АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Провадження № 22ц/790/98/2015 Головуючий 1 інст. - Шелест І.М.
Категорія: про відшкодування шкоди
УХВАЛА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 лютого 2015 року судова колегія судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Харківської області у складі:

головуючого - Кіся П.В.,

суддів: - Кружиліної О.А.,

- Шаповал Н.М.,

за участю секретаря - Прийміч А.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Червонозаводського районного суду м. Харкова від 07 липня 2014 року по справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4, треті особи: комунальне підприємство «Харківські теплові мережі», комунальне підприємство «Жилкомсервіс» про відшкодування матеріальних збитків та моральної шкоди, спричинені залиттям квартири, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_3 звернулась до суду з позовом, який в подальшому уточнила, і просила стягнути з ОСОБА_4 на її користь: у якості відшкодування матеріальної шкоди - 86 773 грн. 15 коп., на компенсацію витрат по оплаті оцінки матеріальних збитків товариством з обмеженою відповідальністю «Агро-Експерт» (далі по тексту - ТОВ «Агро Експерс») - 1700 грн.; на компенсацію витрат за правову допомогу адвоката у розмірі 4000 грн., на відшкодування моральної шкоди - 30 000 грн., а також витрати зі сплати судового збору.

В обґрунтування позовних вимог ОСОБА_3 зазначила, що вона разом з чоловіком та малолітнім сином мешкає з 2011 року у квартирі АДРЕСА_1, яка належить їй на праві власності.

24.10.2012 р. близько 10 год. 30 хв. по телефонному дзвінку вона дізналась про залиття своєї квартири, про що був складений акт обстеження робітниками КП «Жилкомсервіс», а фахівцями TOB «Аргумент-Експерт» здійснено оцінку майна з визначення вартості матеріальних збитків в результаті залиття житла.

Залиття її квартири сталося з вини власника квартири № 147, що знаходиться над її квартирою, ОСОБА_4, яка добровільно не бажає відшкодувати вартість завданих збитків.

Розмір завданої майнової шкоди складається з вартості пошкоджених в результаті залиття речей (шафа - купе, ящики для білизни в ліжку спальні, діжка у дитячій кімнаті, кухонних стільців, золотого годинника, банних рушників, домашнього взуття, рамки для фотокартки, кухонних меблів, у загальному розмірі 12 068, 45 грн.; відновлювальних ремонтних робіт на суму 74 664,70 грн. Позивач вказує, що загальна сума збитків, згідно висновку ТОВ «Аргумент-Експерс», складає 86 773,15 грн.

Також позивач вказувала, що, крім збитків майнового характеру, вона зазнала моральні страждання, оскільки залиття квартири сталося у жовтні 2012 року, у зв'язку з прохолодою вологість у квартирі тривала довгий час, вона хвилювалася за здоров'я своєї дитини, чоловік захворів після залиття бронхітом. У зв'язку з намоканням електропроводки, тривалий час електроенергія ними не використовувалася. Вона та її родина у зв'язку з залиттям, що призвело до пошкодження їх майна, проживали у надзвичайних умовах, вона зазнала психологічної травми, емоційного шоку, хвилювань. Розмір моральної шкоди визначила у сумі 30000 грн., яку просила стягнути з відповідача.

Також нею були понесені витрати на оплату оцінки матеріальних збитків, які згідно квитанції TOB «Агро-Експерт» складають 1700 грн. витрат за правову допомогу адвоката - 4000,00 грн., на сплату судового збору - 1167,73 грн., які також просила стягнути з відповідача.

Рішенням Червонозаводського районного суду м. Харкова від 07 липня 2014 року позовні вимоги ОСОБА_3 задоволені частково.

Суд вирішив стягнути з ОСОБА_4 для відшкодування майнової шкоду - 50 879 грн. 30 коп., для відшкодування моральної шкоди - 2 000 грн., для компенсації витрат на правову допомогу - 4 000 грн., а також вирішив стягнути кошти, сплачені у якості судових витрат пропорційно до задоволених вимог у розмірі 752 грн. 39 коп.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3 просить рішення змінити та постановити ухвалу, якою задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Вважає рішення суду необґрунтованим та таким, що постановлено з порушенням норм матеріального та процесуального права, а також невідповідності висновків суду обставинам справи.

В обґрунтування апеляційної скарги апелянт зазначає: що в основу рішення судом першої інстанції були покладені висновки судових експертів ХНДІСЕ ім. засл. проф.. М.С. Бокаріуса, а висновки спеціаліста ТОВ «Аргумент-Експерт» безпідставно до уваги взяті не були; що суд не обґрунтовуючи рішення в частині відшкодування моральної шкоди лише в межах 2 000 грн.

В іншій частині рішення суду, в тому числі і відповідачем, не оскаржувалось, а відтак, згідно ч.1 ст.303 ЦПК України, не переглядається апеляційним судом.

В судовому засіданні апеляційної інстанції представник ОСОБА_3 - ОСОБА_6 апеляційну скаргу підтримав і просив задовольнити апеляційну скаргу в повному обсязі.

Представник КП «ХТМ» - Гончаренко З.М. в письмових заперечення на апеляційну скаргу просила рішення Червонозаводського районного суду м. Харкова від 07.07.2014 року залишити без змін, як законно постановлене.

Відповідач ОСОБА_4 та представник КП «Жилкомсервіс» в судове засідання не з'явились і про причину неявки не повідомили. Зважаючи на вимоги ст.303-1 і ч. 2 ст. 305 ЦПК України, колегія суддів визнала за можливе розглянути справу за їх відсутністю.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення осіб, що з'явилися, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, за таких підстав.

Відповідно до ст. 1166 ЦК України шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується у повному обсязі особою, яка її завдала.

Відповідно до ст. 322 ЦК України власник зобов'язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом.

Статтею 1192 ЦК України передбачено - розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Судом встановлено, сторонами не заперечується, що ОСОБА_3, відповідно до свідоцтва про права власності від 01.06.2010 р. та технічного паспорту квартири (а.с. 15,11-12) є власницею квартири АДРЕСА_1.

24.10.2012 р. сталося залиття вищезазначеної квартири.

Зазначена обставина також підтверджується даними, акту обстеження, складеного 24.10.2012 року комісією у складі співробітників дільниці №59 КП «Жилкомсервіс», в якому зафіксовано, що 24.10.2012 р. відбулося аварійне залиття квартири АДРЕСА_1 і по заяві власника квартири робітниками КП «ХТС» перекрито стояк гарячого водопостачання у підвалі будинку.

Також встановлено, що залиття належної на праві власності позивачу квартири сталося з причини прориву трубопроводу гарячої води у квартирі АДРЕСА_2, яка на праві власності на час залиття квартири належала ОСОБА_4

При обстежені квартири №147, розташованої на 9-му поверху над квартирою №141, встановлено, що в кухні частина пластикового трубопровідну гарячої води відламана разом із вентилем. Підлога під зламаною трубою гарячої води мокра. Дана квартира перебуває у стані ремонту (а.с. 13)

У висновку даної комісії зазначено, що врізана до стояка гарячої води пластикова труба разом із опломбованим запірним шаровим краном (запірним вентилем), які передані на збереження власнику квартири №147, була зламана та відірвана і це потягло несанкціонований витік гарячої води.

Під час судового розгляду встановлено, що ремонтно-будівельні роботи станом на 24.10.2012 р. проводились власником квартири №147 за власний рахунок та на власний ризик без повідомлення відповідних служб, на балансі якого знаходиться будинок АДРЕСА_1.

Належними та допустимими доказами було встановлено, що прорив труби стався у приміщенні квартири, яка належала на праві власності відповідачу ОСОБА_4, яка зобов'язана контролювати за технічним станом свого майна, яка не впоралася з даним обов'язком, то в такому разі саме власник квартири повинен відповідати за спричинення шкоди внаслідок залиття.

Задовольняючи позовні вимоги частково, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем доведено, належними та допустимим доказами: факт спричинення їй шкоди шляхом залиття її квартири; неправомірність дій відповідача; завдання цієї шкоди з вини останнього та наявність причинного зв'язку між шкодою та діями відповідача.

Визначаючи розмір завданої матеріальної шкоди, суд вірно взяв за основу при вирішення цього питання висновки комплексної судової будівельно-технічної та товарознавчої експертизи № 3157/3407 від 24.04.2013 року та судової товарознавчої експертизи № 9874 від 20.02.2014 року, складені судовими експертами ХНДІСЕ ім. засл. проф. М.С. Бокаріуса, які були попереджені про кримінальну відповідальність за ст.ст.384,385 КК України при їх залученні до проведення експертизи, а також ті висновки спеціаліста ТОВ «Аргумент-Експрес», які не суперечать експертизі і підтверджуються іншими доказами.

Викладені в апеляційній скарзі доводи про безпідставність віддання судом переваги висновкам експертів ХНДІСЕ не свідчать про наявність підстав для скасування чи зміни рішення в цій частині, оскільки висновки експертів ХНДІСЕ позивачем та його представниками не оспорені, а також ними не надано інших доказів, які б спростовували висновки експертів ХНДІСЕ чи свідчили про їх неспроможність в частині належним чином встановленого фактичного розміру збитків.

Разом з тим, однією з засад цивільного судочинства, згідно ст.10 ЦПК України, є змагальність, яка передбачає прояв ініціативи сторони та її представника у доведенні обставин, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, шляхом надання належних та допустимих доказів, а не лише висловлення незгоди з тим чи іншим доказом та його критичною оцінкою.

Немає підстав і погоджуватися з доводами апелянта про неправильне, начебто, визначення судом суми, яка має бути стягнута на відшкодування моральної шкоди.

Згідно ч.1 ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

За правилами п.3 ч.2 ст. 23 ЦК України моральна шкода полягає, зокрема у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна.

Як роз'яснено в п.9 постанови № 4 від 31 березня 1995 року Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

Як встановлено в судовому засіданні внаслідок залиття квартири позивачу дійсно завдано душевні страждання, яких вона зазнала у зв'язку з пошкодженням її помешкання, тривалий час у квартирі трималась вологість та сирість, позивач змушена була витрачати багато часу та зусиль для відновлення свого житла.

Враховуючи те, що вчинене діяння характеризується необережною формою вини, а також беручи до уваги глибину фізичних та душевних страждань позивачки, вимоги розумності та справедливості, визначений судом першої інстанції розмір відшкодування моральної шкоди в сумі 2 000 грн. у сукупності з ухваленням рішення про відшкодування майнового збитку, колегія суддів вважає співмірним завданій моральні шкоді та таким, що відповідає характеру ушкодження майна та принципам добросовісності, розумності і справедливості.

Позивачем та його представниками не надано доказів на підтвердження доводів про наявність причинного зв'язку між залиттям квартири позивача і хворобою її чоловіка, доказів тривалої відсутності електропостачання в її квартиру; стороною позивача не надано належних доказів, а матеріали справи та апеляційної скарги не містять даних, які б спростовували висновок суду в цій частині і свідчили про наявність підстав для стягнення з відповідача 30 000 грн. у якості відшкодування моральної шкоди.

Усім доводам сторін та їх представників суд першої інстанції в ухваленому рішенні надав відповідну правову оцінку згідно вимог ст.ст.212, 213 ЦПК України.

Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, а тому підстав для її задоволення немає.

За таких обставин суд апеляційної інстанції, згідно вимог ст.308 ЦПК України, відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, оскільки суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 303, 304, п. 4 ч. 2 ст. 307, ст.ст. 313-315, 317, 319, 324 ЦПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Червонозаводського районного суду м. Харкова від 07 липня 2014 року залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення, в касаційному порядку може бути оскаржена безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий -

Судді: