Провадження № 22-ц/783/7087/15 Доповідач в 2-й інстанції: ОСОБА_1
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 грудня 2015 року Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Львівської області у складі: головуючого судді: Ванівського О.М.,

суддів: Богонюка М.Я., Гриновця Б.М.,

при секретарі: Бохонко Е.Р.,

за участю: представника апелянта ОСОБА_2,

представника позивача ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові в залі суду цивільну справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_4 ОСОБА_2 на рішення Галицького районного суду м. Львова від 28 вересня 2015 року,-

в с т а н о в и л а:

Рішенням Галицького районного суду м. Львова від 28 вересня 2015 року позов Публічного акціонерного товариства «БМ Банк» до ОСОБА_5, ОСОБА_4 про стягнення заборгованості задоволено.

Стягнуто солідарно з громадянина України ОСОБА_5 (03115, АДРЕСА_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) та громадянина України ОСОБА_4 (79017, АДРЕСА_2, ідентифікаційний номер НОМЕР_2) на користь Публічного акціонерного товариства «БМ БАНК» заборгованість за Договором № 321091 про оформлення Пакету послуг з видачею платіжної картки та встановленням кредитного ліміту від 15.02.2014р. у розмірі 191 074,35 ( сто дев'яносто одна тисяча сімдесят чотири гривні 35 коп.).

Стягнуто солідарно з громадянина України ОСОБА_5 (03115, АДРЕСА_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) та громадянина України ОСОБА_4 (79017. м. Львів, вул. Тарнавського. АДРЕСА_3. ідентифікаційний номер НОМЕР_2) на користь Публічного акціонерного товариства «БМ Банк» понесені судові витрати, а саме судовий збір в сумі 1913,75 (одна тисяча девятсот тринадцять гривень 75 коп.).

Рішення суду оскаржив представник ОСОБА_4 ОСОБА_2.

В апеляційній скарзі, зазначає, що рішення суду підлягає до скасування, оскільки таке ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права. Вважає, оскільки позивач звернувся з позовом в суд 18.08.2014 р., тобто за межами встановленого ч.4 ст. 559 ЦК України строку, а тому висновок суду про солідарне стягнення заборгованості за кредитним договором із поручителя зроблено з порушенням норм матеріального права. Просить рішення Галицького районного суду м. Львова від 28.09.2015 у справі № 461/10014/14-ц про солідарне стягнення суми заборгованості за кредитом в частині стягнення цієї заборгованості з ОСОБА_4 скасувати та постановити в цій частині нове рішення, яким відмовити повністю в задоволенні позовних вимог ПАТ "БМ Банк" до ОСОБА_4 за договором поруки від 15.02.2013р. № 321091-1, укладеним між публічним акціонерним товариством "БМ БАНК" та ОСОБА_4, в забезпечення зобовязань ОСОБА_4 за кредитним договором від 15.02.2013 № 321091-15, укладеним між Публічним акціонерним товариством "БМ БАНК" та ОСОБА_5, у звязку з припиненням права кредитора на задоволення своїх вимог за рахунок поручителя.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника апелянта на підтримання апеляційної скарги, заперечення представника позивача, перевіривши в межах доводів апеляційної скарги та пред'явлених позовних вимог законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції, матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід відхилити з таких підстав.

Відповідно до вимог ч.1 ст.303 ЦПК України, під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції лише в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України, апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

У відповідності до вимог ст.213 ЦПК України, рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно зясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Колегія суддів вважає, що рішення таким вимогам відповідає.

Статтями 10 і 60 ЦПК України встановлено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін; сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості і що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Матеріалами справи та судом встановлено, що 15 лютого 2013 року між ПАТ «БМ Банк» та ОСОБА_5 було укладено договір № 321091, на підставі якого ПАТ «БМ Банк» зобов'язався оформити ОСОБА_5 пакет послуг з видачею платіжної картки та встановленням кредитного ліміту, згідно з яким, ОСОБА_5 отримав грошові кошти в сумі 120000 грн., зобов'язався сплатити проценти в розмірі 29,99 % за користування кредитом в порядку та на умовах, визначених кредитним договором, та повернути кредит не пізніше 14 лютого 2014 року.(а.с.7-13)

Надання кредиту здійснювалось шляхом відкриття банком ОСОБА_5 позичкового рахунку у гривні №161 та надання кредиту на умовах повороткості та платності, шляхом відкриття не відновлюваної кредитної лінії в розмірі 120000,00 грн.

У вказаний пунктом п.2.4.2. Кредитного договору термін відповідач ОСОБА_5 частини свого боргу не повернув.

Відповідно до ст.1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Згідно ч.2 ст.1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст.1048 ЦК України.

Згідно з п.п. 3.5.4., 3.5.5-3.5.7, 3.5.9 та 2.5.1. Кредитного договору, ОСОБА_5 зобов'язався своєчасно сплачувати проценти за користування кредитом, повернути кредит у визначені даним договором терміни, а також виконати інші свої зобов'язання згідно даного договору.

Взяті на себе зобовязання по поверненню кредиту та сплаті процентів в строки визначені п.п.2.4.2,2.5.1, 3.5.5-3.5.7 та 3.5.9. Кредитного договору, відповідач ОСОБА_5 не виконав.

Договір є обов'язковим для виконання сторонами (ст. ст. 629, 638 ЦК України).

Згідно зі ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Частиною 1 ст. 530 ЦК України визначено якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Крім того, в якості забезпечення виконання ОСОБА_5 взятих на себе зобов'язань за кредитним договором між ОСОБА_4 та позивачем був укладений договір поруки № 321091-1 від 15 лютого 2013 року.(а.с.19)

Згідно з п.4. Договору поруки ОСОБА_5 та ОСОБА_4 несуть солідарну відповідальність перед позивачем. Відповідно до п.5. Договору поруки відповідач-2 відповідає за зобов'язаннями ОСОБА_5 в повному обсязі, а саме за повернення кредиту, сплату процентів за користування ним, комісії, сплату неустойки, а також відшкодування збитків, завданих позивачу невиконанням або неналежним виконанням відповідачем 1 умов кредитного договору.

Відповідно до п.п. 6,7 Договору поруки, у випадку невиконання боржником ОСОБА_5 зобов'язань за кредитним договором, позивач повідомляє про це ОСОБА_4, шляхом направлення письмової вимоги із зазначенням суми грошових коштів та рахунків, на які поручитель ОСОБА_4 зобов'язаний перерахувати вказані кошти. Також, поручитель зобов'язаний сплатити позивачу суму боргу не пізніше 10 (десяти) календарних днів після отримання повідомлення про невиконання боржником зобов'язань за кредитним договором.

Згідно ст. 554 ЦК України, у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки.

Положеннями ст.543 ЦК України передбачено, що у разі солідарного обов'язку боржників (солідарних боржників) кредитор має право вимагати виконання обов'язку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-кого з них окремо.

Статтею 611 ЦК України визначено, що у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановленні договором або законом.

Задовольняючи позов Публічного акціонерного товариства «БМ Банк», суд першої інстанції вважав, що відповідач ОСОБА_5 прострочив погашення поточних платежів по кредиту та нарахованих відсотках, належним чином не здійснив повернення кредиту, не виконавши взятих за договором зобов'язань, в зв'язку з чим суд прийшов до висновку, що заборгованість за Договором № 321091 про оформлення Пакету послуг з видачею платіжної картки та встановленням кредитного ліміту від 15.02.2013р. у розмірі 191074,35 (сто дев'яносто одна тисяча сімдесят чотири гривні 35 коп.), підлягає стягненню на користь позивача солідарно з відповідача ОСОБА_5 як позичальника, та відповідача ОСОБА_4 як поручителя.

Висновок суду відповідає встановленим обставинам та положенням закону.

На думку колегії суддів, доводи апеляційної скарги щодо припинення поруки на підставі ч.4 ст.559 ЦК України є безпідставними, оскільки судом встановлено, що позивач звернувся в суд із позовом 14.08.2014р., що підтверджується штемпелем на конверті відділення поштового звязку(а.с.32), а відтак в межах встановленого ч.4 ст. 559 ЦК України строку.

Керуючись ст.ст. 88, 303, п.1 ч.1 ст.307, 308, ч.1 п.1 ст.314, ст.315, ст.317, ст.319 ЦПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_4 ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Галицького районного суду м. Львова від 28 вересня 2015 року залишити без змін.

Ухвала Апеляційного суду Львівської області набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий : О.М.Ванівський

Судді: М.Я.Богонюк

ОСОБА_6