Рішення

ІмЕНЕм УкрАїни

справа № 521/8337/14ц

провадження № 2/521/5052/14

18 березня 2015 року

Малиновський районний суд міста Одеси в складі:

Головуючого судді Михайлюка О.А.,

при секретарі Стариш О.І.,

розглянувши в відкритому судовому засіданні в місті Одесі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулась в суд з позовом до ОСОБА_2 про стягнення боргу, посилаючись на те, що 10 лютого 1987 року позичила відповідачу грошову суму в розмірі 12 000,00 карбованців СРСР, на придбання житла.

16.09.1999 року відповідачем складена на ім'я позивача розписка, якою вона просила встановити строк повернення боргу до 01.01.2012 року визнала розмір заборгованості в сумі 12000,00 гривень.

У зв'язку з тим, що відповідач покладені на себе зобов'язання не виконала, суму позики в добровільному порядку не повернула, позивач вимушена звернутися з цим позовом до суду.

Позивач надала заяву в якій підтримала позовні вимоги, просить суд задовольнити їх в повному обсязі, справу розглянути в її відсутність.

Представник відповідача в судовому засіданні позовні вимоги визнав в повному обсязі, не заперечував проти їх задоволення.

Суд, дослідивши матеріали справи, вважає що позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню.

В судовому засіданні встановлено, що 10 лютого 1987 року ОСОБА_1 позичила ОСОБА_2 грошову суму в розмірі 12 000,00 карбованців СРСР гривень, на придбання житла. 16 вересня 1999 року відповідачем складена на ім'я позивача розписка, якою вона просила встановити строк повернення боргу до 01.01.2012 року визнала розмір заборгованості в сумі 12000,00 гривень.

Відповідач, покладені на себе зобов'язання не виконала, суму боргу в добровільному порядку у встановлений термін не повернула.

Відповідно до ст. 1046 ЦК Украины за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

Згідно ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Враховуючи викладене, у відповідності до ч. 3 п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 від 12.06.2009 року «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції», згідно якої у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд вважає можливим задовольнити позовні вимоги та стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 суму боргу.

Керуючись ст. ст. 1046, 1049 ЦК України, ст. ст. 10, 58, 60, 209, 212, 213, 214, 215, 224, 225, 226, 228 ЦПК України, суд -

Вирішив:

Позов ОСОБА_1 - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 12 000 гривень 00 копійок в рахунок відшкодування заборгованості за договором позики.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 243,60 гривень в рахунок сплаченого судового збору.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя: О.Михайлюк