Апеляційний суд Житомирської області
Справа №285/4807/14-ц Головуючий у 1-й інст. Коцюба О. М.
Категорія 30 Доповідач Трояновська Г. С.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 березня 2015 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Житомирської області в складі:

головуючого - судді Трояновської Г.С.

суддів Павицької Т.М., Коломієць О.С.

при секретарі Ковальській Я.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Житомирі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення авансу

за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області від 16 січня 2015 року,-

в с т а н о в и л а:

У грудні 2014 року ОСОБА_1 звернулася до суду із зазначеним позовом, посилаючись на те, що у вересні 2010 року між нею та ОСОБА_2 була укладена усна домовленість про купівлю в останньої будинку АДРЕСА_1 після того як відповідачем будуть оформлені правовстановлюючі документи на будинок. Після узгодження всіх істотних умов договору купівлі-продажу та в рахунок сплати за вказаний будинок, вона передала відповідачу аванс в сумі 13 000грн., про що було складено розписку. Оскільки до вересня 2014 року відповідач так і не оформила право власності на вказаний будинок, позивач просила стягнути з неї на свою користь 13 000 грн. авансу в рахунок купівлі-продажу будинку та судові витрати.

Рішенням Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області від 16 січня 2015 року позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення авансу задоволено. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 кошти в сумі 13 000 грн. та 243,60 грн. судового збору.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове, яким відмовити в задоволенні позову. Зазначає, що суд не врахував її пояснень про те, що грошові кошти в сумі 13 000 грн. давалися позивачкою їй як завдаток в рахунок належних з неї за усним договором платежів і вона зрозуміла, що ОСОБА_1 дала їй завдаток. Вказує, що у вересні 2010 року угода купівлі-продажу не відбулася саме з вини позивача, так як вона мала за мету лише покористуватись будинком певний час, а потім повернути свої кошти, у зв»язку з чим, остання не підтримувала будинок у належному стані. Передаючи їй кошти, ОСОБА_1 знала, що документи на будинок не були оформлені, а тому вважає, що нею пропущено строк позовної давності.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах, визначених ст.303 ЦПК України, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення, виходячи з наступного.

В судовому засіданні встановлено, що у вересні 2010 року сторони усно домовились про купівлю будинку АДРЕСА_1, у зв»язку з чим позивач передала відповідачу в рахунок належних платежів 13 000грн. та з листопада 2010 року почала проживати в будинку.

Розпискою від 13.09.2010 року підтверджується, що ОСОБА_2 отримала від ОСОБА_1 кошти в розмірі 13 000 грн. /а.с.14/.

Сторони визнали, що домовились про укладення договору купівлі-продажу будинку в нотаріальному порядку після оформлення відповідачем права власності на себе на цей будинок, з остаточною ціною будинку у 20 000грн.

ОСОБА_2 визнала, що процес оформлення права власності на будинок був тривалим, їй доводилось у судовому порядку захищати свої майнові інтереси. Коли через 2 роки було зареєстровано право власності на будинок, то з"ясувалось, що оформити договір купівлі-продажу будинку неможливо через відсутність документів, що посвідчують право власності на земельну ділянку, призначену для обслуговування будинку та господарських споруд.

З огляду на такі обставини ОСОБА_2 будинок ОСОБА_3 не продала, оскільки не оформила належним чином правовстановлюючі документи, кошти не повернула.

Встановивши такі обставини, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що передані ОСОБА_1 кошти мали юридичну природу авансу, а не завдатку та підлягають поверненню позивачу у сумі 13 000грн.

Так, згідно із чч.1, 3 ст.635 ЦК попереднім є договір, сторони якого зобов'язуються протягом певного строку (у певний термін) укласти договір у майбутньому (основний договір) на умовах, встановлених попереднім договором. Зобов'язання, встановлене попереднім договором, припиняється, якщо основний договір не укладений протягом строку (у термін), встановленого попереднім договором, або якщо жодна із сторін не направить другій стороні пропозицію про його укладення.

Відповідно до ч.1 ст.546 ЦК виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком.

Згідно зі ст.570 ЦК завдатком є грошова сума або рухоме майно, що видається кредиторові боржником у рахунок належних з нього за договором платежів, на підтвердження зобов'язання і на забезпечення його виконання. Якщо не буде встановлено, що сума, сплачена в рахунок належних з боржника платежів, є завдатком, вона вважається авансом.

У разі коли сторони лише домовилися укласти договір, але відповідно його не оформили, сплачені в рахунок виконання договору платежі визнаються авансом і мають бути повернуті в тому розмірі, в якому вони надавалися.

Таким чином, внесення завдатку, як способу виконання зобов'язання, може мати місце лише в разі наявності зобов'язання, яке повинно було виникати на підставі договору купівлі-продажу будинку.

Оскільки договори купівлі-продажу будинку, які б за своєю формою та змістом відповідали вимогам закону, між сторонами в справі укладені не були, а сторони лише домовилися укласти такі договори в майбутньому, передана ОСОБА_1 ОСОБА_2 грошова сума в розмірі 13 000 грн. є авансом, який підлягає поверненню позивачу.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 13 лютого 2013 року у справі № 6-176цс12, яка згідно зі ст.360-7 ЦПК України є обов'язковою для судів.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що строк звернення до суду позивачем не пропущено.

Так, відповідно до ст.257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється у три роки.

Згідно з ч. 1 ст. 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Встановлено, що сторони домовились про укладення договору купівлі-продажу будинку в нотаріальному порядку після оформлення (без обумовлення строку) відповідачем правовстановлюючих документів. Оскільки ОСОБА_2 займалась оформленням таких документів, вимоги про виселення ОСОБА_1 не заявляла, то стверджувати про наявність порушеного права позивача на листопад 2010 року (час вселення до будинку), а, відтак, початку перебігу строку позовної давності, немає підстав. ОСОБА_1 дізналась про порушене своє право у вересні 2014 року, коли виник конфлікт між сторонами та відмовою ОСОБА_2 повернути аванс, до суду звернулась у грудні 2014 року, а тому строк позовної давності нею не пропущено.

Доводи, наведені в апеляційній скарзі, спростовуються висновками суду та додаткового обгрунтування їх безпідставності не потребують.

Рішення суду є законним і обґрунтованим, підстави для його скасування відсутні.

Керуючись ст.ст. 209, 218, 303, 304, 307, 308, 313, 314, 315, 317, 319, 324, 325 ЦПК України, колегія суддів,-

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області від 16 січня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий Судді