Справа № 531/363/15-ц
Провадження № 2/531/235/15
23 листопада 2015 року Карлівський районний суд Полтавської області у складі:
головуючого - судді Жмурко П.Я.
при секретарі Петренко А.В.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Карлівка цивільну справу за позовом публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПРИВАТБАНК» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості ,-
Представник позивача в судове засідання не зявився, надавши суду заяву про розгляд справи без його участі, в якій зазначив, що підтримує позов у повному обсязі і не заперечує проти винесення заочного рішення.
Відповідач в судове засідання не зявився, хоча про час, дату та місце розгляду справи був повідомлений належним чином за зареєстрованим місцем проживання. Причина неявки відповідача в судове засідання суду не відома. Жодних заяв від відповідача не надходило.
Відповідно до ст. 224 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
З урахуванням заяви представника позивача, суд вважає за можливе ухвалити заочне рішення, на підставі наявних у справі доказів.
Вивчивши матеріали справи, суд приходить до наступних висновків.
Згідно з положеннями ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти.
Відповідно до ст. 1048 ЦК України кредитодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором.
Відповідно до ст. 1049 ЦК України позичальник зобовязаний повернути позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Одним із видів забезпечення виконання зобовязання, згідно з ч. 1 ст. 546 ЦПК України, є неустойка. Відповідно до ст. 549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобовязання; штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобовязання; пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобовязання за кожен день прострочення виконання.
Зі статуту ПАТ «ПРИВАТБАНК» вбачається, що вони є правонаступником ЗАТ «ПриватБанк» (а.с. 17).
Згідно п. 1.1 договору банк зобовязався надати позичальнику кредитні кошти шляхом видачі готівки через касу банку або перерахування на рахунок, зазначений в п. 8.1 цього договору; строк, вид, цілі і розміри кредиту, відсотків, винагород, розмір щомісячного платежу, періоди сплати та порядок погашення заборгованості за цим договором, визначені розділом 8 договору. Кредит надано в обмін на зобовязання позичальника (ОСОБА_1С.) по поверненню кредиту, сплаті відсотків, винагороди, в зазначені договором строки. (а.с. 8)
Пунктом 8.1 договору також було передбачено сплату відсотків за користування кредитом у розмірі 1,25% на місяць на суму залишку заборгованості за кредитом, винагороди за надання фінансового інструменту у розмірі 3% від суми виданого кредиту, винагороди за резервування ресурсів у розмірі 4,08% річних від суми зарезервованих ресурсів, винагороди за проведення додаткового моніторингу. (а.с. 10) З розрахунку вбачається, що протягом дії договору позивачем нараховувалась комісія (винагороди), а також відсотки на поточну заборгованість по кредиту. (а.с. 4-6)
Для виконання умов договору, позичальнику було відкрито рахунок, про що зазначено в п. 8.2 договору. (а.с. 10)
Повернення кредиту і сплата відсотків мали здійснюватись позичальником щомісячними платежами, що вбачається із розділу 8 договору. (а.с. 10)
Нарахування банком пені є обґрунтованим виходячи з пунктів 5.1, 8.4 договору, згідно з якими у разі порушення позичальником зобовязань із погашення кредиту, позичальник сплачує банку пеню у розмірі 0,15% від суми простроченої заборгованості по кредиту за кожен день прострочення, але не менше 1 гривні. (а.с. 9,10)
Нарахування штрафу обґрунтоване виходячи з п. 5.3 договору, яким передбачено штраф у розмірі 250 грн.+5% від суми позову, у разі порушення позичальником строків платежів, по будь-якому з грошових зобовязань, передбачених кредитним договором більш ніж на 30 днів. (а.с. 9)
Таким чином, заборгованість нарахована банком в межах умов договору, що були узгоджені сторонами, при його укладенні.
Відповідно до ст. 526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства.
Згідно з положеннями ст. 627 ЦК України, відповідно до статті 6 ЦК сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.
Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обовязковим для виконання сторонами.
Частиною 2 статті 1050 ЦК України передбачено - якщо договором встановлено обовязок позичальника повернути позику частинами , то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася та сплати процентів.
Як уже було зазначено, позичальник ОСОБА_1 порушив строки виконання зобовязань за договором і з 22.09. 2008 року не вносив кошти на сплату кредиту, відсотків та комісій. За таких обставин, на вимогу банку, суд вважає за можливе стягнути всю суму кредиту та інших платежів достроково.
Частиною 3 ст. 551 ЦК України, надано право суду зменшити розмір неустойки, якщо він значно перевищує розмір збитків та за наявності інших обставин, які мають істотне значення. З урахуванням положень ст. 3 ЦК України щодо загальних засад цивільного законодавства та ч. 4 ст.10 ЦПК України щодо обовязку суду сприяти сторонам у здійсненні їхніх прав ч. 3 ст. 551 ЦК дає право суду зменшити розмір неустойки за умови, що він значно перевищує розмір збитків, з власної ініціативи (зазначена позиція викладена в ухвалі Верховного Суду України від 4 вересня 2014 року, справа № 6-100цс14).
При зменшенні розміру пені, що нарахована банком, судом також враховано ставлення відповідача до своїх зобовязань за договором, який практично не виконував умови договору з моменту укладення такого, а також не зявляється в судові засідання для розгляду справи.
Виходячи з положень ст. 11 ЦПК України та ч. 3 ст. 267 ЦК України - суд не розглядає питання про застосування строків позовної давності щодо вимог банку.
У звязку із частковим задоволенням позову, з відповідача на користь банку підлягає до стягнення пропорційна частина понесеного ними судового збору 3654,00 грн., що відповідає положенням ст. 88 ЦПК України.
Керуючись ст. ст. 526, 529, 549, 627, 629, 641, 1048, 1049, 1050, 1054 ЦК України, ст. ст. 27, 31, 57, 60, 79, 88, 169, 212-215, 224-225 ЦПК України, суд
Позов публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПРИВАТБАНК» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості - задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, на користь публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПРИВАТБАНК» понесений ними судовий збір у розмірі 3654,00 грн. (дві тисячі пятсот девять гривень тридцять дві копійки).
В задоволенні позовних вимог в іншій частині - відмовити.
Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано відповідачем протягом десяти днів з дня отримання його копії.
Апеляційна скарга на рішення суду подається до Апеляційного суду Полтавської області, через Карлівський районний суд Полтавської області, протягом десяти днів з дня його проголошення або з дня отримання копії рішення.
Суддя Жмурко П.Я.