УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 листопада 2015 року м. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і

кримінальних справ у складі:

головуючого Касьяна О.П.,
суддів: Амеліна В.І., Остапчука Д.О.,Дербенцевої Т.П., Савченко В.О.,
розглянувши в судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_6, ОСОБА_7 та ОСОБА_8, ОСОБА_9 до ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12, Ірпінської міської ради Київської області про визнання незаконним та скасування рішення, визнання недійсним та скасування державного акта на право власності на земельну ділянку, за касаційною скаргою представника ОСОБА_6, ОСОБА_7 та ОСОБА_8 - ОСОБА_13 - на рішення Ірпінського міського суду Київської області від 04 лютого 2015 року та ухвалу апеляційного суду Київської області від 28 квітня 2015 року,

в с т а н о в и л а :

У вересні 2014 року ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9 звернулись до суду з позовом, у якому просили визнати незаконним та скасувати рішення Ірпінської міської ради Київської області від 06 жовтня 2011 року № 986/19 в частині передачі у спільну часткову власність ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12 земельної ділянки площею 0,0291 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд у АДРЕСА_1, визнати недійсним та скасувати державний акт на право власності на цю земельну ділянку.

На обґрунтування своїх вимог посилались на ті обставини, що вони є власниками квартири АДРЕСА_2, загальною площею 66,3 кв. м, а відповідачі є власниками квартири № 2 у цьому ж будинку, загальною площею 50,8 кв. м, та чинять їм перешкоди в користуванні надвірними будівлями та спорудами, розпочали незаконне будівництво на землях загального користування і неправомірно отримали у спільну часткову власність земельну ділянку площею 0,0291 га за цією адресою для будівництва та обслуговування житлового будинку, що порушує їхні права.

Між ними не визначався порядок користування цією земельною ділянкою та надвірними будівлями, не погоджувались зовнішні межі ділянки, розмір переданої відповідачам земельної ділянки є більшим, ніж було погоджено рішенням ради, а приватизація здійснена без дотримання принципу пропорційності площі квартир, просили задовольнити позов.

Рішенням Ірпінського міського суду Київської області від 04 лютого 2015 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Київської області від 28 квітня 2015 року, у задоволенні позову відмовлено.

У касаційній скарзі представник позивачів - ОСОБА_13 - просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалу апеляційного суду і ухвалити нове рішення, яким задовольнити позов, мотивуючи свої вимоги тим, що судами порушені нормипроцесуального права та неправильно застосовані норми матеріального права.

Касаційна скарга підлягає частковому задоволенню.

Ухвалюючи рішення про відмову у задоволенні позову, суд першої інстанції, з рішенням якого погодився апеляційний суд, виходив з того, що позивачі не надали доказів на підтвердження своїх вимог, їх права на приватизацію земельної ділянки не порушені, оскільки вони не були користувачами або власниками земельної ділянки, не звертались із відповідними заявами до компетентних органів, які регулюють правовідносини по приватизації землі, тому підстав для задоволення позову немає.

Проте з такими рішеннями судів першої та апеляційної інстанцій погодитись не можна з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим, ухваленим з виконанням усіх вимог цивільного судочинства, згідно із законом, на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Цим вимогам оскаржувані судові рішення не відповідають.

Судами встановлено, що 29 лютого 2008 року рішенням виконавчого комітету Ірпінської міської ради від № 47/2 дозволено Комунальному підприємству «Ірпінське бюро технічної інвентаризації» оформити відповідну правову документацію Ірпінському КЖЕП «Ірпінь» на самочинно побудований житловий будинок літ. «а», житловою площею 76,5 кв. м, загальною площею 117,1 кв. м по АДРЕСА_1, зобов'язано громадян внести відповідні зміни в оригінал інвентаризаційної справи будинковолодінь через КП «Ірпінське бюро технічної інвентаризації».

Відповідно до плану присадибної ділянки станом на 16 жовтня 1979 року за будинком інвентаризована земельна ділянка площею 649 кв. м., а станом на 22 серпня 2007 року - 637 кв. м, з яких під двором - 249 кв. м.

ОСОБА_6, ОСОБА_9, ОСОБА_8, ОСОБА_7 в рівних частках є співвласниками квартири № 1 площею 66,3 кв. м у цьому будинку на підставі свідоцтва про право власності на житло від 19 травня 2010 року № 31, а ОСОБА_14, ОСОБА_12 та ОСОБА_10 - співвласниками квартири № 2 у цьому будинку на підставі свідоцтва про право власності на житло від 27 жовтня 2008 року НОМЕР_1.

30 липня 2010 року рішенням Ірпінської міської ради Київської області № 5045-92-V відповідачам надано дозвіл на виготовлення технічної документації із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право спільної часткової власності на земельну ділянку, яка становить 1/3 від загальної площі -0,0284 га, для обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд за цією адресою.

19 січня 2011 року складено акт встановлення та погодження зовнішніх меж земельної ділянки в натурі, підписаний відповідачами та суміжними землекористувачами: ОСОБА_15, ОСОБА_16, ОСОБА_17, ОСОБА_17, КЖЕП «Ірпінь» та ОСОБА_18

Крім того, до погодження меж між відповідачами та КЖЕП «Ірпінь» укладено мирову угоду про розподіл земельної ділянки площею 637 кв. м наступним чином: 283,62 кв. м - відповідачам, 279,86 кв. м. - Ірпінському КЖЕП «Ірпінь»; 73,52 кв. м залишено в загальному користуванні.

06 жовтня 2011 року рішенням Ірпінської міської ради Київської області № 986-19-VІ затверджено технічну документацію із землеустрою щодо складання державного акта, що посвідчує право спільної часткової власності на земельну ділянку, та передано безкоштовно у спільну часткову власність відповідачам земельну ділянку - по 1/3 частки, площею 0,0291 га, для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарчих будівель і споруд та 05 березня 2012 року ОСОБА_10 видано державний акт про право власності.

Відповідно до ч. ч. 1, 2, 4 ст. 120 Земельного кодексу України, ч. 1 ст. 377 Цивільного кодексу України до особи, яка набула право власності на жилий будинок, будівлю або споруду, розміщені на земельній ділянці, що перебуває у власності іншої особи, переходить право власності на земельну ділянку або її частину, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення в обсязі і на умовах, встановлених для попереднього землевласника.

Якщо жилий будинок, будівля або споруда розміщені на земельній ділянці, що перебуває у користуванні, то в разі набуття права власності на ці об'єкти до набувача переходить право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені, на тих самих умовах і в тому ж обсязі, що були у попереднього землекористувача.

У разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду кількома особами право на земельну ділянку визначається пропорційно до часток осіб у праві власності жилого будинку, будівлі або споруди.

Власникам квартири у дво- або багатоквартирному житловому будинку належать на праві спільної сумісної власності приміщення загального користування, опорні конструкції будинку, механічне, електричне, сантехнічне та інше обладнання за межами або всередині квартири, яке обслуговує більше однієї квартири, а також споруди, будівлі, які призначені для забезпечення потреб усіх власників квартир, а також власників нежитлових приміщень, які розташовані у житловому будинку (ч. 2 ст. 382 ЦК України в редакції, що була чинною на час виникнення спірних відносин).

Ухвалюючи рішення про відмову у задоволенні позову, суд першої інстанції не виконав вимог процесуального права щодо повноти і всебічності розгляду справи, не перевірив, хто є власником будинку та земельної ділянки під ним, та тієї, яка необхідна для його обслуговування, і на підставі чого, не встановив, чи перейшло право власності чи користування цією земельною ділянкою до сторін після набуття ними у власність квартир у будинку і якщо так, то на підставі чого, не надав належної оцінки цим обставинам,а відтак не перевірив обставин щодо порушення прав позивачів передачею відповідачам у власність спірної земельної ділянки, зробив передчасний висновок про відмову у задоволенні позову.

Апеляційний суд цих недоліків не усунув, на порушення ст. 303 ЦПК України не перевірив законності та обгрунтованості рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, постановив передчасну ухвалу про залишення рішення суду першої інстанції без змін.

Невиконання судами першої та апеляційної інстанцій норм процесуального права унеможливлює встановлення фактичних обставин, що мають значення для правильного вирішення справи, що є підставою для скасування ухвалених у справі судових рішень з направленням справи на новий розгляд до суду першої інстанції, як передбачено ст. 338 ЦПК України.

За таких обставин касаційну скаргу потрібно задовольнити частково, рішення Ірпінського міського суду Київської області від 04 лютого 2015 року та ухвалу апеляційного суду Київської області від 28 квітня 2015 року скасувати, а справу направити на новий розгляд до суду першої інстанції.

Керуючись ст. ст. 335, 336, 338 ЦПК України, колегія суддів

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу представника ОСОБА_6, ОСОБА_7 та ОСОБА_8 - ОСОБА_13 - задовольнити частково, рішення Ірпінського міського суду Київської області від04 лютого 2015 року та ухвалу апеляційного суду Київської області від 28 квітня 2015 року скасувати, а справу направити на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий О.П. Касьян

Судді: В.І. Амелін

Т.П. Дербенцева

Д.О. Остапчук

В.О. Савченко