АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 545/435/15-ц Номер провадження 22-ц/786/1361/15Головуючий у 1-й інстанції Цибізова С. А. Доповідач ап. інст. Кривчун Т. О.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 квітня 2015 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Полтавської області у складі:

Головуючого: судді Кривчун Т.О.,

Суддів: Карнауха П.М., Пилипчук Л.І.

при секретарі - Філоненко О.В.

за участю: позивача ОСОБА_2

представника відповідача - ОСОБА_3

розглянула у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Полтаві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2

на рішення Полтавського районного суду Полтавської області від 24 березня 2015 року

по справі за позовом ОСОБА_2 до ФОП ОСОБА_4 про розірвання договору купівлі-продажу неякісного товару, повернення сплаченої грошової суми та заборону реалізації товару.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, -

В С Т А Н О В И Л А :

У лютому 2015 року ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом доФОП ОСОБА_4, посилаючись на те, що 03.06.2014 року вона як споживач придбала у магазині «ІНФОРМАЦІЯ_1», що по АДРЕСА_1, який належить ФО-П ОСОБА_4, міксер «Maestro» 200 ВТ 5 режимів, при продажу якого реалізатором товару було порушено вимоги ДСТУ ІЕС, що може призвести до негативних для неї та її здоров2я наслідків, а тому вона не може безпечно користуватися ним у побуті.

У зв»язку з цим прохала зобов'язати відповідача розірвати договір купівлі-продажу товару неналежної якості - міксера «Maestro», повернути їй сплачену за товар грошову суму у розмірі 130,99грн. та заборонити ФО-П ОСОБА_4 реалізацію подібного товару неналежної якості.

Рішенням Полтавського районного суду Полтавської області від 24 березня 2015 року у задоволенні позовних вимог відмовлено повністю.

З цим рішенням не погодилася позивач, яка в апеляційній скарзі, посилаючись на неповне з»ясування судом обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи, порушення норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким її позовні вимоги задовольнити.

В обґрунтування доводів скарги посилається на те, що суд не застосував приписи ч.7 ст.15 ЗУ «Про захист прав споживачів» (далі-Закон), причиною чого є неповне з»ясування обставин справи, того, що придбаний товар не має потрібних їй як споживачеві властивостей та є небезпечним у зв»язку з відсутністю необхідної інформації.

Зазначає, що висновок суду про безпечність товару у зв»язку з наявністю у продавця сертифікатів відповідності на таку продукцію не враховує приписи ч.ч.1,3 ст.6 Закону.

Вказує, що, оскільки куплений товар не відповідає ДСТУ в частині відсутності необхідної інформації, він є небезпечним, а сертифікат, на який посилається суд, свідчить про безпеку відповідної партії товару, однак не спростовує висновок, зроблений спеціалістом про небезпечність окремої одиниці товару, яку вона придбала.

Вважає, що саме відповідач не довів обставини, які звільняють його від відповідальності.

У судовому засіданні позивач та її представник апеляційну скаргу підтримали, надали пояснення, аналогічні доводам скарги.

Позивачка прохала апеляційну скаргу відхилити, рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Колегія суддів, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційних скарг та позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції, заслухавши пояснення учасників процесу, дійшла висновку про відхилення апеляційної скарги з таких підстав.

У відповідності до ст.213 ЦПК України, рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Як убачається з матеріалів справи та встановлено місцевим судом 03.06.2014 року ОСОБА_2 придбала у магазині «ІНФОРМАЦІЯ_1», що по АДРЕСА_1, який належить ФО-П ОСОБА_4, міксер «Maestro» 200 ВТ 5 режимів, що підтверджується фіскальним чеком №44576 від 03.06.2014р. (а.с.4).

Цього ж дня громадським інспектором громадської організації «Регіональний народний контроль» на замовлення Інспекції з питань захисту прав споживачів у Полтавській області було проведено обстеження магазину ФО-П ОСОБА_4 по АДРЕСА_1, у ході якого було придбано міксер «Maestro» 200 ВТ 5 режимів, що підтверджується Актом обстеження від 03.06.2014р., в якому, зокрема, зазначено, що придбаний товар не відповідає вимогам ДСТУ ІЕС 60335-162004 (а.с.31). Аналогічні відомості зазначено у протоколах випробувань на відповідність цього товару вимогам вказаного державного стандарту, проведених НД ЦВЕЛ ДП «Полтавський регіональний науково-технічний центр стандартизації, метрології та сертифікації» на замовлення ГО «Народний контроль» (а.с.9-13).

Про результати обстеження магазину та складання Акту, яким зафіксовано реалізацію товару, який не відповідає вимогам Технічного регламенту безпеки низьковольтного електричного обладнання Голова правління ГО «Регіональний народний контроль» листами від 03 та 06 червня 2014 року повідомила в.о. начальника Інспекції з питань захисту прав споживачів у Полтавській області (а.с.32-34).

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог суд першої інстанції обґрунтовано виходив з того, що позивачем не доведено настання для неї як споживача наслідків, передбачених ч.7 ст.15 ЗУ «Про захист прав споживачів», а посилання на можливість настання негативних наслідків для здоров»я позивачки, у разі використання нею придбаного міксера, є припущенням.

Такий висновок відповідає встановленим по справі обставинам та ґрунтується на Законі, виходячи з наступного.

Статтею 6 ЗУ «Про захист прав споживачів» від 12.05.1991 року №1023-XII (далі-Закон №1023-XII) передбачено обов»язок продавця передати споживачеві продукцію належної якості, а також надати інформацію про цю продукцію, на вимогу споживача надати йому документи, які підтверджують належну якість продукції.

На товари, що ввозяться на територію України, повинен бути передбачений законодавством документ, який підтверджує їх належну якість.

За змістом ст.9 Закону України «Про підтвердження відповідності» від 17.05.2001р. N 2406-III процедура підтвердження відповідності в законодавчо регульованій сфері для окремих видів продукції, яка може становити небезпеку для життя та здоров'я людини, тварин, рослин, а також майна та охорони довкілля, запроваджується технічними регламентами.

Нормою ст.11 вказаного Закону визначено, що сертифікація в законодавчо регульованій сфері провадиться згідно з вимогами технічних регламентів. За результатами проведення сертифікації у разі позитивного рішення призначеного органу з оцінки відповідності заявникові видається сертифікат відповідності.

Відповідно до ст.17 цього Закону сертифікація в законодавчо нерегульованій сфері провадиться на добровільних засадах у порядку, визначеному договором між заявником (виробником, постачальником) та органом із сертифікації. При цьому підтверджується відповідність продукції, систем якості, систем управління якістю, систем екологічного управління, персоналу будь-яким заявленим вимогам.

У відповідності до ст.ст.10,60 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо одання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Місцевим судом установлено, що, відповідно до вимог наказу Державного комітету Україн з питань технічного регулювання та споживчої політики №28 від 01.0.2005р. спірний товар не охоплюється переліком продукції, що підлягає обов»язковій сертифікації в Україні.

Разом із тим на підтвердження належної якості товару відповідачем надано суду Сертифікат відповідності серії ВГ, зареєстрований в реєстрі за №UA1.178.0226755-13 що діяв з 22.11.2013 по 21.11.2014 року (а.с.43-44).

З огляду на наведене посилання в апеляційній скарзі на те, що висновок суду про безпечність товару у зв»язку з наявністю у продавця сертифікатів відповідності на таку продукцію не враховує приписи ч.ч.1,3 ст.6 Закону, як і на те, що сертифікат, на який посилається суд, свідчить про безпеку відповідної партії товару, однак не спростовує висновок, зроблений спеціалістом про небезпечність окремої одиниці товару, яку вона придбала, є надуманими та безпідставними, оскільки продавцем передано споживачеві продукцію належної якості, і документом, який підтверджує належну якість придбаного позивачем міксера «Maestro», є саме вказаний Сертифікат відповідності, в якому чітко зазначено, що дана продукція відповідає вимогам державних стандартів України ДСТУ ІЕС 60335-2-14:2006; ДСТУ CISPR 14-1:2004; ДСТУ CISPR 14-2:2007; ДСТУ ІЕС 61000-3-

2:2004; ДСТУ ЕN 61000-33-3:2004; СанПін 42-123-4240-86 (а.с.44).

Окрім того, в матеріалах справи відсутній висновок спеціаліста, на який посилається позивач, а протокол випробувань на відповідність приладу вимогам ДСТУ ІЕС 60335-1:2004 та ДСТУ ІЕС 60335-2-14:2012 не містить висновку про небезпечність придбаного приладу.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на п.10 ч.1, ч.2, ч.7 ст.15 Закону №1023-XII.

Зазначеними нормами в редакції Закону, яка діяла на час виникнення спірних правовідносин встановлено, що споживач має право на одержання необхідної, доступної, достовірної та своєчасної інформації про продукцію, що забезпечує можливість її свідомого і компетентного вибору. Інформація повинна бути надана споживачеві до придбання ним товару чи замовлення роботи (послуги) (п.1 ч.1 ст.15).

Інформація про продукцію повинна містити у т.ч. правила та умови ефективного і безпечного використання продукції (п.10 ч.1 ст.15).

Інформація, передбачена частиною першою цієї статті, доводиться до відома споживачів виробником (виконавцем, продавцем) у супровідній документації, що додається до продукції, на етикетці, а також у маркуванні чи іншим способом (у доступній наочній формі), прийнятим для окремих видів продукції або в окремих сферах обслуговування.

Інформація про продукцію може бути розміщена у місцях, де вона реалізується, а також за згодою споживача доводитися до нього за допомогою засобів дистанційного зв'язку (ч.2 ст.15).

Частиною 7 статті 15 Закону встановлено вичерпний перелік умов настання відповідальності продавця за надання недоступної, недостовірної, неповної або несвоєчасної інформації про продукцію та про виробника (виконавця, продавця), якщо воно, зокрема, спричинило: придбання продукції, яка не має потрібних споживачеві властивостей, - споживач має право розірвати договір і вимагати відшкодування завданих йому збитків; неможливість використання придбаної продукції за призначенням - споживач має право вимагати надання у прийнятно короткий, але не більше місяця, строк належної інформації. Якщо інформацію в обумовлений строк не буде надано, споживач має право розірвати договір і вимагати відшкодування збитків; заподіяння шкоди життю, здоров'ю або майну споживача - споживач має право пред'явити продавцю (виробнику, виконавцю) вимоги, передбачені законом, а також вимагати відшкодування збитків, завданих природним об'єктам, що перебувають у його володінні на праві власності або на інших підставах, передбачених законом чи договором.

Доводи апеляційної скарги стосовно того, що суд не застосував приписи ч.7 ст.15 Закону, не врахував те, що придбаний товар не має потрібних їй як споживачеві властивостей та є небезпечним у зв»язку з відсутністю необхідної інформації та не відповідністю ДСТУ в частині відсутності необхідної інформації є неспроможними, оскільки позивачем не надано, а судом не добуто доказів, які б підтверджували настання для ОСОБА_2 як споживача наслідків, передбачених нормою ч.7 ст.15 спеціального Закону.

Посилання на можливість настання негативних наслідків для здоров»я позивачки, у разі використання нею придбаного міксеру, як вірно зазначено в оскаржуваному судовому рішенні, є припущенням, а, відповідно до вимог ст. 60 ЦПК доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Також, оскільки судове рішення повинно бути наслідком чинного правового регулювання та спрямовано на відновлення порушених прав, свобод та інтересів, виходячи зі змісту законодавства, воно не може в майбутньому регулювати правові відносини.

Інші доводи апеляційної скарги висновків суду також не спростовують.

Окрім того, як зазначено вище, 03.06.2014 року на замовлення Інспекції з питань захисту прав споживачів у Полтавській області ОСОБА_2 як громадським інспектором ГО «Регіональний народний контроль» спільно з головою обласної громадської організації з питань захисту прав споживачів «За Ваші і наші права» ОСОБА_5 було проведено обстеження магазину ФО-П ОСОБА_4 по АДРЕСА_1, у ході якого було придбано міксер «Maestro» 200 ВТ 5 режимів, що підтверджується Актом обстеження від 03.06.2014р.

Діяльність громадських організацій споживачів урегульовано розділом ІІІ ЗУ «Про захист прав споживачів», а вичерпний перелік прав даних об»єднань наведено у статті 25 Закону, якою, зокрема, передбачено їх право звертатися з позовом до суду про визнання дій продавця, виробника (підприємства, що виконує їх функції), виконавця протиправними щодо невизначеного кола споживачів і припинення цих дій та визначено, що при задоволенні такого позову суд зобов'язує порушника довести рішення суду у встановлений ним строк через засоби масової інформації або іншим способом до відома споживачів. Рішення суду, що набрало законної сили, про визнання дій продавця, виробника (підприємства, що виконує їх функції), виконавця протиправними щодо невизначеного кола споживачів є обов'язковим для суду, що розглядає позов споживача щодо цивільно-правових наслідків їх дій з питань, чи мали місце ці дії і чи були здійснені вони цими особами (п.9); право відповідно до законодавства захищати у суді права споживачів, які не є членами громадських організацій споживачів (об'єднань споживачів) (п.10).

Разом із тим з матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_2 є членом такої громадської організації.

Суд першої інстанції, встановивши фактичні обставини справи, дав їм належну правову оцінку, дослідив надані сторонами докази, на підставі яких дійшов вірного висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог.

За таких обставин підстав для скасування рішення місцевого суду з мотивів, викладених в апеляційній скарзі, колегія суддів не вбачає.

Відповідно до ст.308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Керуючись ст.ст.303,304,307,308,314,315,317 ЦПК України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2, - відхилити.

Рішення Полтавського районного суду Полтавської області від 24 березня 2015 року, - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею чинності.

ГОЛОВУЮЧИЙ /підпис/ Т.О. Кривчун

СУДДІ /підпис/ П.М. Карнаух

/підпис/ Л.І. Пилипчук

ЗГІДНО:

Суддя Апеляційного суду

Полтавської області: Т.О. Кривчун