АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ТЕРНОПІЛЬСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 607/5462/15-цГоловуючий у 1-й інстанції Герчаківська О.Я.
Провадження № 22-ц/789/1415/15 Доповідач - Козак І.О.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 грудня 2015 р. колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Тернопільської області в складі:

головуючого - Козака І.О.

суддів - Демкович Ю. Й., Хома М. В.,

при секретарі - Танцюра О.В.

з участю представників сторін

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Тернополі цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 23 вересня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства "Альфа-Банк" про визнання недійсним кредитного договору, -

ВСТАНОВИЛА:

ОСОБА_1 звернулась до Тернопільського міськрайонного суду з позовом до ПАТ "Альфа-Банк" про визнання недійсним кредитного договору від 25.03.2014р.

Рішенням Тернопільського міськрайонного суду від 23.09.2015р. у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.

Не погоджуючись з даним рішенням суду, ОСОБА_1 подала на нього апеляційну скаргу з підстав порушення судом норм матеріального та процесуального права, неповного зясування обставин справи.

ОСОБА_2 зазначає, що суд першої інстанції не перевірив цивільну правоздатність та дієздатність ПАТ "Альфа-Банк". Крім того, судом не взято до уваги ту обставину, що відповідачці до укладення кредитного договору не була надана інформація щодо фінансової послуги відповідно до Закону України "Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг". Також, ОСОБА_3 стверджує, що судом не встановлена дійсність цього договору та не зясовано чи дійсно кошти за ним були перераховані.

ОСОБА_1 просить рішення суду скасувати та ухвалити нове, яким визнати недійсним кредитний договір.

Перевіривши доводи апеляційної скарги, заслухавши пояснення сторін, вивчивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга до задоволення не підлягає, виходячи з наступних підстав.

Як встановлено судом першої інстанції, 25.03.2014р. між Публічним акціонерним товариством "Дельта Банк" (Кредитор) та ОСОБА_1 (Позичальник) укладено кредитний договір №401598012 (надалі - Договір).

Згідно п.1 Договору, він складається з двох розділів: Розділ №1 "Базові умови кредитування" та Розділ №2 "Загальні умови споживчого кредитування фізичних осіб в ПАТ "Альфа-Банк", які нероздільно повязані між собою та складають єдиний документ, включаючи всі додатки до нього, які складають невідємну частину цього Договору.

В силу п.2 Договору банк надає Позичальнику кредит в сумі 17964,00 грн. та встановлює фіксовану процентну ставку за користування кредитом в розмірі 0,01%. Датою остаточного повернення кредиту є 26 березня 2016 року.

Кредит надається для часткової оплати товарів згідно з переліком, шляхом безготівкового перерахування коштів на поточний рахунок ФОП ОСОБА_4.

Пунктом 5 Договору визначено, що підписанням цього Договору Позичальник підтверджує, що (1) він попередньо ознайомлений у письмовій формі з умовами надання кредиту, в тому числі вартістю кредиту, його особливостями, перевагами та недоліками, інформацією про сукупну вартість кредиту з урахуванням реальної процентної ставки, в тому числі інформацією надання якої передбачене нормами Закону України "Про захист прав споживачів" та нормативними документами НБУ, що (2) він отримав свій примірник цього Договору, що складається з першого та другого Розділів та додатків до нього в дату його укладення.

Цей Договір вважається укладеним та набуває чинності з моменту підписання Сторонами Розділу 1 цього Договору та скріплення печаткою Банку. Інші аркуші не потребують додаткового (окремого) проставляння підписів Сторін (п.6 Договору).

Відповідно до п.14 постанови №5 Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30.03.2012р. "Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин" визначено, що при вирішенні спорів про визнання кредитного договору недійсним суди мають враховувати вимоги, додержання яких, є необхідним для чинності правочину, зокрема ЦК (статті 215, 1048-1052,1054-1055), статті 18-19 Закону України "Про захист прав споживачів".

Згідно ч.1 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені ч. 1-3, 5,6 ст. 203 цього Кодексу.

Відповідно до ч.1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно положень ст. 1055 ЦК України кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним.

Відповідно до ч.1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що сторони погодили усі істотні умови кредитного договору, мету, суму, строк кредиту, процентну ставку. Позичальник у письмовій формі був повідомлений про умови кредитування, що стверджено підписами сторін.

З такими висновками суду погоджується і колегія апеляційного суду, так як вони зроблені на основі повного та всебічного встановлення необхідних обставин справи.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 25.03.2014р. уклала з ПАТ "Дельта Банк" оспорюваний кредитний договір та відповідно до умов договору підписала його. Згідно цього Договору він набуває чинності з моменту підписання Розділу 1 та скріплення його печаткою. Розділ 2 не являється Додатком до Договору, а є частиною єдиного Кредитного договору (п.1).

Додатком до Договору являється Графік платежів (п.2.7), який був окремо підписаний ОСОБА_1 (а.с.64) Згідно положень цього ж Додатку підпис Позичальника на цьому Договорі свідчить про отримання ним всієї інформації про умови кредитування.

Твердження особи, яка подала апеляційну скаргу, про порушення судом норм ст.12 Закону України "Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг" оцінюється судом критично, так як даний нормативний акт не підлягає застосуванню до спірних правовідносин.

Згідно ч.2 ст.1055 ЦК України до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Договір позики, як загальна договірна конструкція є підставою для виникнення правовідносин, учасниками яких є будь-які фізичні або юридичні особи, оскільки ЦК України не містить жодного виключення як щодо субєктного складу, так і щодо права на одержання від позичальника процентів від суми позики, розмір яких і порядок їх одержання встановлюється договором (частиною першою статті 1048 ЦК України).

Таким чином, слід дійти висновку, що Закон України "Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг" є спеціальним нормативним актом, який регулює відносини спеціальних субєктів учасників ринку фінансових послуг, і не поширюється на всіх інших юридичних і фізичних осіб субєктів договору позики, правовідносини яких регулюються нормами статей 1046 1048 ЦК України (правова позиція Верховного Суду України від 05.11.2014 у справі № 6-132цс14).

При вирішенні спорів про фінансові послуги Конституційний Суд України у Рішенні від 10.11.2011 р. у справі № 15-рп/2011 розяснив, що положення пунктів 22, 23 ст. 1, ст. 11 Закону № 1023-XII (закон України "Про захист прав споживачів") треба розуміти так, що їх дія поширюється на правовідносини між кредитодавцем та позичальником (споживачем) за договором про надання споживчого кредиту, що виникають як під час укладення, гак і виконання такого договору.

Як і передбачено спірним кредитним договором, ОСОБА_1 своїм підписом підтвердила попереднє ознайомлення у письмовій формі з умовами надання кредиту, а також будь-якою іншою інформацією надання якої передбачено Законом України "Про захист прав споживачів".

Не беруться до уваги колегією суддів доводи позивача про не встановлення судом першої інстанції цивільної дієздатності ПАТ "Альфа Банк".

Так, враховуючи положення ст.28, 29 ЦПК України цивільну процесуальну правоздатність та дієздатність мають юридичні особи. ПАТ "Альфа Банк" є юридичною особою зареєстрованою в Україні з кодом ЄДРПОУ, МФО, печаткою та юридичною адресою, що міститься в реквізитах сторін Договору.

Доводи апелянта стосовно несправжності логотипу, проставленого на кредитному договорі, колегією суддів оцінюються критично та не підтверджуються жодними доказами. Наявний витяг з мережі Інтернет нічим не підтверджує дане твердження та стосується російського банку, який не є стороною Договору.

Згідно п.7 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 06.11.2009р. №9 "Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними" правочин може бути визнаний недійсним лише з підстав, визначених законом, та із застосуванням наслідків недійсності, передбачених законом.

Жодних доказів, які б підтверджували наявність підстав для визнання кредитного договору від 25.03.2014р. недійсним, ОСОБА_1 не надано.

Доводи позивача про написання тексту договору дрібним шрифтом не є підставою для визнання його недійсним.

ОСОБА_1 кредитний договір підписала та, як встановлено в судовому засіданні у суді першої інстанції, виконувала його умови до квітня 2015 року чим підтвердила своє волевиявлення, ознайомлення з його умовами, строками сплати.

Відповідно до ч.1 ст. 303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Відповідно до ч.1 ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 307, 308, 314, 315, 319 Цивільного процесуального кодексу України, колегія суддів

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 23 вересня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, однак може бути оскаржена, шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуючий - підпис

Судді - два підписи

З оригіналом згідно:

Суддя апеляційного суду Тернопільської області ОСОБА_5