АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
УХВАЛА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И [1]

03 грудня 2015 року м. Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду міста Києва в складі:

головуючого судді: Прокопчук Н.О.

суддів: Музичко С.Г., Стрижеуса А.М.

при секретарі: Бусленко А.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві апеляційну скаргу ОСОБА_1, ОСОБА_2 від імені та в інтересах ОСОБА_3

на рішення Дарницького районного суду м. Києва від 03 лютого 2015 року

в цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк», Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк», третя особа - Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Морозова СвітланаВолодимирівна, про визнання кредитного договору недійсним,-

ВСТАНОВИЛА:

Рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 03 лютого 2015 року у задоволенні даного позову відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 та ОСОБА_2, які є представниками позивачки за угодою про надання правової допомоги та за довіреністю відповідно, ставиться питання про скасування рішення суду та ухвалення нового про задоволення позовних вимог у повному обсязі. Апелянти вважають, що суд безпідставно не урахував тверджень позивачки про те, що вона не укладала договір споживчого кредиту з ПАТ «УкрСиббанк». Зазначають, що відповідачами не надано належних доказів того, що вона дійсно укладала кредитний договір з ПАТ «УкрСиббанк», суду не надано оригіналу даного договору, а рішення Печерського районного суду м. Києва від 11.01.2011року яким стягнуто з ОСОБА_3 заборгованість за кредитним договором та яке набрало законної сили не може бути належним доказом, оскільки в мотивувальній частині даного рішення зазначено, що позивач не визнавала позов з тих підстав, що нею не укладався та не підписувався даний кредитний договір. Також апелянти зазначають, що судом невірно надано оцінку доказам, які були подані третьою особою - приватним нотаріусом КМНО МорозовоюС.В., а саме: останньою було подано тільки копію оспорюваного кредитного договору, а договір купівлі продажу квартири позивач дійсно посвідчувала у даного нотаріуса, проте купувала її за свої особисті кошти.

В суді апеляційної інстанції представники ОСОБА_3 за угодою про надання правової допомоги - ОСОБА_1 та за довіреністю ОСОБА_2 апеляційну скаргу підтримали з підстав наведених в ній.

Представники ПАТ «УкрСиббанк», ПАТ «Дельта Банк» та третя особа у судове засідання не з'явилися. Зважаючи на вимоги ч. 5 ст. 74 , ч. 2 ст. 305 ЦПК України колегія суддів визнала їх повідомлення належним, а неявку такою що не перешкоджає судовому розгляду.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість ухваленого по справі рішення в цій частині, колегія суддів дійшла висновку про відхилення апеляційної скарги виходячи з наступного.

Відмовляючи у задоволенні позову суд вважав позовні вимоги недоведеними, обставини укладення кредитного договору були предметом розгляду в інших справах між цими ж сторонами, дійсність кредитного договору встановлена судовими рішеннями, які набрали законної сили.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду і вважає їх правильними.

Як убачається з матеріалів справи та встановлено судом 18.03.2008 між АКІБ «УкрСиббанк» (правонаступником якого є ПАТ «УкрСиббанк») та ОСОБА_3 (позичальником) укладено Договір про надання споживчого кредиту №0, відповідно до якого ОСОБА_3 Банком було надано кредит у розмірі 182 000,00 доларів США, зі сплатою за користування кредитом 12,40% річних, з кінцевим строком повернення до 19.03.2029 року (а.с.2-5 т.1).

Відповідно до Договору іпотеки №80144, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Морозовою С.В. 18.03.2008 за реєстровим № 6902, укладеного між АКІБ «УкрСиббанк» (правонаступником якого є ПАТ «УкрСиббанк») та ОСОБА_3, предметом іпотеки є трикімнатна квартира АДРЕСА_1, належна останній, іпотекодавцем є ОСОБА_3, іпотекодержателем - АКІБ «УкрСиббанк» (а.с.2-4 т.2).

Згідно п. 1.1. Договору іпотеки, даною іпотекою забезпечується повернення кредиту, наданого іпотекодержателем для придбання нерухомого майна, яке передається в іпотеку, цей договір укладається одночасно з договором купівлі-продажу предмету іпотеки.

Кредитним договором є - Договір про надання споживчого кредиту №0 від 18.03.2008 року укладений між АКІБ «УкрСиббанк» (правонаступником якого є ПАТ «УкрСиббанк») та ОСОБА_3 (позичальником), в забезпечення виконання грошових зобов'язань за яким укладається даний Договір; при цьому, з доданої копії Договору про надання споживчого кредиту №0 від 18.03.2008 року убачається, що Банк надає Позичальнику кредит шляхом зарахування кредитних коштів на поточний рахунок Позичальника НОМЕР_1 у Банку (п.1.5 Договору, а.с.6-17 т.2).

Рішенням Печерського районного суду м. Києва від 11.01.2011 року, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 29.06.2011 року в справі за позовом ПАТ «УкрСиббанк» до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором №0 від 18.03.2008 року з ОСОБА_3 на користь ПАТ «УкрСиббанк» стягнуто заборгованість в розмірі 1 840 305,82 грн. (а.с.71-73 т.1)

Рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 07.11.2012 року залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 13.02.2013 року в справі за позовом ОСОБА_3 до ПАТ «УкрСиббанк», 3-я особа - ПАТ «Дельта Банк» про визнання договору про надання споживчого кредиту №0 від 18.03.2008 року неукладеним - в задоволенні позову ОСОБА_3 було відмовлено (а.с.66-68,76-77 т.1).

08.12.2011 року між ПАТ «УкрСиббанк» та ПАТ «Дельта Банк» укладено договір купівлі-продажу прав вимоги за кредитами, у додатку №1 до якого зазначено і договір про надання споживчого кредиту №0 від 18.03.2008 року між ПАТ «УкрСиббанк» та ОСОБА_3.(а.с.181-183 т.1).

Згідно з ч. 1 ст. 626 ЦК Українидоговором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

За правилами ст.ст.1054, 1055 ЦК України за кредитним договором, який укладається у письмовій формі, банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Підставою для визнання договору недійсним є порушення загальних вимог, додержання яких є необхідним для чинності правочину, передбачені ст. 203 ЦК України, якою визначено основні критерії чинності правочину. Зазначено, що зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства.

При розгляді даної справи наявними в справі доказами не доведено підстав передбачених ст. 203 ЦК Українидля визнання недійсним кредитного договору.

Сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору, зміст договору чіткий і зрозумілий, і відповідає вимогам законодавства.

Свої вимоги позивачка обґрунтовувала тим, що вона не підписувала кредитний договір. При цьому посилалась лише на те, що відповідачами не надано оригіналу оскаржуваного договору.

Проте, вище вказаними судовими рішеннями Печерського районного суду м. Києва від 11.01.2011 року у справі №2-216/11, Апеляційного суду м. Києва від 19.02.2014 року, Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 06.08.2014 року, Оболонського районного суду м .Києва від 29.05.2014 року, які набрали законної сили, встановлені обставини укладання кредитного договору та його дійсність й це, відповідно до ч. 3 ст. 61 ЦПК України не потребує доведення.

До того ж, позивачка не оспорювала та не оспорює наразі укладений між нею і АКІБ «УкрСиббанк» (правонаступником якого є ПАТ «УкрСиббанк») договір іпотеки. Доказів того, що квартира, яка є предметом іпотеки та договір купівлі-продажу якої одночасно укладений з договором іпотеки, придбана позивачкою за інші власні, а не отримані нею у кредит грошові кошти, нею не надано й тому такі твердження апеляційної скарги не можуть бути взяті до уваги.

Крім того, як убачається з матеріалів справи цивільна справа неодноразово відкладалася за клопотанням позивача та її представників, в тому числі для вирішення питання щодо можливості призначення судової почеркознавчої експертизи, проте таким правом ОСОБА_3 не скористалася та такого клопотання нею та її представниками заявлено не було.

В суді апеляційної інстанції представникам позивачки було роз'яснено положення ст. 10 ЦПК України, проте клопотання про призначення судової експертизи не надійшло і на запитання судової колегії було повідомлено, що позивачка перебуває за межами України і явка її в судове засідання для відібрання зразків підпису не можлива.

Виходячи з наявних у матеріалах справи та досліджених судом першої інстанції письмових доказів суд апеляційної інстанції вважає, що висновки суду відповідають обставинам справи та положенням матеріального закону.

Норми матеріального права відповідно до спірних правовідносин застосовані правильно.

Всі висновки суду першої інстанції щодо пред'явлених у рамках даної справи позовних вимог повно та послідовно викладені у мотивувальній частині оскаржуваного рішення.

Обставин, які б давали суду апеляційної інстанції підстави для спростування указаних висновків суду, апеляційна скарга не містить.

Встановивши факти та зумовлені ними правовідносини, суд першої інстанції ухвалив правильне по суті рішення, підстав для скасування якого колегія суддів не знаходить.

Керуючись ст. ст. 303, 304, 308, 313-315, 317ЦПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1, ОСОБА_2 від імені та в інтересах ОСОБА_3 - відхилити.

Рішення Дарницького районного суду м. Києва від 03 лютого 2015 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом 20 днів шляхом подання до цього суду касаційної скарги.

Головуючий:

Судді:

Справа № 753/4639/13-ц

№ апеляційного провадження: 22-ц/796/13842/2015

Головуючий у суді першої інстанції: Парамонов М.Л.

Доповідач у суді апеляційної інстанції: Прокопчук Н.О