Справа № 381/1412/15-ц Головуючий у І інстанції Зуй Т.С.
Провадження № 22-ц/780/4423/15 Доповідач у 2 інстанції ОСОБА_1
Категорія 38 30.11.2015
УХВАЛА

Іменем України

Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Київської області в складі:

головуючого:ОСОБА_1,
суддів:ОСОБА_2, ОСОБА_3,
при секретарі:ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_5 на рішення Фастівського міськрайонного суду Київської області від 18 червня 2015 року у справі

за позовом ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 до ОСОБА_8, ОСОБА_9, треті особи: Фастівська міська державна нотаріальна контора Головного управління юстиції у Київській області про визнання права власності у порядку спадкування,

зустрічним позовом ОСОБА_8 до ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, третя особа: відділ державної реєстрації речових прав на нерухоме майно реєстраційної служби Фастівського МРУЮ у Київській області про скасування запису про реєстрацію права власності та визнання права власності на спадкове майно

та зустрічним позовом ОСОБА_9 до ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 про визнання права власності на спадкове майно, -

В С Т А Н О В И Л А:

У квітні 2015 року ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 звернулися до суду з позовом до ОСОБА_8, ОСОБА_9, треті особи: Фастівська міська державна нотаріальна контора Головного управління юстиції у Київській області про визнання права власності у порядку спадкування.

Позовні вимоги обґрунтовували його тим, що покійним ОСОБА_10 та ОСОБА_11 на праві спільної сумісної власності належала квартира АДРЕСА_1.

ОСОБА_10 помер 29 травня 1997 року, після його смерті відкрилась спадщина на належну йому 1/2 частину зазначеної квартири. До його спадкоємців першої черги відносились: дружина ОСОБА_11 та діти: ОСОБА_12, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_13 ОСОБА_11 фактично прийняла спадщину після смерті свого чоловіка, вступивши у володіння спадковим майном. Однак до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини вона не зверталась, та відмову від спадщини також не подавала.

ОСОБА_5 06.05.2009 року звернулась до Фастівського міськрайонного суду з позовом до ОСОБА_11 про визнання за нею права власності на спадкову 1/2 частину квартири АДРЕСА_2, приховавши існування інших спадкоємців. Заочним рішенням суду 12 травня 2009 року за нею було визнано право власності на 1/2 частину вказаної квартири в порядку спадкування після смерті батька ОСОБА_10

Рішенням Апеляційного суду Київської області від 03 квітня 2013 року вказане рішення Фастівського міськрайонного суду було скасовано, як незаконне та ухвалено нове рішення, яким в позові ОСОБА_5 було відмовлено.

Проте ОСОБА_5 зареєструвала в Фастівському МБТІ на своє імя право власності на 1/2 частину квартири АДРЕСА_3.

21 травня 2012 року ОСОБА_11 померла, після її смерті відкрилась спадщина на належну їй на законних підставах квартиру АДРЕСА_1.

Після її смерті, її діти позивачі по справі та дочка покійної ОСОБА_13 - ОСОБА_9, в порядку спадкування за правом представлення, у встановлений законом строк звернулись до нотконтори з заявами про прийняття спадщини. Однак їм було відмовлено в звязку з тим, що 1/2 частина квартири, яка належала ОСОБА_10, зареєстрована на імя ОСОБА_5

За цими заявами була заведена спадкова справа № 142/2012, однак у видачі свідоцтва про право на спадщину їм було відмовлено в звязку з тим, що ? частина квартири, яка належала покійному батьку, зареєстрована на імя ОСОБА_14, про що було повідомлено відповідним листом та рекомендовано вирішувати питання спадкування квартири в судовому порядку.

Просили визнати за ОСОБА_5 право власності на 1/5 частки у праві власності на квартиру АДРЕСА_4, визнати за ОСОБА_6 право власності на 1/5 частки у праві власності на вищевказану квартиру та визнати за ОСОБА_7 право власності на 1/5 частки у праві власності на вищевказану квартиру.

У травні 2015 року ОСОБА_8 та ОСОБА_9 звернулися із зустрічними позовними заявами, свої вимоги обґрунтовували, тим що ОСОБА_10 та ОСОБА_11 на праві спільної сумісної власності належала квартира АДРЕСА_1.

Зазначали, що вони є спадкоємцями померлої ОСОБА_11 і просили визнати за ОСОБА_9 та ОСОБА_15 право власності на 1/5 частину квартири АДРЕСА_5 за кожною, скасувати реєстрацію на імя ОСОБА_5 права власності на ? частину спірної квартири, зобовязати державного реєстратора провести державну реєстрації припинення права власності ОСОБА_5 на ? частину квартири.

Рішенням Фастівського міськрайонного суду Київської області від 18 червня 2015 року позови задоволено.

Визнано за ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8 та ОСОБА_9 в порядку спадкування за правом представлення, за кожним, право власності на 1/5 частину квартиру АДРЕСА_6, за законом в порядку спадкування після смерті ОСОБА_11, яка померла 21.05.2012 року.

Скасовано реєстрацію на імя ОСОБА_5 права власності на ? частину квартири АДРЕСА_6, проведену «КП Київської обласної ради Фастівське міжміське бюро технічної інвентаризації» 11.06.2009 року, номер запису 8008 в книзі №75.

Зобовязано державного реєстратора відділ державної реєстрації речових прав на нерухоме майно реєстраційної служби Фастівського МРУЮ у Київській області провести державну реєстрацію припинення права власності ОСОБА_5 на ? частину квартири АДРЕСА_6.

Вирішено питання щодо судових витрат.

В апеляційній скарзі ОСОБА_5 просить скасувати рішення в частині визнання права власності на 1/5 частину вказаної квартири за ОСОБА_9 та відмовити в задоволенні її зустрічної позовної заяви, посилаючись на неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення судом норм матеріального та процесуального права. При цьому зазначає, що ніякого спадкування після смерті ОСОБА_13 за правом представлення за своєю матір'ю у ОСОБА_9 не має, оскільки існують розбіжності у документах щодо місця народження ОСОБА_13

В іншій частині рішення суду сторонами не оскаржується.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Вирішуючи даний спір, суд першої інстанції обґрунтовував свої висновки тим, що після смерті ОСОБА_11, її діти позивачі по справі за основним та зустрічними позовами та дочка покійної доньки ОСОБА_13 - ОСОБА_9, в порядку спадкування за правом представлення, у встановлений законом строк звернулись до нотконтори з заявами про прийняття спадщини, однак їм було відмовлено, в звязку з тим, що 1/2 частина квартири, яка належала ОСОБА_10, зареєстрована на імя ОСОБА_5

Такі висновки суду відповідають обставинам справи та вимогам закону.

Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять всі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до ч. 1 ст. 1222 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини.

Відповідно до ч. 2 ст. 1223 ЦК України у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 ЦК України.

Відповідно до ст. 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 ЦК України.

Відповідно до ст. 1265 ЦК України у п'яту чергу право на спадкування за законом мають інші родичі спадкодавця до шостого ступеня споріднення включно, причому родичі ближчого ступеня споріднення усувають від права спадкування родичів подальшого ступеня споріднення. Ступінь споріднення визначається за числом народжень, що віддаляють родича від спадкодавця. Народження самого спадкодавця не входить до цього числа.

Відповідно до ст. 1266 ЦК України внуки, правнуки спадкодавця спадкують ту частку спадщини, яка належала б за законом їхнім матері, батькові, бабі, дідові, якби вони були живими на час відкриття спадщини.

Відповідно до ч.ч. 4, 5 ст. 1268 ЦК України малолітня, неповнолітня, недієздатна особа, а також особа, цивільна дієздатність якої обмежена, вважаються такими, що прийняли спадщину, крім випадків, встановлених частинами другою-четвертою статті 1273 цього Кодексу. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Судом першої інстанції встановлено та вбачається із матеріалів справи, що ОСОБА_10 та ОСОБА_11 на праві спільної сумісної власності належала квартира АДРЕСА_1.

ОСОБА_10 помер 29 травня 1997 року, після його смерті відкрилася спадщина на належну йому ? частину зазначеної квартири.

До спадкоємців першої черги відносились: дружина ОСОБА_11 та діти: ОСОБА_12, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_13

ОСОБА_11 фактично прийняла спадщину після смерті свого чоловіка, вступивши у володіння спадковим майном. Однак до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини вона не зверталась, та відмову від спадщини також не подавала.

ОСОБА_5 06.05.2009 року звернулась до Фастівського міськрайонного суду з позовом до ОСОБА_11 про визнання за нею права власності на спадкову 1/2 частину квартири АДРЕСА_2, приховавши існування інших спадкоємців.

Заочним рішенням суду 12 травня 2009 року за ОСОБА_5 було визнано право власності на ? частину вказаної квартири в порядку спадкування після смерті батька ОСОБА_10 (а.с.14).

ОСОБА_5 зареєструвала в Фастівському МБТІ на своє імя право власності на 1/2 частину квартири АДРЕСА_3.

Вподальшому, рішенням Апеляційного суду Київської області від 03 квітня 2013 року вказане рішення Фастівського міськрайонного суду було скасовано, як незаконне та ухвалено нове рішення, яким в позові ОСОБА_5 було відмовлено (а.с. 15).

Після рішення Апеляційного суду реєстраціюправа власності ОСОБА_5 не скасувала, в результаті чого за даними Реєстру прав власності на нерухоме майно 1/2 частина вказаної спадкової квартири до цього часу залишається зареєстрованою на її імя, що підтверджується витягом з реєстру прав власності на нерухоме майно ( а.с.19).

21 травня 2012 року ОСОБА_11 померла, після її смерті відкрилась спадщина на належну їй на законних підставах квартиру АДРЕСА_1.

Відповідно до ст. ст. 548, 549 Цивільного кодексу України (в редакції 1963 року) ОСОБА_11 фактично прийняла спадщину після смерті свого чоловіка ОСОБА_10, вона вважається такою, що прийняла спадщину і є власником не тільки спадкової ? частини, а й одноосібною власницею всієї квартири в цілому.

Відповідно до ч. 2 ст. 529 ЦК 1963 року онуки і правнуки спадкодавця є спадкоємцями за законом, якщо на час відкриття спадщини немає в живих того з їх батьків, хто був би спадкоємцем, вони успадковують порівну в тій частці, яка належала б при спадкоємстві за законом їх померлим батькам. Подібне правило закріплене і в ч. 1 ст. 1266 ЦК України, де вказано, що внуки, правнуки спадкодавця спадкують ту частку спадщини, яка належала б за законом їхнім матері, батькові, бабі, дідові, якби вони були живими на час відкриття спадщини.

З урахуванням наведеного, колегія суддів, вважає, що суд першої інстанції дійшов вірного висновку про задоволення позовних вимог і визнання права власності в порядку спадкування за законом за всіма спадкоємцями в рівних частках по 1/5 частині за кожним.

Що ж стосується доводів апеляційної скарги про те, що ОСОБА_9 не має права ставити вимоги про спадкування, не ґрунтуються на вимогах закону та спростовуються положеннями ст. 1265 ЦК України.

Як було встановлено апеляційним судом під час перегляду справи, 17серпня 2012 року на ім»я ОСОБА_13 відділом РАЦС Фастівського МУЮ було видано повторне свідоцтво про народження, запис про місце народження у якому, відповідно до повідомлення відділу Фастівського РАЦС від 24 листопада 2015 року відсутній. Дане свідоцтво було видано, у зв»язку з втратою раніше виданого, а отже на думку колегії суддів, відомості про місце народження ОСОБА_13, вказані у ксерокопії свідоцтва про народження виданого Фастівським райбюро ЗАГС від 03 серпня 1951 року (а.с.53) втратили свою юридичну значимість, і не є перешкодою для отримання ОСОБА_9 спадщини за правом представлення.

Таким чином, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду, рішення суду ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права і не може бути скасовано з підстав, викладених у апеляційній скарзі.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 303, 307, 308, 313-315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів,-

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_5 відхилити.

Рішення Фастівського міськрайонного суду Київської області від 18 червня 2015 року в частині задоволення зустрічного позову ОСОБА_9 до ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 про визнання права власності на спадкове майно залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий: Р.В.Березовенко

Судді: С.М.Верланов

ОСОБА_3