Номер провадження 2/754/769/15
У Х В А Л А

Іменем України

17.03.2015 року Суддя Деснянського районного суду м. Києва Панченко О.М., розглянувши заяву представника позивача про забезпечення позову по цивільній справі за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя та за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про поділ майна подружжя, -

В С Т А Н О В И В:

Від представника позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_3 16.03.2015 року до суду надійшла заява, в якій він просить в порядку забезпечення позовних вимог його довірительки накласти арешт на все майно, що належить на праві власності відповідачу ОСОБА_2 Мотивує вимоги заяви тим, що невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду у випадку поділу майна в натурі між сторонами.

Згідно ч. 1 ст. 153 ЦПК України заява про забезпечення позову розглядається судом, у провадженні якого перебуває справа, в день її надходження без повідомлення відповідача та інших осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до ст. 151 ЦПК України забезпечення позову за заявою осіб, які беруть участь у справі, допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення.

Частиною 2 ст. 151 ЦПК України передбачено, що в заяві про забезпечення позову повинно бути зазначено: 1/ причини, у зв»язку з якими потрібно забезпечити позов; 2/ вид забезпечення позову, який належить застосувати з обґрунтуванням його необхідності; 3/ інші відомості, потрібні для забезпечення позову.

Пунктом 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.2006 року №9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» передбачено, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з»ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відсутність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Відповідно до ст. 152 ЦПК України позов забезпечується накладенням арешту на майно або грошові кошти, що належать відповідачеві і знаходяться у нього або в інших осіб.

Відповідно до п. 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.2006 року №9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» звернуто увагу судів на те, що за змістом ч. 1 ст. 151 ЦПК України єдиною підставою для забезпечення позову є відповідне клопотання у формі мотивованої заяви будь-якої з осіб, котрі беруть участь у справі.

З урахуванням всього вище викладеного, суд приходить до висновку про відмову в задоволенні заяви представнику позивача про забезпечення позову, оскільки така заява у будь-якій спосіб повинна бути підтверджена особою, в інтересах якої діє представник ОСОБА_3 Крім того, в прохальній частині заяви не визначено на яке саме майно необхідно накласти арешт, оскільки судом може бути накладено арешт на індивідуально визначене майно.

Керуючись ст.ст. 151-153 ЦПК України,

У Х В А Л И В:

Клопотання представника позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_3 про забезпечення позову по цивільній справі за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя та за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про поділ майна подружжя - залишити без задоволення.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя