Справа № 758/2747/15-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 грудня 2015 року Подільський районний суд міста Києва у складі:

головуючого судді - Трегубенко Л. О. ,

при секретарі - Миколайцю Я. П., Грицієнко Ю.О.,розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Київенерго» про визнання недійсним рішення комісії, оформлене протоколом №511 від 23.12.2014 р.,

В С Т А Н О В И В :

У березні 2015 р. позивач, ОСОБА_1, звернувся до суду з позовом ПАТ «Київенерго» про визнання недійсним рішення комісії, оформлене протоколом №511 від 23.12.2014 р..

Обгрунтовує позовні вимоги тим, що за умовами договору № 6 про користування електричною енергією відповідач зобов»язаний надійно постачати електричну енергію за адресою: АДРЕСА_1, за його місцем проживання, а він як споживач - оплачувати електричну енергію за обумовленими тарифами у терміни, передбачені даним договором.

24.11.2014 р. представниками СВП «Київські електричні мережі» проведено перевірку та складено акт про порушення №36596, яким зафіксовано порушення ним ст. ст. 26, 27 Закону України «Про електроенергетику», п. п. 9, 18, 32 Правил користування електричною енергією.

23.12.2014 р. на засіданні комісія по розгляду акта про порушення № 36596 від 24.11.2014 р., у його присутності, прийняла рішення, оформлене протоколом № 511, відповідно до якого зобов»язала в строк до 22.01.2015 р. сплатити за недораховану електроенергію 16976 грн. 35 коп. за період нарахування з 25.11.2011 р. по 24.11.2014 р., тобто за 3 роки, не взяла до уваги його свідчення про те, що використовував не обліковану електроенергію протягом останніх 3 місяців (з вересня 2014 р.), видала копію протоколу.

При прийнятті рішення не враховано вимоги нормативних документів, зокрема: Методики визначення обсягу та вартості електричної енергії, не облікованої внаслідок порушення споживачами правил користування електричною енергією, затвердженої постановою Національної комісії регулювання електроенергетики від 04.05.2006 р. №562, та листа від 27.07.2012 р. № 4754/11/47-12 «Щодо перегляду актів про порушення ПКЕЕН на виконання протокольного рішення НКРЕ від 07.06.2012 № 23 в частині того, що факт втручання в роботу приладів обліку, пошкодження пломб та/або приладів обліку має бути підтверджений експертизою, і що одним з обов»язків енергопостачальника за п. 38 ПКЕЕН є проведення планової повірки, ремонту і заміни приладів обліку в терміни, встановлені нормативно-технічними документами та договором.

19.02.2015 р. на засіданні комісія в його присутності відмовила в перегляді раніше прийнятого рішення, оформленого протоколом №511 від 23.11.2014 р., видала копію протоколу №1136.

Позивач просить визнати недійсним рішення комісії ПАТ «Київенерго», оформлене протоколом №511 від 23.12.2014 р..

Відповідач, ПАТ «Київенерго», позовні вимоги не визнав, надав письмові заперечення та доповнення до них, зокрема, зазначивши, що за п. 53 Правил користування електричною енергією для населення у разі відмови споживача від сплати вартості не облікованої електричної енергії енергопостачальник звертається з позовом до суду.

Рішенням комісії, оформленим протоколом №511 від 23.12.2014 р., засвідчено факт порушення позивачем ПКЕЕН, та визначено обсяг і вартість не облікованої електричної енергії, що не тягне за собою будь-яких наслідків, а може бути використано як доказ при розгляді судом спору про відшкодування збитків, заподіяних споживачем внаслідок порушення ПКЕЕН ( а. с. 25-32, 53-54).

У судовому засіданні позивач, ОСОБА_1, підтримав позовні вимоги з наведених у заяві підстав, просить задовольнити.

Представник відповідача на підставі довіреності, ОСОБА_2, позовні вимоги не визнав з підстав, наведених у запереченнях, у задоволенні просить відмовити.

Суд, заслухавши пояснення сторін, вивчивши матеріали справи, дійшов висновку, що позовні вимоги не підтверджені та не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Так, за договором постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу одна сторона (постачальник) зобов'язується надавати другій стороні (споживачеві, абонентові) енергетичні та інші ресурси, передбачені договором, а споживач (абонент) зобов'язується оплачувати вартість прийнятих ресурсів та дотримуватись передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного та іншого обладнання ( ч. 1 ст. 714 ЦК України ).

Відповідно до ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Кожна особа також має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного судочинства.

Отже, об'єктом захисту є порушене, невизнане або оспорене право чи цивільний інтерес, саме вони є підставою для звернення особи за захистом свого права із застосуванням відповідного способу захисту.

Крім того, ст. 16 ЦК України встановлено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, крім інших: визнання правочину недійсним; а також визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб.

Спірні правовідносини з постачання фізичним особам електричної енергії крім ст. 714 ЦК України, регулюються ст. ст. 24 - 27 Закону України «Про електроенергетику», Правилами користування електричною енергією для населення, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України, від 26.07.1999 р., № 1357, та Методикою визначення обсягу та вартості електричної енергії, не облікованої внаслідок порушення споживачами правил користування електричною енергією, затвердженими постановою Національної комісії регулювання електроенергетики від 04.05.2006 р. №562.

Положеннями ст. 26 Закону України «Про електроенергетику» встановлено, що споживання енергії можливе лише на підставі договору з енергопостачальником. Споживач енергії несе відповідальність за порушення умов договору з енергопостачальником та Правил згідно із законодавством України.

Пунктом п. 53 Правил користування електричною енергією для населення передбачено, що у разі виявлення представником енергопостачальника порушення споживачем Правил користування електричною енергією, у тому числі фактів розкрадання електричної енергії, складається акт, який підписується представником енергопостачальника та споживачем. Один примірник акта вручається споживачу, другий залишається в енергопостачальника. Споживач має право внести до акта свої зауваження.

У разі відмови споживача від підпису в акті робиться позначка про відмову. Акт вважається дійсним, якщо його підписали три представники енергопостачальника.

Акт про порушення цих Правил розглядається комісією з розгляду актів, що утворюється енергопостачальником і складається не менш як з трьох уповноважених представників енергопостачальника. Споживач має право бути присутнім на засіданні комісії з розгляду актів. Рішення комісії з розгляду актів оформляється протоколом, копія якого видається споживачу.

У разі причетності споживача до порушення цих Правил у протоколі зазначаються: відомості щодо обсягу та вартості необлікованої електричної енергії; розрахунок проведених нарахувань з посиланням на відповідні пункти цих Правил та затвердженої постановою НКРЕ від 04.05. 2006 р. N 562 Методики визначення обсягу та вартості електричної енергії, не облікованої внаслідок порушення споживачами правил користування електричною енергією.

У разі відмови споживача від сплати вартості необлікованої електричної енергії енергопостачальник звертається з позовом до суду та має право припинити постачання електричної енергії після прийняття судом рішення на користь енергопостачальника (крім випадку виявлення факту самовільного підключення).

Суд установив, що позивачу за укладеним з ПАТ «Київенерго» договором № 6 про користування електричною енергією постачається електрична енергія в квартиру АДРЕСА_1, за місцем проживання, яку він, як споживач, зобов»язався оплачувати за обумовленими тарифами у терміни, передбачені даним договором ( а. с. 5).

24.11.2014 р. працівниками СВП «Київські електричні мережі» було виявлено факт самовільного підключення позивачем до електричної мережі та споживання електричної енергії поза приладу обліку, складено відповідний акт про порушення №36596 вимог ст. ст. 26, 27 Закону України «Про електроенергетику», п. п. 9, 18, 32 ПКЕЕН ( а. с. 6).

23.12.2014 р. на засіданні комісія по розгляду акта про порушення № 36596 від 24.11.2014 р. в присутності позивача прийняла рішення, оформлене протоколом № 511, про підтвердження факту порушення ПКЕЕН, визначила обсяг нарахування з 25.11.2011 р. по 24.11.2014 р., тобто за 3 роки, вартість не облікованої електричної енергії, та строк сплати до 22.01.2015 р. за недораховану електроенергію суми 16976 грн. 35 коп., видала копію протоколу.

19.02.2015 р. на засіданні комісія в присутності позивача відмовила у перегляді раніше прийнятого рішення, оформленого протоколом №511 від 23.11.2014 р., видала копію протоколу №1136.

Позовні вимоги позивача про визнання недійсним рішення комісії по розгляду акта про порушення № 36596 від 24.11.2014 р., оформлене протоколом № 511 від 23.12.2014 р., мотивуються тим, що при розгляді цього питання не враховані вимоги нормативних документів, завищено обсяг і вартість не облікованої електричної енергії, період нарахування, обов»язкова періодичність контрольних оглядів засобів обліку, а також факт втручання в роботу приладів обліку не підтверджений відповідним експертним висновком, і як наслідок, безпідставно визначено обсяг нарахування з 25.11.2011 р. по 24.11.2014 р., тобто за 3 роки, та вартість не облікованої електричної енергії в сумі 16976 грн. 35 коп..

Однак, з такими доводами позивача суд не може погодитись, та дійшов висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню, враховуючи наступне.

Обраний позивачем такий спосіб захисту цивільних прав та інтересів згідно ст. 16 ЦК України передбачений лише щодо визнання незаконними рішення, дій або бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб.

Верховний Суд України у постанові від 06.06.2011 р. в справі № 6-4цс11 навів правовий висновок, відповідно до ст. 360-7 ЦПК України обов'язковий до застосування, зокрема, що з урахуванням положень статей 15, 16 ЦК України не є належним способом захисту судом цивільних прав та інтересів особи пред'явлення позову про визнання акта про порушення Правил користування електричною енергією недійсним, зокрема і у справах про стягнення збитків, завданих необлікованим споживанням електричної енергії. Зазначений акт є лише фіксацією порушення, що було виявлено під час проведення постачальником енергії перевірки дотримання зазначених вище Правил. Такий акт є лише доказом, який у разі виникнення спору повинен оцінюватися судом відповідно до вимог ст. 212 ЦПК України.

Таким чином, заявлені позивачем вимоги про визнання рішення комісії, оформлене протоколом № 511 від 23.12.2014 р., не відповідають визначеним законом способам захисту цивільних прав та інтересів і можуть перевірятися в якості заперечень щодо заявлених до нього вимог про стягнення з нього суми, нарахованої за Методикою визначення обсягу та вартості електричної енергії, не облікованої внаслідок порушення споживачами Правил користування електричною енергією для населення, згідно ст. 57 ЦПК України поряд з актом про порушення, протокол комісії може бути наданий як доказ, який повинен оцінюватися судом відповідно до вимог ст. 212 ЦПК України, оскільки його оскарження не передбачено чинним законодавством як спосіб захисту судом цивільних прав та інтересів особи.

За наведених підстав, суд дійшов висновку, що позовні вимоги позивача не підлягають задовленню.

На підставі ст. ст. 15, 16, 714 ЦК України, ст. ст. 26, 27 Закону України «Про електроенергетику», керуючись ст. ст. 10, 11, 57- 60, 64, 88, 208, 209, 212-215, 218 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В :

У задоволенні позову ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Київенерго» про визнання недійсним рішення комісії, оформлене протоколом №511 від 23.12.2014 р. відмовити.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду м. Києва через Подільський районний суд міста в установленому законом порядку.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом десяти днів з дня його проголошення, а особами, які брали участь у справі, але не були присутніми у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, - протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Л. О. Трегубенко