АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22-ц/793/29/15Головуючий по 1 інстанції
Категорія : 19, 27 Кузьменко В.А.
Доповідач в апеляційній інстанції
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 січня 2015 року Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Черкаської області в складі:

головуючогоТрюхана Г. М.
суддівМагди Л. Ф. , Сіренка Ю. В.
при секретаріРибасюк О.С

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Черкаси апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Райффайзен Банк Аваль" на рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 05 листопада 2013 року по справі за позовом Публічного акціонерного товариства "Райффайзен Банк Аваль" до ОСОБА_7 про стягнення боргу,

Вивчивши матеріали справи, колегія суддів, -

в с т а н о в и л а :

В липні 2013 року ПАТ "Райффайзен Банк Аваль" звернулось до суду із вказаним позовом до ОСОБА_7, посилаючись на те, що 15 січня 2008 року між ЧОД ВАТ «Райффайзен Банк Аваль» в особі ЧОД AT «Райффайзен Банк Аваль» та ОСОБА_7 було укладено кредитний договір № 010/02-2/41-08 та договори про зміни до нього.

На підставі даного договору позичальнику було відкрито мультивалютну невідновлювальну кредитну лінію в розмірі 1 100 000,00 грн. або еквівалент в доларах США чи євро. Строк повернення кредиту до 14 січня 2018 року.

В забезпечення вимог кредитора, що витікають з кредитного договору № 010/02-2/41-08 від 15 січня 2008 року відповідач передала в іпотеку, згідно договору іпотеки № 010/02-2/41-08 від 15 січня 2008 року та договору про зміни до нього, нерухоме майно - магазин промислових товарів, загальною площею 89,9 кв. м., що знаходиться за адресою АДРЕСА_1.

Відповідно до п.2.3.1. кредитного договору позичальник зобов'язаний в строки, передбачені цим договором, забезпечити повернення банку одержаного кредиту та сплату нарахованих процентів, передбачених договором комісій, неустойок, відшкодування витрат та збитків банку, викликаних неналежним виконанням цього договору.

Згідно п. 1.9.1. кредитного договору банк має право вимагати дострокового виконання боргових зобов'язань в цілому або у визначеній банком частині у випадку невиконання позичальником, або поручителем, або майновим поручителем своїх боргових та інших зобов'язань за цим договором.

Відповідно до п. 4.1.1. кредитного договору за порушення прийнятих на себе зобов'язань стосовно повернення кредитних коштів, сплати процентів за користування кредитними коштами, у визначенні цим договором строки, позичальник зобов'язаний сплатити банку пеню від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла на час виникнення заборгованості, за кожний день прострочення.

23 березня 2012 року відповідач ОСОБА_7 звернулась до банку із заявою про здійснення їй рефінансування кредитних договорів, а саме договори у валюті переведено на гривню.

03 травня 2012 року додатковою угодою № 4 до кредитного договору № 010/02-2/41-08 від 15 січня 2008 року позичальнику було здійснено реструктуризацію отриманих кредитних коштів та переведено валютні кредити на національну валюту.

Позивач вважає, що позичальником не виконано умови кредитного договору до додаткових угод до нього, оскільки за несвоєчасне поновлення договору страхування майна по договору іпотеки № 010/02/41-08з від 15 січня 2008 року та п. 6 додаткової угоди № 4 від 03 травня 2012 року до кредитного договору передбачена сплата позичальником неустойки у розмірі 0,5 % від суми кредиту (але не менше 500 грн.) за кожен місяць невиконання умов договору.

Позивач вказує, що станом на 15 травня 2013 року за позичальником рахується заборгованість по тілу кредиту 687 134,04 грн. за відсотками - 16416,37 грн. та пенею 1 733,01 грн., а також 34 961,24 грн. неустойки за порушення вимог щодо страхування іпотечного майна, всього 740 244,66 грн.

В зв'язку з цим представник позивача звернувся до суду з даним позовом та просив про стягнення з відповідача з метою погашення кредитної заборгованості за кредитним договором № 010/02-2/41-08 від 15 січня 2008 року заборгованість в розмірі 740 244,66 грн. на користь АТ «Райффайзен Банк Аваль» в особі Черкаської обласної дирекції та стягнути з відповідача суму сплаченого судового збору.

В ході розгляду справи представник ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» - Грушевий Ю.В. збільшив позовні вимоги та просив стягнути з відповідача з метою погашення кредитної заборгованості за кредитним договором № 010/02-2/41-08 від 15 січня 2008 року заборгованість в розмірі 861328,70 грн. на користь АТ «Райффайзен Банк Аваль» в особі Черкаської обласної дирекції та судовий збір.

Рішенням Соснівського районного суду м. Черкаси від 05 листопада 2013 року у задоволенні позову ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» до ОСОБА_7 про стягнення боргу відмовлено.

Дане рішення ухвалою апеляційного суду Черкаської області від 31 січня 2014 року було залишено без змін.

Однак, за касаційною скаргою ПАТ «Райффайзен Банк Аваль», ухвалою колегії суддів судової палати в цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 2 липня 2014 року рішення колегії суддів апеляційного суду Черкаської області від 31 січня 2014 року скасовано, справу передано на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Заслухавши пояснення осіб, які з'явились в судове засідання, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення з слідуючих підстав.

Ухвалюючи рішення та відмовляючи у задоволенні позову ПАТ «Райффайзен Банк Аваль», суд першої інстанції виходив з того, що на момент розгляду справи відсутня прострочена заборгованість відповідача перед банком, крім того, банком у порушення вимог п. 1.9.1 кредитного договору не було надіслано позичальнику вимогу про дострокове повернення суми кредиту, а відтак відсутні правові підстави для дострокового стягнення заборгованості за договором кредиту.

Колегія суддів вважає, що з таким висновком суду повністю погодитись не можна.

Стаття 309 ЦПК України передбачає, що підставами для скасування рішення суду першої інстанції з ухваленням нового рішення або зміни рішення є: неповне з'ясування судом обставини, що мають значення для справи, недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд вважав встановленими, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення або неправильне застосування норм матеріального чи процесуального права.

Згідно з ч.1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Судом встановлено, що 15 січня 2008 року між ВАТ «Райффайзен Банк Аваль» (правонаступником якого є ПАТ «Райффайзен Банк Аваль») та ОСОБА_7 було укладено кредитний договір №010/02-2/41-08, на підставі якого відповідачу було відкрито мультивалютну невідновлювальну кредитну лінію в розмірі 1 100 000 грн., або еквівалент у доларах чи євро, строк повернення кредиту до 14 січня 2018 року.

У забезпечення належного виконання зобов'язань за вказаним договором між сторонами того ж дня було укладено договір іпотеки, за умовами якого ОСОБА_7 передала в іпотеку банку нерухоме майно, а саме: магазин промислових товарів, загальною площею 89, 9 кв. м., що розташований по АДРЕСА_1.

22 березня 2012 року відповідач звернувся до банку із заявою про здійснення рефінансування кредитних договорів, а саме переведення договорів у валюті в гривню, у зв'язку з чим додатковою угодою до кредитного договору №4 від 3 травня 2012 року було здійснено реструкторізацію отриманих кредитних коштів та переведено валютні кредити на національну валюту.

На підставі ч. 2 ст. 1054 та ч. 2 ст. 1050 ЦК України у разі, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів.

Отже, у банка настає право вимоги від позичальника виконання основного зобов'язання не з моменту закінчення строку дії договору, а з моменту прострочення повернення чергової частини грошових коштів.

Згідно зі ст. ст. 526, 527, 530 ЦК України зобов'язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону.

Відповідно до ст. ст. 610, 612 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання. Боржник вважається таким, що прострочив виконання, якщо він не виконав його у строк, передбачений умовами договору або встановлений законом.

Як роз'яснено у п. 29 постанови № 5 пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 березня 2013 року «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин», при вирішенні спорів про дострокове повернення кредиту суд має враховувати положення статей 1050, 1054 ЦК і виходити з того, що якщо договором встановлено обов'язок позичальника повернути кредит частинами (із розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини кредитодавець має право вимагати дострокового повернення частини кредиту, що залишилася, та сплати процентів, належних йому від суми кредиту. Передбачене статтею 1050 ЦК право кредитодавця вимагати від позичальника дострокового повернення частини кредиту, що залишилася, є самостійним.

Звертаючись до суду з даним позовом ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» зазначало, що станом на 15 травня 2013 року за ОСОБА_7 рахується заборгованість за тілом кредиту 687 134 грн. 04 коп., за відсотками - 16 416 грн. 17 коп., 1 733 грн. - пені, а також 34 961 грн. 24 коп. неустойки за порушення вимог щодо страхування іпотечного майна, а всього 740 244 грн. 66 коп., у подальшому розмір заборгованості за кредитом було збільшено до 861 328 грн. 70 коп.

Таким чином, вважаючи що відповідач має прострочену заборгованість, ПАТ « Райфайзен Банк Аваль» з урахуванням положень ст.1050 ЦК України скористався своїм правом вимоги на дострокове погашення всієї суми. Посилання районного суду на довідку банку від 3 жовтня 2013 року про відсутність простроченої заборгованості по тілу та відсотках, не є обґрунтованим, оскільки погашення суми заборгованості під час розгляду справи е бути підставою для відмови у

Згідно претензії про виконання умов кредитного договору №140-10-3-00/207 від 22 січня 2013 року, що мається в матеріалах справи, повідомлено ОСОБА_7 про наявність кредитної заборгованості та необхідність її сплати, та про наслідки незадоволення претензії за рахунок іпотечного майна (Т.1 а.с. 135). Таким чином з дня направлення позичальнику претензії у Банка виник обов'язок виконати своє зобов'язання у повному обсязі, а не в порядку передбаченому графіком повернення кредитних коштів.

18 грудня 2014 року ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» звернувся до суду із поясненням з приводу заявлених позовних, в яких зазначив, що з 15 травня 2013 року по 3 жовтня 2013 року ОСОБА_7 було внесено на рахунки Банку кошти на погашення тіла кредиту - 88 224 грн. 23 коп., на погашення відсотків - 21 911 грн. 24 коп. Разом з тим, порушення графіку повернення кредитних коштів ОСОБА_7 продовжується.

Так, станом на 17 грудня 2014 року заборгованість ОСОБА_7 за тілом кредиту складає 777 402 грн. 22 коп., за відсотками - 100 014,92 грн., за пенею - 20 704,85 грн., а всього 849 103,68 грн.

Всього позичальницею за період перебування справи в суді, тобто з 15 травня 2013 року по 18 грудня 2014 року було погашено заборгованість по тілу кредиту на суму 172 150 грн. 74 коп.

Однак за відсотками заборгованість була збільшена.

Проте, в прохальній частині пояснень до позовних вимог Банк просив стягнути з ОСОБА_7 лише заборгованість по тілу кредиту, що становить 777 402 грн. 22 коп.

Враховуючи вище викладене, колегія суддів вважає, що районний суд, на вище наведені положення закону уваги не звернув, не встановив фактичних обставин, що мають значення для правильного вирішення справи, дійсних прав і обов'язків сторін, які випливають з кредитного договору, не перевірив наявність чи відсутність заборгованості відповідача перед позивачем на час звернення останнього до суду, не з'ясував, коли саме була погашена заборгованість за тілом кредиту та: відсоткам на підставі довідки банку від 03 жовтня 2013 року, а тому відповідно до положень ст.. 309 ЦКП України підлягає скасуванню з ухваленням по справі нового рішення про часткове задоволення позовних вимог.

Відповідно до ст.ст. 81, 88 ЦПК України з відповідачки підлягають стягненню на користь держави судовий збір за звернення до суду першої та апеляційної інстанцій в розмірі 5161 грн. 50 коп. (3 441 грн. + 1720 грн. 50 коп.).

Керуючись ст.. 303, 307, 309, 313, 314 ЦПК України, колегія суддів, -

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Райффайзен Банк Аваль" задоволити частково.

Рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 05 листопада 2013 року скасувати.

Позов Публічного акціонерного товариства "Райффайзен Банк Аваль" до ОСОБА_7 про стягнення боргу - задоволити частково.

Стягнути з ОСОБА_7 на користь Публічного акціонерного товариства "Райффайзен Банк Аваль" заборгованість по тілу кредиту за кредитним договором №010/02-2/41-08 від 15 січня 2008 року в розмірі 777 402 грн. 22 коп.

Стягнути з ОСОБА_10 на користь Публічного акціонерного товариства "Райффайзен Банк Аваль" судовий збір в розмірі 5161 грн. 50 коп.

Рішення в частині стягнення аліментів підлягає до негайного виконання.

Рішення суду апеляційної інстанції набирає чинності негайно після її проголошення але може бути оскаржена до суду касаційної інстанції на протязі двадцяти днів, починаючи з часу проголошення ухвали.

Головуючий :

Судді :