Справа №484/1374/15-ц 07.12.2015 07.12.2015
Провадження №22-ц/784/2446/15
Єдиний унікальний номер 484/1374/15-ц
Номер провадження 22-ц/784/2446/15
Головуючий у 1 інстанції Паньков Д.А.
Категорія 27 Доповідач Прокопчук Л.М.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 грудня 2015 року місто Миколаїв

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Миколаївської області у складі :

Головуючого судді Прокопчук Л.М.

Суддів Маляренко І.Б., Кутової Т.З.

Із секретарем судового засідання Богуславською О.М.

За участю представника відповідача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 03 вересня 2015 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення боргу, -

В С Т А Н О В И Л А :

09 квітня 2015 року позивач звернувся із зазначеним позовом до відповідача, посилаючись на те, що 01 січня 2014 року між ним та відповідачем був укладений договір позики, за умовами якого він передав відповідачу 17000 доларів США в борг, а відповідач зобовязався їх повернути до 01.01.2015 року, про що написав розписку. У зазначений термін відповідач отриману суму не повернув, тому просив стягнути з відповідача на його користь 399602,57 грн., виходячи з курсу долара по відношенню до гривні - 1 долар 23,506033 грн., покласти на відповідача судові витрати (а.с. 1-2).

Рішенням Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 03 вересня 2015 року в задоволенні позову відмовлено (а.с. 46-47).

В апеляційній скарзі на вказане судове рішення позивач порушує питання про його скасування та ухвалення нового рішення про задоволення позову з тих підстав, що висновки суду не відповідають обставинам справи (а.с. 53-54).

Позивач в судове засідання апеляційного суду не зявився. Про розгляд справи належно повідомлений.

Представник відповідача просила відмовити в задоволенні апеляційної скарги.

Заслухавши доповідача, пояснення представника відповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обгрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів апеляційного суду вважає, що апеляційну скаргу слід відхилити, а рішення суду першої інстанції залишити без змін з таких підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що 10.06.2014 року ОСОБА_3 звернувся до Первомайського МР УМВС України із заявою про вимагання від нього з боку ОСОБА_2 грошей в сумі 17000 доларів США та 50000 грн. За даним фактом було проведено досудове розслідування, за наслідками якого 2 вересня 2015 року слідчим було винесено постанову про закриття кримінального провадження у звязку з відсутністю в діянні складу кримінального злочину.

З матеріалів кримінального провадження вбачається, що допитаний в якості свідка позивач ОСОБА_2 пояснив, що з 2012 року по 2014 рік він був співвласником ТОВ «Зоогамма». Відповідач був директором підприємства. На початку ведення сумісної діяльності між ним та відповідачем була усна домовленість, що ОСОБА_3 віддасть йому 17000 доларів США, що складає половину вкладених позивачем у підприємство коштів. Оскільки відповідач зазначених коштів йому не віддав, він запропонував написати розписку і відповідач склав розписку про повернення грошей в сумі 17000 доларів США.

Відмовляючи в задоволенні позову суд виходив з того, що відповідач не визнавав наявність усної домовленості з позивачем про повернення грошей, вкладених позивачем у сумісну діяльність, також виходив з пояснень позивача ОСОБА_2 про те, що гроші при складанні розписки не передавались, що свідчить про фактичне не укладання договору позики між сторонами.

Висновки суду відповідають обставинам справи, вимогам норм матеріального та процесуального права.

З оригіналу наданої позивачем розписки без дати її складання на а.с. 20 вбачається, що відповідач взяв у позивача 17000 доларів США, які зобовязався повернути до 01.01.2015 року.

Відповідно до ч. 1 ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

Згідно із ч. 2 ст. 1046 ЦК України договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми (ч. 1 ст. 1047 ЦК України).

Частина 2 ст. 1047 ЦК України допускає пред'явлення на підтвердження укладення договору позики та його умов розписки позичальника або іншого документа, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної суми грошей або кількості речей.

Позичальник має право оспорювати договір позики на тій підставі, що грошові кошти або речі насправді не були одержані ним від позикодавця або були одержані у меншій кількості, ніж встановлено договором (ч. 1 ст. 1051 ЦК України).

За змістом ч. 2 цієї норми при укладенні договору позики в письмовій формі (крім випадків укладення його під впливом обману, насильства, зловмисної домовленості представника позичальника з позикодавцем або під впливом тяжкої обставини) безгрошовість такого договору не може грунтуватись на свідченнях свідків, а може бути підтверджена лише належними допустимими доказами (ч. 2 ст. 58, ст. 59 ЦПК.

Відповідно до частини 2 статті 59, частин 1, 4 статті 60, частини 3 статті 10 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування; кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень; доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Обставини, визнані сторонами, згідно із ч. 1 ст. 61 ЦПК не підлягають доказуванню.

Оскільки позивачем в кримінальному провадженні при допиті його в якості свідка визнано факт безгрошовості розписки, а докази про новацію боргу відсутні, суд першої інстанції дав вірну оцінку зібраним по справі доказам та відмовив в задоволенні позову.

Доводи апеляційної скарги щодо того, що відповідачем не оспорено безгрошовість розписки, а договір позики не було визнано недійсним, не заслуговують на увагу, оскільки факт безгрошовості розписки визнано позивачем, на що він посилається і в апеляційній скарзі.

Крім того, апеляційному суду надано статут ТОВ «Зоогамма» та протокол загальних зборів учасників вказаного товариства від 18.07.2012 року, з яких вбачається, що засновниками товариства є сторони по справі, а також ОСОБА_4 Розмір статутного капіталу товариства затверджено в сумі 2000 грн. та розподілені частки учасників товариства таким чином: ОСОБА_2 50% , що складає 1000 грн., ОСОБА_4 40% статутного капіталу, що складає 800 грн., ОСОБА_3 10% статутного капіталу, що становить 200 грн.

Зазначеними документами також не підтверджуються доводи позивача про наявність усної домовленості з відповідачем про повернення останнім коштів, вкладених позивачем у сумісну діяльність.

З урахуванням вищевикладеного, колегія суддів апеляційного суду визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, тому відповідно до вимог ст. 308 ЦПК України його слід залишити без змін, а апеляційну скаргу відхилити.

Керуючись ст. 303, 308, 315 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 03 вересня 2015 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення. Касаційна скарга на неї може бути подана протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий Судді