Провадження № 2/522/6610/15
10 листопада 2015 року Приморський районний суд міста Одеси в складі:
головуючого судді Свяченої Ю.Б.,
при секретарі Шеян І.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Одесі цивільну справу за позовом ТОВ «Одеська юридична компанія» до ОСОБА_1, Страхового товариства з додатковою відповідальністю «Гарантія», Приватного підприємства «Смартком» про стягнення страхового відшкодування, моральної шкоди та суму франшизи, -
ТОВ «Одеська юридична компанія» звернулось до суду з позовом до ОСОБА_1, ОСОБА_2 «Гарантія», Приватного підприємства «Смартком» та просить стягнути з ОСОБА_2 «Гарантія» на його користь суму страхового відшкодування у розмірі 6 974, 78 грн., суму пені за невчасне виконання зобовязань у розмірі 775, 55 грн., стягнути з ОСОБА_1 матеріальну шкоду у розмірі 1 115, 99 грн. та суму франшизи у розмірі 510, 00 грн., стягнути з Приватного підприємства «Смартком» суму у розмірі 10, 00 грн., а також стягнути солідарно з відповідачів суму судового збору у розмірі 243, 60 грн. та витрати на правову допомогу у розмірі 6 000, 00 грн.
Позовні вимоги обґрунтовуються тим, що 25 липня 2013 року о 09 год. 00 хв. ОСОБА_1, керуючи автомобілем НОМЕР_1 на 15 км, перед початком руху за зміною його напрямку вчинив зіткнення з автомобілем НОМЕР_2 під керуванням водія ОСОБА_3, який рухався у попутному напрямку і лівій смузі руху. В результаті даного ДТП автомобілі отримали механічні ушкодження. Вина водія ОСОБА_1 в вищевказаному ДТП підтверджується постановою Сімферопольського районного суду АР Крим від 28 серпня 2013 року.
Крім того, позивач зазначає, що 14 березня 2014 року між ним та ОСОБА_3, який є власником автомобіля НОМЕР_2, був укладений договір відступки права вимоги (цесії), за умовами якого ОСОБА_3 відступив, а ТОВ «Одеська юридична компанія» прийняло право вимоги до винних в ДТП про відшкодування шкоди завданої автомобілю ОСОБА_3 та до страхових компаній та МТСБУ про відшкодування шкоди завданої ДТП, а 13 березня 2014 року між ТОВ «Одеська юридична компанія» і ПП «Смартком» був укладений договір поруки № 13/03/14Ю, згідно з умовами якого ПП «Смартком» поручився перед ТОВ «Одеська юридична компанія» за виконання обовязку ОСОБА_2 «Гарантія» щодо виконання усіх його зобовязань, зокрема за полісом №АС/4592618 від 15 жовтня 2012 року у межах суми у розмірі 10, 00 грн.
Представник ТОВ «Одеська юридична компанія» у судовому засіданні позовні вимоги підтримала у повному обсязі, просила їх задовольнити та подала заяву про розгляд справи у заочному порядку. Також уточнила в судовому засіданні вимоги в частині стягнення витрат на правову допомогу у розмірі 4 384, 80 грн.
Представник відповідача ОСОБА_2 «Гарантія» та представник Приватного підприємства «Смартком» у судове засідання не зявились, про час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином, що підтверджується відповідними поштовими повідомленнями про вручення судових повісток їх представникам.
ОСОБА_1 у судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, згідно вимог ст. 74 ЦПК України, заяву про розгляд справи за його відсутності не подавав та про причини неявки суд не повідомляв.
Відповідно до ст. 224 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки або якщо зазначені ним причини визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Тобто, враховуючи неявку відповідачів за даною цивільною справою, а також наявність відповідної заяви представника позивача про винесення заочного рішення, суд вважає можливим розглядати справу в заочному порядку.
Згідно ч. 4 ст. 169 ЦПК України, якщо суд не має відомостей про причини неявки відповідача, повідомленого належним чином, або причину неявки буде визнано неповажною, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів.
Дослідивши матеріали цивільної справи, вислухавши думку представника позивача, суд вважає, що позовні вимоги ТОВ «Одеська юридична компанія» підлягають задоволенню частково, виходячи з наступного.
Відповідно до ч. 3 ст. 10, ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна із сторін повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених Кодексом.
За ст. 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.
Згідно зі ст. 526 ЦК України, зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Частиною 1 ст. 530 ЦК України, передбачено, якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
Судом встановлено, що 25 липня 2013 року о 09 год. 00 хв. ОСОБА_1, керуючи автомобілем НОМЕР_1 на 15 км, перед початком руху за зміною його напрямку вчинив зіткнення з автомобілем НОМЕР_2 під керуванням водія ОСОБА_3, який рухався у попутному напрямку і лівій смузі руху.
В результаті даного ДТП автомобіль НОМЕР_2 отримав механічні ушкодження у вигляді деформації переднього бамперу з правої сторони, правої фари та решітки радіатора, що підтверджується відповідною довідкою ДАІ №9237045 виданою ОСОБА_3 25 липня 2013 року.
Вина водія ОСОБА_1 в вищевказаному ДТП підтверджується постановою Сімферопольського районного суду АР Крим від 28 серпня 2013 року, якою відповідач був визнаний винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.
Автомобіль «Mercedes Benz Atego 1217», д/н НОМЕР_3 був застрахований ОСОБА_2 «Гарантія» згідно полісу №АС/4592618 від 15 жовтня 2012 року.
25 липня 2013 року ОСОБА_3 звернувся до ОСОБА_2 «Гарантія» з відповідним повідомленням про ДТП, а 16 жовтня 2013 року з заявою про страхове відшкодування, що відповідає вимогам ст. 36.2 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».
Однак, вищевказана сума не була сплачена відповідачем на користь ОСОБА_3
Відповідно до ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.
Відповідно до ст. 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, якщо вона завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.
Згідно п. 4 Постанови Пленуму ВССУ №4 від 01.03.2013 року «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» розглядаючи позови про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, суди повинні мати на увазі, що відповідно до статей 1166, 1187 ЦК шкода, завдана особі чи майну фізичної або юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала. Обов'язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв'язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, - незалежно від наявності вини.
У той же час згідно п. 16 вказаної постанови відповідно до статті 21 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» на території України забороняється експлуатація транспортного засобу без поліса обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності, тобто володільці транспортних засобів, за винятком осіб, звільнених від обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності згідно з пунктом 13.1 статті 13 цього Закону, зобов'язані застрахувати ризик своєї цивільної відповідальності, яка може настати внаслідок завдання шкоди життю, здоров'ю або майну інших осіб при використанні транспортних засобів. Оскільки відповідно до статті 3 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється як з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров'ю та/або майну потерпілих унаслідок дорожньо-транспортної пригоди, так і захисту майнових інтересів страхувальників, враховуючи положення статті 1194 ЦК, питання про відшкодування шкоди самою особою, відповідальність якої застрахована, вирішується залежно від висловленої нею згоди на таке відшкодування.
Судом також встановлено, що 14 березня 2014 року між ТОВ «Одеська юридична компанія» та ОСОБА_3, який є власником автомобіля НОМЕР_2, був укладений договір відступки права вимоги (цесії), за умовами якого ОСОБА_3 відступив, а ТОВ «Одеська юридична компанія» прийняло право вимоги до винних в ДТП про відшкодування шкоди завданої ДТП та до страхових компаній та МТСБУ про відшкодування шкоди завданої ДТП, а 13 березня 2014 року між ТОВ «Одеська юридична компанія» і ПП «Смартком» був укладений договір поруки № 13/03/14Ю, згідно з умовами якого ПП «Смартком» поручився перед ТОВ «Одеська юридична компанія» за виконання обовязку ОСОБА_2 «Гарантія» щодо виконання усіх його зобовязань, зокрема за полісом №АС/4592618 від 15 жовтня 2012 року у межах суми у розмірі 10, 00 грн.
Оскільки цивільно-правова відповідальність ОСОБА_1 була застрахована, а сам ОСОБА_1 не надавав згоди на самостійне відшкодування шкоди, завданої внаслідок ДТП, то вимоги позивача про стягнення суми страхового відшкодування саме до ОСОБА_2 «Гарантія» є обґрунтованими.
Відповідно до ст. 8 Закону України «Про страхування» страховий випадок - подія, передбачена договором страхування або законодавством, яка відбулася і з настанням якої виникає обов'язок страховика здійснити виплату страхової суми (страхового відшкодування) страхувальнику, застрахованій або іншій третій особі.
Згідно ст. 20 Закону України «Про страхування» страховик зобов'язаний при настанні страхового випадку здійснити страхову виплату або виплату страхового відшкодування у передбачений договором строк.
Таким чином, суд вважає обґрунтованою вимогу позивача щодо стягнення з ОСОБА_2 «Гарантія» на його користь суми страхового відшкодування в розмірі 6 974, 78 грн., без врахування франшизи.
Отже, враховуючи положення п. 36.2 ст. 36 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», ОСОБА_2 «Гарантія» повинно було в термін не пізніше 90 днів від 16 жовтня 2014 року (з дня звернення ОСОБА_3 з заявою про виплату страхового відшкодування), тобто до 16 січня 2014 року, сплатити на користь позивача суму страхового відшкодування.
Відповідно до ст. 992 ЦК України у разі несплати страховиком страхувальникові або іншій особі страхової виплати страховик зобов'язаний сплатити неустойку в розмірі, встановленому договором або законом.
Згідно ст. 36.5 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» за кожен день прострочення виплати страхового відшкодування (регламентної виплати) з вини страховика (МТСБУ) особі, яка має право на отримання такого відшкодування, сплачується пеня з розрахунку подвійної облікової ставки Національного банку України, яка діє протягом періоду, за який нараховується пеня.
Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 258 ЦК України позовна давність в один рік застосовується, зокрема, до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені).
Таким чином, суд вважає за можливе задовольнити вимоги позивача щодо стягнення з ОСОБА_2 «Гарантія» суми пені за період з 17 січня 2014 року по 17 жовтня 2014 року.
Щодо вимог позивача про стягнення суми пені з розрахунку подвійної облікової ставки Національного банку України, то суд виходить з наступного.
Облікова ставка НБУ за період з 17 січня 2014 року по 14 квітня 2014 року становить 6, 5 % річних (подвійна облікова ставка 13 %), за період з 15 квітня 2014 року по 17 жовтня 2014 року становить 9, 5 % річних (подвійна облікова ставка 19 %). Так, сума пені за період з 17 січня 2014 року по 17 жовтня 2014 року становить 775, 55 грн., яка підлягає стягненню з ОСОБА_2 «Гарантія» на користь позивача.
До того ж, ОСОБА_2 «Гарантія» не сплатила на рахунок позивача суму франшизи у розмірі 510, 00 грн., як частину збитків, що не відшкодовується страховиком згідно з договором страхування у відповідності до ст. 9 Закону України «Про страхування».
Виходячи зі змісту п. 12.1 ст. 12 та п. 37.5 ст. 37 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», якщо внаслідок ДТП, що сталася з особою, цивільно-правова відповідальність якої була застрахована, шкоду було заподіяно майну, то компенсувати позивачу суму франшизи у повному обсязі має страхувальник або особа, відповідальність якої застрахована.
Таким чином, суд вважає обґрунтованими вимоги ТОВ «Одеська юридична компанія» щодо стягнення на його користь з ОСОБА_1 суму франшизи у розмірі 510, 00 грн.
У звязку з порушенням ОСОБА_2 «Гарантія» зобовязань щодо відшкодування вищевказаної шкоди, суд також вважає за можливе стягнути з Приватного підприємства «Смартком», як поручителя, суму у розмірі 10, 00 грн.
Ст. 60 ЦПК України передбачено, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.
На підставі ч. ч. 1, 3 ст. 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів в їх сукупності.
Крім того, судом встановлено, що у звязку зі зверненням до суду з дійсним позовом позивач поніс додаткові витрати по сплаті судового збору у розмірі 243, 60 грн., які відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України підлягають стягненню солідарно з ОСОБА_1, ОСОБА_2 «Гарантія» на користь ТОВ «Одеська юридична компанія».
Відповідно до ст. 1 ЗУ «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах» розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних справах, в яких така компенсація виплачується стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, іншою стороною, а в адміністративних справах - суб'єктом владних повноважень, не може перевищувати 40 відсотків встановленої законом мінімальної заробітної плати у місячному розмірі за годину участі особи, яка надавала правову допомогу, у судовому засіданні, під час вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням та під час ознайомлення з матеріалами справи в суді, що визначається у відповідному судовому рішенні.
Виходячи з вищевикладеної норми, а також з того, що представник позивача був присутній у двох судових засіданнях, суд вважає за можливе стягнути з ОСОБА_1, ОСОБА_2 «Гарантія» на користь ТОВ «Одеська юридична компанія» витрати на правову допомогу у розмірі 974, 40 грн. (1 218, 00 грн. * 40% * 2 години).
У відповідності до ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, а згідно ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
Ст. 60 ЦПК України передбачено, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.
Згідно ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільну справу в межах заявлених вимог і на підставі представлених сторонами доказів.
Частиною першою статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено право на справедливий суд, зокрема кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обовязків цивільного характеру.
Після всебічного, повного дослідження й оцінки наявних матеріалів та обставин цивільної справи, суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги є обґрунтованими і доведеними позивачем та такими, що знайшли своє підтвердження у судовому засіданні.
Керуючись п. п. 4, 16 Постанови Пленуму ВССУ №4 від 01.03.2013 року «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки», ст. ст. 8, 20 Закону України «Про страхування», ст. ст. 36.2, 36.5 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», ст. 1 ЗУ «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах», ст. 11, 15, 16, 22, 525, 526, 992, 1166, 1188 ЦК України, ст. ст. 3, 4, 5, 6, 10, 11, 57, 60, 61, 154, 208-209, 212-215, 218, 224-226, 258 ЦПК України суд, -
Позовні вимоги ТОВ «Одеська юридична компанія» до ОСОБА_1, Страхового товариства з додатковою відповідальністю «Гарантія», Приватного підприємства «Смартком» про стягнення страхового відшкодування, моральної шкоди та суму франшизи, - задовольнити частково.
Стягнути з Страхового товариства з додатковою відповідальністю «Гарантія» на користь ТОВ «Одеська юридична компанія» суму страхового відшкодування в розмірі 6 974 (шість тисяч девятсот сімдесят чотири) грн. 78 коп., суму пені за несвоєчасне виконання зобовязань за період з 17 січня 2014 року по 17 жовтня 2014 року в розмірі 775 (сімсот сімдесят пять) грн. 55 коп.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Одеська юридична компанія» матеріальну шкоду у розмірі 1 115 (одна тисяча сто пятнадцять) грн. 99 коп. та суму франшизи у розмірі 510 (пятсот десять) грн.
Стягнути з Приватного підприємства «Смартком» на користь ТОВ «Одеська юридична компанія» суму у розмірі 10 (десять) грн.
Стягнути солідарно з ОСОБА_1, Страхового товариства з додатковою відповідальністю «Гарантія» на користь ТОВ «Одеська юридична компанія» суму судового збору у розмірі 243 (двісті сорок три) грн. 60 коп. та суму витрат на правову допомогу у розмірі 974 (девятсот сімдесят чотири) грн. 40 коп.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене шляхом подачі апеляційної скарги до Апеляційного суду Одеської області через Приморський районний суд м. Одеси. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.
Суддя: Ю.Б. Свячена