Справа № 462/1251/15 Головуючий у 1 інстанції: Боровков Д.О.
Провадження № 22-ц/783/6351/15 Доповідач в 2-й інстанції: ОСОБА_1
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 грудня 2015 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Львівської області у складі:

головуючого судді Ванівського О.М.,

суддів: Богонюка М.Я., Крайник Н.П.,

при секретарі: Симець В.І.,

за участю: апелянта ОСОБА_2, її адвоката ОСОБА_3, та представника ОСОБА_4,

представника відповідача ОСОБА_5,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Залізничного районного суду м. Львова від 20 серпня 2015 року,

в с т а н о в и л а :

В лютому 2015р. ОСОБА_2 звернулась в суд із позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «АЙПІЄ-Л» про відшкодування моральної шкоди завданої неправомірними діями.

В обґрунтування позовних вимог зазначила, що з 2003р. орендувала приміщення №12 в ТЦ «Європа» на ринку «Південний», який належить відповідачу. 01 листопада 2010 р. між ТОВ «АЙПІЄ-Л» та нею був укладений договір оренди зазначеного приміщення на термін з 01 листопада 2010р. по 31 жовтня 2011 року. Проте, 06 жовтня 2011р. відповідач незаконно зірвав замки її магазину та виніс весь товар. Внаслідок неправомірних дій відповідача їй, як інваліду 2 групи завдано моральної шкоди, оскільки вона втратила роботу та можливість заробляти гроші, в результаті чого її стан здоровя різко погіршився. Крім того, Рішенням Господарського суду було визнано недійсним наказ ТОВ «АЙПІЄ-Л» від 6 жовтня 2011р. №76 «Про звільнення нежитлового приміщення №12 в ТЦ «Європа», який і був підставою для незаконного вивільнення приміщення її магазину. Просила стягнути з відповідача в її користь 200000 грн. відшкодування завданої моральної шкоди.

Рішенням Залізничного районного суду м. Львова від 20 серпня 2015 року позов ОСОБА_2 до Товариства з обмеженою відповідальністю «АЙПІЄ-Л» про відшкодування моральної шкоди задоволено частково.

Стягнуто з Товариства з Обмеженою відповідальністю «АЙПІЄ-Л» на користь ОСОБА_2 5000 грн. 00 коп. моральної шкоди.

Вирішено питання судових витрат.

Рішення суду оскаржила ОСОБА_2.

В апеляційній скарзі апелянт зазначає, що висновки суду щодо розміру шкоди є явно заниженими і не відповідають обставинам справи. Суд не врахував тих обставин, що апелянт являється інвалідом 2-ї групи, людиною похилого віку, дитиною війни і є більш чутливою, щодо стресових ситуацій і любі негативні явища в житті викликають підвищені переживання і моральні страждання. Просить прийняти рішення, яким змінити рішення суду першої інстанції в частині розміру відшкодування моральної шкоди у розмірі 200000 грн..

Заслухавши суддю - доповідача, пояснення позивача, її представника та адвоката на підтримання доводів апеляційної скарги, представника відповідача на її заперечення, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах, передбачених ст. 303 ЦПК України, судова колегія вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення виходячи з таких підстав.

Згідно із ч. 1 ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав.

На підставі ст.ст. 11, 60, 61 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, в межах заявлених ними вимог на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Згідно із ст. 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно зясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Задовольняючи частково позовні вимоги суд першої інстанції виходив з того, що внаслідок неправомірних дій відповідача, позивачу завдано моральної шкоди, яка виразилася у душевних стражданнях та моральних переживаннях, які були викликані незаконним звільненням приміщення №12 в ТЦ «Європа», яке відбувалось на підставі наказу, який був визнаний у судовому порядку незаконним. Всі ці обставини погіршили її морально-психологічний стан.

Колегія суддів погоджується із такими висновками суду із наступних підстав.

Матеріалами справи та судом встановлено, що 01 листопада 2010 року між ТОВ «АЙПІЄ-Л» та фізичної особою підприємцем ОСОБА_2 був укладений договір оренди нежитлового приміщення (а.с.6). згідно з умовами якого відповідач передав, а фізична особа підприємець ОСОБА_2 прийняла у строкове платне користування приміщення за адресою; м. Львів, вул. Щиренька,36, № 12 ТЦ «Європа», загальної площею 11,5 кв.м. Відповідно до п. 7.1. зазначеного Договору відповідач надав фізичній особі підприємцю ОСОБА_2 об'єкт оренди на термін з 01 листопада 2010 року по 31 жовтня 2011 року.

Як вбачається із листа відповідача за № 2211 від 16 вересня 2011 року адресованого ОСОБА_2, що 31 жовтня 2011 року закінчується дія договору оренди нежитлового приміщення № 12 в ТЦ «Євроца» та відповідно до п.7.1. Договору оренди нежитлового приміщення ТОВ «АЙПІЄ-Л» заявляє про своє небажання продовжувати його дію на тих самих умовах та просив позивача прибути в адміністрацію для підписання договору оренди нежитлового приміщення на нових умовах(а.с.9).

23 вересня 2011 р. відповідач повідомив фізичну особу підприємця ОСОБА_2, що в зв'язку з необхідністю проведення реконструкції, керуючись п. 8.2.5. Договору оренди нежитлового приміщення від 01 листопада 2010 року, він достроково припиняє дію договору та просить позивачку з 2 жовтня 2011 р. звільнити згадане приміщення від належного їй майна та товару (а.с.10).

06 жовтня 2011 року т.в.о генерального директора ТОВ «АЙПІЄ-Л» був виданий наказ № 76 «Про звільнення нежитлового приміщення № 12 в ТЦ «Європа»»(а.с.7).

Як вбачається зі зазначеного наказу відповідачем була створена комісія для звільнення нежитлового приміщення № 12 в ТЦ «Європа», який було доручено у строк до 07 жовтня 2011 року: описати майно, яке знаходиться у вказаному приміщенні зі складанням відповідного акту та передати описане майно на відповідальне зберігання на склад відповідача.

06 жовтня 2011 року вищевказана комісія відкрила магазин № 12 в ТЦ «Європа», що знаходився на ринку «Південний», описала майно, яке там знаходилося та передала на відповідальне зберігання на склад, що підтверджується актом опису майна від 06 жовтня 2011 року (а.с.8).

Відповідно до ч. 1 ст. 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Рішенням Господарського суду Львівської області від 29 вересня 2014 року у справі № 914/2959/14 за позовом фізичної особи підприємця ОСОБА_2 до ТОВ «АЙПІЄ-Л» про визнання неправомірним дострокового розірвання договору оренди, вчинення дій по захопленню приміщення і відновлення порушеного права позов був частково задоволений. Зазначеним рішенням було визнано недійсним наказ ТОВ «АЙПІЄ-Л» від 06 жовтня 2011 року № 76 «Про звільнення нежитлового приміщення № 12 в ТЦ «Європа». Зазначеним рішенням було встановлено, що вищевказаний наказ від 06 жовтня 2011 року №76 є безпідставним та незаконним, оскільки договір оренди нежитлового приміщення від 01 листопада 2010 року станом на 06 жовтня 2011 року у встановленому законом порядку розірваним, припиненим, чи визнаним недійсним не був, а відтак, фізична особа підприємець ОСОБА_2 користувалась приміщенням № 12 на підставі цього договору, який на дату прийняття наказу № 76 зберігав свою дію.

Постановою Львівського апеляційного господарського суду від 14 липня 2014 року у справі за позовом фізичної особи підприємця ОСОБА_2 до ТОВ «АЙПІЄ-Л» про відшкодування збитків та моральної шкоди рішення Господарського суду Львівської області від 09 квітня 2014 року у справі № 914/4593/13, яким у задоволенні позову було відмовлено, було залишено без змін.

Зі змісту постанови Львівського апеляційного господарського суду від 14 липня 2014 року вбачається, що судова колегія погодилася з доводами фізичної особи підприємця ОСОБА_2 про те, що діями відповідача були створені такі обставини, які могли нанести їй певних моральних страждань особисто ОСОБА_2.

Із врахуванням наведеного, зважаючи на те, що постановою Львівського апеляційного господарського суду була встановлена обставина, що ОСОБА_2 була спричинена моральна шкода, а відтак така повинна бути відшкодована відповідно до ст. 1167 ЦК України.

Згідно із ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

Відповідно до ст. 23 ЦК України моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна, у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, а також з врахуванням приписів ст.ст. 23, 1167 ЦК України та розяснень постанови Пленуму Верховного суду України від 31.03.1995 року № 4 (з наступними змінами та доповненнями) "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди", колегія судів вважає, що висновки місцевого суду щодо відшкодування моральної шкоди позивачці в повній мірі відповідають обставинам справи, оскільки внаслідок неправомірних дій відповідача, позивачка зазнала душевних страждань у звязку із незаконним звільненням приміщення, яке відбувалось на підставі наказу, який в судовому порядку був визнаний незаконним.

Сума моральної шкоди в розмірі 5000 грн., що визначена судом першої інстанції до відшкодування позивачу, на думку судової колегії є адекватною компенсацією страждань, що їх зазнала ОСОБА_2.

Будь яких інших належних та допустимих доказів для спростування рішення суду першої інстанції, передбачених статтями 57, 58, 59 ЦПК України, які б мали доказове значення та заслуговували на увагу, чи порушень норм процесуального права, які можуть бути підставою для скасування або зміни рішення, відповідно до ч. 3 ст. 309 ЦПК України, апелянтом не представлено.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням вимог матеріального і процесуального права.

Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, а тому підстав для її задоволення немає.

Керуючись ст.303, п.1 ч.1 ст.307, 308, 313, ч.1 п.1 ст.314, ст.315, ст.317, ст.319 ЦПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - відхилити.

Рішення Залізничного районного суду м. Львова від 20 серпня 2015 року - залишити без змін.

Ухвала Апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий О.М. Ванівський

Судді М.Я. Богонюк

ОСОБА_6