АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХЕРСОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Номер провадження №22ц-791/664/2015 р. Головуючий в І інстанції: Ратушна В.О.
Категорія: 42 Доповідач: Полікарпова О.М.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

2015 року березня місяця 11 дня колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Херсонської області в складі:

ГоловуючогоПолікарпової О.М.
СуддівБазіль Л.В.
Прокопчук Л.П.
При секретаріЯковенку В.І.

За участі прокурора Рашевської О.Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Херсоні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_5 на рішення Дніпровського районного суду м. Херсона від 20 січня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_5, ОСОБА_7, ОСОБА_8, що діє в своїх інтересах та в інтересах неповнолітніх ОСОБА_9, ОСОБА_10, третя особа: орган опіки та піклування Дніпровської районної у м. Херсоні ради, про усунення перешкод у користуванні власністю шляхом виселення,-

В С Т А Н О В И Л А:

Позивач звернулася до суду із вказаним позовом, посилаючись на ту обставину, що 11.03.2010 року вона купила у ОСОБА_5 квартиру АДРЕСА_1. На момент укладення нотаріального договору купівлі-продажу квартири заборони на її відчуження у відповідачки не було.

Відповідно до умов договору ОСОБА_5 взяла на себе зобов'язання звільнити вищевказану квартиру у 10-денний строк після підписання договору.

Однак до теперішнього часу не тільки не звільнила квартиру, а й в порушення умов договору та майнових прав позивача зареєструвала у ній 20.04.2011 року доньку ОСОБА_7, невістку ОСОБА_8 та двох неповнолітніх онуків: ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_11, ІНФОРМАЦІЯ_2, чим порушила її права, як власника вільно користуватися та розпоряджатися своїм майном.

Просила в судовому порядку усунути перешкоди в користуванні належною їй квартирою АДРЕСА_1 шляхом виселення відповідачів зі спірного приміщення та зняття з реєстраційного обліку.

В судовому засіданні представник позивача зменшив позовні вимоги, відмовившись від вимоги про зняття відповідачів з реєстрації у спірному приміщенні.

Рішенням Дніпровського районного суду м. Херсона від 20 січня 2015 року позов задоволено.

Усунуто перешкоди ОСОБА_6 в користуванні належною їй квартирою АДРЕСА_1 шляхом виселення ОСОБА_5, ОСОБА_7, ОСОБА_8. ОСОБА_9, ОСОБА_11 із зазначеної квартири.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_5 подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм процесуального та матеріального права, просила рішення суду скасувати та ухвалити нове, яким відмовити у задоволені позовних вимог.

У запереченнях на апеляційну скаргу ОСОБА_6 її доводи не визнає, вважає рішення суду законним і обґрунтованим.

Заслухавши доповідача, перевіривши відповідність оскаржуваного рішення вимогам закону, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Статтею 319 ЦК України власнику гарантовано право на власний розсуд володіти, користуватися та розпоряджатися своїм майном.

Відповідно до ч.1 ст.321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Власник має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування чи розпорядження своїм майном.

Судом встановлено, що ОСОБА_6 за договором купівлі-продажу від 11.03.2010 року, укладеного між нею та ОСОБА_5 належить квартира АДРЕСА_1. Відповідно до п. 3.5.1 зазначеного договору ОСОБА_5 зобов'язалась звільнити продану нею квартиру на протязі 10 днів після підписання договору. В порушення умов договору відповідачка не тільки не звільнила квартиру, а й зареєструвала в ній 20.04.2011 року свої дітей та онуків.

Оскільки законом, зокрема ст.383 ЦК, 150 ЖК власнику житла гарантовано право використовувати житло для власного проживання або за цільовим призначенням - на його власний розсуд, рішення суду про усунення позивачці перешкод у користуванні житлом шляхом виселення відповідачів, які на даний час проживають там без будь-яких правових підстав є законним та обґрунтованим.

Посилання апелянта на недодержання позивачкою процедури виселення, яка полягає у письмовому попередженні осіб, які займають жиле приміщення про їх виселення не можуть бути прийняті до уваги, оскільки ч.3 ст.109 ЖК, на яку посилається апелянт, регламентує таку процедуру лише для виселення з іпотечного житла.

Закон не передбачає забезпечення житлом осіб, які виселяються з житлового приміщення у зв'язку з тим, що відпали правові підстави для їх проживання у спірному житлі.

Не ґрунтуються на законі й доводи апелянта про недоведеність позивачкою створення їй перешкод власнику у користуванні власністю, оскільки власник має право вимагати усунення будь-яких перешкод у здійсненні права власності, у тому числі й виселення з житла сторонніх осіб. Крім того, представник позивачки пояснив і апелянт визнала той факт, що з серпня 2014 року вона перестала сплачувати комунальні платежі і тільки по квартплаті накопичилась заборгованість в розмірі 2600 грн.

Твердження апелянта про те, що договір купівлі-продажу, за яким вона втратила право власності на спірну квартиру укладено нею внаслідок збігу тяжких обставин не мають правового значення, оскільки законність цього договору не була предметом розгляду у даному спорі, договір на даний час є чинним.

Отже підстав для задоволення апеляційної скарги і скасування рішення суду колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст. 303, 304, 307, 308 ЦПК України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_5 відхилити.

Рішення Дніпровського районного суду м. Херсона від 20 січня 2015 року залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення, однак може бути оскаржена у касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: