Справа № 592/6696/15-ц
Провадження № 2-к/592/3/15
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 грудня 2015 року м.Суми

Ковпаківський райсуд м. Суми у складі головуючого судді Алфьорова А.М., за участю секретаря Літовченко С.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за клопотанням Закритого акціонерного товариства «Уралстройєнергомонтаж» про надання дозволу на примусове виконання рішення іноземного суду,

В С Т А Н О В И В:

Представник ЗАТ «Уралстройєнергомонтаж» звернувся до суду з клопотанням, вимоги якої підтримав у судовому засіданні та обґрунтовує тим, що Рішенням Міжнародного комерційного арбітражного суду при Торгово-промисловій палаті Російської Федерації від 18 грудня 2014 р. по справі №77/2014 - стягнуто з боржника на користь стягувача збитки у розмірі рублів 5 899 998,82, проценти за користування чужими грошовими коштами за період з 25 вересня 2012р. по 04 квітня 2014р. у розмірі рублів 742 793,69, проценти за користування чужими грошовими коштами нарахованими на суму рублів 5.899.998,82 по ставці 8,25% річних, за період з 05 квітня 2014р. по день її фактичної виплати, а також втрати по сплаті арбітражного збору у розмірі рублів 481 258,32.

Правовою підставою для розгляду спору між сторонами є арбітражне застереження, передбачене п.19.2. Договору субпідряду №13-11с від 50.09.2011 р., відповідно до якого, у разі неможливості вирішити спір шляхом переговорів, сторони передають його на розгляд до Міжнародного комерційного арбітражного суду при Торгово-промисловій палаті Російської Федерації для розгляду у відповідності з матеріальним правом Російської Федерації і регламентом зазначеного суду.

Довідкою Міжнародного комерційного арбітражного суду при Торгово-промисловій палаті Російської Федерації №1800-77/2255 від 24.06.2015 р. підтверджується, що рішення від 18 грудня 2014р. по справі №77/2014 стало обов'язковим до виконання з дати його винесення, тобто з 18 грудня 2014р., набрало законної сили з моменту його винесення і підлягає негайному виконання. Будь-яких додаткових актів для вступу його в силу не потрібно.

На даний час зазначене рішення добровільно боржником не виконано.

Враховуючи викладене, представник заявника просить суд визнати та надати дозвіл на примусове виконання на території України Рішення Міжнародного комерційного арбітражного суду при Торгово-промисловій палаті Російської Федерації від 18 грудня 2014р. по справі №77/2014 в частині пункту 1 резолютивної частини цього рішення про стягнення з ПАТ "СУМСЬКЕ НВО" (реквізити якого: 40004, Україна, Сумська область, м. Суми вул. Горького буд.58, Ідентифікаційний код юридичної особи 05747991) на користь ЗАТ "Уралстройєнергомонтаж" (реквізити якого 117420, Російська Федерація, м. Москва вул. Наметкіна, будинок 14, корпус 2, офіс 810, ОГРН 843 ИНН НОМЕР_1, КПП 772801001) збитки у розмірі рублів 5.899.998,82, проценти за користування чужими грошовими коштами за період з 25 вересня 2012р. по 04 квітня 2014р. у розмірі рублів 742.793,69, проценти за користування чужими грошовими коштами нарахованими на суму рублів 5.899.998,82 по ставці 8,25% річних, за період з 05 квітня 2014р. по день її фактичної виплати, а також витрати по сплаті арбітражного збору у розмірі рублів 481.258,32, та видати виконавчий лист за вказаним рішенням.

Представник ПАТ «СМНВО» надав суду заперечення, згідно якої предметом позовних вимог стягувача було відшкодування вартості елементів ВОУ-ЦН70 (блок циклонних фільтрів 084.03.120.000 і блок фільтрів нижніх 086.03.110.000), які були втрачені внаслідок пожежі, що сталася на об'єкті «ДКС (1 пусковий комплекс)» та ДКС (2 пусковий комплекс)», що входять до

складу будови «Реконструкція ДКС Комсомольського газового промислу», на якому боржником виконувалися роботи з монтажу газоперекачувальних агрегатів та їх систем, за завданням зацікавленої особи на підставі договору.

Вимагаючи відшкодувати вартість вищевказаного обладнання, стягувач посилався на пункт 14.1 договору, згідно якого, від початку робіт до підписання акту здачі-приймання обладнання у пуско-наладку, боржник несе повну відповідальність за обладнання, комплектуючі, а також ввірене йому майно стягувача.

У разі заподіяння шкоди, випадкової втрати, включаючи крадіжки будь-якого виду, або псування обладнання або будь-якої його частини, а також ввіреного йому майна стягувача з вини боржника, останній зобов'язаний за свій рахунок заповнити втрачене майно, виправити і усунути дефекти з тим, щоб роботи по їх завершенню відповідали вимогам договору.

Згідно п. 5.9 договору, ризик випадкової загибелі або випадкового пошкодження обладнання та комплектуючих несе боржник з моменту підписання сторонами акту -передачі обладнання для виконання робіт до моменту підписання акту здачі - обладнання в пусконаладку.

Як видно з описаних умов договору, боржник несе відповідальність за обладнання тільки з моменту підписання відповідного акту здачі-приймання обладнання в монтаж.

Як доказ факту передачі боржнику згорілого обладнання, стягувач надав копію акту про приймання-передачі обладнання в монтаж № 3 від 18.12.2011 р. При цьому стягувач стверджував, що втрачене обладнання було передано боржнику у складі «укрупненої позиції № 7 «ВОУ Приклад. крепеж» акту про приймання-передачі обладнання в монтаж № 3 від 11.12.2011 р. З доводами стягувача суд погодився, вважаючи факт передачі втраченого обладнання боржнику доведеним.

Позовні вимоги про відшкодування збитків за втрату спірного майна вже пред'являлися стягувачем боржнику в зустрічному позові у справі № 235/2012, розглянутому 20.09.2013 р. При цьому стягувачем була надана копія того ж акта № 3 від 18.12.2011 р., з тими ж реквізитами, проте з іншим змістом.

Так, в акті № 3 від 18.12.2011 р., наданому стягувачем у справі № 235/2012, блок циклонних фільтрів 084.03.120.000 і блок фільтрів нижніх 086.03.110.000. В той же час, в акті № 3 від 18.12.2011 р., наданому стягувачем у справі № 77/2014, в даних позиціях вказано інше обладнання. Даний факт говорить про те, що акт № 3 від 18.12.2011 р., наданий стягувачем в справі № 235/2012, має невстановлене походження і був підроблений стягувачем.

Крім того, в зустрічному позові у справі № 235/2012 та в позовній заяві у справі № 77/2014 стягувач по різному описав обставини процесу прийому-передачі обладнання в монтаж. На відміну від позиції, викладеної в позовній заяві у справі № 77/2014, в зустрічному позові у справі № 235/2012 стягувач стверджував, що зазначеним актом обладнання передавалося не боржнику стягувачем, а фірмою ТОВ «ВИС» (генпідрядник) стягувачу.

Оскільки в оригіналі акту № 3 (в справі № 77/2014) не міститься втрачене обладнання, в якості підтвердження факту передачі спірного обладнання боржнику в справі № 77/2014, стягувач надав в суд лист громадянина ОСОБА_1, в якому говориться, що спірне обладнання було передане заявнику у складі укрупненої позиції № 7 - ВОУ приклад. крепеж.

Отже, беручи до уваги, що факт передачі втраченого обладнання стягувачем боржнику в монтаж є ключовою обставиною, що має значення для вирішення спору, підтверджується недостовірними документами, наданими стягувачем, що суд при винесенні рішення не врахував описані вище обставини і не піддав доводи стягувача сумніву, незважаючи на явну спробу стягувача ввести суд в оману при розгляді спору та різне викладення одних і тих же обставин в двох судових процесах, боржник вважає зазначені обставини порушенням конституційного принципу змагальності судового процесу, є порушенням публічного порядку в Україні та є підставою для відмови в задоволенні клопотання.

Здійснення грошового переказу нерезиденту в відшкодування збитків на підставі заяви про зарахування зустрічних вимог, визнаного нікчемним, неможливим і суперечить валютному законодавству як України, так і РФ.

Позиція МКАС про виникнення грошового зобов'язання заявника на підставі документа, який не є прямою вимогою про виплату грошових коштів і який визнаний нікчемним, є порушенням права приватної власності на грошові кошти заявника, встановленого статтею 41 Конституції України.

Відповідно, представник боржника просить суд в задоволенні клопотання ЗАТ «Уралстройэнергомонтаж» від 16.04.2015р. про надання дозволу на примусове виконання рішення Міжнародного комерційного арбітражного суду при Торгово-промисловій палаті Російської Федерації від 18.12.2014р. по справі № 77/2014, відмовити.

Суд вислухавши думку сторін, вивчивши матеріали справи та дослідивши надані докази вважає, вимоги клопотання задовольнити.

30 вересня 2011 р. між ПАТ «СМНВО ім. М.В. Фрунзе» (субпідрядник) та ЗАТ «Уралстройєнергомонтаж» (підрядник) укладено договір субпідряду № 13-11 с про виконання робіт при будівництві обєкта: «ДКС (І пусковий комплекс)» і «ДКС (ІІ пусковий комплекс)», які входять до складу будівництва «Реконструкції ДКС Комсомольського газового промислу», по замовленню ТОВ «Газпром добича Ноябрьск» /а.с.36-48/.

Згідно п. 2.1 даного договору, субпідрядник на замовлення підрядника зобовязується виконати роботи по монтажу газоперекачувальних установок (агрегатів) з газотурбинним приводом в блочно-контейнерним виконанням при будівництві обєкта: «ДКС (І пусковий комплекс)» і «ДКС (ІІ пусковий комплекс)», які входять до складу будівництва «Реконструкції ДКС Комсомольського газового промислу», на замовлення ТОВ «Газпром добича Ноябрськ» і передати результати робіт підряднику, а підрядчик зобовязується прийняти і оплатити результати робіт субпідрядника на умовах, в порядку і в строки, встановлені договором.

Рішенням Міжнародного комерційного арбітражного суду при Торгово-промисловій палаті Російської Федерації від 18.12.2014 р., у справі за позовом ЗАТ «Уралстройєнергомонтаж» до ПАТ «СМНВО ім. М.В. Фрунзе» про стягнення рублів 7 018 171,51 і по зустрічній позовній заяві на суму рублів 1 399 767,82, стягнуто з Публічного акціонерного товариства «Сумське машинобудівне науково-виробниче обєднання ім. М.В. Фрунзе» на користь Закритого акціонерного товариства "Уралстройєнергомонтаж" збитки у розмірі 5 899 998,82 руб. РФ, проценти за користування чужими грошовими коштами за період з 25 вересня 2012р. по 04 квітня 2014р. у розмірі 742 793,69 руб. РФ, проценти за користування чужими грошовими коштами нарахованими на суму 5 899 998,82 руб. РФ по ставці 8,25% річних за період з 05 квітня 2014р. по день її фактичної виплати, а також витрати по сплаті арбітражного збору у розмірі 481 258,32 руб. РФ /а.с.8-33/.

Відповідно даного рішення встановлено, що 18.12.2011 р. позивач передав відповідачу агрегат газоперекачувальний в комплектності відповідно сертифікату і відомостей про комплектацію, без дефектів, про що між сторонами за участю замовника ТОВ «Газпром добування Ноябрськ» був складений Акт № 3 від 18.12.2011 р.

19.12.2011 р. на будівельній площадці відповідача на території Комсомольського газового промислу, Ямало-Ненецький автономний округ, Росія, виникла пожежа, в результаті якого було пошкоджено, та не підлягають відновленню «Повітроочисне облаштування циклонно-накопичувального типу ВОУ-ЦН70», вказане в п. 7 Акту № 3 від 18.12.2011 р. під найменуванням «ВОУ Приклад. Крепеж», заводський (номенклатурний) номер 085.03.100.000. Вказане устаткування, як пояснив позивач, не підлягало відновленню внаслідок повної загибелі його основних складальних одиниць: «Блок циклонних фільтрів нижній 084.03.120.000», «Блок фільтрів нижній 086.03.110.000».

Технічним висновком № 208 від 27.12.2011 р., складений Федеральною державною бюджетною установою «Судово-експертною організацією Федеральної протипожежної служби «Випробувальна пожежна лабораторія» по Ямало-Ненецькому автономному округу» МЧС Росії, було встановлено, що причиною пожежі є займання матеріальних установок при проведенні вогневих робіт.

Посилаючись на п. 5.9 договору, позивач направив відповідачу претензію № 189 від 10.02.2012 р. з вимогою здійснити закупівлю, поставку і монтаж втрачених установок.

Як пояснив позивач, його претензія залишилась без задоволення. У звязку з чим, для належного виконання зобовязань перед замовником, позивач був зобовязаний придбати втрачені установки на суму 5 899 998,82 рублів, після чого повторно передати відповідачу по Акту № 703 від 19.03.2012 р.

Згідно довідки від 24.06.2015 р. № 1800-77/2255, рішення Міжнародного комерційного

арбітражного суду при Торгово-промисловій палаті Російської Федерації від 18.12.2014 р. є остаточним і підлягає обовязковому виконанню з дати його винесення, тобто з 18.12.2014 р. /а.с.35/.

Із змісту ч. 4 ст. 15 ЦПК України вбачається, що суди розглядають справи про визнання та надання дозволу на виконання рішень міжнародного комерційного арбітражу.

Згідно ч. 5 ст. 389-1 ЦПК України рішення міжнародного комерційного арбітражу, якщо місце арбітражу знаходиться на території України, може бути оспорено сторонами до суду відповідно до міжнародного договору України та/або Закону України Про міжнародний комерційний арбітраж .

Відповідно ч. 4 ст. 389-5 ЦПК України рішення міжнародного комерційного арбітражу може бути скасовано судом лише з підстав, передбачених міжнародним договором України та/або Законом України Про міжнародний комерційний арбітраж .

Згідно ч. 4 ст. 389-7 ЦПК України надання дозволу на примусове виконання рішення міжнародного комерційного арбітражу, якщо місце арбітражу знаходиться на території України, здійснюється у порядку, передбаченому статтями 391 398 цього Кодексу.

Із змісту ч. 1 ст. 390 ЦПК України вбачається, що рішення міжнародних арбітражів визнаються та виконуються в Україні, якщо їх визнання та виконання передбачено міжнародним договором, згода на обовязковість якого надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності.

Згідно ч. 8 ст. 395 ЦПК України, якщо в рішенні іноземного суду суму стягнення зазначено в іноземній валюті, суд, який розглядає це клопотання, визначає суму в національній валюті за курсом Національного банку України на день постановлення ухвали.

Відповідно ст. 396 ЦПК України клопотання про надання дозволу на примусове виконання рішення іноземного суду не задовольняється у випадках, передбачених міжнародними договорами, згода на обовязковість яких надана Верховною Радою України. Якщо міжнародними договорами, згода на обовязковість яких надана Верховною Радою України, такі випадки не передбачено, у задоволенні клопотання може бути відмовлено: 1) якщо рішення іноземного суду за законодавством держави, на території якої воно постановлено, не набрало законної сили; 2) якщо сторона, стосовно якої постановлено рішення іноземного суду, була позбавлена можливості взяти участь у судовому процесі через те, що їй не було належним чином повідомлено про розгляд справи; 3) якщо рішення ухвалене у справі, розгляд якої належить виключно до компетенції суду або іншого уповноваженого відповідно до закону органу України; 4) якщо ухвалене рішення суду України у спорі між тими самими сторонами, з того ж предмета і на тих же підставах, що набрало законної сили, або якщо у провадженні суду України є справа у спорі між тими самими сторонами, з того ж предмета і на тих же підставах до часу відкриття провадження у справі в іноземному суді; 5) якщо пропущено встановлений міжнародними договорами, згода на обовязковість яких надана Верховною Радою України, та цим Законом строк предявлення рішення іноземного суду до примусового виконання в Україні; 6) якщо предмет спору за законами України не підлягає судовому розгляду; 7) якщо виконання рішення загрожувало б інтересам України; 8) в інших випадках, встановлених законами України.

Згідно ст. 36 Закону України Про міжнародний комерційний арбітраж у визнанні або у виконанні арбітражного рішення, незалежно від того, в якій державі воно було винесено, може бути відмовлено лише: 1) на прохання сторони, проти якої воно спрямоване, якщо ця сторона подасть компетентному суду, у якого просить визнання або виконання, доказ того, що: - одна із сторін в арбітражній угоді, зазначеній у статті 7, була якоюсь мірою недієздатною; або ця угода є недійсною за законом, якому сторони цю угоду підпорядкували, а в разі відсутності такої вказівки, - за законом держави, де рішення було винесено; або - сторону, проти якої винесено рішення, не було належним чином сповіщено про призначення арбітра чи про арбітражний розгляд або з інших поважних причин вона не могла подати свої пояснення; або - рішення винесено щодо спору, не передбаченого арбітражною угодою, або такого, що не підпадає під її умови, або містить постанови з питань, що виходять за межі арбітражної угоди; проте, якщо постанови з питань, охоплених арбітражною угодою, можуть бути відокремлені від тих, які не охоплюються такою угодою, то та частина арбітражного рішення, яка містить постанови з питань, що охоплені арбітражною угодою, може бути визнана і виконана; або - склад третейського суду або арбітражна

процедура не відповідали угоді між сторонами або, за відсутності такої, не відповідали закону тієї держави, де мав місце арбітраж; або - рішення ще не стало обовязковим для сторін, або було скасовано, або його виконання зупинено судом держави, в якій або згідно із законом якої воно було прийнято; або 2) якщо суд визнає, що: - обєкт спору не може бути предметом арбітражного розгляду за законодавством України; або - визнання та виконання цього арбітражного рішення суперечить публічному порядку України. Якщо в суді, зазначеному в абзаці пятому підпункту 1 пункту 1 цієї статті, заявлено клопотання про скасування або зупинення виконання арбітражного рішення, суд, в якому запитується визнання або виконання, може, якщо визнає це за належне, відкласти винесення свого рішення і може також, за клопотанням тієї сторони, яка просить про визнання або виконання арбітражного рішення, зобовязати іншу сторону надати належне забезпечення.

Враховуючи зазначене, суд не вбачає підстав, передбачених ст. 396 ЦПК України, за яких клопотання про надання дозволу на примусове виконання рішення міжнародного комерційного арбітражу може бути не задоволене.

Крім того, суд не вбачає підстав, передбачених ст. 36 Закону України Про міжнародний комерційний арбітраж , за яких у визнанні або у виконанні арбітражного рішення може бути відмовлено.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. ст. 15, 209, 210, 389-1, 389-5, 389-7, 390 398 ЦПК України

У Х В А Л И В:

Клопотання Закритого акціонерного товариства «Уралстройєнергомонтаж» про надання дозволу на примусове виконання рішення іноземного суду, задовольнити.

Визнати та надати дозвіл на примусове виконання на території України Рішення Міжнародного комерційного арбітражного суду при Торгово-промисловій палаті Російської Федерації від 18 грудня 2014р. по справі №77/2014 про стягнення з Публічного акціонерного товариства «Сумське машинобудівне науково-виробниче обєднання» (40004, Україна, Сумська область, м. Суми, вул. Горького буд. № 58, ідентифікаційний код юридичної особи 05747991) на користь Закритого акціонерного товариства "Уралстройєнергомонтаж" (117420, Російська Федерація, м. Москва вул. Наметкіна, буд. № 14, корп. № 2, оф. № 810 ОГРН 843 ИНН НОМЕР_1, КПП 772801001) збитки у розмірі 5 899 998,82 руб. РФ, що за курсом Національного банку України станом на 08.12.2015 р. становить 2019392 грн. 60 коп., проценти за користування чужими грошовими коштами за період з 25 вересня 2012р. по 04 квітня 2014р. у розмірі 742 793,69 руб. РФ, що за курсом Національного банку України станом на 08.12.2015 р. становить 254236 грн., проценти за користування чужими грошовими коштами нарахованими на суму 5 899 998,82 руб. РФ по ставці 8,25% річних за період з 05 квітня 2014р. по день її фактичної виплати, а також витрати по сплаті арбітражного збору у розмірі 481 258,32 руб. РФ, що за курсом Національного банку України станом на 08.12.2015 р. становить 164 720 грн. 29 коп.

Видати виконавчий лист на примусове виконання на території України Рішення Міжнародного комерційного арбітражного суду при Торгово-промисловій палаті Російської Федерації від 18 грудня 2014р. по справі №77/2014 про стягнення з Публічного акціонерного товариства «Сумське машинобудівне науково-виробниче обєднання» (40004, Україна, Сумська область, м. Суми, вул. Горького буд. № 58, ідентифікаційний код юридичної особи 05747991) на користь Закритого акціонерного товариства "Уралстройєнергомонтаж" (117420, Російська Федерація, м. Москва вул. Наметкіна, буд. № 14, корп. № 2, оф. № 810 ОГРН 843 ИНН НОМЕР_1, КПП 772801001) збитки у розмірі 5 899 998,82 руб. РФ, що за курсом Національного банку України станом на 08.12.2015 р. становить 2019392 грн. 60 коп., проценти за користування чужими грошовими коштами за період з 25 вересня 2012р. по 04 квітня 2014р. у розмірі 742 793,69 руб. РФ, що за курсом Національного банку України станом на 08.12.2015 р. становить 254236 грн., проценти за користування чужими грошовими коштами нарахованими на суму 5 899 998,82 руб. РФ по ставці 8,25% річних за період з 05 квітня 2014р. по день її фактичної виплати, а також витрати по сплаті арбітражного збору у розмірі 481 258,32 руб. РФ, що за курсом Національного банку України станом на 08.12.2015 р. становить 164 720 грн. 29 коп.

Апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції подається протягом 5 днів з дня її проголошення. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали. Апеляційна скарга подається до апеляційного суду Сумської області через Ковпаківський райсуд м. Суми.

Суддя: А.М. Алфьоров