Справа № 758/8364/15-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 листопада 2015 року Подільський районний суд міста Києва у складі:

головуючого судді - Ларіонової Н. М. ,

при секретарі - Матіос А. О., Ткаченко (Малявко) І.І.,

за участю представника позивача ОСОБА_1,

представників відповідача Христича О.В., Гонян М.В.,

розглянувши у відкритому в судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_4 до публічного акціонерного товариства «Банк «Контракт» (далі ПАТ «Банк «Контракт»), треті особи: відділ примусового виконання рішень управління Державної виконавчої служби Головного управління юстиції у м.Києві (далі відділ ПВР УДВС ГУЮ у м.Києві), приватне підприємство «Атол-М» (далі ПП «Атол-М»), приватне підприємство «Валмар» (далі ПП «Валмар»), Фонд гарантування вкладів фізичних осіб (далі Фонд ГВФО) про визнання припиненим договору поруки, -

В С Т А Н О В И В :

В липні 2015 р. позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить припинити договір поруки від 27.12.2007 р., укладений між позивачем ОСОБА_4 та ВАТ «Торговельно-фінансовий банк «Контракт», правонаступником якого є відповідач ПАТ «Банк «Контракт». Позов мотивований тим, що 27 грудня 2007 року між Відкритим акціонерним товариством Торгівельно-фінансовий банк «Контракт» (далі - ВАТ ТФБ «Контракт»), правонаступником якого є публічне акціонерне товариство банк «Контракт» (далі - ПАТ банк «Контракт») та ПП «Атол М» було укладено договір № 130/09 про факторингове обслуговування з регресом, відповідно до умов якого ВАТ ТФБ «Контракт» передало в розпорядження ПП «Атол М» за плату грошові кошти, ПП «Атол М» відступило ВАТ ТФБ «Контракт» своє право грошової вимоги дебіторів щодо оплати ними товарів, зокрема: ПП «Валмар», ТОВ «АскаФроузен Фудс», ППзІІ «ТД «Смачко», на підставі документів, що підтверджують таке право вимоги відповідно до укладених контрактів. Між ОСОБА_4 та ВАТ ТФБ «Контракт» було укладено договір поруки 27 грудня 2007 року, відповідно до умов якого ОСОБА_4 є поручителем щодо виконання ПП «Валмар», ТОВ «Асканія Фроузен Фудс», ППзІІ «ТД «Смачко» свої зобов'язань за договором про факторингове обслуговування з регресом перед ВАТ ТФБ «Контракт». Рішенням Солом'янського районного суду м. Києва від 05.12.2008 р., залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 28.07.2009 р., ВАТ ТФБ «Контракт» задоволено: стягнуто солідарно з ТОВ «Асканія Фроузен Фудс», ПП «Атол М» і ОСОБА_4 на користь ВАТ ТФБ «Контракт» 678 795 грн. 06 коп. грошових коштів; стягнуто солідарно з ПП «Атол М», ОСОБА_4, ППзІІ «ТД «Смачко» на користь ВАТ ТФБ «Контракт» 2 103 914 грн. 07 коп. грошових коштів. Ухвалою Верховного Суду України від 13.04.2011 р. вказане судове рішення в частині юридичних осіб скасоване та в цій частині провадження закрито, а відносно ОСОБА_4 залишено без змін. На заяву позивача до Банку в травні 2015 р. надійшла відповідь про те, що банк на даний період часу має до нього претензії, приблизно через місяць простим листом по почті прийшло повідомлення з ВПВР УДВС Головного управління юстиції в м. Києві про арешт його майна, з чого він дізнався що відкрите виконавче провадження № 47322507 стосовно нього про стягнення з ОСОБА_4 3 201 167 грн. 57 коп. Оскільки Банк не звертався до нього, як до поручителя, з вимогами протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання, вважає, що в силу положень частини четвертої ст. 559 ЦК України, порука припинилася.

В судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги в повному обсязі та дав пояснення, аналогічні викладеним в позові обставинам, додавши, що в зв'язку зі скасуванням Верховним Судом України рішення суду 1 інстанції щодо вимог про стягнення з юридичних осіб та не пред'явленням таких вимог банком до цих підприємств до господарського суду, ОСОБА_4 залишився єдиним боржником. Наполягає, що порука ОСОБА_4 за вищевказаним договором припинилася. Додав, що на теперішній час ОСОБА_4 перебуває в зоні проведення АТО.

Представники відповідача в судовому засіданні позов не визнали, представник відповідача Христич О.В. надав письмові заперечення, посилаючись на таке. Вказаний договір поруки від 27.12.2007 р. відповідно до п. 1.1 забезпечував виконання зобов'язань ПП «Атол-М» по регресу за Договором №130/07 про факторингове обслуговування з регресом від 27 грудня 2007 року. Згідно з п.7.1.3 цього Договору зобов'язання за регресом виникає з моменту направлення вимоги Клієнту (ПП «Атол-М») у випадку невиконання своїх зобов'язань дебіторами. Тобто, відповідно дата направлення такої вимоги і є датою з якої виникає і відповідальність боржника та поручителя. Вказана вимога була складена та направлена 21.10.2008 р., отже, дата виникнення зобов'язання у поручителя є 21.10.2008 р. В той же час, 28.10.2008 ВАТ ТФБ «Контракт» (правонаступником якого є ПАТ «Банк «Контракт») звернувся з позовною заявою до суду, в межах шестимісячного терміну. Оскільки дії Банку відповідали вимогам ст.559 ЦК України, то вважає, що відсутні підстави для задоволення позову. Крім того, звертає увагу суду, що навіть слідуючи логіці позивача, договір мав припинитися 21 квітня 2009 року. Позивачем не надано жодних доказів того, що він був необізнаний про порушення своїх прав як Поручителя протягом минувших трьох років, доказів на поважність пропуску позовної давності позивач не надав. Тому відповідно до ч.3 ст.267 ЦК відповідач заявляє про застосування строку позовної давності, що згідно ст.267 ч.4 ЦК України є підставою для відмови у позові.

Представник третьої особи відділу ПВР УДВС ГУЮ у м.Києві, будучи повідомленим про час та місце розгляду справи у встановленому законом порядку, в судове засідання не з'явився, про причини неявки суд не повідомив.

Представники залучених до участі за ініціативою суду в якості третіх осіб на стороні відповідача ПП «Атол-М» та ПП «Валмар» в судове засідання не з'явилися, про час та місце розгляджу справи повідомлялися належним чином, відповідно до вимог закону.

Представник залученого до участі за ініціативою суду в якості третьої особи на стороні відповідача Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, будучи повідомленим про час та місце розгляду справи у встановленому законом порядку, в судове засідання не з'явився, про причини неявки суд не повідомив.

Суд, встановивши обставини справи та перевіривши їх доказами, приходить до таких висновків.

В судовому засіданні встановлено, що 27 грудня 2007 року між ВАТ ТФБ «Контракт», правонаступником якого є відповідач по справі ПАТ Банк «Контракт», та ПП «Атол-М» було укладено договір № 130/07 про факторингове обслуговування з регресом, відповідно до умов якого ВАТ ТФБ «Контракт» передало в розпорядження ПП «Атол М» за плату грошові кошти, а ПП «Атол-М» відступило ВАТ ТФБ «Контракт» своє право грошової вимоги дебіторів щодо оплати ними товарів, зокрема: ПП «Валмар», ТОВ «АскаФроузен Фудс», ППзІІ «ТД «Смачко», на підставі документів, що підтверджують таке право вимоги відповідно до укладених контрактів.

27 грудня 2007 року між ВАТ ТФБ «Контракт» правонаступником якого є відповідач по справі ПАТ Банк «Контракт» (надалі Кредитор), та позивачем по справі ОСОБА_4 (надалі Поручитель) було укладено договір поруки, відповідно до умов якого ОСОБА_4 є поручителем щодо виконання ПП «Валмар», ТОВ «Асканія Фроузен Фудс», ППзІІ «ТД «Смачко» своїх зобов'язань за договором про факторингове обслуговування з регресом перед ВАТ ТФБ «Контракт».

28.10.2008 р. ВАТ ТФБ «Контракт», правонаступником якого є відповідач по справі ПАТ Банк «Контракт», звернувся до Солом'янського районного суду м. Києва з позовом до ПП «Атол-М», ПП «Валмар», ТОВ «АскаФроузен Фудс», ОСОБА_4 про стягнення з відповідачів, як солідарних боржників, за невиконання зобов'язань за вищевказаними договорами грошових коштів у розмірі 6 058 876,7 грн.

Рішенням Солом'янського районного суду м. Києва від 05.12.2008 р., залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 28.07.2009 р., задоволено позов ВАТ ТФБ «Контракт» зі стягненням солідарно на користь позивача: ПП «Вальмар», ПП «Атол-М» та ОСОБА_4 - суму в розмірі 3 201 167,57 грн.; з ТОВ «Асканія Фроузен Фудс», ПП «Атол-М» і ОСОБА_4 - суму в розмірі 678 795,06 грн.; з ПП «Атол М», ОСОБА_4, ППзІІ «ТД «Смачко» - суму в розмірі 2 103 914,07 грн. Ухвалою Верховного Суду України від 13.04.2011 р. рішення Солом'янського районного суду м. Києва від 05.12.2008 р. в частині позовних вимог до юридичних осіб (ПП «Атол-М», ПП «Вальмар», ТОВ «Асканія Фроузен Фудс», ППзІІ «ТД «Смачко») скасовано із закриттям провадження у справі за позовом ВАТ ТФБ «Контракт» до вказаних відповідачів закрито, у решті - вищевказані судові рішення залишені без змін.

Як вбачається з наданих документів, ОСОБА_4 як засновник ПП «Атол-М» передав всі права та обов'язки засновника вказаного підприємства ОСОБА_8, який заявою, посвідченою приватним нотаріусом КМНО 11.03.2009 р., заявив про обізнаність про всі обставини (борги, судові позови третіх осіб, інше), пов'язані з набуттям ним корпоративного права ПП «Атол-М», та відсутність майнових та фінансових претензій до ОСОБА_4

Листом від 08.04.2015 р. за вих.№ 19/07-1563 ПАТ «Банк «Контракт» повідомив ОСОБА_4 про неможливість видати довідку про відсутність заборгованості перед банком, оскільки станом на 07.04.2015 р. сума заборгованості за вказаним вище судовим рішенням не сплачена.

Як вбачається з матеріалів справи, відділом ПВР Управляння ДВС ГУЮ у м.Києві в межах виконавчого провадження ВП № 4732507 здійснюються дії з примусового виконання виконавчого листа № 2-4195/08, виданого 24.02.2012 р. Солом'янським районним судом м.Києва про стягнення з ОСОБА_4, як боржника, на користь ПАТ «Банк «Контракт», як стягувача, грошових коштів в розмірі 3 201 167,57 грн. солідарно з ПП «Атол-М», ПП «Вальмар». Постановою держ.виконавця відділу ПВР УДВС ГУЮ у м.Києві від 24.04.2015 р. накладено арешт на все майно, що належить ОСОБА_4

Судом встановлено, що Постановою Правління НБУ № 671 від 06.10.2015 р. ПАТ «Банк «Контракт» віднесено до категорії неплатоспроможних. На підставі Постанови № 671 виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб винесено рішення № 183 від 06.10.2015 р., згідно з яким в Банку запроваджено тимчасову адміністрацію строком на 3 місяці з 07.10.2015 р. до 06.01.2016 р. включно.

Відповідно до ст.553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником.

За своєю правою природою порука є зобов'язанням, у зв'язку з чим до таких правовідносин застосовуються загальні правила про припинення зобов'язання, визначені гл.50 розд.1 кн.5 ЦК України, а саме: в результаті виконання поручителем договору поруки; за домовленістю сторін тощо. Крім того, ст.559 ЦК України передбачає спеціальні підстави припинення поруки.

Припинення поруки у разі відсутності спору відбувається відповідно до закону і не потребує звернення до суду. За наявності спору, коли кредитор не визнає або заперечує факт припинення поруки на підставі закону, поручитель справі звернутися до суду за захистом свого оспорюваного права.

Відповідно до ст.3 ЦПК України кожна особа має право у встановленому Кодексом порядку звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод та інтересів.

Особа, права якої порушено, може скористатися не будь-яким, а конкретним способом захисту свого права. Загальний перелік таких способів захисту цивільних прав та інтересів визначений у ст.16 ЦК України.

Позивачем, як поручителем, заявлені до суду вимоги про припинення саме договору поруки, при цьому правове обґрунтування позовних вимог - ст.559 ЦК України.

Законодавчі обмеження матеріально-правових способів захисту цивільного права чи інтересу підлягають застосуванню з дотриманням положень ст.ст.55, 124 Конституції України та ст.13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, відповідно до яких кожна особа має право на ефективний засіб правового захисту, не заборонений законом.

Між тим, способом судового захисту є не вимога про припинення договору поруки, а вимога про визнання поруки припиненою, оскільки порука припиняється не з моменту ухвалення судом рішення про це, а з моменту настання підстав, з якими законом пов'язане припинення поруки.

Право поручителя підлягає судовому захисту за позовом поручителя шляхом визнання поруки такою, що припинена, а не шляхом припинення договору поруки відповідно до п.7 ч.2 ст.16 ЦК України, яка передбачає припинення правовідносин. Висновки з цього питання містяться у правовій позиції Верховного Суду України, встановленій постановою від 21.05.2012 р. у справі № 6-69цс11.

Заява про уточнення позовних вимог, в якій він вказує на те, що в позові була допущена технічна помилка в написанні позовних вимог і тому просить припинити саме поруку за договором від 27.12.2007 р., а не договір поруки, подана представником позивача в ході судового розгляду (під час закінчення з'ясування обставин та перевірки їх доказами), тому не була прийнята судом, оскільки є зміною підстав та предмета позову, яка, відповідно до ст.31 ч.2 ЦПК України, може бути подана тільки до початку розгляду справи по суті.

Вказані обставини дають суду підстави зробити висновок, що позовні вимоги ОСОБА_4 не засновані на законі, в зв'язку з чим не підлягають задоволенню.

Оскільки позовні вимоги не засновані на законі, тому суд не вирішує питання строку застосування позовної давності.

Відповідно до ст.88 ЦК України сплачений позивачем при подачі позову судовий збір не підлягає поверненню.

На підставі викладеного, ст.ст.16, 553, 559 ЦК України, керуючись ст.ст.3, 10, 11, 60, 88, 208-209, 212, 213, 214-215, 218 ЦК України, -

В И Р І Ш И В :

В позові ОСОБА_4 до публічного акціонерного товариства «Банк «Контракт», треті особи: відділ примусового виконання рішень управління Державної виконавчої служби Головного управління юстиції у м.Києві, приватне підприємство «Атол-М», приватне підприємство «Валмар», Фонд гарантування вкладів фізичних осіб про визнання припиненим договору - відмовити.

Рішення може бути оскаржено до Апеляційного суду міста Києва через Подільський районний суд м.Києва шляхом подачі апеляційної скарги протягом 10 днів з дня проголошення рішення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення набуває законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано протягом встановленого законом строку. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя Н. М. Ларіонова