У Х В А Л А

Іменем України

13 березня 2015 року м. Ужгород

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Закарпатської області в складі:

головуючої-Кожух О.А.,

суддів-Леска В.В., Кондора Р.Ю.,

при секретарі- Марчишак Ю.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_2, від імені якого діє ОСОБА_3, на рішення Міжгірського районного суду від 05 лютого 2015 року по справі за позовом ОСОБА_2 до Колочавської сільської ради, ОСОБА_4, Галай Віталії Василівни, третя особа - відділ Держземагенства у Міжгірському районі про зобов'язання виділити земельну ділянку, скасування свідоцтва про право власності на земельну ділянку та скасування рішень Колочавської сільської ради,-

в с т а н о в и л а :

17 грудня 2014 року позивач звернувся в суд з позовом, в якому просив:

- визнати протиправним та скасувати:

- рішення 25 сесії V скликання Колочавської сільської ради № 107 від 12.03.2010 „Про виділення земельних ділянок, передачу їх у власність, надання у користування, оренду", яким було надано дозвіл ОСОБА_4 на розробку технічної документації із землеустрою щодо передачі у приватну власність земельної ділянки, що знаходиться в АДРЕСА_2;

- рішення 18 сесії VI скликання Колочавської сільської ради № 14 від 03.02.2014 „Про затвердження проекту землеустрою та надання у власність гр..ОСОБА_4 для ведення селянського господарства", яким затверджено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність ОСОБА_4 для ведення особистого селянського господарства в АДРЕСА_2 та надано йому у власність цю ділянку площею 0,04 га за рахунок земель сільськогосподарського призначення;

- зобов'язати Колочавську сільську раду здійснити в межах покладених на орган місцевого самоврядування обов'язків весь комплекс юридичних дій, спрямованих на передачу позивачу у приватну власність земельної ділянки площею 0,0150 га, яка розташована у АДРЕСА_1 для обслуговування житлового будинку.

В подальшому збільшивши позовні вимоги, просив залучити до участі у справі як співвідповідача державного реєстратора реєстраційної служби Міжгірського районного управління юстиції Галай В.В. та:

- скасувати свідоцтво про право власності на нерухоме майно - земельну ділянку площею 0,04 га. для ведення особистого селянського господарства, що належить ОСОБА_4;

- визнати протиправними та скасувати рішення 27 сесії V скликання Колочавської сільської ради № 69 від 09.09.2010 р. та рішення № 68 від 27.06.2013.

Позов обґрунтовував тим, що йому за рішенням Колочавської сільської ради № 8 від 17.05.2010 було надано дозвіл на розробку технічної документації для передачі у власність земельної ділянки площею 0,0150 га в АДРЕСА_1 для обслуговування житлового будинку, однак в процесі виготовлення документації сільський голова сказав, що йому не приватизують цю ділянку, оскільки вона знаходиться в санітарній зоні, але позивач може нею користуватись як і раніше. Син позивача, ІНФОРМАЦІЯ_1, є інвалідом першої групи та стоїть на черзі на отримання автомобіля. Кілька років тому позивач на земельній ділянці спорудив гараж. Проте у жовтні 2014 року ОСОБА_4 звернувся до позивача з вимогою звільнити земельну ділянку, оскільки цю ділянку йому передано у власність. Після цього позивач дізнався про оскаржувані ним рішення, вважає такі незаконними, оскільки порушують його право на одержання земельної ділянки у власність.

Рішенням Міжгірського районного суду від 05 лютого 2015 року в задоволенні позову відмовлено.

Позивачем на таке рішення подано апеляційну скаргу, у якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить рішення скасувати та ухвалити нове, яким його позовні вимоги задовольнити в повному обсязі. У скарзі, зокрема, зазначається, що надавши одну і ту ж саму земельну ділянку двом різним громадянам, змінюючи назву урочища, сільська рада порушила право позивача на отримання земельної ділянки.

В запереченнях на апеляційну скаргу Колочавська сільська рада просила рішення суду залишити без змін, та розглянути справу без участі представника сільської ради (а.с.126-130). Також просила справу розглянути без її участі держайний реєстратор Галай В.В. (а.с.125).

Представник позивача надіслала заяву про відкладення розгляду справи, оскільки надає правову допомогу у кримінальній справі в смт. Міжгір'я, а позивач не може з'явитись в судове засідання за сімейними обставинами. Крім того зазначала, що у справі зібрано додаткові докази, які не надавались суду першої інстанції.

Доводи апелянта, який є і позивачем, викладені у його позовній заяві та в апеляційній скарзі, а отже, його позиція апеляційному суду відома. Апеляційний суд досліджує нові докази, якщо їх неподання було зумовлено поважними причинами (ч. 2 ст. 303 ЦПК України), проте причин неможливості отримання таких доказів під час розгляду справи судом першої інстанції представником позивача не наведено. Судова колегія, відповідно до ч. 2 ст. 305 ЦПК України, розглянула справу за відсутності позивача та його представника.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника відповідача, дослідивши матеріали справи та Проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність ОСОБА_4, обговоривши доводи апеляційної скарги, вважає, що така не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що рішенням №8 від 17.05.2010 двадцять шостої сесії п'ятого скликання Колочавської сільської ради надано дозвіл ОСОБА_2 на розробку технічної документації для передачі у приватну власність земельної ділянки, яка знаходиться в АДРЕСА_1 - для обслуговування житлового будинку, площею 0,0150 га. (а.с.5, 72).

Рішенням № 107 від 12.03.2010 року двадцять п'ятої сесії п'ятого скликання Колочавською сільською радою надано дозвіл ОСОБА_4 на розробку технічної документації для передачі у приватну власність земельної ділянки, яка знаходиться в АДРЕСА_2 - для ведення особистого селянського господарства, площею 0,04 га. (а.с.7, 79).

Рішенням № 69 від 09.09.2010 двадцять сьомої сесії п'ятого скликання Колочавської сільської ради передано безоплатно ОСОБА_4 земельну ділянку площею 0,04 га в АДРЕСА_2 для ведення особистого селянського господарства (а.с.33, 34 65).

Рішенням №68 від 27.06.2013 п'ятнадцятої сесії шостого скликання Колочавської сільської ради внесено зміни в рішення двадцять сьомої сесії п'ятого скликання № 69 від 09.09.2010 р. і дано дозвіл ОСОБА_4 на розроблення проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки площею 0,04 га для ведення особистого селянського господарства в АДРЕСА_2 (а.с.35, 57).

Рішенням №14 від 03.02.2014 вісімнадцятої сесії шостого скликання Колочавської сільської ради затверджено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність ОСОБА_4 для ведення особистого селянського господарства в АДРЕСА_2 площею 0,04 га., та передано йому у власність цю ділянку (а.с.6, 32, 86).

11.04.2014 року ОСОБА_4 було видано свідоцтво про право власності на нерухоме майно - земельну ділянку площею 0,04 га для ведення особистого селянського господарства в с.Колочава (а.с.90).

У справі наявні протоколи відповідних сесій Колочавської сільської ради із копіями зазначених рішень (а.с.50-86).

Позивач зазначав, що саме земельна ділянка, яка на даний час перебуває у приватній власності відповідача, була надана йому, і на цій земельній ділянці він побудував гараж для сина.

Рішенням №8 від 17.05.2010 двадцять шостої сесії п'ятого скликання Колочавської сільської ради позивачу було надано дозвіл на розробку технічної документації для передачі у приватну власність земельної ділянки, яка знаходиться в АДРЕСА_1 - для обслуговування житлового будинку, площею 0,0150 га. Як зазначає позивач, земельна ділянка йому потрібна для будівництва гаража для автомобіля сина-інваліда. Проте як для обслуговування жилого будинку та господарських будівель, так і для гаражного будівництва виділяються земельні ділянки, цільове призначення яких - землі житлової та громадської забудови (ст. 40 ЗК України). Спірна земельна ділянка, відповідно до довідки про правовий статус земельної ділянки, відноситься до земель сільськогосподарського призначення (а.с. 135), і відповідно до ст. 22 ЗК України, виділена ОСОБА_4 для ведення особистого селянського господарства.

Актом комісійного обстеження земельної ділянки ОСОБА_4 (акт від 29 грудня 2014 року), встановлено, що на цій земельній ділянці ОСОБА_2 самовільно побудував гараж з надвірною спорудою (а.с.26-27).

Документів про дозвіл на будівництво такого гаража позивачем не надано.

Відмовляючи в задоволенні позову суд першої інстанції виходив з того, що позов ОСОБА_2 є необґрунтованим, належними доказами не доведений, мотивація порушення його прав є надуманою, передача Колочавською сільською радою земельної ділянки ОСОБА_4 є законною, здійснена в межах компетенції сільської ради в порядок і спосіб, передбачений чинним законодавством.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції, оскільки такий ґрунтується на матеріалах справи та нормах матеріального права.

Відповідно до частини першої статті 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Частиною першою статті 15 Цивільного кодексу України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

З урахуванням цих норм правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, а також у разі звернення до суду органів і осіб, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні та суспільні інтереси. Суд повинен встановити, чи були порушені, невизнані або оспорені права, свободи чи інтереси цих осіб, і залежно від установленого вирішити питання про задоволення позовних вимог або відмову в їх задоволенні.

Будь-яких матеріалів, що саме земельна ділянка, яка на даний час перебуває у приватній власності відповідача, була надана позивачу, в тому числі графічних, щодо розташування земельної ділянки в АДРЕСА_1, встановлення меж цієї земельної ділянки в натурі (на місцевості) позивачем не було надано.

Зважаючи на викладене, судова колегії вважає, що підстав для скасування чи зміни рішення суду першої інстанції - немає. Рішення ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права. Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду. Відповідно до ст. 308 ЦПК України, апеляційну скаргу слід відхилити, а рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Керуючись ст. ст. 304, п.1 ч.1 ст. 307, 308, 313, п.1 ст. 314, 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - відхилити.

Рішення Міжгірського районного суду від 05 лютого 2015 року - залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня на брання нею законної сили шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуюча

Судді