Справа № 161/694/15-ц
Провадження № 2/161/1019/15
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 березня 2015 року Луцький міськрайонний суд Волинської області

в складі : головуючого - судді Олексюка А.В.

при секретарі - Шумиводі О.І.

з участю: представника позивача - ОСОБА_1

представника відповідача - ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Луцьку цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про визнання особи такою, що втратила право на користування житлом, -

В С Т А Н О В И В:

29.09.2014 року ОСОБА_3 звернулась в суд з позовом до ОСОБА_4 про визнання особи такою, що втратила право на користування житлом.

Свої вимоги обґрунтовує тим, що на підставі договору дарування від 19.01.2001 року вона являється власником будинку АДРЕСА_1.

В даному будинку з 18.01.2006 року зареєстрований колишній член сім'ї позивача (чоловік дочки) - ОСОБА_4, який понад один рік в вищевказаному будинку не проживає.

Позивач просить суд визнати ОСОБА_4 таким, що втратив право на користування будинком АДРЕСА_1.

Крім того, позивач просить суд стягнути з відповідача в її користь понесені судові витрати по справі.

Представник позивача ОСОБА_1 в судовому засіданні підтримав позовні вимоги. Просив суд позов задовольнити.

Представник відповідача ОСОБА_2 в судовому позов не визнав. Просив суд відмовити в задоволенні позову.

Заслухавши пояснення представників позивача, відповідача, дослідивши та оцінивши представлені по справі докази в їх сукупності суд прийшов до висновку, що позов підлягає до часткового задоволення.

Відповідно до п. 2 ст. 405 ЦК України, член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї власника без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Як вбачається з договору дарування від 19.01.2001 року ОСОБА_3 являється власником будинку АДРЕСА_1 (а. с. 5).

З будинкової книги вбачається, що у спірному будинку з 18.01.2006 року зареєстрований відповідач - ОСОБА_4 (а.с. 4-11).

В судовому засіданні встановлено, що відповідач хоч і був зареєстрований в спірному будинку, проте більше одного року не проживає, що підтверджується матеріалами справи.

З матеріалів справи вбачається, що 31.10.2014 року ОСОБА_4 знявся з реєстрації будинком АДРЕСА_1.

Таким чином, оцінивши зібрані та дослідженні в судовому засіданні докази в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що визнати ОСОБА_4 таким, що втратив право на користування житловим приміщенням - будинком АДРЕСА_1.

Підлягає, також, до часткового задоволення вимога позивача про стягнення з відповідача в користь позивача понесених витрат на правову допомогу адвоката в розмірі-2500,00 грн.

Відповідно до ст. 84 ЦПК України, витрати пов'язані з оплатою правової допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права, несуть сторони, крім випадків надання безоплатної правової допомоги.

Граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу встановлюється законом.

Згідно ст. 1 Закону України «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах» від 20.12.2011 року, розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних справах, в яких така компенсація виплачується стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, іншою стороною, а в адміністративних справах - суб'єктом владних повноважень, не може перевищувати 40 відсотків встановленої законом мінімальної заробітної плати у місячному розмірі за годину участі особи, яка надавала правову допомогу, у судовому засіданні, під час вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням та під час ознайомлення з матеріалами справи в суді, що визначається у відповідному судовому рішення.

Ч. 1 ст. 88 ЦПК України передбачено, що стороні на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених судових вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.

Визначаючи розмір витрат на правову допомогу адвоката, які слід стягнути з відповідача, суд виходить з засад розумності, виваженості та справедливості і враховує складність справи, участь представника позивача ОСОБА_5 в судовому засіданні та ту обставину, що позов задоволено повністю.

З розрахунку суми гонорару за надану правову допомогу вбачається, що вартість послуг адвоката ОСОБА_5 за представництво в судді 31.10.2014 року становить 2500,00 грн., проте дана цивільна справа 31.10.2014 року розглянута судом без участі представника позивача ОСОБА_5 за наявними матеріалами справи.

Тому, вимога позивача щодо стягнення з відповідача в її користь понесених витрат на правову допомогу в частині представництва адвокатом ОСОБА_5 її інтересів в суді не підлягає до задоволення за безпідставністю.

Крім того, відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача в користь позивача слід стягнути суму в розмірі 243,60 грн. понесених витрат по оплаті судового збору.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 6, 10, 11, 130, 209, 212, 213, 215 ЦПК України, ст. ст. 386, 405 ЦК України, с у д,-

В И Р І Ш И В :

Позов задовольнити часково.

Визнати ОСОБА_4 таким, що втратив право на користування житловим приміщенням - будинком АДРЕСА_1.

Стягнути з ОСОБА_4 в користь ОСОБА_3 суму в розмірі - 2500 (дві тисячі п'ятсот) грн. понесених витрат на правову допомогу адвоката та суму в розмірі 243 (двісті сорок три) гривні 60 копійок понесених витрат по сплаті судового збору.

В решті вимог відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя Луцького міськрайонного суду А.В.Олексюк