Справа №463/2138/15-ц
Провадження №2/463/1188/15
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 грудня 2015 року Личаківський районний суд м. Львова

в складі: головуючого судді Гирич С. В.

при секретарі судових засідань ОСОБА_1

з участю позивача ОСОБА_2

відповідачів ОСОБА_3, ОСОБА_4

та представників відповідача ОСОБА_4 ОСОБА_5, ОСОБА_6

в м. Львові

у відкритому судовому засіданні

розглянувши цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_4, ОСОБА_7, ОСОБА_3, який одночасно діє в інтересах неповнолітньої ОСОБА_8, третьої особи: Четвертої Львівської державної нотаріальної контори про визнання відмови від спадщини недійсною, визначення додаткового строку для прийняття спадщини, суд -

встановив:

позивач звернувся в суд із позовом до відповідачів, третьої особи про визнання недійсною відмови (заяви) від прийняття спадщини після смерті матері ОСОБА_9 Теодозвіни, яка померла 19.08.2013 року, визначення йому додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини, що відкрилась після смерті матері ОСОБА_9 Теодозвіни, яка померла 19.08.2013 року.

Свої вимоги мотивує тим, що він, як спадкоємець першої черги за законом після смерті матері ОСОБА_9, яка померла 19.08.2013 року, разом з відповідачами, іншими спадкоємцями першої черги за законом, звернулися у Винниківську нотаріальну контору 13.03.2014 року із заявами про прийняття спадщини. Однак, коли через місяць він поцікавився питанням видачі свідоцтва про право на спадщину після смерті матері, довідався, що йому таке видане не буде по причині його відмови від спадщини. Ознайомившись із своєю заявою, вважає таку недійсною, оскільки він підписуючи її у нотаріуса насправді наміру відмовлятися від спадщини не мав, а навпаки хотів прийняти спадщину. З врахуванням того, що вказана заява є різновидом правочину, і при його вчиненні він помилився щодо обставин, що мають істотне значення, просить визнати таку відмову від прийняття спадщини недійсною. Одночасно заперечив, що ним пропущено строк для прийняття спадщини, оскільки він постійно проживав із спадкодавцем, зокрема на час її смерті в квартирі АДРЕСА_1, а тому просить позов задоволити.

В судовому засіданні позивач підтримав позовні вимоги з аналогічних підстав, додатково зазначив, що не подав у нотаріальну контору заяву про прийняття спадщини у визначений законом шестимісячний строк, оскільки не знав про такий обмежувальний строк, а прийшовши в нотаріальну контору подавати заяву дуже спішив по справах, а тому не прочитав, що підписує.

Відповідач ОСОБА_4, її представники в судовому засіданні відносно позову заперечили, суду пояснили, що підстав для визначення додаткового строку для прийняття спадщини позивачу немає, оскільки він із спадкодавцем на час смерті не проживав, до спадкового майна не має жодного відношення, оскільки не брав участі в його спорудженні, заяву про прийняття спадщини після смерті матері не подав у встановлені строки, оскільки на той час погоджувався з тим, що не буде претендувати на прийняття спадщини. Про що і зазначив у поданій заяві нотаріусу, яка по своїй суті не є відмовою від прийняття спадщини, а про те, що він визнавав пропущення ним строку на прийняття спадщини і не претендував на прийняття такої. Однак на даний час між сторонами виник конфлікт, і позивач у такий спосіб намагається їм перешкодити у володінні спадковим майном. А тому просять відмовити у задоволенні позову.

Відповідач ОСОБА_2, який одночасно діє в інтересах неповнолітньої ОСОБА_8, а також як представник відповідача ОСОБА_7 в судовому засіданні позовні вимоги підтримав, вважає, що позивач як син спадкоємця має право на продовження йому строку для прийняття спадщини. Вказав, що усі сторони у справі, як спадкоємці одночасно ходили до нотаріуса подавати заяву про прийняття спадщини після смерті спадкоємця, а ОСОБА_2 та ОСОБА_4, які не проживали в будинку подали заяви про відмову від спадщини. Але оскільки на даний час ОСОБА_4 відмовилася від своєї заяви, то вважає, що і син покійної ОСОБА_9 теж повинен прийняти спадщину. Просить позовні вимоги задоволити.

Крім цього відповідач ОСОБА_7 подала до суду письмову заяву про визнання позову.

Третя особа Четверта Львівська державна нотаріальна контора в судове засідання явку свого представника не забезпечила, про час та місце розгляду справи була повідомлена у встановленому законом порядку, подала до суду заяву про слухання справи у її відсутності, а тому суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності третьої особи.

Заслухавши пояснення сторін, їх представників, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, дослідивши та перевіривши усі обставини справи, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, суд в задоволенні позову відмовляє з таких підстав.

Згідно ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Згідно ст. ст. 10, 60 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставі своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Як вбачається із свідоцтва про смерть ОСОБА_9 померла 19.08.2013 року (а.с.9), про що вчинено актовий запис від 19.08.2013 року №71.

Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Частинами 1 та 2 ст.1220 ЦК України визначено, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи.

У першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Як безспірно встановлено в судовому засіданні спадкоємцями першої черги за законом після смерті ОСОБА_9 є її чоловік ОСОБА_3, діти ОСОБА_2, ОСОБА_7, ОСОБА_8 та матір ОСОБА_4

Позивач звернувся до суду із позовом про визнання недійсною його відмови від прийняття спадщини після смерті матері, яку мотивує тим, що помилився щодо обставин, що мають істотне значення, оскільки звернувшись разом з іншими спадкоємцями в нотаріальну контору вважав, що подає заяву про прийняття спадщини, підписав таку заяву не читаючи, а як згодом зясував, що подав заяву про відмову від прийняття спадщини.

Дійсно, положеннями статей 1273 та 1274 ЦК України передбачено право спадкоємця відмовитися від прийняття спадщини за законом протягом строку прийняття спадщини визначеного статтею 1270 ЦК України, та і не залежно від визначеного строку у випадку відмови від прийняття спадщини на користь іншого спадкоємця.

Одночасно відповідно до частини 5 статті 1274 ЦК України визначено, що відмова від прийняття спадщини може бути визнана судом недійсною з підстав, встановлених статтями 225, 229 - 231 і 233 цього Кодексу, зокрема внаслідок вчиненого правочину під впливом помилки (стаття 229 ЦК України), на яку і посилається позивач.

Однак, як вбачається із представленої суду заяви від 13.03.2014 року поданої у Винниківську державну нотаріальну контору (а.с.93), ОСОБА_2 повідомив про те, що йому відомо про відкриття спадщини після смерті матері ОСОБА_9, яка померла 19.08.2013 року, з дня її відкриття, а також про те, що строк на прийняття спадщини він пропустив і на оформлення своїх спадкових справ не претендує. В суд за продовження строку на прийняття спадщини звертатися не буде.

Аналізуючи зміст поданої позивачем заяви у нотаріальну контору, а також враховуючи той факт, що позивач в судовому засіданні визнав, що вказану заяву він підписував, але не читав її змісту, суд приходить до висновку про безпідставність заявлених позовних вимог в цій частині, оскільки позивач заяви про відмову від прийняття спадщини після смерті ОСОБА_9 у нотаріальну контору не подавав, і жодних доказів цьому суду не представив. В той же час заява про визнання ним факту пропуску строку для прийняття спадщини не може бути розцінена судом, як відмова від прийняття спадщини, оскільки є правочином, що породжує інші юридичні наслідки. При цьому посилання позивача на те, що він спішив та підписав подану у нотаріальну контору заяву від 13.03.2014 року про відмову від спадщини не читавши її, судом не приймаються до уваги, оскільки з пояснень самого позивача вбачається, що цю заяву він писав після спливу шестимісячного строку на прийняття спадщини, текст заяви йому зачитаний і заява підписана самим позивачем.

Крім цього суд вважає безпідставними позовні вимоги про визначення позивачу додаткового строку для прийняття спадщини після смерті ОСОБА_9 виходячи з наступного.

У відповідності до вимог частини 1 статті 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

При цьому спадщина приймається у визначені способи статтею 1268 ЦК України, або шляхом подання нотаріусу заяви про прийняття спадщини в порядку визначеному ст. 1269 ЦК України.

За позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини (частина 3 статті 1272 ЦК України).

З оглянутого у судовому засіданні паспорта позивача вбачається, що на час смерті матері він був зареєстрований за адресою ІНФОРМАЦІЯ_1. При цьому сам позивач визнає, що постійним місцем проживання його була вказана квартира, він лише періодично проживав у матері, коли приїздив по справах до м. Львова.

Таким чином, позивач спадщину у шестимісячний строк не прийняв, що і сам визнає.

Заявляючи вимоги про надання додаткового строку для подачі заяви про прийняття спадщини позивач не наводить у позові жодних обставин поважності пропуску строку для оформлення своїх спадкових справ.

При цьому жодних доказів того, що заяву про прийняття спадщини він не подав з поважних причин, в судове засідання позивач не представив.

А відтак в силу положень ст. 60 ЦПК України позивач не довів перед судом обставин поважності причин пропуску строку на прийняття спадщини.

Більш того, як вбачається з досліджуваної раніше заяви від 13.03.2015 року, поданої нотаріусу позивачем після спливу шестимісячного строку для прийняття спадщини, на момент подання такої він знав про сплив строку для прийняття спадщини, на оформлення своїх спадкових справ не претендував, волевиялення щодо реалізації своїх таких незважаючи на сплив шестимісячного строку не виявляв.

А відтак, суд приходить до переконання про відсутність підстав для визначення позивачу додаткового строку для прийняття спадщини після смерті матері, у звязку із чим в задоволенні позову слід відмовити за його безпідставністю. У відповідності до положень статті 88 ЦПК України понесені позивачем судові витрати по справі з відповідачів не стягувати.

Керуючись ст.ст.10, 60, 88, 209, 212-215 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

в задоволенні позову ОСОБА_2 до ОСОБА_4, ОСОБА_7, ОСОБА_3, який одночасно діє в інтересах неповнолітньої ОСОБА_8, третьої особи: Четвертої Львівської державної нотаріальної контори про визнання недійсною відмови (заяви) від прийняття спадщини після смерті матері ОСОБА_9 Теодозвіни, яка померла 19.08.2013 року, визначення позивачу додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини, що відкрилась після смерті матері ОСОБА_9 Теодозвіни, яка померла 19.08.2013 року, - відмовити за безпідставністю вимог.

На рішення суду може бути подано апеляційну скаргу до апеляційного суду Львівської області в порядку та строки визначені ст. 294 ЦПК України.

Суддя: Гирич С. В.