів ОСОБА_13 все своє майно, де б воно не знаходилось та з чого б воно не складалось, всі його майнові права, нерухоме та рухоме майно, та все що буде йому належать на день смерті, в тому числі цінні папери, будь-які грошові внески з відсотками та компенсаціями, будь-які рахунки в банківських та фінансових установах та організаціях, незалежно від форми власності та підпорядкування, майно, яке залишилось як спадок після смерті матері заповідача ОСОБА_14, померлої 29. 08. 2013 р., на яке має право, а також інше майно і в наявній у справі копії цього заповіту від 28. 05. 2014 р. зазначено, що проект заповіту виготовлено о 17 годині 30 хвилин, за допомогою технічних засобів у приміщенні, яке є робочим місцем приватного нотаріуса, за адресою: м. Київ, ОСОБА_15 Шевченка, 46, оф.3, а складано заповіт та підписано заповідачем ОСОБА_6 і посвідчено приватним нотаріусом ОСОБА_4 у лікарні о 18 годині 30 хвилин за адресою: Київська область, Вишгородський район, с. Лютіж, вул. Вітряного, 69 "а" у зв'язку зі станом здоров'я заповідача.

На момент посвідчення заповіту від 28. 05. 2014 р. (зареєстрованим в реєстрі за № 549) приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_4 заповідач ОСОБА_6 перебував на постійному лікуванні в онкологічній клініці ТОВ Медична клініка «Інновація» (Київська обл., Вишгородський район, с. Лютіж, вул. Вітряного, 69-А), що підтверджується епікризом від 26. 05. 2014 р., копія якого наявна в матеріалах справи.

Вказані обставини підтверджені матеріалами справи і сторони у справі їх не оспорюють і не спростували.

При цьому, апеляційний суд відмічає, що відповідач ОСОБА_9 в суді першої інстанції визнала позов ОСОБА_2 до неї про визнання недійсним заповіту ОСОБА_6 від 28. 05. 2014 р., складеного та посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_4, зареєстрованого в реєстрі за № 549.

Позовні ОСОБА_2 не заявлено з підстав того, що волевиявлення заповідача ОСОБА_6 від 28. 05. 2014 р. не було вільним і не відповідало волі заповідача ОСОБА_6, що в силу ст. 1257 ч. 2 ЦК України виключає задоволення позовних вимог ОСОБА_2 до ОСОБА_3, треті особи приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу ОСОБА_4 і приватний нотаріус Одеського міського нотаріального округу ОСОБА_5, про визнання недійсним заповіту ОСОБА_6 від 28. 05. 2014 р.

Що стосується позовних вимог щодо порушення приватним нотаріусом вимог закону щодо здійснення нотаріальної дії за межами його нотаріального округу, то це не є підставою за положеннями ст. 1257 ч. 2 ЦК України для задоволення позову про визнання заповіту недійсним.

При цьому, апеляційний суд при розгляді даної справи враховує розяснення п. 17 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30. 05. 2008 р. № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», що заповіт, складений із порушенням вимог щодо його форми та посвідчення, згідно із частиною першою статті 1257 ЦК є нікчемним, тому на підставі статті 215 ЦК визнання такого заповіту недійсним судом не вимагається, а також розяснення п. 5 постанови Пленуму Верховного Суду України від 06. 11. 2009 р. № 9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними», що відповідно до статей 215 та 216 ЦК суди розглядають справи за позовами: про визнання оспорюваного правочину недійсним і застосування наслідків його недійсності, про застосування наслідків недійсності нікчемного правочину; вимога про встановлення нікчемності правочину підлягає розгляду в разі наявності відповідного спору.

З питання притягнення нотаріусів у даній справі в якості третіх осіб при розгляді даної справи апеляційний суд враховує розяснення п. 26 постанови Пленуму Верховного Суду України від 06. 11. 2009 р. № 9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними», що особами, які беруть участь у справі про визнання правочину недійсним, є насамперед сторони правочину, а нотаріуси, що посвідчували правочини, залучаються до участі у справі як треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, якщо позивач обґрунтовує недійсність правочину посиланням на неправомірні дії нотаріуса.

Одночасно, апеляційний суд наряду з положеннями ст. 1257 ЦК України враховує також, що згідно з ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову; якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд і, що відповідно до ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу (ч. 1 статті); недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин) і у цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається (ч. 2 статті).

У звязку з викладеним апеляційний суду вважає таким, що не відповідає вимогам закону та необґрунтованим прийняття судом першої інстанції визнання відповідачем позову про визнання заповіту недійсним та задоволення цього позову з підстави визнання позову відповідачем і здійснення нотаріальної дії нотаріусом за межами його нотаріального округу, і не враховує у даній справі визнання позову відповідачем та не вбачає підстав для задоволення вказаного позову на підставі лише визнання його відповідачем за відсутності законних підстав для задоволення позову про визнання заповіту недійсним і встановлення, що визнання відповідачем позову про визнання недійсним заповіту у даному випадку суперечить закону, зокрема, не відповідає вимогам ст. 1257 ЦК України, і порушує інтереси інших осіб, а саме приватного нотаріуса ОСОБА_4

За таких обставин, ухвалене судом першої інстанції рішення про задоволення позову ОСОБА_2 до ОСОБА_3, треті особи приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу ОСОБА_4 і приватний нотаріус Одеського міського нотаріального округу ОСОБА_5, про визнання недійсним заповіту не відповідає вимогам закону та є необґрунтованим.

З урахуванням викладеного колегія суддів вважає, що висновки суду першої інстанції не відповідають обставинам справи, оскаржуване судове рішення ухвалене з неправильним застосуванням норм матеріального і процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, у суду першої інстанції були відсутні правові підстави для задоволення вказаного позову ОСОБА_2 про визнання недійсним заповіту, а тому відповідно до ст. ст. 11, 303, 307, 309 ЦПК України рішення суду підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову у задоволенні позову ОСОБА_2 до ОСОБА_3, треті особи приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу ОСОБА_4 і приватний нотаріус Одеського міського нотаріального округу ОСОБА_5, про визнання недійсним заповіту.

Відповідно до положень ст. 88 ЦПК України стосовно розподілу судових витрат та за наявності вимог ОСОБА_4 щодо стягнення на його користь витрат по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги належить стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_4 судові витрати (сплачений судовий збір за подання апеляційної скарги) в розмірі 267,96 грн.

Керуючись ст. ст. 209, 304, 307 ч. 1 п. 2, 309, 313-316, 317, 318, 319, 325, 327 ЦПК України, колегія суддів,

в и р і ш и л а:

Рішення Приморського районного суду м. Одеси від 17. 06. 2015 р. скасувати і ухвалити нове рішення.

Відмовити у задоволенні позову ОСОБА_2 до ОСОБА_3, треті особи приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу ОСОБА_4 і приватний нотаріус Одеського міського нотаріального округу ОСОБА_5, про визнання недійсним заповіту.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_4 судові витрати в розмірі 267,96 грн.

Судове рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту його проголошення і може бути оскаржене протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Судді апеляційного суду Одеської області А. П. Бабій

ОСОБА_16

ОСОБА_17