Номер провадження: 22-ц/785/2529/15
Головуючий у першій інстанції: Грубіян Л. І.
Доповідач: Ісаєва Н. В.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25.02.2015 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Одеської області у складі:

головуючого-судді: Ісаєвої Н.В.,

суддів: Журавльова О.Г, Комлевої О.С.,

при секретарі: Колмакові В.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 на рішення Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 3 грудня 2014 року у цивільній справі за позовом Ізмаїльського міжрайонного прокурора в інтересах держави в особі Ізмаїльської міської ради до ОСОБА_4 про звільнення самовільно зайнятої земельної ділянки, та за зустрічним позовом ОСОБА_4 до Ізмаїльської міської ради в особі Ізмаїльського міжрайонного прокурора про спонукання до укладення договору оренди земельної ділянки,-

ВСТАНОВИЛА:

Ізмаїльська міжрайонна прокуратура в інтересах держави звернулась до суду з позовом до ОСОБА_4, в якому просила зобов'язати відповідача звільнити самовільно зайняту земельну ділянку площею 0,0186 га, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1, шляхом знесення паркану та привести ділянку у первісний, придатний для використання за цільовим призначенням стан, посилаючись на те, що 22.04.2013 року державним інспектором з охорони навколишнього середовища в Одеській області проведено перевірку дотримання вимог земельного законодавства, за результатами якої встановлено, що відповідач використовує земельну ділянку площею 0,0771 га, по АДРЕСА_2, тоді як згідно державного акту останньому належить на праві власності 0,0585 га. тобто всупереч земельного законодавства відповідач самовільно зайняв та використовує земельну ділянку площею 0,0186 га., яка розташована за адресою: АДРЕСА_1, оскільки рішень про надання вказаної земельної ділянки ОСОБА_4, в оренду або у власність Ізмаїльської міською радою не приймалось.

31.03.2014 року відповідач ОСОБА_4, подав до суду зустрічний позов до Ізмаїльської міської ради в особі Ізмаїльського міжрайонного прокурора про спонукання до укладення договору оренди земельної ділянки.

У судовому засіданні прокурор Ізмаїльської міжрайонної прокуратури, позовні вимоги підтримав, заперечував проти задоволення вимог зустрічного позову.

Представник Ізмаїльської міської ради, свої позовні вимоги підтримав, позовні вимоги зустрічного позову ОСОБА_4, не визнав, оскільки органи виконавчої влади та органи місцевого самоврядування в правовідносинах по розпорядженню земельними ділянками державної та комунальної власності діють як органи, через які держава та територіальна громада реалізують повноваження власників земельних ділянок, по свій розсуд вирішують питання використання своїх повноважень по володінню, використанню, та розпорядженню об'єктами державної та комунальної власності. Щодо укладення договору оренди можливо тільки на підставі окремого рішення відповідного органа державної влади або місцевого самоврядування, тобто укладення договору оренди ділянки, що знаходиться в державній (комунальній) власності, являється рішення відповідного уповноваженого органа, тому покладення обов'язку щодо укладення такого договору не буде відповідати Конституції України. Відповідач із відповідною заявою до

компетентного органу не звертався.

В судовому засіданні представник відповідача ОСОБА_3, вимоги позову не визнав, та пояснив, що відповідачем ОСОБА_4, будь - чиїх інтересів не порушується, цільове призначення земельної ділянки не змінювалось, окрім того, має бажання укласти договір оренди на зазначену земельну ділянку та сплачувати передбачені законодавством платежі до міського бюджету, вимоги зустрічного позову підтримав, просив їх задовольнити.

Рішенням суду позов Ізмаїльського міжрайонного прокурора в інтересах держави в особі Ізмаїльської міської ради до ОСОБА_4 про звільнення самовільно зайнятої земельної ділянки задоволено - зобов'язано ОСОБА_4 звільнити самовільно зайняту земельну ділянку площею 0,0186 га, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1, шляхом знесення паркану та привести ділянку у первісний придатний для використання за цільовим призначенням стан.

В задоволенні зустрічного позову ОСОБА_4 до Ізмаїльської міської ради в особі Ізмаїльського міжрайонного прокурора про спонукання до укладення договору оренди земельної ділянки відмовлено.

На рішення суду представник ОСОБА_4 приніс апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду скасувати, постановити нове, яким відмовити у задоволенні позову прокурора, посилаючись на те, що судом неповно з'ясовані обставини, що мають значення для справи, а також, що судом порушено норми матеріального та процесуального права, задовольнити позов ОСОБА_4

У судове засідання ОСОБА_4, представник Ізмаїльської міської ради, яких сповіщено належним чином про день та час слухання справи, у судове засідання не з'явились. Судова колегія на підставі ч.2 ст.305 ЦПК України розглядає справу за їх відсутності.

Вивчивши матеріали справи, заслухавши суддю-доповідача, доводи апеляційної скарги та заперечень на неї, законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги і заявлених вимог, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно ст. 213 ЦПК України, рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до ст. 303 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Згідно ст. 308 ЦПК України, апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних підстав.

Згідно п.3 ст.10 ЦПК України , кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог та заперечень, а суд згідно ст.11 ЦПК України, розглядає цивільну справу в межах заявлених вимог і на підставі наданих сторонами доказів.

Вирішуючи спір по суті, суд першої інстанції повно та всебічно дослідив матеріали справи, надані сторонами докази, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює.

У судовому засіданні встановлено наступне.

Проведеною прокуратурою перевіркою встановлено, що ОСОБА_4, є власником земельної ділянки площею 0,0585 га, для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку серії ПП № 764185 виданого 19.06.2012 року. 22.04.2013 року державним інспектором з охорони навколишнього середовища в Одеській області проведено перевірку дотримання вимог земельного законодавства, за результатами якої встановлено, що відповідач використовує земельну ділянку площею 0,0771 га, по АДРЕСА_2, тоді як згідно державного акту останньому належить на праві власності 0,0585 га. тобто всупереч земельного законодавства відповідач самовільно зайняв та використовує земельну ділянку площею 0,0186 га., яка розташована за адресою: АДРЕСА_1, оскільки рішень про надання вказаної земельної ділянки ОСОБА_4, в оренду або у власність Ізмаїльської міською радою не приймалось. За результатами перевірки інспектором складено протокол про адміністративне правопорушення, передбачене ст. 53-1 КУпАП - самовільне зайняття земельної ділянки, за результатами розгляду постановою від 23.04.2013 року останній визнаний винним у скоєнні правопорушення, передбаченого ст. 53-1 КУпАП.

Зазначена постанова відповідачем не оскаржена, штраф відповідачем сплачено.

Згідно ст. 125 ЦК України, Право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав.

Згідно ст. 212 ЗК України, самовільно зайняті земельні ділянки підлягають поверненню власникам землі або землекористувачам без відшкодування затрат, понесених за час незаконного користування ними.

Згідно ч. 1 ст. 83 ЗК України, землі, які належать на праві власності територіальним громадам сіл, селищ, міст, є комунальною власністю.

Відповідно ст. 387 ЦК України, власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним.

Таким чином, оскільки відповідач самовільно зайняв та користується вищевказаною земельною ділянкою внаслідок чого власник землі Ізмаїльська міська рада позбавлена можливості вільно розпоряджатися своїм майном.

Законні підстави для спонукання Ізмаїльської міської ради до укладення договору оренди земельної ділянки відсутні.

Виходячи з вищенаведеного доводи апеляційної скарги не приймаються до уваги, оскільки спростовуються матеріалами справи, а письмових доказів на підтвердження доводів апеляційної скарги до апеляційного суду надано не було.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів розглянувши скаргу в межах позовних вимог та доводів апеляційної скарги, вважає, що суд першої інстанції порушень матеріального та процесуального права при вирішенні справи не допустив, рішення суду відповідає фактичним обставинам справи, а наведені в апеляційній скарзі доводи правильність висновків суду не спростовують.

За таких обставин, доводи апеляційної скарги на увагу не заслуговують та задоволенню не підлягають, підстави для ухвалення нового рішення відсутні.

Судова колегія, розглянувши справу, прийшла до висновку, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, в зв'язку з чим, апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін.

Керуючись ст.ст. 303, 307 ч. 1 п. 1, 319, 324 ЦПК України, колегія суддів,

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 відхилити.

Рішення Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 3 грудня 2014 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, однак її може бути оскаржено до суду касаційної інстанції протягом двадцяти днів.

Головуючий-суддя Н.В.Ісаєва

Судді О.Г. Журавльов

О.С. Комлева