Справа №473/3209/13-ц 10.03.2015 10.03.2015 10.03.2015
Провадження №22-ц/784/499/15
Головуючий першої інстанції: Висоцька Г.А.
Категорія: 59 Суддя-доповідач апеляційного суду: Коломієць В.В.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 березня 2015 року м. Миколаїв

Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Миколаївської області в складі

головуючого Коломієць В.В.

суддів Довжук Т.С., Шолох З.Л.

при секретарі Кудрі В.М.,

за участю позивача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 15 січня 2015 року за позовом ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» (далі - ПАТ «Дельта Банк»), третя особа: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу ОСОБА_3, про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню,

В С Т А Н О В И Л А :

У липні 2013 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовною заявою до публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню.

Позивач зазначав, що 23 липня 2008 року між ним та ВАТ «Сведбанк» (правонаступником якого є ПАТ «Дельта Банк») було укладено кредитний договір № 1404/0708/88-016, згідно якого Банк надав позивачу грошові кошти у розмірі 140 000грн.00коп. на строк до 22 липня 2018 року, а позивач зобов'язався повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом та виконати свої зобов'язання у повному обсязі у строки, передбачені цим договором. В забезпечення виконання зобов'язань за вказаним договором того ж дня було укладено іпотечний договір, згідно з умовами якого належна позивачу квартира АДРЕСА_1, була передана Банку в іпотеку для забезпечення його зобов'язання згідно з кредитним договором від 23 липня 2008 року № 1404/0708/88-016.

01 червня 2013 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_3 вчинено виконавчий напис, реєстровий номер 1233, за яким звернено стягнення на квартиру, що є предметом іпотеки. Відповідно до даного виконавчого напису за рахунок коштів, виручених від реалізації предмета іпотеки, підлягають задоволенню вимоги ПАТ «Дельта Банк» в розмірі 101 118грн. 06коп., які є заборгованістю за кредитним договором, а також витрати Банку за вчинення виконавчого напису в розмірі 2500грн.

Посилаючись на те, що оспорюваний виконавчий напис вчинений в порушення п. 2.3 Глави 16 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України без підтвердження отримання ним надісланого іпотекодержателем повідомлення - письмової вимоги про усунення порушень, а також на неповідомлення його про зміну кредитора, через що у нього виникло право не виконувати обов'язки щодо сплати платежів за цим договором, що, на думку позивача, свідчить про відсутності підстав рахувати заборгованість за кредитним договором безспірною, ОСОБА_2 просив визнати цей виконавчий напис таким, що не підлягає виконанню.

Рішенням Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 15 січня 2015 року у задоволенні позову ОСОБА_2 - відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2, посилаючись на порушення норм матеріального права, просив його скасувати, та ухвалити нове, яким задовольнити позов.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення позивача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню із наступних підстав.

Судом встановлено і підтверджується матеріалами справи, що 23 липня 2008 року між ВАТ «Сведбанк» і ОСОБА_2 було укладено кредитний договір № 1404/0708/88-016, згідно якого Банк надав позивачу грошові кошти у розмірі 140 000грн.00коп. на строк до 22 липня 2018 року, а позивач зобов'язався повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом та виконати свої зобов'язання у повному обсязі у строки, передбачені цим договором (а.с. 9-12).

23 липня 2008 року між ОСОБА_2 і ВАТ "Сведбанк" також було укладено іпотечний договір, згідно з умовами якого належна позивачу квартира АДРЕСА_1 передана в іпотеку для забезпечення його зобов'язання за кредитним договором від 23 липня 2008 року № 1404/0708/88-016 (а.с. 13-14).

За договором купівлі-продажу від 25 травня 2012 року ПАТ «Сведбанк» продало ПАТ "Дельта Банк" належні йому права вимоги як кредитора до позичальників за кредитними договорами, зазначеними у Додатку № 1 до цього Договору, а також всі права вимоги до осіб, які надали забезпечення (іпотека, порука, застава) за договорами, якими забезпечувалось виконання вищевказаних кредитних договорів. Згідно витягу з Додатку № 1 до цього Договору та Акту прийому-передачі кредитних файлів № 31 до ПАТ "Дельта Банк" перейшло у т.ч. право вимоги стосовно укладених ПАТ «Сведбанк» з позивачем кредитного та іпотечного договорів (а.с. 48, 189-197).

Згідно ст. 35 Закону України "Про іпотеку" у разі порушення основного зобов'язання та/або умов іпотечного договору іпотекодержатель надсилає іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмову вимогу про усунення порушення. У цьому документі зазначається стислий зміст порушених зобов'язань, вимога про виконання порушеного зобов'язання у не менш ніж тридцятиденний строк та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання цієї вимоги. Якщо протягом встановленого строку вимога іпотекодержателя залишається без задоволення, іпотекодержатель вправі прийняти рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору.

Відповідно до п. 11 укладеного позивачем та ВАТ "Сведбанк" іпотечного договору іпотекодержатель надсилає іпотекодавцю письмову вимогу в строк, що не перевищує тридцяти календарних днів, та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання цієї умови. Якщо протягом встановленого строку вимога іпотекодержателя залишається без задоволення, іпотекодержатель вправі розпочати звернення стягнення на предмет іпотеки. Тридцятиденний строк починає відліковуватися з дати, що зазначена на квитанції, яка надається іпотекодержателю відділенням зв'язку при відправленні іпотекодавцю листа з вимогою про усунення порушення основного зобов'язання з повідомленням про вручення, або дата, зазначена на такому листі, що отриманий іпотекодавцем особисто у іпотекодержателя.

Отже, в договорі, умови якого є для сторін обов'язковими, останні дійшли згоди про те, що відлік строку на усунення порушень за основним зобов'язанням починається з дня надсилання вимоги іпотекодавцю, та не пов'язується із її фактичним врученням останньому.

Із матеріалів справи вбачається, що вимога позивачу від 01 березня 2013 року, що містить попередження про можливість звернення стягнення на іпотечне майно, направлена поштою 05 березня 2013 року на адресу, вказану позивачем при укладенні кредитного та іпотечного договорів (а. с. 56-59).

01 червня 2013 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_3 вчинено виконавчий напис, реєстровий номер 1233, за яким звернено стягнення на квартиру, що є предметом іпотеки. Відповідно до даного виконавчого напису за рахунок коштів, виручених від реалізації предмета іпотеки, підлягають задоволенню вимоги ПАТ «Дельта Банк» в розмірі 101 118грн. 06коп., які є заборгованістю за кредитним договором, а також витрати Банку за вчинення виконавчого напису в розмірі 2500грн. (а.с. 22).

Здійснення виконавчого напису нотаріусом регулюється ст. ст. 87 - 89 Закону України "Про нотаріат", постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172 "Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів", а також Главою 16 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженою наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 282/20595 (далі - Порядок).

За змістом статей 87, 88 Закону України "Про нотаріат", пунктів 1.2., 3.2., 3.5. Глави 16 Порядку заборгованість або інша відповідальність боржника визнається безспірною і не потребує додаткового доказування у випадках, якщо подані для вчинення виконавчого напису документи передбачені наведеним вище Переліком документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів.

Відповідно до п. 1 Переліку документів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів (в редакції, що була чинною на час вчинення спірного виконавчого напису), для одержання виконавчого напису подаються: а) оригінал нотаріально посвідченої угоди, що передбачає сплату грошових сум, передачу або повернення майна, а також право звернення стягнення на заставлене майно; б) документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов'язання.

Згідно з п. 2.3. Порядку вчинення виконавчого напису в разі порушення основного зобов'язання та (або) умов іпотечного договору здійснюється нотаріусом після спливу тридцяти днів з моменту надісланих іпотекодержателем повідомлень - письмової вимоги про усунення порушень іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця. Повідомлення вважається надісланим, якщо є відмітка іпотекодавця на письмовому повідомленні про його отримання або відмітка поштового відділення зв'язку про відправлення повідомлення на вказану в іпотечному договорі адресу.

Як вбачається з матеріалів справи, на підтвердження факту безспірності вимог Банку нотаріусу, який вчиняв спірний виконавчий напис, було надано: нотаріально посвідчений іпотечний договір від 23 липня 2008 року, укладений між позивачем та ВАТ "Сведбанк"; укладений між тими ж сторонами 23 липня 2008 року кредитний договір № 1404/0708/88-016 із заявою ОСОБА_2 від цієї ж дати на видачу готівки, за якою ним була отримана обумовлена кредитним договором сума коштів; договір купівлі-продажу прав вимоги від 25 травня 2012 року, укладений між ПАТ «Сведбанк» та ПАТ "Дельта Банк", з Актом прийому-передачі кредитних файлів № 31, у т.ч. стосовно укладеного з позивачем кредитного договору; розрахунок заборгованості, згідно якому станом на 25 квітня 2013 року вона становила 101 118 грн, з яких: 87 126 грн - заборгованість за кредитом, 13 992 грн. - заборгованість за відсотками; заяву ПАТ "Дельта Банк" про вчинення виконавчого напису; копію вимоги від 01 березня 2013 року до ОСОБА_2 із доказами направлення її поштою 05 березня 2013 року на адресу, вказану позивачем при укладанні кредитного та іпотечного договорів (а.с 233-279).

На те, що кредитна заборгованість станом на 25 квітня 2013 року становить меншу суму, ніж зазначено у вищевказаному розрахунку Банку, ОСОБА_2, звертаючись до суду з позовом, не посилався, відповідні докази в матеріалах справи відсутні, отже, доказів наявності спору щодо розміру боргу матеріали справи не містять.

За таких обставин суд першої інстанції дійшов правильного висновку про те, що спірний виконавчий напис вчинено нотаріусом відповідно до вимог законодавства і підстави для визнання його таким, що не підлягає виконанню - відсутні.

Тому колегія суддів вважає, що суд першої інстанції повно дослідив обставини справи, дав належну оцінку доказам, які надали сторони, та прийшов до вірного висновку про відмову у задоволення позову ОСОБА_2

Доводи апеляційної скарги про порушення нотаріусом приписів п. 2.3 Глави 16 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України при вчиненні оспорюваного виконавчого напису без підтвердження отримання іпотекодавцем надісланого іпотекодержателем повідомлення - письмової вимоги про усунення порушень - є безпідставними, оскільки за змістом цього пункту Порядку повідомлення вважається надісланим і в тому випадку, якщо є відмітка поштового відділення зв'язку про відправлення повідомлення на вказану в іпотечному договорі адресу, до того ж зазначене повідомлення було надіслано позивачу способом, що був узгоджений сторонами в іпотечному договорі.

Посилання апелянта на те, що ненадання йому документальних доказів переходу права вимоги від ПАТ «Сведбанк» до відповідача за кредитним та іпотечним договорами згідно ч.2 ст. 517 ЦК України надає йому право не виконувати обов'язки щодо сплати платежів за цим договором, що свідчить про відсутність підстав рахувати заборгованість за кредитним договором безспірною, - не можуть бути прийняті до уваги, оскільки пов'язані з помилковим тлумаченням законодавства.

Так, відповідно до ст. 512 ЦК України кредитор у зобов'язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Статтею 514 ЦК України встановлено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено за договором або законом.

Відповідно до ст. 516 ЦК України заміна кредитора у зобов'язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про зміну кредитора у зобов'язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків.

У ч. 2 ст. 517 ЦК України передбачено, що боржник має право не виконувати свого обов'язку новому кредиторові до надання боржникові доказів переходу до нового кредитора прав у зобов'язанні.

Відповідно до ст. 518 ЦК України боржник має право висувати проти вимоги нового кредитора у зобов'язанні заперечення, які він мав проти первісного кредитора на момент одержання письмового повідомлення про заміну кредитора.

Таким чином, наслідками неповідомлення боржника є відповідальність нового кредитора за ризик настання несприятливих для нього наслідків і визнання виконання боржником зобов'язання первинному кредитору належним.

При цьому неповідомлення боржника про заміну кредитора не тягне за собою відмову у позові новому кредитору, а може впливати на визначення розміру боргу перед новим кредитором у випадку проведення виконання попередньому або ж свідчити про прострочення кредитора (ст. ст. 516, 613 ЦК України). Тобто факт неповідомлення боржника про уступку права вимоги новому кредитору за умови невиконання боржником грошового зобов'язання у повному обсязі не є підставою для звільнення боржника від виконання зобов'язань взагалі.

Спільним листом ПАТ «Сведобанк» і ПАТ «Дельта Банк» від 03.06.2012 р. № ADK//1 позивача було повідомлено про заміну кредитора та зазначено банківський рахунок, на який потрібно перераховувати кредитні платежі. Даний лист було направлено позивачу рекомендованою поштовою кореспонденцією (а.с. 49-55). Отримання повідомлення щодо заміни кредитора позивач не заперечував, зазначене також підтверджується змістом його листа до ПАТ «Дельта Банк» від 28.12.2012р. (а.с. 17).

Виходячи з викладеного, колегія суддів вважає безпідставними доводи апелянта про те, що ненадання йому документів на підтвердження права вимоги позивача свідчить про спірність вказаної у виконавчому напису кредитної заборгованості.

Інших доводів апеляційна скарга не містить.

Таким чином, колегія суддів не вбачає підстав для скасування судового рішення.

Керуючись статтями 303, 308, 315 ЦПК України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 15 січня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і з цього часу протягом двадцяти днів може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий Судді