Справа № 736/310/15-ц
Номер провадження 2/736/95/15
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 березня 2015 року м. Корюківка

Корюківський районний суд Чернігівської області у складі:

головуючого - судді Корха О.І.,

при секретарі - Александровій Н.Л.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Корюківка у приміщенні суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, -

в с т а н о в и в:

Позивачка ОСОБА_1, звернулася до суду, мотивуючи свої дії тим що, вона є власником житлового будинку за адресою АДРЕСА_1, який вона з чоловіком викупила в місцевому колгоспі на підставі договору купівлі-продажу посвідченого Сядринською сільською радою, Корюківського району, Чернігівської області 26 липня 1992 року, зареєстрованого в реєстрі за №12, право власності на будинок було зареєстровано в Новгород-Сіверському міжміському бюро технічної інвентаризації 02 квітня 1992 року за №3120 в реєстраційній книзі №11, що підтверджується печаткою на договорі купівлі-продажу. Крім того право власності на будинок підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно №25910662 від 22 серпня 2014 року наданого Реєстраційною службою Корюківського районного управління юстиції Чернігівської області.

Відповідачі ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 та її син ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, є родичами по лінії померлого чоловіка позивачки: ОСОБА_3 є його сестрою, а ОСОБА_2 є його племінником. Відповідачі постійно проживали в м. Чернігові, хоча були зареєстровані в житловому будинку свекрухи позивачки, що знаходиться на протилежній стороні вулиці від будинку позивачки, звідки відповідачі знялися з реєстрації та зареєструвалися в гуртожитку в м. Чернігові де працювала ОСОБА_3 та навчався ОСОБА_2.

У 2012 році до позивачки звернулася відповідач ОСОБА_3 і попросила зареєструвати її та сина ОСОБА_2 в житловому будинку позивачки, що знаходиться за адресою АДРЕСА_1, причину не пояснила. Позивачка погодилася зареєструвати відповідачів у своєму будинку, дала на це свою згоду, після чого вони звернулися до паспортного столу Корюківського РВ УМВС України, працівники якого зареєстрували відповідачів в житловому будинку позивачки. Після реєстрації відповідачі в житловий будинок для постійного проживання не вселялися, поїхали в м. Чернігів, де фактично проживали та працювали. На даний час місце проживання відповідачів позивачці не відоме, але вони й досі зареєстровані в її житловому будинку і вважаються її членами сім'ї, хоча в будинку не проживали і не проживають.

Зараз у позивачки виникла потреба продати житловий будинок. Але так як місце проживання відповідачів не відоме, то для вирішення питання зняття відповідачів з реєстрації в її будинку позивачка звернулась до Корюківського районного сектору Управління державної міграційної служби України в Чернігівській області, але позивачці відмовили в знятті Відповідачів з реєстрації в житловому будинку без їх особистої заяви або рішення суду. Позивач намагалася встановити місце проживання відповідачів, через родичів зв'язалася з відповідачкою по телефону, але остання повідомила, що познайомилася з чоловіком та виїхала з сином до нього, повертатися додому не збираються, просила вирішити питання реєстрації без них, місце проживання не повідомила.

Так як відповідачі не бажають знятися з реєстрації в житловому будинку позивачки вона вимушена звернутися до суду з даним позовом для визнання відповідачів такими, що втратили право користування її житловим будинком.

Отже, відповідачі з дня реєстрації в житловому будинку позивачки не проживають, хоча і залишаються бути зареєстрованими в ньому. Факт не проживання відповідачів в будинку позивачки з часу їх реєстрації підтверджується актом комісії від 17 лютого 2015 року та за необхідності цей факт можуть підтвердити свідки.

На даний момент відповідачі з дня реєстрації в житловому будинку позивачки не проживають, хоча і залишається бути зареєстрованою в ньому. Оскільки обставини наведені в позовній заяві, докази які їх підтверджують свідчать про не проживання відповідачів у вказаному будинку, більше встановленого терміну, є всі підстави для визнання даної особи такою, що втратила право на користування жилим приміщенням внаслідок відсутності.

Факт відсутності відповідачів у житловому будинку позивачки та час не проживання їх в будинку підтверджується актом комісії від 17 лютого 2015 року .

Згідно ст.72 Житлового кодексу України суд визнає особу такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені терміни. У разі прийняття рішення про визнання відповідачки такою, що втратив право користування жилим приміщенням, вона повинна бути знята з реєстраційного обліку місця проживання за вказаною адресою будинку, що належить позивачці на підставі свідоцтва про право на спадщину.

Відповідачі втратили право користування будинком позивачки внаслідок вибуття на інше постійне місце проживання.

У судове засідання представник позивача не з'явився, подано письмову заяву про слухання справи без їх участі, позов підтримують.

У судове засідання відповідачі ОСОБА_3 та ОСОБА_2 не з'явились, подано письмову заяву про слухання справи без їх участі, з позовом згодні.

У судове засідання представник третьої особи управління державної міграційної служби в Чернігівській області не з'явився, подано письмову заяву про слухання справи без їх участі, в вирішенні справи покладаються на розсуд суду.

В зв'язку з неявкою до суду сторін фіксація судового процесу відповідно до ст.197 ЦПК України не здійснюється.

Суд, вивчивши матеріали справи, вважає за необхідне позов задовольнити в судовому засіданні за наступних підстав. По справі встановлено, ОСОБА_1, звернулася до суду, мотивуючи свої дії тим що, вона є власником житлового будинку за адресою АДРЕСА_1, який вона з чоловіком викупила в місцевому колгоспі на підставі договору купівлі-продажу посвідченого Сядринською сільською радою, Корюківського району, Чернігівської області, 26 липня 1992 року, зареєстрованого в реєстрі за №12, право власності на будинок було зареєстровано в Новгород-Сіверському міжміському бюро технічної інвентаризації 02 квітня 1992 року за №3120 в реєстраційній книзі №11, що підтверджується печаткою на договорі купівлі-продажу. Крім того право власності на будинок підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно №25910662 від 22 серпня 2014 року наданого Реєстраційною службою Корюківського районного управління юстиції Чернігівської області.

Відповідачі ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 та її син ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, є родичами по лінії померлого чоловіка позивачки: ОСОБА_3 є його сестрою, а ОСОБА_2 є його племінником. Відповідачі постійно проживали в м. Чернігові, хоча були зареєстровані в житловому будинку свекрухи позивачки, що знаходиться на протилежній стороні вулиці від будинку позивачки, звідки відповідачі знялися з реєстрації та зареєструвалися в гуртожитку в м. Чернігові де працювала ОСОБА_3 та навчався ОСОБА_2.

У 2012 році до позивачки звернулася відповідач ОСОБА_3 і попросила зареєструвати її та сина ОСОБА_2 в житловому будинку позивачки, що знаходиться за адресою АДРЕСА_1, причину не пояснила. Позивачка погодилася зареєструвати відповідачів у своєму будинку, дала на це свою згоду, після чого вони звернулися до паспортного столу Корюківського РВ УМВС України, працівники якого зареєстрували відповідачів в житловому будинку позивачки. Після реєстрації відповідачі в житловий будинок для постійного проживання не вселялися, поїхали в м. Чернігів, де фактично проживали та працювали. На даний час місце проживання відповідачів позивачці не відоме, але вони й досі зареєстровані в її житловому будинку і вважаються її членами сім'ї, хоча в будинку не проживали і не проживають.

Зараз у позивачки виникла потреба продати житловий будинок. Але так як місце проживання відповідачів не відоме, то для вирішення питання зняття відповідачів з реєстрації в її будинку позивачка звернулась до Корюківського районного сектору Управління державної міграційної служби України в Чернігівській області, але позивачці відмовили в знятті Відповідачів з реєстрації в житловому будинку без їх особистої заяви або рішення суду. Позивач намагалася встановити місце проживання відповідачів, через родичів зв'язалася з відповідачкою по телефону, але остання повідомила, що познайомилася з чоловіком та виїхала з сином до нього, повертатися додому не збираються, просила вирішити питання реєстрації без них, місце проживання не повідомила.

Так як відповідачі не бажають знятися з реєстрації в житловому будинку позивачки вона вимушена звернутися до суду з даним позовом для визнання відповідачів такими, що втратили право користування її житловим будинком.

Отже, відповідачі з дня реєстрації в житловому будинку позивачки не проживають, хоча і залишаються бути зареєстрованими в ньому. Факт не проживання відповідачів в будинку позивачки з часу їх реєстрації підтверджується актом комісії від 17 лютого 2015 року.

На даний момент відповідачі з дня реєстрації в житловому будинку позивачки не проживають, хоча і залишається бути зареєстрованою в ньому. Оскільки обставини наведені в позовній заяві, докази які їх підтверджують свідчать про не проживання відповідачів у вказаному будинку, більше встановленого терміну, є всі підстави для визнання даної особи такою, що втратила право на користування жилим приміщенням внаслідок відсутності.

Факт відсутності відповідачів у житловому будинку позивачки та час не проживання їх в будинку підтверджується актом комісії від 17 лютого 2015 року та свідками, яких позивачка представила в судовому засіданні.

Згідно ст.72 Житлового кодексу України суд визнає особу такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені терміни. У разі прийняття рішення про визнання відповідачки такою, що втратив право користування жилим приміщенням, вона повинна бути знята з реєстраційного обліку місця проживання за вказаною адресою будинку, що належить позивачці на підставі свідоцтва про право на спадщину.

Відповідачі втратили право користування будинком позивачки внаслідок вибуття на інше постійне місце проживання.

Дослідивши матеріали справи суд вважає, що за даних обставин справи, вимоги позивачки не суперечать вимогам діючого законодавства, є обґрунтованими, законними та підлягають задоволенню.

Судові витрати сплачені позивачкою при подачі позову до суду слід залишити за позивачкою.

Керуючись ст.321, 383, 391 ЦК України, ст.150 Житлового Кодексу України, ст.ст.3, 10, 60, 208-215, 218, 294 ЦПК України, суд, -

в и р і ш и в:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням - задовольнити.

Визнати ОСОБА_3, такою, що втратила право користування належним ОСОБА_1 на підставі договору купівлі-продажу посвідченого Сядринською сільською радою, Корюківського району, Чернігівської області, 26 липня 1992 року, зареєстрованого в реєстрі за №12 на житловий будинок по АДРЕСА_1.

Визнати ОСОБА_2, таким, що втратив право користування належним ОСОБА_1 на підставі договору купівлі-продажу посвідченого Сядринською сільською радою, Корюківського району, Чернігівської області, 26 липня 1992 року, зареєстрованого в реєстрі за №12 на житловий будинок по АДРЕСА_1.

Судові витрати по сплаті судового збору в сумі 243 (двісті сорок три) грн. 60 коп. залишити за позивачкою ОСОБА_1.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Чернігівського апеляційного суду через суд першої інстанції шляхом подачі в 10-денний строк з дня винесення рішення апеляційної скарги до Корюківського районного суду.

Суддя О. І. Корх