АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 листопада 2015 року Колегія суддів Судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду м. Києва

в складі: судді-доповідача Стрижеуса А.М.,

суддів: Антоненко Н.О., Шкоріної О.І.

при секретарі: Юрченко А.С.

за участю: позивача ОСОБА_2

представника відповідача ОСОБА_3

розглянувши цивільну справу за апеляційною скаргою позивача ОСОБА_2 на рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 19 листопада 2014 року в справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_6 про поділ в натурі домоволодіння, припинення права спільної часткової власності, стягнення компенсації, -

В С Т А Н О В И Л А:

Справа №761/34/2014
№ апеляційногопровадження:22-ц-796/13673/2015
Головуючий у судіпершої інстанції: Маліновська В.М.
Доповідач у судіапеляційної інстанції: Стрижеус А.М.

Позивач ОСОБА_2 звернувся до Шевченківського районного суду м. Києва з позовом до ОСОБА_6, в якому просив: - здійснити поділ в натурі житлового приватного будинку АДРЕСА_1 між співвласниками, відповідно до їх часток у спільному майні, виділивши кожному з них у натурі у вигляді окремих інвентаризаційних одиниць, - припинити право спільної часткової власності на вказаний житловий приватний будинок.

Рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 19 листопада 2014 року в задоволенні позову ОСОБА_2 до ОСОБА_6 про поділ в натурі домоволодіння, припинення права спільної часткової власності, стягнення компенсації відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду, позивачем ОСОБА_2 подано апеляційну скаргу, в якій він просить рішення суду скасувати та ухвалити нове, яким позовні вимоги задовольнити в повному обсязі, посилаючись на те, що рішення суду не відповідає нормам матеріального та процесуального права, а також фактичним обставинам справи, є незаконним і необґрунтованим.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність й обґрунтованість ухваленого судового рішення, колегія суддів дійшла до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як убачається з матеріалів справи і встановлено судом, рішенням виконавчого комітету Шевченківської районної ради народних депутатів № 219 від 10 лютого 1981 року будинок АДРЕСА_1 житловою площею 50,3 кв.м, корисною площею 70,7 кв.м був прийнятий в експлуатацію. Цим же рішенням погоджено видати свідоцтво на право особистої власності на 1/2 частину будинку АДРЕСА_1 громадянці ОСОБА_7 та на 1/2 частину громадянину ОСОБА_8 (т. 1 а.с. 157).

Відповідно до Свідоцтва про право на спадщину за законом від 27 травня 1986 року, виданого Першою Київською державною нотаріальною конторою, після смерті ОСОБА_8 спадщину в рівних долях прийняли: його дружина - ОСОБА_9 і син - ОСОБА_10. Спадкове майно складалось з 1/2 частини житлового будинку АДРЕСА_1, яка належала спадкодавцю на підставі свідоцтва про право особистої власності на домоволодіння, виданого Виконкомом Шевченківської Райради народних депутатів м. Києва від 15 травня 1981 року, зареєстрованого в Київському міському бюро технічної інвентаризації 28 травня 1981 року (т.1 а.с.85).

02 червня 1986 року ОСОБА_10 на підставі Свідоцтва про право на спадщину, виданого 27 травня 1986 року 7н-7879, зареєстрував право власності на 1/4 частину будинку АДРЕСА_1 у Київському міському бюро технічної інвентаризації, що підтверджується реєстраційним посвідченням від 02 червня 1986 року (т. 1 а.с.86, 174).

За рішенням виконкому Шевченківської райради №281 від 19 червня 1987 року ОСОБА_10, як співвласник будинку АДРЕСА_1, отримав дозвіл на окрему будинкову книгу (а.с.175 на звороті). На підставі вказаного рішення виконкому Шевченківської райради №281 від 19 червня 1987 року, 23 червня 1987 року ОСОБА_10 була видана окрема будинкова книга, згідно якої ОСОБА_10 10 липня 1986 року був зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 (т.1 а.с.175-178).

Рішенням Шевченківського районного народного суду м. Києва від 24 жовтня 1987 року у цивільній справі № 2-1670/87 за позовом ОСОБА_10 до ОСОБА_9, третя особа: ОСОБА_7, про визначення порядку користування житловим будинком і вселення, а також за зустрічним позовом ОСОБА_9 до ОСОБА_10 про порядок користування 1/2 частиною будинку, позовні вимоги ОСОБА_10 задоволені.

Суд вирішив вселити ОСОБА_10 в будинок АДРЕСА_1, виділити йому в конкретне користування житлову кімнату площею 7,6 кв.м, а житлову кімнату площею 17,3 кв.м залишити в користуванні ОСОБА_9. Підсобні приміщення - кухню площею 3,7 кв.м, душову площею 1,8 кв.м, коридор площею 4,4 кв.м залишити в спільному користуванні сторін.

Зобов'язати ОСОБА_10 закрити дверний отвір з кімнати 7,6 кв.м в кімнату 17,3 кв.м, а також зробити дверний отвір з кімнати площею 17,3 кв.м в коридор площею 4,4 кв.м. Вирішено питання грошової компенсації а також витрат на юридичну допомогу. В задоволенні зустрічних позовних вимог ОСОБА_9 відмовлено (т. 1 а.с. 179-185).

При цьому, рішенням №510 виконкому Шевченківської райради народних депутатів м. Києва від 09 листопада 1987 року ОСОБА_10 надано дозвіл на прибудову кухні, душової, коридору і збільшення житлової кімнати 7,6 кв.м до площі 19,9 кв.м. в будинку АДРЕСА_1 (т. 1 а.с.87,158,186).

Рішенням №19 виконкому Шевченківської райради народних депутатів м. Києва від 09 січня 1989 року у відповідності до рішення виконкому № 510 від 09 листопада 1987 року за заявою ОСОБА_10 узаконено збільшення площі житлової кімнати на 7,8 кв.м порівняно з тим, як передбачалось (т.1 а.с.87,158,186).

Рішенням Шевченківського районного народного суду м. Києва від 11 грудня 1989 року у справі №2-260/89 за позовом ОСОБА_9 до ОСОБА_10, ОСОБА_7 про поділ домоволодіння і визначення порядку користування земельною ділянкою та за зустрічним позовом ОСОБА_7 про визнання права власності на сарай, позовні вимоги ОСОБА_9 задоволено.

Суд вирішив визнати за ОСОБА_9 право власності на 1/4 частину будинку АДРЕСА_1, виділивши їй приміщення: 2-1 площею 8,3 кв.м з погребом, 2-2 площею 1,8 кв.м, 2-3 площею 17,3 кв.м, а також визнати право власності на 1/4 частину гаража-сарая літ. «Б». Суд визнав за ОСОБА_10 право власності на 1/4 частину будинку АДРЕСА_1, виділивши йому кімнату 3-3 житловою площею 7,6 кв.м, а також визнати право власності на 1/4 частину гаража-сарая літ. «Б». За ОСОБА_7 визнано право власності на 1/2 частину будинку АДРЕСА_1, виділено їй приміщення: 1-1 площею 8,5 кв.м з погребом, 1-2 площею 2,0 кв.м, 1-3 площею 8,8 кв.м, 1-4 площею 16,6 кв.м, а також визнано право власності на 1/2 частину гаража-сарая літ. «Б» ( т.1 а.с.7-10).

Разом з тим, суд визначив порядок конкретного користування земельною ділянкою, відповідно до якого виділив у користування: 1. ОСОБА_9 155 кв.м, прилеглих до її частини будинку; 2. ОСОБА_10 155 кв.м, прилеглих до його частини будинку; Двір площею 119 кв.м залишити в їх спільному користуванні. 3. ОСОБА_7 429 кв.м, прилеглих до її частини будинку по лінії кута прибудови ОСОБА_10 до кута погреба під гаражем-сараєм літ. «Б».

Додатковим рішенням Шевченківського районного народного суду м.Києва від 27 грудня 1989 року за ОСОБА_7 визнано право власності на погріб під сараєм літ. «Б», металевий гараж літ. «Д» і гараж літ. «Е» ( т.1 а.с. 10 на звороті).

Додатковим рішенням Шевченківського районного народного суду м. Києва від 12 лютого 1992 року визначені ідеальні долі співвласників будинку по АДРЕСА_1: ОСОБА_11 - 27/50 частин; ОСОБА_9 - 39/100 частин; ОСОБА_10 - 7/100 частин (т. 1 а.с.11).

Разом з тим, 07 березня 1997 року ОСОБА_10 придбав у ОСОБА_12 39/100 частин житлового будинку АДРЕСА_1 в м.Києві за договором купівлі-продажу, посвідченим державним нотаріусом Третьої київської державної нотаріальної контори МарущакС.В., зареєстрованим в реєстрі за №2-1127, право власності на 39/100 частин житлового будинку АДРЕСА_1 зареєстроване за ОСОБА_10 Бюро технічної інвентаризації від 08 квітня 1997 року за № 25069. Як вбачається з копії вказаного договору 39/100 частин житлового будинку належало продавцю на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, посвідченим Третьою Київською державною нотаріальною конторою 05 серпня 1995 року (т.1 а.с.88-89, 201).

Розпорядженням Шевченківської районної у м. Києві державної адміністрації №2265 від 30 грудня 2003 року було затверджено Акт міжвідомчої комісії №412 від 30 жовтня 2003 року про прийняття до експлуатації прибудов та будівель в будинку АДРЕСА_1: а3 площею 3,7 м2, гаражу «Ж» площею 15,5 м2, прибудови збільшеної на 3,3 м2, та дозволено ОСОБА_10 зареєструвати в КП «Київське міське бюро технічної інвентаризації прибудови та гараж в садибі АДРЕСА_1 (т. 1 а.с.90).

01 квітня 2004 року міжвідомчою комісією Шевченківської районної у м. Києві державної адміністрації був проведений огляд домоволодіння АДРЕСА_1 з питання прийняття в експлуатацію прибудови «а3» площею 3,7 м2 гаражу «Ж» площею 15,5 м2, прибудови «а», збільшеної на 3,3 м2, коридору площею 7,6 м2 переобладнаного з житлової кімнати, житлової кімнати площею 13,5 м2 переобладнаної з кухні, ванни, душової, які належать ОСОБА_10 За результатами роботи комісії був складений і підписаний Акт №90 про прийняття в експлуатацію завершеного будівництва об'єкту у приватному домоволодінні АДРЕСА_1 від 01 квітня 2004 року (т. 1 а.с.92).

Розпорядженням Шевченківської районної у м. Києві державної адміністрації №1267 від 16 липня 2004 року було затверджено акт міжвідомчої комісії №90 від 01 квітня 2004 року про прийняття до експлуатації: прибудови «а3» площею 3,7 м2, гаражу «Ж» площею 15,5 м2, прибудови «а», збільшеної на 3,3 м2, коридору площею 7,6м2 переобладнаного з житлової кімнати, житлової кімнати площею 13,5 м2 переобладнаної з кухні, ванни, душової. Цим же розпорядженням ОСОБА_10 надано дозвіл зареєструвати в КП «Київське міське бюро технічної інвентаризації» прибудови, перебудови та гараж. Розпорядження № 2265 від 30 грудня 2003 року скасовано, як таке, що втратило чинність (т. 1 а.с.91).

01 червня 2006 року ОСОБА_10 подарував ОСОБА_6 46/100 частин житлового будинку з будівлями і спорудами, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1. Договір дарування частини житлового будинку від 01 червня 2006 року посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Тимошенко І.В., реєстровий номер №1140 (т. 1 а.с.48), що також підтверджується довідкою-характеристикою, виданою Київським міським бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності на об'єкти нерухомого майна від 22 жовтня 2008 року № 1373358 (т. 1 а.с.12).

19 червня 2006 року право власності ОСОБА_6 на 46/100 частин житлового будинку АДРЕСА_1 зареєстроване в Київському міському бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності на об'єкти нерухомого майна за №25069 (т. 1 а.с.48 на звороті).

Позивач ОСОБА_2 набув право власності на 54/100 частини житлового будинку з будівлями і спорудами, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, а також на гараж під літ. «Е» та на 1/2 частину сараю з льохом під літ. «Б» після смерті матері, ОСОБА_7, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1, що підтверджується Свідоцтвом про смерть, виданим Відділом реєстрації смерті у м.Києві ІНФОРМАЦІЯ_1 (т. 1 а.с.6 ) на підставі Свідоцтва про право на спадщину за законом від 11 листопада 2008 року, виданого державним нотаріусом Третьої київської державної нотаріальної контори Мітрохіною В.Є., зареєстрованого в реєстрі за №4-1610 (т.1 а.с.4) та Свідоцтва про право на спадщину за законом від 19 березня 2011 року, виданого державним нотаріусом Третьої Київської державної нотаріальної контори Марущак С.В., зареєстрованого в реєстрі за №2-281 (т. 1 а.с.5).

Рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 01 жовтня 2014 року, яке набрало законної сили 11 листопада 2015 року за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_6, третя особа: Шевченківська районна в м.Києві державна адміністрація про визнання права власності на майно та за зустрічним позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_2, ОСОБА_10, третя особа: Реєстраційна служба Головного управління юстиції в м.Києві про визнання права власності на майно, в задоволенні позову ОСОБА_2 до ОСОБА_6 відмовлено в повному обсязі, а зустрічний позов ОСОБА_6 задоволено шляхом визнання за ОСОБА_6 право власності на житлову прибудову до житлового будинку АДРЕСА_1, позначену на плані технічного паспорту літерами «а2» та «а3», що включає приміщення: 2-1 - тамбур площею 3,0кв.м., 2-2 коридор площею 3,0 кв.м., 2-3 житлова кімната площею 20,1 кв.м., 2-7 кухня площею 11,0 кв.м., 2-8 санвузол площею 2,3 кв.м. (т. 2 а.с. 17-25 ).

Разом з тим, рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 01.10.2014р. встановлено наступні обставини, зокрема, що «Позивач користується в будинку АДРЕСА_1 квартирою №1. Вказана квартира належала ОСОБА_7, а зараз належать її синові - позивачу ОСОБА_2 і складається з наступних приміщень: 1-1 - кухня площею 8,5 кв.м з погребом, 1-2 - ванна площею 2,0 кв.м, 1-3 - житлова кімната площею 8,8 кв.м, 1-4 - житлова кімната площею 16,6 кв.м.

Наведене свідчить про те, що у квартирі №1 жодних прибудов, перебудов чи перепланувань здійснено не було.

В той же час, квартира АДРЕСА_1, якою на даний час володіє і користується Відповідач - ОСОБА_6, була збільшена за рахунок спірних прибудов. На даний час квартира №2 складається з наступних приміщень: 2-1 - тамбур площею 3,0 кв.м, 2-2 - коридор площею 3,0 кв.м, 2-3 - житлова кімната площею 20,1 кв.м, 2-4 - коридор площею 7,6 кв.м, 2-5 - житлова кімната площею 17,3 кв.м, 2-6 - житлова кімната площею 13,5 кв.м, 2-7 - кухня площею 11,0 кв.м, 2-8 - санвузол площею 2,3 кв.м. (рішення суду від 01.10.2014).

Судом встановлено, що кожна з житлових квартир в будинку облаштована для ізольованого користування, має самостійний вхід (вихід) на прилеглу земельну ділянку. Загальна земельна ділянка розділена між співвласниками на дві частини, які відокремлені одна від одної цегляним парканом.

Згідно технічного паспорту наданого Позивачем від 10.09.2004р. коридор 2-4 площею 7,6 кв.м., про поділ та визнання права власності на який просить Позивач, знаходиться на перетині двох жилих кімнат, які належать Відповідачці, а саме 2-6 площею 13,5 кв.м. та 2-5 площею 17,3 кв.м., та є фактично сполученням між вказаними кімнатами та іншими приміщеннями, які належать та знаходяться в користуванні Відповідачки (а.с. 13-20 ті). Водночас, вказаний коридор утворився внаслідок переобладнання житлової кімнати площею 7,6 кв.м., що належала ОСОБА_10 та складала 7/100 його ідеальних долей домоволодіння, та в подальшому була передана Відповідачці на підставі договору дарування від 01.06.2006р., що також підтверджується короткою технічною характеристикою Київського міського бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності на об'єкти нерухомого майна за даними технічної інвентаризації станом на 20 січня 2006 року (т.1 а.с.12 на звороті).

Разом з тим, судом достовірно встановлено, що перелік приміщень, які знаходяться в користуванні Позивача, їх нумерація та площа повністю збігаються з переліком приміщень, виділених матері останнього - ОСОБА_7 за рішенням Шевченківського районного народного суду м. Києва від 11 грудня 1989 року, а збільшення площі займаних Відповідачкою приміщень відбулось не в результаті зменшення займаних площ Позивачем, а в результаті добудови та збільшення площі приміщень попереднім власником - ОСОБА_10 в установленому законодавством порядку.

Відповідно до ст. 356 ЦК України, власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю.

Згідно з ч. 4 ст.357 ЦК України, співвласник житлового будинку, іншої будівлі, споруди може зробити у встановленому законом порядку за свій рахунок добудову (прибудову) без згоди інших співвласників, якщо це не порушує їхніх прав. Така добудова (прибудова) є власністю співвласника, який її зробив, і не змінює розміру часток співвласників у праві спільної часткової власності.

Відповідно до ч.3 ст.61 ЦПК України, обставини встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрали законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Згідно ч.2 ст.308 ЦПК України, не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог з урахуванням уточнень суд першої інстанції виходив з того, що обставини, на які посилається позивач як на підставу для задоволення позову, зокрема щодо користування Позивачем меншою часткою площі аніж передбачено його ідеальною часткою в домоволодінні АДРЕСА_1, не знайшли свого підтвердження в судовому засіданні, оскільки не ґрунтуються на достатніх, належних та допустимих доказах.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої.

Беручи до уваги всі встановлені судом факти і відповідні їм правовідносини, належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, колегія суддів приходить до висновку про законність та обґрунтованість постановленого по даній справі рішення та відсутність підстав для його скасування та задоволення апеляційної скарги.

Керуючись ст. ст. 218, 303, 304, 307, 308, 313-315, 317, 324, 325 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу позивача ОСОБА_2 - відхилити.

Рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 19 листопада 2014 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Суддя-доповідач:

Судді: