Справа № 215/1126/15-ц
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 грудня 2015 року Тернівський районний суд м. Кривого Рогу

в складі: головуючого судді Лиходєдова А.В.

при секретарі Ковалєвській Л.В.

згідно вимог ч. 2 ст. 197 ЦПК України, без фіксації судового засідання технічними засобами, розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Тернівського районного суду м. Кривого Рогу цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Тернівської районної у м. Кривому Розі ради про визначення часток подружжя у праві спільної сумісної власності та визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування за законом,

ВСТАНОВИВ:

13.03.2015 р. представник позивача звернулася до суду з позовом до Тернівської районної у м. Кривому Розі ради, уточнивши 01.04.2015 р. позовні вимоги та просить визначити, що ОСОБА_2, померлому 09 жовтня 2006 року та ОСОБА_3, померлій 24 червня 2014 року, за життя належало, кожному окремо, по 1/2 частині транспортного засобу марки ВАЗ 21063, реєстраційний номер НОМЕР_1, №к-ХТА210630G1437050, 1986 року випуску, тип легковий-седан-В та по 1/2 частині квартири АДРЕСА_1. Визнати за ОСОБА_1 право власності на спадкове майно в порядку спадкування за законом, обґрунтовуючи вимоги тим, що ОСОБА_2 та ОСОБА_3, перебували в зареєстрованому шлюбі з 10.09.1988 р.. В період шлюбу: 29.11.2005 р. ОСОБА_2 придбав транспортний засіб ВАЗ 321063, реєстраційний номер НОМЕР_1, та 15.10.2005 року ОСОБА_3 придбала квартиру АДРЕСА_1. Оскільки вказане майно набуте в період шлюбу, тому воно є обєктом спільної сумісної власності подружжя. Так як, за життя подружжям їх частки, як співвласників у праві спільної сумісної власності на майно не були виділені, між ними не було жодних домовленостей з приводу зміни рівності часток, також принцип рівності їх часток не змінений законом чи рішенням суду, тому частки кожного з них, як співвласників майна є рівними, і кожному окремо, на праві приватної власності належить по 1/2 частці набутого ними у шлюбі майна. Після смерті ОСОБА_2, 09.10.2006 р. відкрилася спадщина на належну йому за життя частку майна. Заповіту за життя він не складав. Його дружина та батько відмовилися від прийняття спадщини. Позивач був зареєстрований разом з батьком, тому фактично прийняв спадщину. Після смерті ОСОБА_3, 24.06.2014 р. відкрилася спадщина на належну їй за життя частку майна. Заповіту за життя вона не складала. Позивач є єдиним спадкоємцем, як син померлої. Нотаріус відмовив видати свідоцтво про право на спадщину за законом, оскільки частки співвласників у праві спільної сумісної власності не виділені.

Представник позивача надала заяву про підтримку позову, а також про розгляд справи за її та позивача відсутності.

Представник відповідача надав заяву про те, що проти задоволення позовних вимог не заперечує, тобто фактично визнавши позовні вимоги, просить розгляд справи проводити за відсутності представника відповідача.

Згідно з ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Дослідивши матеріали справи докази: копії: свідоцтва про укладення шлюбу; свідоцтва про народження; свідоцтва про реєстрації транспортного засобу; договору купівлі-продажу квартири; технічного паспорту на квартиру; витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно; свідоцтва про смерть ОСОБА_2; свідоцтва про смерть ОСОБА_3; постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії; звіту № 0203 про оцінку транспортного засобу; звіту про оцінку майна (квартири); довідок про склад сімї; свідоцтва про право на спадщину за законом від 17.02.2015 р.; лист від 24.06.2015 р. державного нотаріуса щодо спадщини після смерті ОСОБА_2; інформаційну довідку від 10.07..2015 р. зі Спадкового реєстру (заповіти/ спадкові договори); інформаційну довідку від 10.07.2015 р. зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину); лист від 24.07.2015 р. державного нотаріуса щодо спадщини після смерті ОСОБА_2; інформаційну довідку від 03.08.2015 р. зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину); інформаційну довідку від 03.08.2015 р. зі Спадкового реєстру (заповіти/ спадкові договори); лист від 24.07.2015 р. державного нотаріуса щодо спадщини після смерті ОСОБА_2; інформаційну довідку від 04.08.2015 р. зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину); інформаційну довідку від 04.08.2015 р. зі Спадкового реєстру (заповіти/ спадкові договори) (а.с. 6, 7, 8, 9, 10, 11, 12, 13, 14, 15-18, 20-24, 26, 27, 52, 53, 54-55,56, 57, 58, 59, 60, 61, 62-63), судом встановлені такі обставини, що мають значення для справи та відповідні їм правовідносини.

09.10.2006 р. помер ОСОБА_2, спадкоємцем за законом, якого став його син - позивач, який на момент відкриття спадщини був зареєстрованим та проживав разом із спадкодавцем, тому фактично прийняв спадщину. Інші спадкоємці померлого відмовилися від прийняття спадщини.

27.06.2014 р. померла ОСОБА_3, спадкоємцем за законом, якої став її син - позивач, який у встановлений строк звернувся до нотаріальної контори за прийняттям спадщини. Інших спадкоємців у померлої немає.

Померлі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 перебували між собою у зареєстрованому шлюбі з 10.09.1988 р.. В період шлюбу: 15.10.2005 р. ОСОБА_3 придбала квартиру АДРЕСА_1, а ОСОБА_2 29.11.2005 р. придбав транспортний засіб - автомобіль ВАЗ 321063, реєстраційний номер НОМЕР_1.

Нотаріус відмовив у видачі свідоцтва про право на спадщину після смерті батьків позивачу ОСОБА_1 у зв'язку з тим, що квартира та автомобіль були придбані померлими у шлюбі, та кожному з них належить шлюбна доля у цьому майні, яку в позасудовому порядку на цей час виділити неможливо.

Згідно ч. 1 ст. 368 ЦК України, спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю.

Відповідно до ч. 2 ст. 372 ЦК України, у разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом.

Оскільки майно набуте ОСОБА_2 та ОСОБА_3 у період шлюбу, тому воно є обєктом спільної сумісної власності подружжя. Так як, за життя подружжям їх частки, як співвласників у праві спільної сумісної власності на майно не були виділені, між ними не було жодних домовленостей з приводу зміни рівності часток, також принцип рівності їх часток не змінений законом чи рішенням суду, тому частки кожного з них, як співвласників майна є рівним, і кожному окремо, на праві приватної власності належить по 1/2 частці набутого ними у шлюбі майна.

Відповідно до ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до ч. 3 ст. 1268 Цивільного кодексу України, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст. 1270 ЦК України, він не заявив про відмову від неї.

Відповідно до ч. 1 ст. 1220 ЦК України, часом відкриття спадщини є день смерті особи.

Згідно ч. 2 ст. 1223 ЦК України, у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у ст. ст. 1261-1265 ЦК України. Відповідно до ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

У листі № 24-753/0/4-1 від 16.05.2013 р. Вищого спеціалізованого суду України «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» зазначено, що - визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку, в тому числі й у випадку визначення судом за позовом спадкоємця додаткового строку для прийняття спадщини.

Після дослідження та оцінки доказів у справі, докази надані позивачем відповідно до ст. ст. 10, 60 ЦПК України, судом вважаються належними та допустимими, згідно до ст. ст. 58, 59 ЦПК України і вони свідчать про обґрунтованість та законність позовних вимог.

Згідно ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Таким чином, визнання відповідачем, позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб.

На підставі викладеного, ст. ст. 368, 372, 1223, 1261-1265, 1268, 1270, 1272 ЦК України, керуючись ст. ст. 10, 11, 58-60, 169, 174, 209, 212-214, 218 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Тернівської районної у м. Кривому Розі ради про визначення часток подружжя у праві спільної сумісної власності та визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування за законом задовольнити.

Визначити, що ОСОБА_2, померлому 09 жовтня 2006 року та ОСОБА_3, померлій 24 червня 2014 року за життя належало, кожному окремо, по 1/2 частині транспортного засобу марки ВАЗ 21063, реєстраційний номер НОМЕР_1, №к-ХТА210630G1437050, 1986 року випуску, кольору сафарі, тип легковий-седан-В та по 1/2 частині квартири АДРЕСА_1.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/2 частину транспортного засобу марки ВАЗ 21063, реєстраційний номер НОМЕР_1, №к- ХТА210630G31437050, 1986 року випуску, кольору сафарі, тип легковий-седан-В та на 1/2 частину квартири АДРЕСА_1 в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_2, померлого 09 жовтня 2006 року.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/2 частину транспортного засобу марки ВАЗ 21063, реєстраційний номер НОМЕР_1, №к- ХТА210630G1437050, 1986 року випуску, кольору сафарі, тип легковий-седан-В та на 1/2 частину квартири АДРЕСА_1 в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_3, померлої 24 червня 2014 року.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду Дніпропетровської області, через Тернівський районний суд м. Кривого Рогу, шляхом подачі апеляційної скарги в 10-и денний строк з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.

Суддя: