Номер провадження 22-ц/788/463/15 Суддя-доповідач - Криворотенко В. І.
УХВАЛА

і м е н е м У к р а ї н и

12 березня 2015 року м. Суми

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Сумської області в складі:

головуючого-судді - Криворотенка В. І.,

суддів - Дубровної В. В. , Рибалки В. Г. ,

з участю секретаря судового засідання - Назарової О.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Апеляційного суду Сумської області апеляційної скарги ОСОБА_3

на рішення Ковпаківського районного суду м. Суми від 29 січня 2015 року

у справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3, Сумської міської ради, треті особи: ОСОБА_5, Управління держземагенства у м. Суми, Державне підприємство «Сумигеодезкартографія», Приватне підприємство «Мегаполіс», про зобов'язання до відновлення спільної межі між земельними ділянками,

в с т а н о в и л а:

Звертаючись з позовом ОСОБА_4 просила зобов'язати ОСОБА_3 та Сумську міську рад відновити спільну межу за адресами: АДРЕСА_2 та АДРЕСА_1, шляхом знесення старої огорожі згідно даних, зазначених у державних актах: серія ЯД №169661 від 07.12.2006 р. (ОСОБА_3), серія ЯЛ №247815 від 05.08.2010 р. (ОСОБА_4).

Рішенням Ковпаківського районного суду м. Суми від 29 січня 2015 року позовні вимоги задоволені.

Зобов'язано ОСОБА_3 відновити спільну межу за адресами: АДРЕСА_2 та АДРЕСА_1, шляхом знесення старої огорожі згідно даних, зазначених у державних актах: серія ЯД №169661 від 07.12.2006 р. (ОСОБА_3), серія ЯЛ №247815 від 05.08.2010 р. (ОСОБА_4).

В задоволені позову ОСОБА_4 до Сумської міської ради відмовлено.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4 1000 грн. витрат на правову допомогу адвоката та 2 460 грн. витрат за проведення експертизи. Вирішено питання щодо судового збору.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3 посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить рішення місцевого суду скасувати та у задоволенні позову відмовити в повному обсязі.

Заслухавши суддю - доповідача, пояснення сторін та їх представників, пояснення представника ПП «Мегаполіс», дослідивши матеріали справи, перевіривши рішення суду в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.

Як встановлено місцевим судом та вбачається з матеріалів справи ОСОБА_4 є власником 44/100 частин житлового будинку та господарських будівель, розташованих за адресою: АДРЕСА_1 (а. с. 49,84).

На підставі рішення Сумської міської ради від 29.04.2010 р. № 3684-МР ОСОБА_4 отримала 05.08.2010 р. державний акт, серії ЯЛ, № 247815, на право власності на земельну ділянку, площею 0,0937 га, за вказаною вище адресою: АДРЕСА_1.

Сусід позивача, відповідач ОСОБА_3 є власником земельної ділянки за адресою: АДРЕСА_2, що підтверджується виданим 07.12.2006р. на його ім'я державним актом на землю, серії ЯД, № 169661(а. с. 180, 211).

Земельні ділянка ОСОБА_4 та ОСОБА_3 є суміжними.

Мати відповідача ОСОБА_3 - ОСОБА_6, на підставі рішення Сумської міської ради від 28.04.2004 р., № 792-МР, отримала державний акт від 23.11.2004 року на право власності на земельну ділянку, розміром 0,1000 га, за адресою: АДРЕСА_2 (а.с. 29).

23.12.2004 р. ОСОБА_6 подарувала своєму синові - відповідачу ОСОБА_3 земельну ділянку, площею 0,1000 га, розташовану за адресою: АДРЕСА_2 (а. с. 180).

29.08.2006 р. між відповідачем ОСОБА_3 та суміжним на той час землекористувачем, ОСОБА_7 були погоджені межі земельних ділянок, про що складено відповідний акт (а. с. 181).

В судовому засіданні свідок ОСОБА_7 пояснила, що на прохання ОСОБА_3 вона добровільно передала останньому в тимчасове користування частину своєї земельної ділянки за адресою: АДРЕСА_1, і дозволила йому перенести спірну огорожу від улиці на свою земельну ділянку десь на 1,5 м. Коли вона підписувала акт погодження, то думала, що вся її земля, включаючи й ту, що вона передавала ОСОБА_3, залишиться у неї, однак цього не сталося.

З висновку судової земельно-технічної експертизи № 915 від 15.10.2014 р., вбачається, що фактичні межі земельної ділянки за адресою: АДРЕСА_1, не відповідають межам, зазначеним у державному акті на право власності на дану земельну ділянку. Спільна фактична межа земельних ділянок за адресою: АДРЕСА_2 та АДРЕСА_1, не відповідає межам, зазначеним у державних актах на право власності на дані земельні ділянки. Розташування фактичної межі земельної ділянки за адресою: АДРЕСА_1, вздовж червоної лінії, тильної сторони та зі сторони ділянки за АДРЕСА_3, експертом не розглядалась. Величина відступу фактичних меж від меж визначених правовстановлюючими документами, а також графічне співставлення фактичного використання земельних ділянок та розташування меж земельних ділянок відповідно до державних актів наведені в додатку № 4 до даного висновку експертизи (а. с. 201-210).

Вказані факти з достатньою повнотою встановлені судом першої інстанції на підставі належним чином зібраних, досліджених та оцінених доказів.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без зміни, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Відповідно до ст. 103 ЗК України власники та землекористувачі земельних ділянок повинні обирати такі способи використання земельних ділянок відповідно до їх цільового призначення, при яких власникам, землекористувачам сусідніх земельних ділянок завдається найменше незручностей.

Частиною першою ст. 106 ЗК України передбачено, що власник земельної ділянки має право вимагати від власника сусідньої земельної ділянки сприяння встановленню твердих меж, а також відновленню межових знаків у випадках, коли вони зникли, перемістились або стали невиразними.

Дослідивши зібрані по справі докази, зокрема висновок судової земельно-технічної експертизи (а.с. 201-210), місцевий суд обґрунтовано дійшов до висновку про порушення прав позивача діями відповідача та наявність підстав для задоволення позову. Матеріалами справи підтверджується, що кожна із сторін мають державні акти на земельні ділянки, дані акти на сьогодні не скасовані та є дійсними, про що не заперечував і сам апелянт ОСОБА_3 в суді апеляційної інстанції. Спільна межа під час виготовлення даних державних актів погоджувалася між суміжними землекористувачами, жодних заперечень не виникало. Проте, фактичне розташування межі на сьогодні, по якій встановив паркан ОСОБА_3, не відповідає обом державним актам, які згідно технічної документації, пояснень експерта ОСОБА_8 та представника ПП «Мегаполіс» не накладаються.

Доводи апеляційної скарги про відсутність підстав для задоволення позову, зокрема з посиланням на те, що спір вже розглядався судами, є необґрунтованими, суперечать встановленим обставинам справи та наявним у справі доказам.

У зв'язку з тим, що за рішенням суду зобов'язано саме ОСОБА_3 відновити порушене право позивача, місцевий суд обґрунтовано поклав на нього всі судові витрати понесені позивачем, як передбачено ст. 88 ЦПК України.

Керуючись ст. ст. 303, 307, 308, 313, 314 ЦПК України, колегія суддів,

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Ковпаківського районного суду м. Суми від 29 січня 2015 року в даній справі залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і з цього часу протягом двадцяти днів може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий -

Судді -