АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ТЕРНОПІЛЬСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 607/6871/15-цГоловуючий у 1-й інстанції Сташків Н.М.
Провадження № 22-ц/789/1490/15 Доповідач - Кузьма Р.М.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 грудня 2015 р. колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Тернопільської області в складі:

головуючого - Кузьми Р.М.

суддів - Жолудько Л. Д., Костів О. З.,

секретар судового засідання - Баляс Т.І.

з участю сторін

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Тернополі цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішенння Тернопільського міськрайонного суду від 23 жовтня 2015 року по справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, треті особи - служба у справах неповнолітніх та дітей Тернопільської міської ради про позбавлення батьківських прав,-

ВСТАНОВИЛА:

В квітні 2015 року ОСОБА_1 звернулась в суд з позовом до ОСОБА_2 про позбавлення відповідача батьківських прав щодо його неповнолітньої дочки ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, посилаючись на те, що відповідач з часу розірвання шлюбу у 2013 році ухиляється від виконання своїх обов'язків із виховання дитини, зокрема не піклується про її фізичний та духовний розвиток, не спілкується з дочкою, не цікавиться її вихованням, не надає їй матеріального утримання.

Рішенням Тернопільського міськрайонного суду від 23 жовтня 2015 року у задоволенні позову - відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове, яким задовольнити її позовні вимоги в повному обсязі, посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи та порушення норм матеріального і процесуального права.

Зокрема, апелянт зазначає, що відповідач ухиляється від виконання батьківських обов'язків та не цікавиться життям дочки.

У судовому засіданні апелянт ОСОБА_1 підтримала апеляційну скаргу, зіславшись на доводи, викладені в ній, просить її задовольнити.

Відповідач ОСОБА_2 апеляційної скарги не визнав, вважаючи рішення суду законним та обґрунтованим.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, пояснення сторін, ознайомившись з матеріалами справи, доводами апеляційної скарги в її межах, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення, виходячи з наступних мотивів.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив із того, що позивачкою не наведено достатніх доказів, які б підтверджували наявність встановлених законом підстав для позбавлення відповідача батьківських прав.

З таким висновком суду погоджується і колегія суддів апеляційної інстанції, оскільки він відповідає встановленим обставинам справи та вимогам закону.

Відповідно до ст. 164 ч. 1 п. 2 СК України батьки можуть бути позбавлені батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини.

Згідно з роз'ясненнями п.15 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.03.2007 року №3 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і позбавлення та поновлення батьківських прав"- позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті споріднення з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей.

Як видно із матеріалів справи, сторони - позивач ОСОБА_1 та відповідач ОСОБА_2 з 25 жовтня 1996 року перебували у зареєстрованому шлюбі, який розірвано рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 19 вересня 2013 року.

За час перебування у шлюбі, ІНФОРМАЦІЯ_1 народилася дочка ОСОБА_3, актовий запис № 1795 від 16 вересня 1998 року відділу реєстрації актів цивільного стану Тернопільського міського управління юстиції.

Як вбачається з висновку органу опіки і піклування, затвердженого рішенням Виконавчого комітету Тернопільської міської ради від 02 вересня 2015 року №786 визнано за доцільне позбавити батьківських прав ОСОБА_2 стосовно неповнолітньої дочки ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, оскільки батько не виконує своїх батьківських обов'язків щодо виховання та утримання доньки, не створює умов для фізичного, духовного та морального розвитку дитини.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що із зазначеного висновку не зрозуміло, яким чином позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 сприятиме захисту інтересів дитини.

Не заслуговує на увагу посилання апелянта про те, що ОСОБА_2 слід позбавити батьківських прав, оскільки він не цікавиться інтересами дитини, не надає їй матеріальної допомоги, а вона, в свою чергу, не хоче у майбутньому його утримувати.

Допитана в судовому засіданнів суді першої неповнолітня дочка сторін ОСОБА_3 пояснила, що в дитячому віці батько водив її до дитячого садка, в молодшій та середній школі часом відвідував батьківські збори, зрідка вони сім'єю їздили на відпочинок у Карпати та на море. Вони мало спілкуються, батько ніколи не вникав у її дитячі інтереси й потреби, хоча й вона до нього зі своїми проблемами та проханнями зазвичай не зверталася. Після розірвання шлюбу між батьками, батько зрідка їй телефонує, здебільшого ці дзвінки почастішали після пред'явлення позову.

Також ОСОБА_3 визнала, що в деяких випадках, на свята, тато їй дарував незначні подарунки (цукерки, недорогі квіти), на день народження подарував 150 гривень. Вона любить свого батька, але вважає, що він не займається її вихованням та утриманням, тому підтримує позицію мами щодо доцільності позбавлення його батьківських прав.

Таким чином, оцінюючи вищезазначені докази у їх сукупності колегія суддів вважає, що виходячи з інтересів дитини, суд правильно визнав, що на даний час немає підстав для позбавлення ОСОБА_2 батьківських прав.

Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, а тому підстав для її задоволення немає.

Отже колегія суддів прийшла до висновку, що рішення суду є законним та обґрунтованим, ухвалене з додержанням норм матеріального і процесуального права, а тому підстав для його скасування з мотивів, викладених в апеляційній скарзі, не вбачає.

Керуючись ст.ст. 307, 308, 314, 315 ЦПК України, колегія суддів,-

Ухвалила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1- відхилити.

Рішення Тернопільського міськрайонного суду від 23 жовтня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий - підпис

Судді - два підписи

З оригіналом згідно:

Суддя апеляційного суду Тернопільської області Р.М. Кузьма