Справа № 132/2215/15-ц
Провадження № 2/132/747/15
РІШЕННЯ

Іменем України

20.10.2015 Калинівський районний суд Вінницької області

в складі: головуючого Аліменко Ю.О.

при секретарі Матвійчук К.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Калинівка справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про захист прав споживача,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому вказує, що 30.04.2015 року до нього звернувся знайомий ОСОБА_3, який повідомив, що до нього зателефонував працівник ОСОБА_2 та запропонував придбати у них талони на дизельне паливо. Так як часу у ОСОБА_3 займатись даним питанням не було, він повідомив позивачу номер телефону працівника ОСОБА_2 з яким можна вирішити дане питання. Коли він зателефонував вищевказаному працівникові той призначив йому зустріч, але через деякий час зателефонував, що він в офісі і необхідно проплатити частину коштів на рахунок директора ОСОБА_2, картковий рахунок в ПАТ КБ «Приват Банк» № 4731 2171 0696 1178. В Калинівському відділенні ПАТ КБ «Приват Банк», через термінал, він проплатив 36 250 грн., зателефонував працівнику ОСОБА_2 і повідомив номер чека, який він мав звірити в бухгалтерії. Пізніше, працівник ОСОБА_2, у телефонному режимі повідомив позивача, що є якісь проблеми з перерахунком коштів, а через деякий час взагалі вимкнув телефон.

Через деякий час до позивача зателефонував чоловік, який представився працівником служби безпеки ПАТ КБ «Приват Банк» і запитав чи вдала операція по перерахунку коштів від 30.04.2015 року на суму 36 250 грн., а позивач в свою чергу повідомив, що кошти він проплатив, але талони на дизельне паливо не отримав. Тоді він намагався зєднати його з власником картки щоб зясувати дане питання, але зєднання не відбулось і працівник служби безпеки ПАТ КБ «Приват Банк» повідомив, що позивачу необхідно звернутись до суду та уже в судовому порядку вирішити питання про повернення коштів.

Дізнавшись дані власника картки та його мобільний телефон позивач зателефонував до нього і він повідомив, що дійсно вони займаються реалізацією пального, але чоловік з яким позивач домовлявся про купівлю талонів на дизельне паливо вже три тижні не виходить на роботу. На його рахунку дійсно знаходяться кошти позивача і він не знав, що це за кошти і пообіцяв їх повернути. Тоді позивач повідомив ОСОБА_2 рахунок на який необхідно перерахувати кошти. Пізніше до позивача зателефонував ОСОБА_2 та повідомив, що операція повернення коштів не відбулася, так як його рахунок було заблоковано і представники банку йому повідомили, що рахунок заблоковано за зверненням позивача і позивач має звернутись до суду і відповідно до ухвали кошти будуть перераховані на його рахунок навіть без його участі.

Враховуючи те, що за зверненням позивача банк не міг заблокувати картковий рахунок відповідача і він не звертався до банку з такою вимогою, тому змушений звертатись до суду з метою захисту своїх прав.

В добровільному порядку відповідач заборгованість не погашає, тому позивач звернувся до суду з даним позовом.

В судове засідання позивач не зявився, однак згідно заяви позовні вимоги підтримує і просить слухати справу без її участі, не заперечує проти заочного розгляду справи та винесення судом заочного рішення.

Відповідач в судове засідання не зявився і не повідомив про причини своєї неявки, хоч належним чином був повідомлений про день розгляду справи, а саме через оголошення в газеті.

Відповідно до ст.224 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи.

Оцінивши зібрані по справі докази, суд приходить до наступного висновку.

Так, 30.04.2015 року до позивача звернувся знайомий ОСОБА_3, який повідомив, що до нього зателефонував працівник ОСОБА_2 та запропонував придбати у них талони на дизельне паливо. Так як часу у ОСОБА_3 займатись даним питанням не було він повідомив позивачу номер телефону працівника ОСОБА_2 з яким можна вирішити дане питання. Коли він зателефонував вищевказаному працівникові той призначив йому зустріч, але через деякий час зателефонував, що він в офісі і необхідно проплатити частину коштів на рахунок директора ОСОБА_2, картковий рахунок в ПАТ КБ «Приват Банк» № 4731 2171 0696 1178. В Калинівському відділенні ПАТ КБ «Приват Банк», через термінал, він проплатив 36 250 грн., зателефонував працівнику ОСОБА_2 і повідомив номер чека, який він мав звірити в бухгалтерії. Пізніше, працівник ОСОБА_2, у телефонному режимі повідомив позивача, що є якісь проблеми з перерахунком коштів, а через деякий час взагалі вимкнув телефон.

Через деякий час до позивача зателефонував чоловік, який представився працівником служби безпеки ПАТ КБ «Приват Банк» і запитав чи вдала операція по перерахунку коштів від 30.04.2015 року на суму 36 250 грн., а позивач в свою чергу повідомив, що кошти він проплатив, але талони на дизельне паливо не отримав. Тоді він намагався зєднати його з власником картки щоб зясувати дане питання, але зєднання не відбулось і працівник служби безпеки ПАТ КБ «Приват Банк» повідомив, що позивачу необхідно звернутись до суду та уже в судовому порядку вирішити питання про повернення коштів.

Дізнавшись дані власника картки та його мобільний телефон позивач зателефонував до нього і він повідомив, що дійсно вони займаються реалізацією пального, але чоловік з яким позивач домовлявся про купівлю талонів на дизельне паливо вже три тижні не виходить на роботу. На його рахунку дійсно знаходяться кошти позивача і він не знав, що це за кошти і пообіцяв їх повернути. Тоді позивач повідомив ОСОБА_2 рахунок на який необхідно перерахувати кошти. Пізніше до позивача зателефонував ОСОБА_2 та повідомив, що операція повернення коштів не відбулася, так як його рахунок було заблоковано і представники банку йому повідомили, що рахунок заблоковано за зверненням позивача і позивач має звернутись до суду і відповідно до ухвали кошти будуть перераховані на його рахунок навіть без його участі.

Враховуючи те, що за зверненням позивача банк не міг заблокувати картковий рахунок відповідача і він не звертався до банку з такою вимогою

У відповідності до ст. 4 Закону України «Про захист прав споживачів» «споживачі під час придбання, замовлення або використання продукції яка реалізується на території України, для задоволення своїх особистих потреб мають право на: належну якість продукції та обслуговування; необхідну доступну, достовірну та своєчасну інформацію про продукцію, її кількість, якість, асортимент, а також; про її виробника (виконавця, продавця); звернення до суду та інших уповноважених органів державної влади за захистом порушених прав.»

Згідно положень ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів» «продавець (виконавець, виробник) не повинен включати у договори із споживачем умови, які є несправедливими. Умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов»язків на шкоду споживача. Несправедливими є, зокрема, умови договору про встановлення жорстких обов»язків споживача, тоді як надання послуги обумовлене лише власним розсудом виконавця; надання продавцю (виконавцю, виробнику) права не повертати кошти на оплату ненаданої продукції у разі .розірвання договору з ініціативи продавця (виконавця, виробника); установлення обов»язкових для споживача умов, з якими він не мав реальної можливості ознайомитися перед укладенням договору; надання продавцю (виконавцю, виробнику) права в односторонньому порядку змінювати характеристики продукції, що є предметом договору; обмеження відповідальності продавця (виконавця, виробника) стосовно зобов»язань, прийнятих його агентами або обумовлення прийняття ним таких зобов»язань додержанням зайвих формальностей.

Частиною 2 ст. 19 Закону України «Про захист прав споживачів» передбачено, що «підприємницька практика є такою, що вводить в оману, якщо під час пропонування продукції споживачу не надається або надається у нечіткий, незрозумілий або двозначний спосіб інформація для здійснення свідомого вибору».

Відповідно до п. 7 ч. З ст. 19 Закону України «Про захист прав споживачів»«забороняється як такі, що вводять в оману, утворення експлуатація або сприяння розвитку пірамідальних схем, коли споживач сплачує за моджливість одержання компенсації, яка надається за рахунок інших споживачів до такої схеми, а не продажу або споживання продукції».

Згідно ч. б ст. 19 Закону України «Про захист прав споживачів»: «правочини, здійснені з використанням нечесної підприємницької практики, є недійсними».

У відповідності до ч. 1 ст. 21 Закону України «Про захист прав споживачів», «крім інших випадків порушень прав споживачів, які можуть бути встановлені та доведені виходячи з відповідних положень законодавства у сфері захисту прав споживачів, вважається, що для цілей застосування цього Закону та пов»язаного з ним законодавства про захист прав споживачів, право споживача в будь якому разі є порушеним якщо порушується принцип рівності сторін договору, учасником якого є споживач; будь-яким чином (крім випадків, передбачених Законом) обмежується право споживача на одержання необхідної доступної, достовірної та своєчасної інформації про відповідну продукцію; ціну продукції визначено неналежним чином».

Частиною 1 ст. 1166 ЦК України, встановлено, що шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Для настання матеріальної відповідальності необхідна наявність складу правопорушення, яка полягає в наявності заподіяної шкоди, протиправної поведінки, причинному звязку між протиправною поведінкою і шкодою та наявності вини.

Відповідно до ст. 22 ЦК України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі.

Внаслідок порушення свого цивільного права ОСОБА_1 поніс витрати в сумі 36250 грн.

Таким чином враховуючи вищенаведене, суд приходить до переконання, що відповідно до вимог закону данні збитки повинні бути відшкодовані відповідачем у повному обсязі, а тому на користь позивача необхідно стягнути з ОСОБА_2 суму в розмірі 36250 грн.

На підставі викладеного та керуючись ст. 4,18, 19, 21 Закону України «Про захист прав споживачів» ст.ст. 22, 1166, 1167, 1187 ЦК України, ст.ст. 10, 60, 209, 212-215, 218, 256-259 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, І.П.Н. НОМЕР_1, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_2, жителя ІНФОРМАЦІЯ_3 на користь ОСОБА_1 суму в розмірі 36250 грн. (тридцять шість двісті пятдесят грн.)

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Суддя: