Іванівський районний суд Одеської області
Іванівський районний суд Одеської області
Справа № 499/154/15-ц
Провадження № 2/499/177/15
У Х В А Л А

про відмову у відкриті провадження та залишення заяви без руху

"02" лютого 2015 р. смт.Іванівка

Суддя Іванівського районного суду Одеської області Кравчук О.О., розглянувши позовну заяву ОСОБА_1 до Виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в Роздільнянському районі, Іванівської районної державної лікарні ветеринарної медицини про зобовязання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулася до суду із позовною до Іванівської районної державної лікарні ветеринарної медицини (далі відповідач 1), Виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в Роздільнянському районі (далі відповідач 2) в якому просила зобовязати відповідачів внести зміни до акту про нещасний випадок та відшкодувати витрати на лікування.

Вирішуючи питання про відкриття провадження у справі суддя виходить з такого.

За позовною вимогою до відповідача 1 щодо внесення змін акту про нещасний випадок слід зазначити таке.

В позовній заяві містяться вимоги до відповідача 1 щодо зобовязання вчинення дій по внесенню змін до акту про нещасний випадок (далі акт) не зважаючи на те, що відповідачем такий акт не приймався. Акт виносився відповідною комісією з розслідування нещасних випадків (далі комісія), яка не є юридичною особою. При тому, що відповідач 1 за своєю компетенцією є субєктом владних повноважень.

Так, відповідно до п.1, 2 Положення про районі державні лікарні ветеринарної медицини затвердженого наказом Державного комітету ветеринарної медицини України від 28жовтня 2008 року №238 (далі Положення) районні державні лікарні ветеринарної медицини (далі - лікарні) відповідно до Закону України «Про ветеринарну медицину» є державними установами ветеринарної медицини для здійснення профілактичних, діагностичних, лікувальних та протиепізоотичних заходів. У своїй діяльності лікарні керуються Конституцією України, законами України, актами Президента України, Кабінету Міністрів України, Державного комітету ветеринарної медицини України, головних управлінь ветеринарної медицини в Автономній Республіці Крим, областях, управління ветеринарної медицини в районах та цим Положенням.

Згідно ч.1 ст.1 ЦПК України завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Відповідно до ч.1 ст.4 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України.

За ч.1, 2 ст.2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ. До адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб'єктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження.

З п.7 ч.1 ст.3 КАС України вбачається, що суб'єкт владних повноважень вважається орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа, інший суб'єкт при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Відповідно до п.1 ч.2 ст.17 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на публічно-правові спори, зокрема спори з приводу прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби.

За п.3 ч.1 ст.15 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи щодо інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства.

Згідно ч.1 ст.16 ЦПК України не допускається об'єднання в одне провадження вимог, які підлягають розгляду за правилами різних видів судочинства, якщо інше не встановлено законом.

Відповідно до п.1 ч.2 ст.122 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо заява не підлягає розгляду в судах у порядку цивільного судочинства.

З наведених норм ст.1, 4 ЦПК України, ст.2, 3 КАС України вбачається що за правилами цивільного судочинства можуть вирішуватися справи в яких приймають участь фізичні та юридичні особи. За правилами адміністративного судочинства вирішуються справи за спорами фізичних чи юридичних осіб із субєктом владних повноважень щодо оскарження його рішення в тому числі правових актів індивідуальної дії, дій чи бездіяльність.

Відповідач 1 виходячи з покладених функцій за Положенням є субєктом владних повноважень. Комісія, що прийняла рішення щодо акту не є юридичною особою, а в даному випадку виконувала певні владні функції.

За таких обставин виходячи з вимог ст.16, п.1 ч.2 ст.122 ЦПК України у відкритті провадження в частині вимог щодо зобовязання відповідача 1 внести зміни до акту про нещасний випадок слід відмовити, так як розгляд такої вимоги повинен проводитися за правилами адміністративного судочинства.

За позовною вимогою до відповідача 2 щодо відшкодування витрат на лікування суддя виходить з такого.

Відповідно до ч.3 ст.110 ЦПК України позови про відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю фізичної особи, чи шкоди, завданої внаслідок скоєння злочину, можуть пред'являтися також за зареєстрованим місцем проживання чи перебування позивача, або за місцем завдання шкоди.

Позивач зареєстрована в Іванівському районі Одеської області, тому справа за вибором позивача може на правилами підсудності розглядатись Іванівським районним судом Одеської області.

Завданням страхування від нещасних випадків на виробництві відповідно до статті 1 Закону України від 23 вересня 1999 року № 1105-XIV «Про загальнообовязкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності» є проведення профілактичних заходів, спрямованих на усунення шкідливих і небезпечних виробничих факторів, запобігання нещасним випадкам на виробництві, професійним захворюванням та іншим випадкам загрози здоровю застрахованих, викликаним умовами праці; відновлення здоровя та працездатності потерпілих від нещасних випадків або професійного захворювання на виробництві; відшкодування шкоди, повязаної з втратою застрахованими особами заробітної плати або відповідної її частини, надання їм соціальних послуг у звязку з ушкодженням здоровя, а також у разі смерті здійснення страхових виплат непрацездатним членам їх сімей. Спори щодо суми страхових внесків, а також щодо розміру шкоди та прав на її відшкодування, накладення штрафів та з інших питань вирішуються у судовому порядку (стаття 55 вказаного Закону).

Відповідно до положень розділів I і II зазначеного Закону Фонд соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України не здійснює владні управлінські функції, тому з урахуванням наведеного та враховуючи субєктний склад сторін такі спори підлягають розгляду в порядку цивільного судочинства.

Проте суддею встановлені таки підстави залишення позовної заяви в цій частині без руху.

Зі змісту ч. 4 ст.119 ЦПК України вбачається, що позовна заява повинна відповідати іншим вимогам, встановленим законом.

З вимог п.2, 4, 5, 6 ч.2 ст.119 ЦПК України вбачається, що в позовній заяві повинні міститися поштовий індекс; ціна позову щодо вимог майнового характеру; виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують кожну обставину, наявність підстав для звільнення від доказування.

Позивач в порушення п.2, 4, 5, 6 ч.2 ст.119 ЦПК України не зазначив: поштовий індекс відповідача 1; не вказала ціну позову з суми відшкодування витрат на лікування в розмірі 1888 гривні 17 копійок. Позивач в позовній заяві не зазначила виходячи з ч.2 ст.57 ЦПК України докази на підтвердження обставин звернення до відповідача 1 з вимогою щодо відшкодування витрат понесених нею на лікування проте відповідачем 1 їй було відмовлено; розрахунку витрат у розмірі 1888 гривень 17 копійок.

З ч.1, 2 ст.57 ЦПК України вбачається, що доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів.

За таких обставин позивачу слід надати до суду відомості з зазначенням доказів, що підтверджують кожну вказану в цій ухвалі обставину або причини неможливості їх зазначення та подальшого надання, а у випадку неможливості отримання таких доказів зазначити про це з подальшим направленням до суду відповідних клопотань про забезпечення цих доказів, виклик свідків, тощо.

Така правова позиція підтверджується розясненнями Верховного Суду України, який в абзаці 1 п.7 постанови Пленуму Верховного суду України «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» від 12 червня 2009 року №2 розяснив, що позовна заява повинна відповідати вимогам статті 119 ЦПК України. У звязку з цим суди мають звертати особливу увагу, зокрема, на те, що у позовній заяві повинні не лише міститися позовні вимоги, а й бути викладені обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, і зазначені докази, що підтверджують кожну обставину.

За правилами ч.1 ст.121 ЦПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 119 і 120 цього Кодексу, або не сплачено судовий збір, постановляє ухвалу, в якій зазначаються підстави залишення заяви без руху, про що повідомляє позивача і надає йому строк для усунення недоліків, який не може перевищувати п'яти днів з дня отримання позивачем ухвали.

З огляду на викладене, зазначену вище позовну заяву в частині відшкодування шкоди завданої ушкодженням здоровя необхідно залишити без руху, надавши позивачу, строк для усунення зазначених в ухвалі недоліків.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.119, 121, 122 ЦПК України, суддя,

П О С Т А Н О В И В:

У відкритті провадження за позовною заявою ОСОБА_1 до Іванівської районної державної лікарні ветеринарної медицини про зобовязання вчинити певні дії відмовити.

Позовну заяву ОСОБА_1 до Виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в Роздільнянському районі про відшкодування шкоди завданої ушкодженням здоровя - залишити без руху.

Надати позивачу строк 5 (п'ять) днів з дня отримання ним копії ухвали для усунення недоліків позовної заяви, вказаних в мотивувальній частині ухвали.

Розяснити позивачу, що в разі невиконання вимог, вказаних в ухвалі про залишення позовної заяви без руху, позовна заява буде повернута позивачеві.

Ухвала суду в частині відмови у відкритті провадження може бути оскаржена до апеляційного суду Одеської області через Іванівський районний суд Одеської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом пяти днів з дня отримання копії ухвали.

Ухвала суду в частині залишення заяви без руху оскарженню не підлягає.

СуддяОСОБА_2