Провадження №2/761/298/2015
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

(заочне)

15 квітня 2015 року Шевченківський районний суд м. Києва у складі:

головуючого - судді Сіромашенко Н.В.,

при секретарі Мурга О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Шевченківського районного суду м. Києва цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, 3-я особа: Відділ опіки та піклування Шевченківської районної у місті Києві державної адміністрації про позбавлення батьківських прав, -

В С Т А Н О В И В:

В червні 2014 року позивач звернувся до Шевченківського районного суду м.Києва з даним позовом.

В обґрунтування позовних вимог посилаються на те, що вона разом з відповідачем з 26.08.2006 перебували у зареєстрованому шлюбі. Оскільки, спільне життя з відповідачем не склалося, у зв'язку з тим, що відповідач постійно вчиняв сварки, які відбувалися на очах у дітей, агресивно себе поводив, ніде не працював, вчинював психологічний тиск на неї, принижував її честь і гідність, вів антисоціальний спосіб життя, шлюб між ними було розірвано. При цьому, позивач вказує, що від шлюбу з відповідачем вони мають двох синів: ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_2 Проте, зауважує, що відповідач не виявляє бажання спілкувати з дітьми, не цікавиться їхнім життям, не приймає участі в їх розвитку та вихованні, не утримує матеріально, що, на її думку, свідчить про те, що відповідач ухиляється від виконання своїх батьківських обов'язків по відношенню до своїх дітей, у зв'язку з чим, просила позбавити відповідача батьківських прав відносно малолітніх синів ОСОБА_3 та ОСОБА_4

В судовому засіданні позивач позов підтримала, просила з підстав викладених у ньому, задовольнити, проти заочного розгляду справи не заперечувала.

Відповідач у судове засідання не з'явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомляв, заперечень на позов не надавав та не просив слухати справу за його відсутності.

Представник Органу опіки та піклування Шевченківської районної у м.Києві державної адміністрації у судовому засіданні позов підтримала, з підстав, викладених у ньому, просила задовольнити.

Прокурор прокуратури Шевченківського району м.Києва у судовому засіданні позов підтримав з підстав, викладених у ньому, просив задовольнити.

Оскільки, позивач не заперечувала проти проведення заочного розгляду справи, відповідно до ст.ст. 169,224 Цивільного процесуального кодексу України суд постановив ухвалу про заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів.

Суд, заслухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, дослідивши наявні матеріали справи, повно і всебічно з'ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

За ч.1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 було зареєстровано 26.08.2006 Відділом реєстрації актів цивільного стану Шевченківського районного управління юстиції м. Києва, актовий запис за №948, що підтверджується свідоцтвом про шлюб від 26.08.2006, серії НОМЕР_1 (а.с.11).

Від шлюбу сторони мають двох синів: ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, про що свідчить свідоцтво про народження, видане 09.12.2006 Відділом реєстрації актів цивільного стану Шевченківського районного управління юстиції м.Києва, серії НОМЕР_2 (а.с.10) та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, про що свідчить свідоцтво про народження, видане 20.11.2008 Відділом реєстрації актів цивільного стану Шевченківського районного управління юстиції м.Києва, серії НОМЕР_3 (а.с.9)

З пояснень позивача у судовому засіданні встановлено, що після одруження, з грудня 2006 року, вони з відповідачем проживали у квартирі його батьків. При цьому, пояснила, що спільне життя з відповідачем у них не склалося, оскільки, відповідач постійно вчиняв сварки, які відбувалися на очах у дітей, агресивно себе поводив, вчиняв психологічний тиск на неї, принижував її честь і гідність. Приблизно у жовтні 2008 року батьки відповідача без жодних пояснень, попросили її терміново залишити квартиру, у зв'язку з чим, позивач разом з першою дитиною переїхали до комунальної квартири АДРЕСА_1, де зараз вона разом з дітьми зареєстровані та проживають, що підтверджується довідкою форми №3 ТОВ «Київжитлосвіт» № 287 від 1902.2014 (а.с.12).

При цьому, позивач зауважувала, що відповідач з того часу зник, на телефонні дзвінки не відповідав. Однак, через деякий час, знову з'явився у її житті, проте, стосунки між ними тільки погіршилися, оскільки, відповідач вів антисоціальний спосіб життя, ніде не працював, виносив з дому цінні речі, брав кредити у банках, які вона потім за нього віддавала, ухилявся від виконання своїх обов'язків по відношенню до своїх дітей, не займався їх вихованням та утриманням, не цікавився їхнім життям, по призвело до того, що позивач вирішила розірвати шлюб з відповідачем.

Так, рішенням Шевченківського районного суду м.Києва від 24.11.2011 у справі №4866/11 позов ОСОБА_5 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та стягнення аліментів було задоволено. Шлюб між сторонами розірвано, а також, стягнуто з ОСОБА_2 на користь позивача аліменти на утримання неповнолітніх ОСОБА_3 та ОСОБА_4 у твердій грошовій сумі в розмірі 1000,00грн. щомісячно, на кожного, починаючи з 26.08.2011 і до досягнення дітьми повноліття.

Поряд з цим позивач пояснила, що відповідач аліменти жодного разу не сплачував, що підтверджується довідкою Відділу державної виконавчої служби Києво-Святошинського районного управління юстиції від 03.02.2014 №111/11-1 про неотримання аліментів (а.с.15), а також, ніякої іншої матеріальної допомоги на утримання дітей не надає, не бере участі у вихованні дітей, з дітьми, взагалі, не спілкується, не піклується про їх фізичний і духовний розвиток, тоді як, вона самостійно займається вихованням та утриманням дітей.

Також, позивач вказувала, що на сьогоднішній день, діти не пам'ятають батька, щодо нього ніколи не цікавилися, оскільки, жодного разу його не бачили. Крім цього, їй нічого не відомо про місцезнаходження відповідача.

Вказані позивачем обставини підтверджуються наявними в матеріалах справи доказами (а.с.17-35, 91-98) та показами свідків ОСОБА_6 та ОСОБА_7

Відповідно до ч.2 ст.51 Конституції України, ст.180 Сімейного кодексу України (далі - СК України) батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Згідно з ч.ч.1-4 ст.150 СК України батьки зобов'язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім'ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини; піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток; забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя; поважати дитину.

Частиною 1 ст.12 Закону України «Про охорону дитинства» встановлено, що виховання в сім'ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

Відповідно до ч.1 ст.165 СК України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім'ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров'я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років.

Відповідно до п.15 Постанови Пленуму Верховного суду України від 30.03.2007 року №3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей.

Згідно з п.16 вказаної Постанови Пленуму ВСУ особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених ст.164 СК України.

Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти.

Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками.

Згідно з ч.1 п.2 ст.164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини.

Як вже було встановлено судом, відповідач ухиляється від виконання своїх обов'язків по відношенню до дітей, не займається їх вихованням та матеріальним забезпеченням, тоді як, позивач самостійно займається вихованням та утриманням дітей.

При цьому, відповідно до ч.ч.4,5 ст.19 Сімейного кодексу України, при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, місця проживання дитини, позбавлення та поновлення батьківських прав, побачення з дитиною матері, батька, які позбавлені батьківських прав, відібрання дитини від особи, яка тримає її у себе не на підставі закону або рішення суду, управління батьками майном дитини, скасування усиновлення та визнання його недійсним обов'язковою є участь органу опіки та піклування. Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв'язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи.

Як вбачається з висновку, що був складений 30.12.2014 за №109/02/40-9151 орган опіки та піклування Шевченківської районної у м.Києві державної адміністрації вважає за доцільне позбавити громадянина ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3 батьківських прав відносно малолітніх дітей ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с.99-100).

За таких обставин, враховуючи вищевикладене, оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, а також, зважаючи на те, що, відповідач на судові виклики до суду не з'являвся, через що суд позбавлений можливості особисто встановити ставлення батька до дітей, а, також, винність його поведінки, суд дійшов висновку, що заявлені позовні вимоги знайшли своє підтвердження у судовому засіданні, ґрунтуються на вимогах закону, а тому, підлягають задоволенню.

Відповідно до ст.88 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 243,60грн.

Керуючись 208, 209, 212-215, 218, 223-226, 228, 232, 294, 296 ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2, 3-я особа: Відділ опіки та піклування Шевченківської районної у місті Києві державної адміністрації про позбавлення батьківських прав задовольнити.

Позбавити батьківських прав ОСОБА_2 відносно малолітніх синів ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір в сумі 243 гривень 60 копійок.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Рішення може бути оскаржено позивачем до Апеляційного суду м. Києва через Шевченківський районний суд м. Києва шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене відповідачем в апеляційному порядку.

Рішення суду набирає законної сили в разі закінчення вищезазначених строків або після розгляду справи апеляційним судом, якщо його не скасовано.

С у д д я: