АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХМЕЛЬНИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________
Провадження № 22-ц/792/2113/15
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 грудня 2015 року м. Хмельницький

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Апеляційного суду Хмельницької області

в складі: головуючої судді Федорової Н.О.,

суддів Карпусь С.А., Матковської Л.О.,

при секретарі Бондарі О.В.,

з участю: сторін та їх представників,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційними скаргами ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 9 вересня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування моральної шкоди,

в с т а н о в и л а:

15 грудня 2014 року ОСОБА_1 звернулась до суду із вищевказаним позовом. В його обґрунтування зазначила, що вони з відповідачем перебували у шлюбі, у якому народилось троє дітей. 19 червня 2014 року близько 14 год. 00 хв. Хмельницьким міськрайонним судом Хмельницької області, що розташований по вул. Героїв Майдану, 54, в м. Хмельницькому, розглядалась цивільна справа за її позовом до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання дітей. Останній, перебуваючи в приміщенні суду, перед судовим засіданням у присутності значної кількості людей виражався на її адресу нецензурною лайкою, погрожував фізичною розправою, зухвало себе поводив, чим принизив її честь та гідність.

Наступного дня вона звернулась за консультацією до психолога Хмельницького міського Центру соціальних служб для сімї, дітей та молоді. Психологом було засвідчено ознаки психологічного насилля та констатовано психологічно пригнічений, емоційно виснажений стан, страх фізичного насилля. Окрім того, у звязку з різким погіршенням стану здоровя, повязаного із вказаною психотравмуючою ситуацією, вона звернулась за медичною допомогою до лікаря-невролога. Останнім було констатовано невротичні розлади вегето-судинну дистонію, астено-невротичний синдром та втрату свідомості. Понад тиждень вона отримувала амбулаторне лікування.

За вказаним фактом ОСОБА_2 було притягнуто до адміністративної відповідальності. Постановою Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 29 липня 2014 року його визнано винуватим у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 173 КУпАП (дрібне хуліганство), та накладено адміністративне стягнення у виді 50 годин громадських робіт.

________________________________________________________________________________________________

Доповідач у першій інстанції ОСОБА_3 Провадження № 22-ц/792/2113/15

Суддя-доповідач ОСОБА_4 Категорія № 29, 30

Такі насильницькі дії ОСОБА_2 щодо неї мали систематичний характер ще за час проживання однією сімєю. З квітня 2013 року їхня сімя знаходилась під соціальним супроводом Хмельницького міського Центру соціальних служб для сімї, дітей та молоді.

Неправомірними діями відповідача їй завдано немайнових втрат, спричинених моральними стражданнями та перенесеним фізичним болем, які спровокували негативні зміни у житті: щоденні думки та спогади про наслідки психотравмуючої події, страх можливого її повторення, негативні переживання та спогади насилля у сімї, тривога, переживання фізичних незручностей та психологічного дискомфорту, знижений та нестійкий настрій, порушення сну, неприємні сновидіння, емоційна напруга, нервозність, дратівливість, реакції замикання, бажання уникати контактів, почуття глибокої образи, обурення.

Наслідки вказаної події потягли за собою нераціональне витрачання часу на лікування, звернення за правовою допомогою, необхідність залучення значних фізичних, душевних та матеріальних ресурсів та дотепер вимагають компенсаторних можливостей задля їх подолання.

У звязку із погіршенням стану здоровя, заподіяного вчиненням відповідачем адміністративного правопорушення, а також його насильницькою поведінкою у сімї, їй була завдана моральна шкода, яка полягала у фізичному болі та душевних стражданнях, моральних переживаннях, у порушенні нормальних життєвих звязків та інших негативних явищах.

А тому, збільшивши позовні вимоги, просила суд стягнути з ОСОБА_2 на її користь моральну шкоду у розмірі 29232 грн.

Рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 9 вересня 2015 року позов задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 моральну шкоду в розмірі 2000 гривень. В задоволенні решти позовних вимог відмовлено. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 16 грн. 66 коп. та судові витрати в розмірі 372 грн. 57 коп.

Непогоджуючись з даним рішенням, ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, у якій просить скасувати його та ухвалити нове, яким у задоволенні позову відмовити. Рішення вважає незаконним, необґрунтованим, таким, що ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права, а висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи.

Зазначає, що всупереч вимогам постанови пленуму Верховного Суду України № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» від 31 березня 1995 року судом не встановлено причинного звязку між моральною шкодою, завданою ОСОБА_1 та його хуліганськими діями, що мали місце 19 червня 2014 року.

На погіршення стану здоровя ОСОБА_1 та пригнічення її стану могли вплинути інші чинники. Захворювання, встановленні в останньої, виникли ще до вказаної події.

На думку апелянта, постановою Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 29 липня 2014 року, якою його визнано винуватим у вчиненні дрібного хуліганства, не встановлено, що він виражався нецензурною лайкою на адресу позивачки або ж ображав її.

Непогоджуючись з даним рішенням, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, у якій просить змінити його в частині розміру стягуваного відшкодування та ухвалити нове, яким позов задоволити. Рішення вважає незаконним та необґрунтованим, а його зміст суперечливим.

Не погоджується із визначеним судом розміром моральної шкоди. На її думку, такий не відповідає засадам законності, справедливості та розумності. При цьому, суд не врахував дійсну глибину пережитих страждань, приниження, тривалість заподіяння шкоди протиправною поведінкою відповідача, зміну її життєвих планів, повязаних із зверненням до правоохоронних органів, медичних закладів, а в подальшому до суду.

Суд не взяв до уваги, як доказ, висновок експерта за результатами проведення судово-психологічної експертизи № 487/15-21 від 16 червня 2015 року, у якому визначено розмір компенсації завданих моральних страждань в розмірі 27 мінімальних заробітних плат.

Також був неправильно відхилений висновок експерта з тих підстав, що останнім не було враховано результати проведеного із нею структурованого психологічного інтервю, під час якого вона повідомила обставини сімейного життя, застосування чоловіком до неї сили під час спільного проживання. Вважає, що встановлені експертом обставини під час зазначеного інтервю мають важливе значення для визначення ступеня сприйняття образливих слів від колишнього чоловіка, який тривалий час вчиняв насилля в сімї та в черговий раз образив її в публічному місці. Це дало змогу проаналізувати стосунки між нею та відповідачем до конфлікту.

Не згідна й з іншою підставою невзяття до уваги висновку експерта, а саме відсутність у ньому посилання на дані медичної амбулаторної картки за 2013 рік. Зазначає, що експерт правильно взяв до уваги медичні записи в період інциденту та після нього.

Щодо вироку Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 7 листопада 2013 року, яким ОСОБА_2 було визнано винним у завданні їй легких тілесних ушкоджень та стягнуто на її користь 8000 грн. моральної шкоди, то він є лише доказом неодноразової протиправної поведінки відповідача відносно неї. Стягнення моральної шкоди за вироком суду є окремим видом цивільно-правової відповідальності ОСОБА_2 і не має ніякого відношення щодо відшкодування моральної шкоди у даному випадку.

У судовому засіданні апеляційного суду позивач ОСОБА_1 та її представник підтримали апеляційну скаргу з мотивів, які в ній зазначені. Апеляційну скаргу ОСОБА_2 не визнали. ОСОБА_1 пояснила, що за час, наданий апеляційним судом для примирення, таке не відбулось. Відповідач вибачення у неї не попросив, спілкуватись бажання не виявив, спільно проживати з нею та дітьми відмовився.

Відповідач ОСОБА_2 та його представник також підтримали свою апеляційну скаргу. ОСОБА_2 пояснив, що, дійсно, під час розмови із бувшою дружиною в коридорі суду 19 червня 2014 року її образив. Але про це зараз шкодує, оскільки тоді ними керували емоції, повязані з перешкоджанням у спілкуванні з дітьми. За період, наданий апеляційним судом, не примирились, оскільки він не погодився на умову про дарування будинку позивачці.

Заслухавши доповідача, сторін та їх представників, дослідивши матеріалами справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає відхиленню з наступних підстав.

Відповідно до ст.ст. 213, 214 ЦПК України рішення повинно бути законним та обґрунтованим та відповідати на питання: чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Згідно з ч. 1 ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судом правильно встановлені фактичні обставини справи, дана їм правильна оцінка, а його висновки узгоджуються з матеріалами справи і відповідають закону.

Встановлено, що 31 березня 2013 року близько 10 год. 30 хв. за місцем свого проживання ІНФОРМАЦІЯ_1, що по вул. Костюшка в м. Хмельницькому, під час конфлікту з дружиною ОСОБА_5, на ґрунті особистих неприязних відносин, взявши останню за руки, шляхом підставляння підніжки умисно кинув її на підлогу, після чого умисно наніс декілька ударів кулаком в область сідниць, в результаті чого умисно заподіяв ОСОБА_5 легкі тілесні ушкодження, що мають незначні скороминучі наслідки.

За вказані дії ОСОБА_2 був засуджений вироком Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 7 листопада 2013 року за ч. 1 ст. 125 КК України до 100 годин громадських робіт. Окрім того, за такі протиправні дії, які призвели до заподіяння ОСОБА_1 моральної шкоди, із ОСОБА_2 було стягнуто 8000 грн. Вирок набрав законної сили 10 грудня 2013 року (а.с. 32, 33).

1 жовтня 2013 року ОСОБА_1 зверталась до невролога зі скаргами на головний біль, головокружіння, нервозність, плаксивість, поганий сон і їй було встановлено діагноз вегето-судинна дистонія по змішаному типу, вегето-невростичний синдром.

19 червня 2014 року близько 14 год. ОСОБА_2, перебуваючи в приміщенні Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області, що по вул. Героїв Майдану, 54 в м. Хмельницькому, виражався нецензурною лайкою та погрожував фізичною розправою колишній дружині ОСОБА_1, чим порушив громадський порядок і спокій громадян та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ст. 173 КУпАП.

20 червня 2014 року ОСОБА_1 звернулась на прийом до лікаря-невролога Державного закладу «Вузлова лікарня станції Гречани Південно-Західної залізниці» зі скаргами на головний біль, головокружіння, тремор кінчиків пальців, швидку втому, подразливість, плаксивість, безсоння, після сильного психоемоційного навантаження відмічалась втрата свідомості на 2-3 хвилини (зі слів хворої та зі слів родичів). Лікарем неврологом було встановлено діагноз: вегето-судинна дистонія по змішаному типу із вестибуло-акатичним та вираженим астено-невротичним синдромом, синкопальний стан неясного ґенезу. На амбулаторному лікуванні перебувала з 20.06.2014 року по 26.06.2014 року.

Крім того, 20 червня 2014 року ОСОБА_1 звернулась до Хмельницького міського Центру соціальних служб для сімї, дітей та молоді. Під час консультації психолог ОСОБА_6 спостерігала у неї ознаки психологічного насилля. Позивачка була пригнічена, емоційно виснажена, в неї спостерігалась підвищена плаксивість, страх фізичного насилля. Зі слів ОСОБА_1, відповідач 19 червня 2014 року перед судовим засіданням у присутності адвоката її принижував, погрожував фізичною розправою, казав, що її треба забити. Жінка скаржилась, що знов почуває невпевненість, страх, розгубленість.

22 серпня 2014 року ОСОБА_1 знову зверталась до невролога з аналогічними скаргами. Під час прийому пояснила, що хворіє близько 2-х років. Їй було встановлено діагноз: вегето-судинна дистонія по змішаному типу, виражений астено-невротичний синдром.

Вказане підтверджується даними: постанови Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 29 липня 2014 року (а.с. 37); оглянутої у судовому засіданні амбулаторної картки; листа Державного закладу «Вузлова лікарня станції Гречани Південно-Західної залізниці» № 549 від 21 листопада 2014 року (а.с. 6), листа Хмельницького міського Центру соціальних служб для сімї, дітей та молоді № 530/01-05 від 19 вересня 2014 року (а.с. 5), та поясненнями свідків ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8

Відповідно до ч.ч. 1, 2 п. 2, 4, ч.ч. 3, 5 ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у звязку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сімї чи близьких родичів; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом.

Моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті (ч. 1 ст. 1167 ЦК України).

Як розяснив пленум Верховного Суду України у п.п. 3, 5, 9 своєї постанови № 4 від 31.03.1995 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у звязку з ушкодженням здоровя, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у звязку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих звязків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків.

Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обовязковому зясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного звязку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен зясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

Особа (фізична чи юридична) звільняється від відповідальності по відшкодуванню моральної шкоди, якщо доведе, що остання заподіяна не з її вини.

Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоровя потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, добровільне за власною ініціативою чи за зверненням потерпілого спростування інформації редакцією засобу масової інформації. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

Враховуючи вищевикладені вимоги закону та обставини справи, суд першої інстанції правильно виходив з того, що відповідач, виражаючись 19 червня 2014 року у приміщенні суду нецензурною лайкою та погрожуючи фізичною розправою колишній дружині ОСОБА_1, заподіяв останній моральну шкоду, яка знаходиться у прямому причинному звязку із вчиненням ним протиправних дій. Визначаючи її розмір у 2000 грн., суд також обґрунтовано, виходячи з характеру та обсягу страждань позивачки, їх тривалості та тяжкості правопорушення, дотримався вимог розумності та справедливості.

Судом першої інстанції вмотивовано, відповідно до вимог ч. 5 ст. 23 ЦК України, не враховано під час визначення розміру моральної шкоди та не взято до уваги вирок Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 07.11.2013 року, яким обґрунтовувались позовні вимоги. Зокрема, за вказані в ньому дії (завдання легких тілесних ушкоджень) та нанесення ОСОБА_1 моральної шкоди, відповідача вже було притягнуто до цивільно-правової відповідальності та стягнуто з нього 8000 грн. моральної шкоди.

При цьому, судом обґрунтовано не взято до уваги висновок експерта за результатами проведення судово-психологічної експертизи № 487/15-21 від 16.06.2015 року (а.с. 54-61), відповідно до даних якої орієнтований розмір компенсації завданих ОСОБА_1 моральних страждань становить 27 мінімальних заробітних плат, оскільки він розрахований, виходячи не з обставин справи, якими обґрунтовані позовні вимоги, а з обставин сімейного життя сторін, застосування чоловіком до неї сили під час спільного проживання, якщо вона з ним не погоджувалась тощо. Окрім того, такий зроблений без урахування притягнення відповідача до цивільно-правової відповідальності за вироком суду від 07.11.2013 року.

Натомість, з даного висновку, враховуючи хворобу позивачки на вегето-судинну дистонію, виражений астено-невротичний синдром близько вже двох років, не вбачається розмежування нанесення їй моральної шкоди у період шлюбу, після нього, після нанесення легких тілесних ушкоджень, з моральною шкодою, нанесеною протиправними діями відповідача 19.06.2014 року. Разом з тим, саме даними обставинами обґрунтовані позовні вимоги.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_2 про те, що судом не встановлено причинного звязку між моральною шкодою, завданою ОСОБА_1 та його хуліганськими діями, що мали місце 19 червня 2014 року та про те, що на погіршення стану здоровя ОСОБА_1 та пригнічення її стану могли вплинути інші чинники, не відповідають матеріалам справи та вимогам закону.

Так, у спорах про відшкодування шкоди діє презумпція вини заподіювача шкоди, згідно з якою саме відповідач доводить відсутність своєї вини у її завданні. Позивач довів завдану йому шкоду, протиправність дій відповідача, причинний звязок між ними (погіршення 20.06.2014 року самопочуття), а відповідач відповідно до вимог ст.ст. 10, 60 ЦПК України це не спростував і не довів відсутність своєї вини.

Твердження позивачки про те, що стягнення моральної шкоди за вироком суду є окремим видом цивільно-правової відповідальності ОСОБА_2 і не має ніякого відношення щодо відшкодування моральної шкоди у даному випадку не ґрунтуються на вимогах закону, зокрема ч. 5 ст. 23 ЦК України, оскільки така підлягає відшкодуванню одноразово.

Рішення суду ґрунтується на повно, всебічно досліджених матеріалах справи, ухвалене з додержанням норм матеріального та процесуального права і підстав в межах доводів апеляційних скарг для його скасування не вбачається.

Керуючись ст.ст. 307, 308, 313 - 315, 317, 319, 324 ЦПК України, колегія суддів

у х в а л и л а:

Апеляційні скарги ОСОБА_1 та ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 9 вересня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, проте може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуюча: /підпис/

Судді: /підписи/

З оригіналом згідно: суддя апеляційного суду Н.О. Федорова