Справа 688/483/15-ц
№ 2/688/225/15
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 квітня 2015 року м. Шепетівка

Шепетівський міськрайонний суд Хмельницької області

у складі: головуючого - судді Цідик А.Ю.,

за участю: секретаря судового засідання Никитюк К.М.,

позивача ОСОБА_1,

представника позивача ОСОБА_2,

представника відповідача Коверняги Л.О.,

третьої особи ОСОБА_4,

представника третьої особи ОСОБА_5,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі судових засідань у м. Шепетівка цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань у Шепетівському районі Хмельницької області, територіального управління Держгірпромнагляду у Хмельницькій області, за участю третьої особи без самостійних вимог ОСОБА_4 про визнання довідки про склад сім'ї незаконною, встановлення факту перебування на утриманні, зобов'язання вчинити дії, призначення та виплату допомоги,

встановив:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань у Шепетівському районі Хмельницької області, територіального управління Держгірпромнагляду у Хмельницькій області, за участю третьої особи без самостійних вимог ОСОБА_4 про зобов'язання вчинити дії, призначення та виплату допомоги, посилаючись на те, що його син ОСОБА_6 працював різноробочим у ТОВ «Будівельна компанія «Блумарін Буд», ІНФОРМАЦІЯ_4 загинув від нещасного випадку на виробництві.

20.01.2011 року була створена комісія по спеціальному розслідуванню нещасного випадку, за результатами якого 04.02.2011 року затверджено акт спеціального розслідування /форма Н-5/ та акт про нещасний випадок /форма Н-1/. Однак, про хід спеціального розслідування позивача повідомлено не було, а відповідні акти ним були отримані лише у липні 2014 року з яких він довідався, що його не визнано членом сім'ї ОСОБА_6

Оскільки позивач був непрацездатним та перебував на утриманні сина, то в червні 2014 року звернувся до відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань у Шепетівському районі Хмельницької області з письмовою заявою щодо призначення одноразової допомоги та щомісячних страхових виплат в разі втрати годувальника, але йому було відмовлено.

Також позивач звернувся до територіального управління Держгірпромнагляду у Хмельницькій області про внесення запису до п. 1.2. розділу 1 «Відомості про потерпілого» акта спеціального розслідування групового нещасного випадку, що позивач є батьком потерпілого, інвалід ІІІ групи, посвідчення НОМЕР_1 від 11 квітня 2007 року. Разом з тим, йому було відмовлено, оскільки згідно довідки про склад сім'ї потерпілого, позивач не проживав з ним та не перебував на його утриманні.

В цей же період часу йому стало відомо, що дружина сина - ОСОБА_4 та її двоє неповнолітніх дітей отримали соціальні виплати в повному об'ємі, а саме - 207 479,04 грн. одноразової допомоги та витрати на поховання сина в розмірі 699 грн. та про те, що їм було призначено щомісячні виплати.

Вважає, що такі відмови відповідачів є безпідставними, оскільки позивач є інвалідом 3 групи, проживав з сином та отримував від нього матеріальну допомогу, перебував на його утриманні.

Просив визнати незаконним акт спеціального розслідування групового нещасного випадку /форми Н-5/, що стався ІНФОРМАЦІЯ_4 у ТОВ «Будівельна компанія «Блумарін Буд» м. Києва та затверджений 04.02.2011 року, в частині не внесення відомостей до п. 1.2. розділу 1 «Відомості про потерпілого», зобов'язати територіальне управління Держгірпромнагляду у Хмельницькій області внести запис до п. 1.2. розділу 1 «Відомості про потерпілого» акта спеціального розслідування групового нещасного випадку /форми Н- 5/, що - «ОСОБА_1, батько потерпілого, інвалід ІІІ групи, посвідчення НОМЕР_1 від 11 квітня 2007 року», зобов'язати відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у Шепетівському районі Хмельницької області призначити та виплатити ОСОБА_1 одноразову допомогу в зв'язку з смертю ОСОБА_6, відповідно до довідки про середню заробітну плату та щомісячну допомогу у зв'язку зі смертю ОСОБА_6 від нещасного випадку на виробництві з ІНФОРМАЦІЯ_4, а також призначити та виплачувати щомісячну грошову допомогу у зв'язку із смертю ОСОБА_6 від нещасного випадку на виробництві з 01.01.2015 року, періодично, згідно з вимогами законодавства проводити її перерахунок.

Під час судового розгляду позивач уточнив та збільшив позовні вимоги та остаточно просив суд визнати незаконними довідки про склад сім'ї ОСОБА_6 за №23 від 16.01.2011 року, за №2988 від 27 січня 2011 року та за №147 від 04.04.2012 року, видані головою квартального комітету №21 м. Шепетівки ОСОБА_7, встановити факт перебування ОСОБА_1 на утриманні сина - ОСОБА_6, визнати незаконним акт спеціального розслідування групового нещасного випадку /форми Н-5/, в частині не внесення відомостей до п. 1.2. розділу 1 «Відомості про потерпілого», зобов'язати територіальне управління Держгірпромнагляду у Хмельницькій області внести запис до п. 1.2. розділу 1 «Відомості про потерпілого» акта спеціального розслідування групового нещасного випадку /форми Н-5/, що - «ОСОБА_1, батько потерпілого, інвалід ІІІ групи, посвідчення НОМЕР_1 від 11 квітня 2007 року», зобов'язати відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у Шепетівському районі Хмельницької області призначити та виплатити позивачу одноразову та щомісячну допомоги у зв'язку з смертю ОСОБА_6 від нещасного випадку, як особі, яка перебувала на його утриманні.

У судовому засіданні позивач уточнені та збільшені позовні вимоги підтримав з підстав, викладених у заяві. Суду пояснив, що його син ОСОБА_6 помер ІНФОРМАЦІЯ_4. від нещасного випадку, на день смерті був зареєстрований у АДРЕСА_1, однак проживав з дружиною і дітьми у АДРЕСА_2. Позивач не працює, перебуває на пенсії як інвалід 3 групи. Періодично і таємно від дружини син допомагав батькові грошовими коштами у розмірі 100-300 грн., продуктами харчування, будівельними матеріалами, допомагав робити ремонт, тощо. Кошти, які давав син позивач витрачав на ліки та інші особисті потреби. Знав, що дружина сина звернулася до суду про стягнення допомоги, однак вважав, що частина цієї допомоги буде на його користь. Вважає, що померлий син був членом його сім'ї та утримував батька, а тому він має право на одноразову та щомісячну допомоги у зв'язку з смертю ОСОБА_6 від нещасного випадку.

Представник позивача уточнені позовні вимоги підтримав, пояснивши суду, що голова квартального комітету, який видав ОСОБА_4 оскаржувані довідки, не уповноважувався на оформлення та видачі довідок про склад сім'ї або зареєстрованих в будинку з підстав, викладених у позовній заяві. Місцем проживання особи вважається місце її державної реєстрації попереднього місця проживання, а тому вважає, що ОСОБА_6 на день смерті проживав з батьком і був членом його сім'ї. Враховуючи інвалідність позивача, син утримував батька, оскільки останній такої допомоги потребував. Комісія Держгірпромнагляду зобов'язана була зустрітися з потерпілим або членами його сім'ї чи уповноваженою особою, яка представляє його інтереси, щодо роз'яснення їх прав у зв'язку з настанням нещасного випадку, про що складається відповідний протокол. Однак, комісія по розслідуванню нещасного випадку, з позивачем як з членом сім'ї потерпілого не зустрілась, про що свідчить відсутність відповідного протоколу про зустріч.

Представник відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань у Шепетівському районі Хмельницької області позов не визнала, пояснивши, що ОСОБА_1 немає права на отримання будь-якої допомоги після смерті сина ОСОБА_6, оскільки не довів, що був членом його сім'ї та/або перебував на його утриманні.

Третя особа та її представник проти позову заперечили, посилаючись на те, що ОСОБА_6 на день смерті проживав з дружиною та дітьми по АДРЕСА_2. На його утриманні знаходились дружина ОСОБА_4, яка не працювала та двоє малолітніх дітей. ОСОБА_6 не міг утримувати свого батька, оскільки не був матеріально забезпеченим в достатній мірі, а останній такої допомоги не потребував, оскільки отримував пенсію, мав пільги на оплату комунальних послуг.

Представник територіального управління Держгірпромнагляду у Хмельницькій області у судове засідання не прибув, звернувся до суду із заявою про розгляд справи у його відсутність, проти позову заперечив.

Заслухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, свідків, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов не підлягає задоволенню, з огляду на таке.

Загальними засадами цивільного законодавства є справедливість, добросовісність та розумність (п. 6 ст. 3 ЦК України).

Відповідно до ст. 6 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності» №1105 від 23.09.1999 року (в редакції, що діяла на день настання нещасного випадку), суб'єктами страхування від нещасного випадку є застраховані громадяни, а в окремих випадках - члени їх сімей та інші особи, страхувальники та страховик.

Згідно ст. 33 цього Закону у разі смерті потерпілого право на одержання щомісячних страхових виплат (пенсії у зв'язку з втратою годувальника, який помер внаслідок нещасного випадку на виробництві або професіонального захворювання) мають непрацездатні особи, які перебували на утриманні померлого або мали на день його смерті право на одержання від нього утримання, а також дитина померлого, яка народилася протягом не більш як десятимісячного строку після його смерті. Такими непрацездатними особами є: 1) діти, які не досягли 16 років; діти з 6 до 18 років, які не працюють, або старші за цей вік, але через вади фізичного бо розумового розвитку самі не спроможні заробляти; діти, які є учнями, студентами (курсантами, слухачами, стажистами) денної форми навчання, - до закінчення навчання, але не більш як до досягнення ними 23 років; 2) жінки, які досягли 55 років, і чоловіки, які досягли 60 років, якщо вони не працюють; 3) інваліди - члени сім'ї потерпілого на час інвалідності; 4) неповнолітні діти, на утримання яких померлий виплачував або був зобов'язаний виплачувати аліменти; 5) непрацездатні особи, які не перебували на утриманні померлого, але мають на це право. Право на одержання страхових виплат у разі смерті потерпілого мають також дружина (чоловік) або один з батьків померлого чи інший член сім'ї, якщо він не працює та доглядає дітей, братів, сестер або онуків потерпілого, які не досягли 8-річного віку.

Відповідно до ч. 2, ч. 3 ст. 35 Закону №1105, Фонд приймає рішення про виплати у разі втрати годувальника за умови подання таких документів, які видаються відповідними організаціями у триденний строк з моменту звернення заявника, зокрема: 1) копії свідоцтва органу реєстрації актів цивільного стану про смерть потерпілого; 2) довідки житлово-експлуатаційної організації, а за її відсутності - довідки виконавчого органу ради чи інших документів про склад сім'ї померлого, у тому числі про тих, хто перебував на його утриманні, або копії відповідного рішення суду. Факт перебування на утриманні потерпілого у разі відсутності відповідних документів і неможливості їх відновлення встановлюється в судовому порядку.

Згідно із ч. 7 ст. 34 Закону №1105 у разі смерті потерпілого внаслідок нещасного випадку або професійного захворювання розмір одноразової допомоги його сім'ї повинен бути не меншим за п'ятирічну заробітну плату потерпілого і, крім того, не меншим за однорічний заробіток потерпілого на кожну особу, яка перебувала на його утриманні, а також на його дитину, яка народилася протягом не більш як десятимісячного строку після смерті потерпілого.

За змістом зазначених норм законодавства право на отримання після смерті потерпілого вищезгаданих виплат виникає за наявності двох обставин: належності до складу сім'ї померлого та факту перебування на його утриманні.

Звертаючись до суду з позовом, ОСОБА_1 посилався на те, що у зв'язку з інвалідністю, він перебував на утриманні свого померлого сина, який працював та був членом його сім'ї.

Відповідно до ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 є батьком ОСОБА_6, що підтверджується свідоцтвом про народження.

ІНФОРМАЦІЯ_4 під час виконання ОСОБА_6 робіт по демонтажу триповерхової цегляної будівлі дробарного відділення котельні з ним стався нещасний випадок на виробництві, внаслідок якого він загинув, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_2 від 08.11.2010 року.

Відповідно до наказу управління Держгірпромнагляду у Хмельницькій області від 20.01.2011 року №27 створено комісію по спеціальному розслідуванню вказаного групового нещасного випадку, що стався ІНФОРМАЦІЯ_4 в ТОВ «Будівельній компанії «БлумарінБуд», за наслідками якого складено акти форми Н-1 про нещасний випадок, пов'язаний з виробництвом та форми Н-5 від 04.02.2011 року.

ОСОБА_6 перебував у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_4 з 08.11.2003 року по день смерті, від шлюбу народилися діти: ОСОБА_24., ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_3.

ОСОБА_4 як дружина загиблого звернулася до Фонду соціального страхування із заявою про виплату соціальних виплат, пов'язаних з нещасним випадком на виробництві, однак їй було безпідставно відмовлено, у зв'язку з чим Шепетівський міжрайонний прокурор звернувся до суду з позовом про стягнення таких виплат.

Постановою Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області від 29.12.2011р., яка набрала законної сили лише 05.06.2014р., на користь ОСОБА_4 стягнута одноразова допомога в розмірі 207 479,04 грн. та витрати на поховання чоловіка ОСОБА_6 в розмірі 699 грн., а всього 208 178,04 грн.; зобов'язано відділення виконавчої дирекції Фонду призначити та виплатити щомісячну допомогу в зв'язку зі смертю ОСОБА_6 від нещасного випадку на виробництві з ІНФОРМАЦІЯ_4.

Вказана постанова суду виконана у повному обсязі.

12.06.2014р. ОСОБА_1 звернувся із заявою про призначення йому страхових виплат у зв'язку зі смертю годувальника ОСОБА_6 на підставі того, що перебував на його утриманні.

Листом від 20.06.2014р. №292/05 ОСОБА_1 відмовлено у призначенні страхових виплат, посилаючись на те, що він не був членом сім'ї померлого ОСОБА_6 та не перебував на його утриманні.

ОСОБА_6 був зареєстрований у АДРЕСА_1, тобто за місцем проживання батька - позивача ОСОБА_1, але не проживав там з 2006 року по день смерті. Разом з дружиною та дітьми проживав у АДРЕСА_2, де винаймав житло за договором найму.

ОСОБА_1 є інвалідом 3 групи і має право на пільги, встановлені законодавством України для ветеранів війни - інвалідів війни, що підтверджується посвідченням НОМЕР_1 від 11.04.2007р., у зв'язку з чим отримує пенсію. З 04.08.2006р. офіційно не працював.

Згідно довідки №1265 Управління ПФУ у м. Шепетівці у період з січня 2010 року по липень 2010 року ОСОБА_1 отримував пенсію у розмірі 1315,60 грн., з серпня 2010 року по листопад 2010 року 1347 грн. 10 коп.

Відповідно до записів у трудовій книжці ОСОБА_6, останній працював різноробочим ТОВ «Будівельне підприємство «Блумарін Буд» з 21.09.2010р. по день смерті - ІНФОРМАЦІЯ_4. З 27.06.2007р. по 21.09.2010 р. офіційно не працював.

Згідно довідки ТОВ «Будівельне підприємство «Блумарін Буд» №163 від 14.02.2011 року середньомісячна заробітна плата ОСОБА_6 становила 2161,24 грн.

Відповідно до п. 8 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику з прав про встановлення фактів, що мають юридичне значення" від 31 березня 1995 року №5, встановлення факту перебування особи на утриманні померлого має значення для призначення пенсії або відшкодування шкоди, якщо допомога, яка надавалась, була для заявника постійним і основним джерелом засобів існування. Одержання заявником заробітку, пенсії, стипендії, інших доходів не є підставою для відмови у встановленні факту перебування на утриманні, коли суд встановить, що основним і постійним джерелом засобів до існування була для заявника допомога з боку особи, яка надавала йому утримання.

Постійний характер допомоги означає, що вона була не одноразовою, а надавалася систематично, протягом певного періоду часу, і що померлий взяв на себе обов'язок щодо утримання цього члена сім'ї. Основне значення допомоги слід з'ясовувати шляхом порівняння розміру допомоги з боку померлого та інших доходів. Вирішення питання залежить від співвідношення розмірів допомоги та інших одержуваних доходів.

Утримання може полягати у систематичній грошовій допомозі у вигляді грошових переказів, продуктових чи речових посилок тощо.

Довідку голови будинкового комітету ОСОБА_9 від 14.07.2014р. про спільне проживання ОСОБА_1 з ОСОБА_6 за адресою: АДРЕСА_1, суд визнає неналежним доказом спільного проживання вказаних осіб, оскільки в ній не міститься інформація про період такого проживання.

Довідку голови будинкового комітету від 18.08.2014р. про перебування ОСОБА_1 на утриманні сина ОСОБА_6, померлого ІНФОРМАЦІЯ_4., суд визнає неналежним доказом, оскільки такий факт утримання не знайшов свого підтвердження під час судового розгляду.

Так, допитана у судовому засіданні свідок ОСОБА_9 суду пояснила, що видавала вищеозначені довідки за зверненням сусіда ОСОБА_1 Дані про утримання батька сином ґрунтуються на її суб'єктивному сприйнятті, оскільки між ними буди дружні відносини, декілька раз ОСОБА_6 передавав через неї кошти для батька, який є інвалідом, продукти харчування, та допомагав робити ремонт. Крім того, зі слів ОСОБА_1 їй відомо про те, що син матеріально допомагав батькові. Підтвердила, що ОСОБА_6 лише був зареєстрований у квартирі батьків, однак з 2006 року проживав з дружиною та дітьми за іншою адресою в м. Шепетівка.

Допитана у судовому засіданні свідок ОСОБА_10 суду пояснила, що проживає по сусідству з ОСОБА_1 Знає, що з ним проживав син ОСОБА_6, який через 2-3 роки після весілля з дружиною та дочкою переїхали проживати за іншою адресою. ОСОБА_1 є інвалідом, тому син йому допомагав, бачила як привозив йому продукти харчування.

Допитана у судовому засіданні свідок ОСОБА_11 суду пояснила, що проживає по сусідству з ОСОБА_1 Знає, що з 2006 року ОСОБА_6 в квартирі батьків не проживав.

Допитана свідок ОСОБА_12 суду пояснила, що є дочкою ОСОБА_1 Її брат до 2006 року проживав з ними по АДРЕСА_1. У період з 2006-2010 р.р. ОСОБА_6 дав батькові грошові кошти, приблизно 500 грн., які витрачалися на придбання ліків. Крім того, брат привозив продукти харчування. Вона також допомагала батькам, давала 1000-1500 грн.

Допитана свідок ОСОБА_13 суду пояснила, що загиблий ОСОБА_6 був її сином, проживав з батьками до 2005 року. Протягом 2006-2010 р.р. надавав батькові грошову допомогу, зокрема у 2006 році - до 2000 грн., 2007р. - до 900 грн., 2008 р. - до 3000 грн., 2009 р. - до 1000 грн., 2010 р. - 4000 грн., а також купував продукти харчування, в 2008 році робив ремонт на балконі, в 2009 році купував ліки для батька. В 2006-2008 р.р. син не офіційно працював в м. Києві, отримував близько 3000-4000 грн., у 2008 р. працював на заводі в с. Купино, у 2010 р. влаштувався в м. Славуту, де загинув від нещасного випадку.

Суд критично оцінює пояснення свідків ОСОБА_12 та ОСОБА_13, оскільки вони суперечать поясненням позивача, який в суді стверджував, що допомога сина була періодичною, по 100-300 грн. і не кожен місяць, а дочка ніколи не давала коштів, оскільки не працювала.

Таким чином, позивачем не надано належних та допустимих доказів на підтвердження того факту, що допомога з боку його сина за життя була основним та постійним джерелом до існування позивача у період його непрацездатності.

Натомість, як вбачається з матеріалів справи, на момент смерті ОСОБА_6 позивач отримував пенсію у розмірі 1347,10 грн.

До осіб, які втратили працездатність, належать особи, які досягли встановленого законом пенсійного віку, особи, які досягли пенсійного віку, що дає право на призначення пенсії на пільгових умовах, та непрацюючі особи, визнані інвалідами в установленому порядку (Закон України «Про прожитковий мінімум» від 15.07.99 р. № 966-XIV).

Абзацом сімнадцятим частини першої статті 1 Закону України „Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" від 9 липня 2003 року № 1058-IV з наступними змінами (далі - Закон № 1058) до непрацездатних належать, зокрема, особи, які визнані інвалідами в установленому законом порядку.

Згідно положень Закону України «Про Державний бюджет України на 2010 рік» установлено у 2010 році прожитковий мінімум на одну особу, яка втратила працездатність з 01.01.2010р. по 31.03.2010р. у розмірі 695 грн., з 01.04.2010р. по 30.06.2010р. - 706 грн., з 01.07.2010р. по 30.09.2010р. - 709 грн., з 01.10.2010р. по 30.11.2010р. - 723 грн.

Тобто розмір пенсії позивача на момент смерті сина перевищував встановлений законом прожитковий мінімум, крім того, на позивача як інваліда війни поширюються пільги, передбачені ст. 13 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» від 22.10.2003р.

Отже, позивачем не надано суду доказів того, що у період його непрацездатності, пенсії, яку він отримував як інвалід 3 групи, не вистачало на побутові потреби, у зв'язку з чим допомога сина за життя була основним та постійним джерелом до існування позивача.

Відповідно до ч. 2 ст. 3 Сімейного кодексу України сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки.

Рішенням Конституційного Суду України від 03.06.1999р. №5-рп/99 було визначено, шо під членом сім'ї потрібно розуміти особу, що перебуває з суб'єктом права на пільги у правовідносинах, природа яких визначається кровними (родинними зв'язками) або шлюбними відносинами, постійним проживанням, веденням спільного господарства.

Надані в судовому засіданні пояснення сторін, свідків та досліджені судом докази не підтверджують факт сумісного проживання однією сім'єю ОСОБА_6, який помер ІНФОРМАЦІЯ_4. із ОСОБА_1, оскільки вони не були пов'язані спільним побутом, не мали взаємні права та обов'язки, не вели спільного господарства, тобто не підпадали під визначення сім'ї.

Відповідно до ч. 2 ст. 2 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» реєстрація місця проживання чи місця перебування особи або її відсутність не можуть бути умовою реалізації прав і свобод, передбачених Конституцією, законами чи міжнародними договорами, або підставою для їх обмеження.

Отже, сама по собі реєстрація місця проживання сина з батьком на день смерті не може свідчити про те, що вони фактично проживали разом як сім'я.

З цих же підстав суд відхиляє твердження представника позивача, що станом на 05.11.2010 р. ОСОБА_4 з дітьми проживала в с. Купино Шепетівського району, оскільки вони ґрунтуються на довідці виконавчого комітету Хролинської сільської ради від 22.08.2014р. №02-18/192, яка видавалась на підставі відомостей погосподарського обліку.

Допитана у судовому засіданні свідок ОСОБА_15 суду пояснила, що працює секретарем Хролинської сільської ради, на запит адвоката підписувала довідку про склад сім'ї ОСОБА_4 на підставі даних про реєстрацію осіб. Фактичне місце проживання вона не перевіряла.

Допитана судом свідок ОСОБА_14 суду пояснила, що є матір'ю ОСОБА_4, яка перебувала у шлюбі з ОСОБА_6 Враховуючи те, що її дочку з онуками не хотіли прописувати ОСОБА_1, вона прописала їх у своєму будинку в с. Купино, але вони там ніколи не проживали. Фактично дочка проживала з померлим та дітьми у АДРЕСА_2, де винаймали житло.

Допитана судом свідок ОСОБА_7 суду пояснила, що протягом 2010-2014 р.р. була головою квартального комітету №21 та видавала довідки про склад сім'ї. Підтвердила, що видавала довідку про склад сім'ї ОСОБА_6, який фактично проживав з дружиною ОСОБА_4 та дітьми по АДРЕСА_2, хоча вони мали іншу прописку. Таку довідку вона видавала на підставі свідоцтва про шлюб, свідоцтв про народження, пояснень ОСОБА_4 та мешканців району. Була в будинку, де вони проживали, бачила умови проживання. Знає, що сім'я проживала у будинку з кінця 2006 року по день смерті ОСОБА_6 Дружина з дітьми знаходилися на його утриманні.

Допитана судом свідок ОСОБА_17 пояснила, що є власником будинку АДРЕСА_2. В листопаді 2006 року здала будинок в найм для ОСОБА_6 та ОСОБА_4, які проживали в будинку до смерті чоловіка. Сплачували лише комунальні послуги.

Допитана судом свідок ОСОБА_18 пояснила, що знає ОСОБА_4 з 2005 року, оскільки працює лікарем педіатром Шепетівської ЦРЛ. З 2007 по 2013 р.р. приїжджала на виклики до хворих дітей ОСОБА_6 на АДРЕСА_2, де вона проживала з чоловіком ОСОБА_6. Добре знає їх сім'ю, в сина ОСОБА_8 виявлена вроджена вада серця, він потребує лікування та догляду.

Допитана судом свідок ОСОБА_19 пояснила, що проживає по АДРЕСА_3. В кінці 2006 року у будинок АДРЕСА_2 заселилася сім'я - ОСОБА_4, ОСОБА_6 та їх дочка ОСОБА_24. Була з ними в добрих відносинах, відводила дочку у дитячий садочок. Під час другої вагітності у 2010 році ОСОБА_4 жалілася їй, що вони перебувають у скрутному матеріальному становищі. Перед пологами ОСОБА_6 приходив до неї, щоб позичити гроші в сумі 200 грн.

Допитана судом свідок ОСОБА_20 пояснила, що проживає по АДРЕСА_4. В кінці 2006 року у будинок АДРЕСА_2 заселилася сім'я - ОСОБА_4, ОСОБА_6 та їх дочка ОСОБА_24 У 2010 році народився син ОСОБА_8. ОСОБА_6 працював, а дружина не працювала, знаходилась у декретній відпустці. У 2010 році позичала ОСОБА_6 200 грн., щоб поїхати в пологовий будинок у м. Хмельницький.

Такі пояснення свідків підтверджуються листом головного лікаря Шепетівської ЦРЛ від 11.03.2015р. №20/382, довідкою ДНЗ №5 від 04.03.2015р. №10, довідкою ЗОШ №3 від 04.03.2015р. №16.

Допитаний судом свідок ОСОБА_16 пояснив, що був однокласником ОСОБА_6, хрестив його дочку ОСОБА_24. ОСОБА_6 проживав з дружиною та дітьми по АДРЕСА_2, працював різноробочим не офіційно, матеріально забезпеченим не був.

Допитаний судом свідок ОСОБА_23 пояснив, що проживає по сусідству з батьками померлого ОСОБА_6 Знає, що не тривалий час після весілля ОСОБА_6 з дружиною проживали з батьками, потім переїхали в с. Травлин, а звідти на АДРЕСА_2. Протягом 2004-2006 р.р. разом працювали в Києві, заробляли 2000 грн. в місяць. Після народження дочки ОСОБА_6 розповідав йому, що ображається на своїх батьків.

Довідки про склад сім'ї ОСОБА_6 за №23 від 16.01.2011 року, за №2988 від 27 січня 2011 року та за №147 від 04.04.2012 року констатували факт проживання ОСОБА_6 за адресою АДРЕСА_2 з дружиною ОСОБА_4 та їх дітьми без реєстрації та перебування останніх на утриманні ОСОБА_6, видані головою квартального комітету №21 м. Шепетівки ОСОБА_7 в межах повноважень, які передбачені ст.ст. 14, 15 Закону України «Про органи самоорганізації населення», а тому підстав для визнання довідок незаконними, суд не вбачає.

Таким чином, ОСОБА_1 не перебував на утриманні свого сина ОСОБА_6, не був членом його сім'ї та не входить до кола осіб, які мають право на отримання одноразової допомоги у зв'язку з смертю ОСОБА_6 від нещасного випадку.

Тому позовні вимоги про встановлення факту перебування на утриманні померлого, визнання незаконним акта спеціального розслідування групового нещасного випадку /форми Н-5/, що стався ІНФОРМАЦІЯ_4 у ТОВ «Будівельна компанія «Блумарін Буд» м. Києва та затверджений 04.02.2011 року в частині не внесення відомостей про потерпілого ОСОБА_1, зобов'язання внести запис до п. 1.2. розділу 1 «Відомості про потерпілого», що - «ОСОБА_1, батько потерпілого, інвалід ІІІ групи, посвідчення НОМЕР_1 від 11 квітня 2007 року», не підлягають задоволенню.

Згідно з пп. 1.2, 6.1.4, 6.1.8 Порядку призначення, перерахування та проведення страхових виплат, затвердженого постановою правління Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України від 27 квітня 2007 року №24, у разі настання страхового випадку управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі, відділення виконавчої дирекції Фонду в районах та містах обласного значення зобов'язані своєчасно та в повному обсязі відшкодовувати шкоду, заподіяну працівникові внаслідок ушкодження його здоров'я або в разі його смерті, виплачуючи йому або особам, які мають на це право: 1) допомогу у зв'язку з тимчасовою непрацездатністю до відновлення працездатності або встановлення інвалідності; 2) одноразову допомогу в разі стійкої втрати професійної працездатності або смерті потерпілого; 3) щомісячну страхову виплату в разі часткової чи повної втрати працездатності, що компенсує відповідну частину втраченого заробітку потерпілого (щомісячна страхова виплата); 4) страхову виплату потерпілому у розмірі його середньомісячного заробітку при тимчасовому переведенні його на легшу нижчеоплачувану роботу; 5) страхову виплату потерпілому під час його професійної реабілітації; 6) щомісячну страхову виплату особам, які мають на неї право в разі смерті потерпілого; 7) відшкодування вартості ритуальних послуг, пов'язаних з похованням померлого.

Право на страхові виплати в разі смерті потерпілого мають особи, визначені ст. 33 Закону України від 23 вересня 1999 року «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності».

Непрацездатні особи, які не перебували на утриманні померлого, але мають на це право (незалежно від того, разом вони проживали чи окремо), - мають право тільки на призначення щомісячних страхових виплат.

Таку позицію висловив Верховний Суд України у рішенні від 30.06.2011р. (№6-28669св09).

Оскільки ОСОБА_1 є батьком померлого внаслідок нещасного випадку на виробництві ОСОБА_6 і на час смерті потерпілого був інвалідом 3 групи, однак на утриманні в ОСОБА_6 не перебував, хоча мав на це право, тому передбачені ст. 33 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності» підстави для одержання одноразової допомоги після смерті ОСОБА_6 у розмірі, установленому ч. 7 ст. 34 указаного Закону, у ОСОБА_1 відсутні.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь в справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмету спору на власний розсуд.

Враховуючи те, що позивач заявив вимогу про зобов'язання призначити та виплатити йому щомісячну допомогу у зв'язку з смертю ОСОБА_6 від нещасного випадку, саме як особі, яка перебувала на його утриманні, і саме з цих підстав обґрунтовував свої позовні вимоги, суд дійшов висновку, що вимога призначити та виплатити позивачу щомісячну допомогу у зв'язку з смертю ОСОБА_6 від нещасного випадку, як особі, яка перебувала на його утриманні - не підлягає задоволенню.

Разом з тим, суд вважає за можливе роз'яснити ОСОБА_1 його право на призначення щомісячної страхової виплати як непрацездатній особі, яка не перебувала на утриманні померлого, але мала на це право (незалежно від групи інвалідності, а також того, разом вони проживали чи окремо).

Керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 61, 88, 212-215 ЦПК України, Законом України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності» №1105 від 23.09.1999 року, суд

вирішив:

У задоволенні позову відмовити.

На рішення може бути подана апеляційна скарга до апеляційного суду Хмельницької області через суд першої інстанції протягом десяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя А.Ю. Цідик