Справа № 195/1518/15-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25.11.2015 року с-ще Томаківка Дніпропетровської області

Томаківський районний суд Дніпропетровської області в складі: головуючого судді Тетеревятникова А.П., при секретарі Мартиновій Н.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на малолітню дитину та утримання дружини,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на малолітню дитину, дочки ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, у розмірі однієї четвертої частини з усіх видів його доходів (заробітку) щомісяця, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, на її користь та кошти на її утримання у розмірі 1/6 частини з усіх видів його заробітку доходу) щомісячно, у зв'язку з перебуванням її по догляду за дитиною до досягнення трирічного віку.

Позов вона обґрунтовує тим, що з 20.07.2013 року з відповідачем по справі вони перебувають у шлюбі, який зареєстрували Хортицьким відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Запорізького міського управління юстиції, актовий запис №308.

Від вказаного шлюбу вони мають малолітню дитину, дочку ОСОБА_4, яка проживає разом з нею та знаходиться на її утриманні, що підтверджується довідкою з місця проживання.

Відповідач являючись батьком малолітньої дитини не виконує свого батьківського обовязку по утриманню своєї дитини.

Згідно ст. 180 СК України відповідач, як батько малолітньої дитини зобовязаний її утримувати до досягнення повноліття.

Домовленості між ними щодо участі відповідача в утриманні спільної малолітньої дитини в грошовій або в натуральній формах не досягнуто.

До цього, вважає, що відповідач повинен сплачувати кошти і на її утримання, оскільки на теперішній час вона перебуває у декретній відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку.

Вважає, що розмір коштів на її утримання повинен бути визначений судом у частці від доходу відповідача.

У своїй письмовій заяві позивачка просить суд розглянути справу за своєї відсутності у судовому засіданні, про що підтримує позов повністю.

Відповідач у своїй письмовій заяві позов визнав повністю і просить суд розглянути справу за його відсутності у судовому засіданні.

Суд вважає можливим розглянути справу за відсутності сторін, які подали відповідно до ч. 2 ст. 158 ЦПК України письмові заяви про розгляд справи за своєї відсутності у судовому засіданні, на підставі наявних у справі матеріалів.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку.

Доведено, що сторони 20.07.2013 року уклали шлюб, який зареєстрований Хортицьким відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Запорізького міського управління юстиції, актовий запис №308.

Від вказаного шлюбу вони мають малолітню дитину, дочку ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, яка проживає разом з позивачкою та знаходиться на її утриманні, що підтверджується довідкою з місця проживання.

Згідно с. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Суд вважає прийнятним стягувати з відповідача аліменти на малолітню дочку ОСОБА_4 в розмірі однієї четвертої частини з усіх видів його доходів (заробітку) щомісяця, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, враховуючи його матеріальне становище, доказів про наявність інших утриманців суду не надав.

Згідно ч. 2 ст. 84 СК України передбачено право дружини, з якою проживає дитина, на утримання від чоловіка батька дитини до досягнення дитиною трьох років.

Отже, позивачка має право отримувати від чоловіка щомісяця кошти на своє утримання до досягнення малолітньою дитиною трирічного віку у частці від його доходу, які становитимуть 1/6 частину від його заробітку (доходу) щомісяця.

Згідно ст. 79 ЦПК України витрати понесені стороною на правову допомогу віднесені до судових витрат.

Згідно вимог ч. 1 ст. 84 ЦПК України витрати, пов'язані з оплатою правової допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права, несуть сторони, крім випадків надання безоплатної правової допомоги.

За ч. 2 ст. 84 ЦПК України граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу встановлюється законом.

Відповідно до ст. 26 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність", адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги. Документами, що посвідчують повноваження адвоката на надання правової допомоги, можуть бути: договір про надання правової допомоги; довіреність; ордер; доручення органу (установи), уповноваженого законом на надання безоплатної правової допомоги.

Згідно ст. 1 Закону України "Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах", розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних справах, в яких така компенсація виплачується стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, іншою стороною, а в адміністративних справах - суб'єктом владних повноважень, не може перевищувати 40 відсотків встановленої законом мінімальної заробітної плати у місячному розмірі за годину участі особи, яка надавала правову допомогу, у судовому засіданні, під час вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням та під час ознайомлення з матеріалами справи в суді, що визначається у відповідному судовому рішенні.

При стягненні витрат на правову допомогу слід враховувати, що особа, яка таку допомогу надавала, має бути адвокатом (стаття 6 Закону України від 05 липня 2012 року № 5076-VI "Про адвокатуру та адвокатську діяльність") або іншим фахівцем у галузі права незалежно від того, чи така особа брала участь у справі на підставі довіреності, чи відповідного договору.

Розмір витрат на оплату правової допомоги визначається за домовленістю між стороною та особою, яка надає правову допомогу. Разом із тим, граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу встановлений Законом України від 20 грудня 2011 року № 4191-VI "Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах".

Як роз'яснено в п. 48 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 10 від 17.10.2014 року "Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах" підстави, межі та порядок відшкодування судових витрат на правову допомогу, надану в суді як адвокатом, так і іншим фахівцем у галузі права, регламентовано у пункті 2 частини третьої статті 79, статтях 84, 88, 89 ЦПК України. Витрати на правову допомогу, граничний розмір якої визначено відповідним законом, стягуються не лише за участь у судовому засіданні при розгляді справи, а й у разі вчинення інших дій поза судовим засіданням, безпосередньо пов'язаних із наданням правової допомоги у конкретній справі (наприклад, складання позовної заяви, надання консультацій, переклад документів, копіювання документів). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

Відповідно до вимог ст. 197 ЦПК України розмір витрат на оплату правової допомоги визначається за домовленістю між стороною та особою, яка надає правову допомогу.

Статтею 33 Правил адвокатської етики, схвалених Вищою кваліфікаційною комісією адвокатури при Кабінеті Міністрів України 01.10.99 року, єдиною допустимою формою отримання адвокатом за надання правової допомоги клієнту є гонорар. Гонорар, отримуваний адвокатом за надання правової допомоги. Повинен бути законним за формою і порядком внесення і розумно обґрунтованим за розміром.

При визначенні обґрунтованого розміру гонорару, беруться до уваги обсяг часу і роботи, що вимагаються для належного виконання доручення. Розмір гонорару і порядок його внесення мають бути чітко визначені в угоді про надання правової допомоги.

Склад та розмір витрат, пов'язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмету доказування по справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов'язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордеру, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). При цьому недопустимими є документи, які не відповідають встановленим вимогам.

Проте в матеріалах справи відсутні докази про угоду між адвокатом та позивачкою щодо надання правової допомоги, кількість годин, які затрачено для надання правової допомоги по справі, розрахунок складу і розміру цих витрат, а квитанція від 09.11.2015 року про сплату витрат на правову допомогу в розмірі 250 гривень за позовну заяву суд не приймає за доказ як такий, що не підтверджений відповідними вимогами закону. Отже, в частині стягнення сплаченого адвокату гонорару суд вважає відмовити.

Керуючись ст. ст. 5, 10, 11, 15, 60, 209, 212, 213, 215 ЦПК України, ст. 77, ч. 1 ст. 79, ч. 1 ст. 80, ч.ч. 2, 4 ст. 84, ст. 180, ч. 3 ст. 181, ст. 182, ч. 1 ст. 183, ч. 1 ст. 191 СК України, суд

ВИРІШИВ:

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1, аліменти на малолітню дитину, дочку - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, у розмірі однієї четвертої частини з усіх видів його доходів (заробітку) щомісяця, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з 10.11.2015 року і до досягнення повноліття дитиною, на користь ОСОБА_1.

Стягнути з ОСОБА_2 аліменти на утримання ОСОБА_1 в розмірі 1/6 частини з усіх видів його доходів (заробітку) щомісяця починаючи з 10.11.2015 року і до досягнення дочкою ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, трирічного віку.

В іншій частині позовних вимог - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 судовий збір по розгляду справи в сумі 487 гривень 20 копійок у дохід держави.

На підставі п. 1 ч. 1 ст. 367 ЦПК України рішення суду в частині стягнення аліментів у межах платежу за один місяць підлягає негайному виконанню.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Дніпропетровської області через Томаківський районний суд шляхом подачі в 10-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: ОСОБА_5