АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22-ц/793/2802/15Головуючий по 1 інстанції
Категорія : 5 ОСОБА_1
Доповідач в апеляційній інстанції
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 грудня 2015 року Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Черкаської області в складі:

головуючогоОСОБА_2
суддівОСОБА_3 , ОСОБА_4
при секретаріОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Черкаси апеляційну скаргу ОСОБА_6 на рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 22 квітня 2013 року у справі за позовом ОСОБА_7 до ОСОБА_6, ОСОБА_8, ОСОБА_9 про встановлення порядку користування квартирою,

в с т а н о в и л а :

14 березня 2013 р. ОСОБА_7 звернулася в суд з позовом до ОСОБА_6, ОСОБА_8, ОСОБА_9 про встановлення порядку користування квартирою.

В обґрунтування заявлених вимог вказала, що відповідно до договорів міни, посвідчених старшим державним нотаріусом другої Черкаської державної нотаріальної контори ОСОБА_10 та зареєстрованих в реєстрі за №2-1464 та №2-1465 від 30 березня 1994 р. позивачка, ОСОБА_6, ОСОБА_8 та ОСОБА_9 (до заміжжя ОСОБА_11 В.) є співвласниками житлового приміщення, а саме, 3-х кімнатної квартири за № 58, що розташована по вул. М. Красовського, 6 в м. Черкаси.

Частки співвласників даної нерухомості становлять: 1/8 частки належить позивачці, 5/8 частки належить ОСОБА_6, 1/8 частки належить ОСОБА_8, 1/8 частки належить ОСОБА_9

Відповідно до технічного паспорту дана квартира має загальну площу 64,8 кв. м. (житлова площа 39,5 кв. м.) та складається із трьох житлових кімнат, а саме: житлової кімнати площею 10,2 кв.м., житлової кімнати площею 15,8 кв.м., житлової кімнати площею 13,5 кв. м., підсобних приміщень, туалету, кухні, ванної, водопроводу, електроплити, каналізації, центрального опалення.

Під час спільного проживання в спірній квартирі сімейні стосунки між позивачкою та ОСОБА_6 погіршились, що призвело до розірвання шлюбу. З цього моменту постало питання про встановлення порядку користування житлом, оскільки добровільно визначити порядок користування спірною квартирою ОСОБА_6 відмовився, навпаки почав створювати перешкоди в користуванні спільним нерухомим майном.

Це стало підставою для її звернення з зазначеним позовом до суду в якому просила встановити порядок користування квартирою № 58 по вул. Маршала Красовського, 6 у м. Черкаси.

Рішенням Соснівського районного суду м. Черкаси від 22 квітня 2013 р. позов ОСОБА_7 до ОСОБА_6, ОСОБА_8, ОСОБА_9 про встановлення порядку користування квартирою задоволено.

Встановлено порядок користування квартирою № 58 будинку № 6 по вул. М. Красовського в м. Черкаси, виділено в користування ОСОБА_6 житлову кімнату загальною площею 15,8 кв., ОСОБА_8 та ОСОБА_9 виділено в користування житлову кімнату загальною площею 13,5 кв. м., ОСОБА_7 виділено в користування житлову кімнату загальною площею 10,2 кв. м.

Підсобні приміщення, туалет, кухню, ванну, водопровід, електроплиту, каналізацію, центральне опалення залишено у спільному користуванні ОСОБА_6, ОСОБА_8, ОСОБА_9 та ОСОБА_7

Не погоджуючись з рішенням суду ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу в якій, посилаючись на порушення норм матеріального права, просить скасувати дане рішення та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити повністю.

При цьому зазначив, що виділені в користування сторонам частки майна свідчать про невідповідність їх часткам у спільній частковій власності. Крім того, оскаржуване рішення позбавило апелянта можливості у повній мірі володіти та користуватися тією часткою спірного майна, що припадає на нього у спільній частковій власності.

Судова колегія, заслухавши доповідь суддідоповідача, пояснення представника ОСОБА_6 ОСОБА_12, ОСОБА_7 та її представника ОСОБА_13, ОСОБА_8, перевіривши матеріали справи і обговоривши підстави апеляційної скарги, заперечення на апеляційну скаргу, вважає, що апеляційна скарга підлягає до задоволення.

Задовольняючи позовні вимоги про встановлення порядку користування спірною квартирою суд першої інстанції виходив з того, що позивач, як власник майна, має право вимагати усунення перешкод у здійснені ним права користування та розпорядження своїм майном та з урахуванням того, що співвласники не погодили добровільно порядок користування квартирою, в наслідок чого виник спір, дійшов висновку про встановлення порядку користування квартирою з виділенням позивачу житлової кімнати площею 10,2 кв. м., відповідачам кімнат площею: ОСОБА_6 - 15,8 кв. м., ОСОБА_8 і ОСОБА_9 - 13,5 кв. м. При цьому, вважав, що оскільки площа жилих кімнат, які підлягають виділенню в користування відповідачів, відповідають рівню середньої забезпеченості жилою площею в м. Черкаси, то їх житлові права не будуть порушеними.

Однак, погодитись з таким висновком районного суду не можна, оскільки висновки суду не відповідність обставинам справи, судом допущено порушення норм матеріального та процесуального права, що відповідно до вимог статті 309 ЦПК України є підставою для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Згідно зі ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд, серед іншого, вирішує такі питання: чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Ухвалене у справі судові рішення зазначеним вимогам закону не відповідає.

Зміст права власності, яке полягає у праві володіння, користування та розпорядження своїм майном визначено у ст. 317 ЦК України.

Стаття 321 ЦК України закріплює конституційний принцип непорушності права власності, передбачений ст. 41 Конституції України. Він означає, що право власності є недоторканим, власник може бути позбавлений або обмежений у його здійсненні лише відповідно і в порядку, встановлених законом.

Поняття спільної часткової власності викладено в ч. 1 ст. 356 ЦК України як власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності. Отже, право спільної часткової власності це право двох або більше осіб за своїм розсудом володіти, користуватися і розпоряджатися належним їм у певних частках майном, яке складає єдине ціле.

Кожен учасник спільної часткової власності володіє не часткою майна в натурі, а часткою в праві власності на спільне майно у цілому.

Ці частки є ідеальними й визначаються відповідними відсотками від цілого чи у дробному виразі.

Відповідно до ст. 358 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою.

Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю.

Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації.

Судом встановлено, що відповідно до договорів міни, посвідчених старшим державним нотаріусом другої Черкаської державної нотаріальної контори ОСОБА_10, та зареєстрованих в реєстрі за № 2-1464 та № 2-1465 від 30 березня 1994 р. ОСОБА_7, ОСОБА_6, ОСОБА_8 та ОСОБА_14 є співвласниками житлового приміщення, а саме 3-х кімнатної квартири № 58, що розташована в м. Черкаси по вул. М. Красовського в будинку № 6.

Частки співвласників квартири АДРЕСА_1 становлять: ОСОБА_7 1/8, ОСОБА_6 5/8, ОСОБА_8 1/8, ОСОБА_9 1/8.

Таким чином, спірна квартира належить сторонам на праві спільної часткової власності.

Відповідно до технічного паспорту, дана квартира має загальну площу 64,8 кв. м., житлову площу 39,5 кв.м. та складається з трьох житлових кімнат, а саме: житлової кімнати площею 10,2 кв. м., житлової кімнати площею 15,8 кв. м., та житлової кімнати площею 13,5 м. кв., підсобних приміщень, туалету, кухні, ванної, водопроводу, електроплити, каналізації центрального опалення.

Отже, ідеальна частка кожного з співвласників за житловою площею становить: ОСОБА_6 (5/8) 24, 69 кв. м., ОСОБА_7 (1/8) 4,94 кв. м., ОСОБА_8 (1/8) 4,94 кв. м. та ОСОБА_9 (1/8) 4,94 кв. м.

При цьому, ОСОБА_7 та ОСОБА_6 з 2012 р. розірвали шлюб, ОСОБА_8 та ОСОБА_14 являються їхніми дітьми та на час виникнення спору є повнолітніми особами.

Законом визначено, що співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю.

Відомості про те, що позивач зверталась, зокрема до ОСОБА_6 з пропозицією домовитись про порядок користування спірною квартирою відсутні, хоча учасники спільної часткової власності повинні здійснювати свої права на засадах загальної згоди.

Матеріали справи містять заяви ОСОБА_8 та ОСОБА_9 про визнання позовних вимог.

Відомостей про те, що відповідачем ОСОБА_6 порушено права позивача матеріали справи, також, не містять.

Проте, вирішуючи спір та виділяючи у користування позивачу кімнати площею 10,2 кв. м, а відповідачам ОСОБА_6 - площею 15,8 кв. м, ОСОБА_8 та ОСОБА_9 площею 13, 5 кв. м. суд першої інстанції не дав належної оцінки обставинам справи та не врахував, яка частина житлової площі квартири належить кожному із співвласників, не встановив ідеальну частку кожного із них, не з'ясував, чи можливо виділити ці частки їм у користування та чи відповідає частка, виділена сторонам, їхній частці у спільному майні, а відтак чи не порушує це права, зокрема ОСОБА_6 частка якого в спірній квартирі становить 5/8.

Встановлюючи приведений порядок користування спірною квартирою, суд першої інстанції порушив співмірність часток учасників спільної часткової власності, так як позивачу виділив кімнату житловою площею 10,2 кв. м., що на 5,26 кв. м. перевищує житлову площу якою вона має право володіти та користуватись, а відповідачам ОСОБА_8 та ОСОБА_9 виділив житлову кімнату площею 13,5 кв. м., що відповідно на 3,62 кв. м. перевищує житлову площу якою вони мають право володіти та користуватись, ОСОБА_6 15, 8 кв. м., що на 8,89 кв. м. є меншим від тієї житлової площі якою він має право володіти та користуватися.

При вирішенні спору колегія суддів враховує, що у спірній квартирі є три кімнати й виділити кожному з чотирьох співвласників, у співвідношенні до його ідеальної частки, відповідно до заявлених позовних вимог, а саме ОСОБА_6 житлову кімнату площею 15,8 кв., ОСОБА_8 та ОСОБА_9 житлову кімнату площею 13,5 кв.м. та позивачці ОСОБА_7 житлову кімнату площею 10,2 кв. м. не виявляється можливим.

Кожен із співвласників квартири не має переваг перед іншим, а тому не можна, не порушуючи прав інших, зокрема ОСОБА_6 частка якого становить 5/8 частин спірної квартири, відповідно 24, 69 кв. м. житлової площі, виділити у користування позивачеві та відповідачам ОСОБА_8 та ОСОБА_9 дві кімнати площею 10.2 кв. м. та 13,5 кв. м., що не відповідає їх долі, як співвласників у спільній частковій власності. Також не є можливим поселити двох з співвласників ОСОБА_8 та ОСОБА_9 до однієї кімнати, виходячи з того, що ОСОБА_9 заміжня, має сім'ю, малолітнього сина ОСОБА_15, 27.04.2012 р. н., до складу якої не входить ОСОБА_8

Враховуючи викладене, колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду підлягає до скасування з ухваленням нового рішення про відмову в задоволенні позову, у звязку з неможливістю визначення порядку користування спірною квартирою за варіантом наведеним у позовній заяві позивачем та за відсутності згоди, зокрема ОСОБА_6 на запропонований порядок володіння та користування майном, що є спільною частковою власністю сторін.

Керуючись ст. ст. 303, 304, 307, 309, 314, 316, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів,

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_6 задовольнити.

Рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 22 квітня 2013 року скасувати та ухвалити нове рішення.

В задоволенні позову ОСОБА_7 до ОСОБА_6, ОСОБА_8, ОСОБА_9 про встановлення порядку користування квартирою, відмовити.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржене в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Головуючий :

Судді :