АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/7150/15 Справа № 208/8624/13-ц Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - Свистунова О.В.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 грудня 2015 року м. Дніпропетровськ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого Свистунової О.В.

суддів Міхеєвої В.Ю., Ремеза В.А.

за участю секретаря Видюкової Ю.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Дніпропетровську цивільну справу

за апеляційними скаргами Товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» та ОСОБА_2

на рішення Заводського районного суду м. Дніпродзержинська від 10 червня 2015 року

по цивільній справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» до ОСОБА_2 про звернення стягнення на предмет іпотеки,-

В С Т А Н О В И Л А:

Позивач звернувся до суду з позовом та просив з урахуванням змін ухвалити рішення, яким звернути стягнення на предмет іпотеки шляхом проведення прилюдних торгів згідно Закону України «Про виконавче провадження», встановивши початкову ціну предмету іпотеки на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна на підставі оцінки, проведеної суб'єктом оціночної діяльності/незалежним експертом на стадії оцінки майна.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що 26 грудня 2007 року ЗАТ "Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк" та ОСОБА_2 уклали Договір про іпотечний кредит № 1336-22/2007, відповідно до умов якого Банк надав а ОСОБА_2 отримала кредит у сумі 70000,00 доларів США для придбання квартири № 13, в будинку № ЗО по проспекту Леніна в місті Дніпродзержинську, Дніпропетровської області. Позичальниця зобов'язалась повернути отриманий кредит і сплатити проценти в сумі, строки та на умовах, що передбачені цим договором.

На забезпечення виконання зобов'язань за вказаним договором, 26 грудня 2007 року між ЗАТ "Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк" та відповідачкою ОСОБА_2 був укладений іпотечний договір № 1338-22/2007, відповідно до якого ОСОБА_2 передала Банку в іпотеку квартиру АДРЕСА_1, яка належить їй на праві власності.

17 грудня 2012 року між ПАТ "Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк" та ТОВ "Кредитні ініціативи" укладено Договір відступлення прав вимоги, відповідно до п. 2.1., 2.2. якого Банк відступає а ТОВ "Кредитні ініціативи" приймає Кредитний портфель, унаслідок чого ТОВ "Кредитні ініціативи" набув всіх прав вимоги первісного кредитора за кредитними договорами та договорами забезпечення, включно з правом вимагати від позичальників належного виконання всіх грошових та інших зобов'язань.

Внаслідок укладення вказаного договору, відбулася заміна кредитора, а саме ТОВ «Кредитні ініціативи» набуло статусу нового кредитора за договорами від 26 грудня 2007 року № 1336-22/2007 та № 1338-22/2007, позичальником і іпотекодавцем згідно яких є відповідачка ОСОБА_2

Рішенням Заводського районного суду м. Дніпродзержинська від 10 червня 2015 року позовні вимоги ТОВ «Кредитні ініціативи» задоволені та в рахунок погашення заборгованості за Договором про іпотечний кредит № 1336-22/2007 укладеним 26 грудня 2007 року між Акціонерним комерційним промислово-інвестиційним банком (закрите акціонерне товариство) та ОСОБА_2, яка станом на 19 травня 2015 року становить 2637167,15 грн. і складається: за кредитом - 1479716,37 грн.; за відсотками - 698819,00 грн.; пеня - 458631,78 грн.; звернути стягнення на предмет іпотеки, а саме: на квартиру АДРЕСА_1, загальною площею 129,5 кв.м., житлова площа - 85,2 кв.м.; на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Кредитні ініціативи" (, п/р 2001 в ПАТ "Альфа-Банк" МФО: 300346, Юридична адреса 07400, Київська область, м. Бровари, бул. Незалежності, 14) шляхом проведення прилюдних торгів згідно ЗУ "Про виконавче провадження", за початковою ціною, встановленою на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, на підставі оцінки, проведеної суб'єктом оціночної діяльності незалежним експертом на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій. Вирішено питання щодо розподілу судових витрат.

У апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким закрити провадження у справі.

У апеляційній скарзі ТОВ «Кредитні ініціативи» просять змінити рішення суду:

- шляхом виключення з мотивувальної частини рішення наступних абзаців: «07 червня 2014 року набрав чинності Закон України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» № 1304-УІІ від 03.06.2014 року, згідно з пунктом 1 статті 1 якого не може бути примусово стягнуте (відчужене без згоди власника) нерухоме житлове майно, яке вважається предметом застави згідно із статтею 4 Закону України «Про заставу» та/або предметом іпотеки згідно із статтею 5 Закону України «Про іпотеку», якщо таке майно виступає як забезпечення зобов'язань громадянина України (позичальника або майнового поручителя) за споживчими кредитами, наданими йому кредитними установами - резидентами України в іноземній валюті, та за умови, що: воно використовується як місце постійного проживання, загальна площа його не перевищує 140 кв. м для квартири та 250 кв. м для житлового будинку.

- шляхом виключення з резолютивної частини рішення наступного абзацу: «Рішення суду в частині звернення стягнення на квартиру № 13. В будинку № 30 по проспекту Леніна в місті Дніпродзержинську, Дніпропетровської області загальною площею 129, 5 кв. м., житлова площа - 85,2 кв.м., що належить на праві власності ОСОБА_2 не підлягає примусовому виконанню на період чинності Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті»».

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах заявлених вимог та доводів апеляційних скарг, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційні скарги задоволенню не підлягають, з наступних підстав.

Судом встановлено, що 26.12.2007 року між ЗАТ "Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк", правонаступником якого є ПАТ "Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк", та ОСОБА_2 був укладений Договір про іпотечний кредит № 1336-22/2007, відповідно до умов якого остання отримала кредит у сумі 70000,00 доларів США для придбання квартири АДРЕСА_1. Позичальниця зобов'язалась повернути отриманий кредит до 23.12.2027 року та у строки, передбачені договором, погашати кредит та сплачувати проценти в розмірі 13% річних. Крім того, розділом 6 договору передбачена відповідальність за порушення строків погашення заборгованості за кредитом та/або строків сплати процентів за користування кредитом, а саме сплата пені, у розмірі подвійної облікової ставки НБУ України (а.с. 25-27).

На забезпечення виконання зобов'язань за вказаним договором про іпотечний кредит 26.12.2007 року між ЗАТ "Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк" та відповідачкою ОСОБА_2 був укладений іпотечний договір № 1338-22/2007, відповідно до якого ОСОБА_2 передала Банку в іпотеку квартиру АДРЕСА_1, яка належить їй на праві власності.

Згідно зі ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Банк свої зобов'язання за кредитним договором виконав в повному обсязі, а позичальник порушила умови кредитного договору, припинивши повертати банку кредитні кошти та сплачувати відсотки за користування кредитом, внаслідок чого станом на 19 травня 2015 року, згідно наданого позивачем розрахунку, утворилась заборгованість у розмірі 2637167,15 грн. і складається: за кредитом - 1479716,37 грн.; за відсотками - 698819,00 грн.; пеня -458631,78 грн.

Згідно ст. 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов'язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов'язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). У відповідності до ст. 512 ЦК України кредитор у зобов'язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Кредитор у зобов'язанні може бути замінений також в інших випадках, встановлених законом. Кредитор у зобов'язанні не може бути замінений, якщо це встановлено договором або законом.

Згідно з ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ч.ч.. 1, 3 ст. 24 Закону України «Про іпотеку» відступлення прав за іпотечним договором здійснюється без необхідності отримання згоди іпотекодавця, якщо інше не встановлено іпотечним договором, і за умови, що одночасно здійснюється відступлення права вимоги за основним зобов'язанням. Якщо не буде доведене інше, відступлення прав за іпотечним договором свідчить про відступлення права вимоги за основним зобов'язанням.

17.12.2012 року між ПАТ "Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк" та ТОВ "Кредитні ініціативи" укладено Договір відступлення прав вимоги, відповідно до п. 2.1., 2.2. якого Банк відступає а ТОВ "Кредитні ініціативи" приймає Кредитний портфель, внаслідок чого, ТОВ "Кредитні ініціативи" набув всіх прав вимоги первісного кредитора за кредитними договорами та договорами забезпечення, включно з правом вимагати від позичальників належного виконання всіх грошових та інших зобов'язань.

Право вимоги за кредитними договорами, у тому числі за кредитним договором № 1336-22/2007 від 26.12.2007 року, який був укладений між ЗАТ "Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк", правонаступником якого виступив ПАТ "Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк" та ОСОБА_3 перейшло на користь ТОВ «Кредитні ініціативи» згідно договору відступлення прав вимоги укладеного 17.12.2012 року між ПАТ "Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк" та ТОВ «Кредитні ініціативи" (а.с. 10-20).

Перехід права вимоги від ПАТ "Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк" до ТОВ «Кредитні ініціативи» підтверджено належними і допустимими доказами, а посилання представника відповідачки, що боржник не був повідомлений про такий перехід спростовується копією повідомлення про відступлення, що була направлена відповідачу 20 грудня 2012 року вих..№ 0068781, у відповідності до п.5.3.4. Договору (т.2.а.с.17-18). Крім того, ТОВ «Кредитні ініціативи» було здійснено поштове повідомлення відповідача, як боржника про усунення порушень, та вимогою про добровільне виселення 14.10.2013 року (т.1а.с.35-36) і зазначене не спростовано належними доказами відповідачем у справі.

З матеріалів справи також вбачається, що у 2010 році у провадженні Заводського районного суду м. Дніпродзержинська перебувала цивільна справа за позовом ПАТ "Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк" до ОСОБА_2 "про звернення стягнення". Рішенням Заводського районного суду м. Дніпродзержинська від 08.02.2010 року зазначений позов було задоволено та в рахунок заборгованості за кредитним договором № 1336-22/2007 від 26.12.2007 року було звернено стягнення на іпотечну квартиру АДРЕСА_1, що належить ОСОБА_2 на праві власності.

Разом з тим, згідно повідомлення начальника Заводського відділу Державної виконавчої служби Дніпродзержинського міського управляння юстиції від 14.05.2015 року, виконавчий лист на примусове виконання рішення по вищезазначеній цивільній справі до Заводського відділу ДВС станом на 14.05.2015 року не надходив (а.с.220). Отже, рішення суду від 08.02.2010 року станом на 10.06.2015 року не виконано, а твердження представника відповідача про те, що судом вже був вирішений спір між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав, є хибним і, крім того, за поданим ТОВ "Кредитні ініціативи" позовом заборгованість розрахована за інший період ніж по рішенню суду від 08.02.2010 року, а саме - станом на 19.05.2015 року.

Крім того, колегія суддів зазначає, що правовим висновком Верховного Суду України у справі про звернення стягнення на предмет іпотеки у справі №6-44цс15 зазначено наступне.

За загальновизнаним принципом права закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, що закріплено у частині 1 статті 58 Конституції України.

До події, факту застосовується той закон або інший нормативно-правовий акт, під час дії якого вони настали або мали місце. Заборона зворотної дії є однією з важливих складових принципу правової визначеності.

Водночас Конституція України передбачає зворотну дію законів та інших нормативно-правових актів у часі лише у випадках, коли вони помякшують або скасовують юридичну відповідальність особи.

Разом з тим, мораторій у юридичному розумінні має значення відстрочки виконання певних обовязків, відкладення певних дій на визначений чи невизначений період на підставі спеціального акта.

Закон України від 3 червня 2014 року № 1304-VII «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті», набрав чинності 7 червня 2014 року.

Відповідно до Закону України "Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті" від 3 червня 2014 року N1304-VII, не може бути примусово стягнуте (відчужене без згоди власника) нерухоме житлове майно, яке вважається предметом застави згідно із статтею 4 Закону України "Про заставу" та/або предметом іпотеки згідно із статтею 5 Закону України "Про іпотеку", якщо таке майно виступає як забезпечення зобов'язань громадянина України (позичальника або майнового поручителя) за споживчими кредитами, наданими йому кредитними установами - резидентами України в іноземній валюті, та за умови, що таке нерухоме житлове майно використовується як місце постійного проживання позичальника / майнового поручителя або є об'єктом незавершеного будівництва нерухомого житлового майна, яке перебуває в іпотеці, за умови, що у позичальника або майнового поручителя у власності не знаходиться інше нерухоме житлове майно; загальна площа такого нерухомого житлового майна (об'єкта незавершеного будівництва нерухомого житлового майна) не перевищує 140 кв. метрів для квартири та 250 кв. метрів для житлового будинку.

Тобто, судом мають враховуватись вищевказані вимоги, у повному їх об»ємі, як для застосування, так і для відмови у застосуванні до спірних відносин Закону України "Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті".

Вказаний закон прийнято з метою підтримки громадян України, які мають невиконані зобов'язання за договорами споживчого кредиту в іноземній валюті валютних кредитів укладеними з фінансовими установами та банками України шляхом встановлення порядку і умов конвертації зобов'язань за кредитними договорами в іноземній валюті в національну валюту України.

Як убачається з матеріалів справи, і зазначене не заперечувалось сторонами в ході розгляду справи у суді, відповідач - ОСОБА_2 зареєстрована та має фактичне місце проживання за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1 (т.1 а.с.46). Крім того, вищевказана адреса - АДРЕСА_2, зазначається безпосередньо відповідачем та її представником у документах що містяться в матеріалах справи, як місце її проживання та для листування (т.с.1 а.с. 30, 31-33, 51, 67, 74; т.с.2 а.с.39).

Тобто, предмет іпотеки, розташований за адресою: АДРЕСА_3, та нерухоме майно за цією адресою, не використовується відповідачем, як єдине і постійне місце проживання.

Будь-яких належних доказів на підтвердження того, що предмет іпотеки - квартира за адресою: АДРЕСА_3, використовується відповідачем, як єдине і постійне місце її проживання, матеріали справи не містять.

Однак, як встановлено судом, відповідач не має у власності іншого нерухомого житлового майна. Як не має і частки у праві власності у житловій квартирі АДРЕСА_4, де є зареєстрованою. Тобто, відсутній повний об»єм підстав, за яких є неможливим застосування мараторію до спірних відносин.

З урахуванням викладеного та наявності таких обставин, що встановлені в ході розгляду справи, колегія суддів прийшла висновку, що відсутні підстави для відмови у незастосуванні до спірних правовідносин Закону України "Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті" від 3 червня 2014 року N1304-VII.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_2 щодо неналежності письмових доказів, колегія суддів вважає такими, що підлягають відхиленню, як безпідставні, оскільки, зазначене спростовується матеріалами справи, які містять копії вказаних документів, що звірені з їх оригіналами і зазначене засвідчено підписом головуючого у справі, у суді першої інстанції, у встановлений законом спосіб. Однак відповідачем, належних доказів у спростування зазначеного надано не було.

Інші доводи апеляційних скарг, якТовариства з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» так і ОСОБА_2 не спростовують правильність висновків у рішенні суду першої інстанції, протирічать вимогам законодавства, яке регулює спірні правовідносини, матеріалам справи, зводяться до переоцінки доказів по справі.

Враховуючи викладене та конкретні обставини справи, судове рішення відповідає вимогам норм матеріального і процесуального права і тому, колегія апеляційного суду вважає, що згідно до ст. 308 ЦПК України правових підстав для скасування рішення не має, а тому, доводи апеляційних скарг підлягають відхиленню, а рішення суду першої інстанції залишенню без змін.

Керуючись ст.ст. 209, 303, 307, 308, 314, 315 ЦПК України колегія суддів,

У Х В А Л И Л А:

Апеляційні скарги Товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» та ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Заводського районного суду м. Дніпродзержинська від 10 червня 2015 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення і протягом двадцяти днів може бути оскаржена шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий О.В.Свистунова

Судді В.Ю.Міхеєва

ОСОБА_4