АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/3618/15 Справа № 209/7018/14-ц Головуючий у 1 й інстанції - Багбая Є.Д. Доповідач - Петренко І.О.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 березня 2015 року м. Дніпропетровськ

Колегія суддів судової палати по цивільним справам апеляційного суду Дніпропетровської області в складі:

головуючого судді - Петренко І.О.

суддів - Котушенко С.П., Романюк М.М.

при секретарі - Порубай М.Л.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську апеляційну скаргу ОСОБА_2 на ухвалу Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська від 19 січня 2015 року про відмову в задоволенні заяви про забезпечення позову ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 про стягнення заборгованості із спадкоємців,-

В С Т А Н О В И Л А :

Позивач звернувся до суду та просив ухвалити рішення, яким стягнути з кожного із відповідачів 144 640,20 грн. та судові витрати по справі.

В провадженні Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська знаходиться цивільна справа за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 про стягнення заборгованості із спадкоємців.

ОСОБА_2 у поданій до суду належним чином оформленій заяві просить ( ар. сп. 107-108 ) в порядку забезпечення позову накласти арешт на комплекс торгівельних павільонів, та навісів, що розташований за адресою АДРЕСА_1, номер запису про право власності № 5586 від 11.01.2013р, що належить ОСОБА_4; житловий будинок,що розташований за адресою АДРЕСА_2, номер запису про право власності №2020062 від 06.08.2013р.,що належить ОСОБА_4; земельну ділянку,що знаходиться за адресою АДРЕСА_3, номер запису про право власності № 6780729 від 25.08.2014р, що належить ОСОБА_4; 1/2 частина підвалу, яка складається з допоміжними приміщеннями, номер запису про право власності № 6419465 від 22.07.2014р; квартири, об'єкти житлової нерухомості з №16 по № 30, що належить ОСОБА_5; будинок, за адресою АДРЕСА_4, номер запису про право власності № 2604 в книзі 16 від 15.03.2004р, що належить ОСОБА_5.

На обґрунтування причин забезпечення позову стверджує, що відповідачі під час розгляду справи та до ухвалення судового рішення можуть розпорядитися майом на свій розсуд, що у випадку задоволення позовних вимог зробить утрудненим або неможливим виконання судового рішення.

Ухвалою Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська від 19 січня 2015 року в задоволенні заяви ОСОБА_2 було відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить ухвалу суду скасувати та задовольнити її заяву про забезпечення позову.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши подані докази і доводи апеляційної скарги та дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід відхилити з таких підстав.

Відповідно до ч.ч.1,3 ст.151 ЦПК України суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, може вжити передбачені цим Кодексом заходи забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

У пункті 4 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» №9 від 22.12.2006 року роз'яснено, що розглядаючи заяву про забезпечення позову суд (суддя) має з врахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв'язку із застосуванням відповідних заходів.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що оскільки судом було накладено арешт на частину нерухомого майна, що належить відповідачам, а вимоги позивача щодо накладення арешту на все виявлене майно відповідачів не є співмірними з заявленими нею на даний час позовними вимогами.

Виходячи з наведеного вище доводи апеляційної скарги не ґрунтуються на законі і, як такі, що висновки суду не спростовують, підлягають відхиленню.

За таких обставин колегія суддів підстав для скасування ухвали судді суду першої інстанції не вбачає, а тому апеляційну скаргу слід відхилити, а ухвалу суду залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 303, 307,312 ЦПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - відхилити.

Ухвалу Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська від 19 січня 2015 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з дня її проголошення і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий суддя - І.О. Петренко

Судді - С.П.Котушенко

- М.М. Романюк