Провадження № 2/752/5124/15
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

04.12.2015 року Голосіївський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді - Шумко А.В.

при секретарі Бродюк Л.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Києві справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,

в с т а н о в и в :

в липні 2015р. позивач пред»явив в Голосіївському районному суді м.Києва позовом до відповідачки про розірвання шлюбу. Зазначав, що перебуває в зареєстрованому шлюбі з відповідачкою з 16.05.2009р. Від цього шлюбу має сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1. Подружні стосунки сторонами припинені з грудня 2014 року. Основна причина розпаду сімї це різниця характерів, відсутність між ним та відповідачкою взаєморозуміння і довіря. Зазначав, що збереження шлюбу можливе на взаємних почуттях любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, які є моральною основою шлюбу, проте він та дружина не мають наміру зберегти шлюб. Вважав зазначені причини розірванні шлюбу обґрунтованими, а подальше своє спільне життя та відповідачки як подружжя та збереження шлюбу такими, що суперечитиме їх інтересам. Ними досягнуто угоди, що син ОСОБА_4 після розірвання шлюбу буде проживати з відповідачкою, а він, як батько, постійно братиме участь у вихованні сина до досягнення ним повноліття та щомісячно буде надавати матеріальну допомогу для забезпечення умов його життя.

Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримав. Пояснив, що відповідачка в грудні 2014р. забрала сина, речі та пішла від нього проживати за іншою адресою. На його прохання повернутись йому відмовила. Пізніше він дізнався, що дружина пішла від нього до його друга. На даний час він має дівчину та не виключає створення нової сім»ї. Приблизно з вересня 2014р. він та відповідачка не підтримують шлюбних стосунків, з часу проживання за різними адресами не ведуть спільного господарства, не мають спільного бюджету. На утримання сина сплачує відповідачці аліменти за рішенням суду. Питання виховання дитини буде вирішувати окремо. Не має з відповідачкою спору з приводу спільно нажитого майна подружжя. Просив не надавати строк для примирення, вважаючи примирення та збереження сім»ї неможливим, просив шлюб розірвати.

Відповідачка в судовому засіданні погодилась на розірвання шлюбу. Пояснила, що вона, позивач та дитина проживали разом з батьками чоловіка, що негативно впливало на їх подружнє життя, вона неодноразово пропонувала чоловіку підшукати окреме від батьків житло, на що чоловік категорично їй відмовив, під час подружнього життя чоловік допускав подружні зради. Зважаючи на зазначені обставини вона не витримала та пішла з дитиною від нього. Чоловік дійсно пропонував їх повернутися до нього, проте пропонував жити разом ні як подружжя, а пропонував спільне проживання лише заради виховання дитини, тому вона відмовилась. Позивач за рішенням суду сплачує на її користь аліменти на утримання сина. Їй відомо, що позивач звертався до органу опіка та піклування з приводу питань, пов»язаних з їх сином. Спір з приводу спільно нажитого з позивачем майна в разі необхідності буде вирішувати окремо. Вважала примирення та збереження сім»ї неможливим, просила шлюб розірвати.

Суд, вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню, з таких мотивів.

Відповідно до ст.3 Сімейного кодексу України, сімю складають особи, які спільно проживають, повязані спільним побутом, мають взаємні права та обовязки. Згідно ст.24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка.

Відповідно до ст.112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Судом встановлено, що сторони з 16.05.2009р. перебувають в шлюбі, який зареєстровано відділом РАЦС Печерського районного управління юстиції у м.Києві, актовий запис №362. Від цього шлюбу сторони мають сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1.

З грудня 2014р. сторони проживають окремо, за різними адресами, не підтримують подружніх стосунків, не ведуть спільного господарства, мають окремий бюджет. Син сторін проживає разом з відповідачкою. Сімейне життя позивача та відповідачки не склалося через різницю характерів, недосягнення згоди щодо спільних сімейних питань, відсутність між подружжям взаєморозуміння і довіри.

Позивач наполягає на розірванні шлюбу, посилаючись на неможливість примирення та збереження сімї. Відповідачка просить шлюб розірвати. Позивач сплачує позивачці аліменти на утримання дитини. Питання виховання дитини, поділу спільно нажитого майна, сторони бажають вирішувати окремо.

Суд, з»ясувавши, відповідно до ст.112 СК України, фактичні взаємини подружжя, обставини життя подружжя, причини розірвання шлюбу, беручи до уваги наявність малолітньої дитини, приходить до висновку, що шлюб сторін фактично не існує, збереження сім»ї неможливе, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам сторін, а тому вважає не надавати подружжю строк для примирення, шлюб розірвати.

На підставі наведеного, ст.ст. 3, 24, 104, 105, 110, 112 СК України, керуючись ст.ст. 208, 209, 213-215, 218, 292, 294, 296 ЦПК України,

в и р і ш и в:

ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу - задовольнити.

Шлюб, укладений ОСОБА_1 та ОСОБА_2, зареєстрований 16 травня 2009 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Печерського районного управління юстиції у м.Києві, актовий запис №362 - розірвати.

Рішення може бути оскаржено до Апеляційного суду м.Києва через Голосіївський районний суд м.Києва. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя: А.В. Шумко