АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 0413/7355/2012 Головуючий в 1-й інстанції
Провадження № 22-ц/774/1935/К/15 суддя: Тимошенко Т.І.
Категорія - 53 (І) Суддя-доповідач ОСОБА_1
УХВАЛА

Іменем України

08 грудня 2015 року колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді - Чорнобук В.І.,

суддів Митрофанової Л.В., Ляховської І.Є.,

при секретарі - Петренко К.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Кривому Розі цивільну справу за апеляційною скаргою представника позивача ОСОБА_2 ОСОБА_3 на рішення Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу від 06 серпня 2015 року по справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_4 акціонерного товариства «ЄВРАЗ ОСОБА_5» про стягнення недоплаченої заробітної плати за час відпусток, -

Особи, які беруть участь у розгляді справи:

представник позивача ОСОБА_2 ОСОБА_6,

представник відповідача ОСОБА_4 акціонерного товариства «ЄВРАЗ ОСОБА_5» - ОСОБА_7,

ВСТАНОВИЛА:

У липні 2012 року ОСОБА_2 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_4 акціонерного товариства «ЄВРАЗ ОСОБА_5» (далі ПАТ «ЄВРАЗ ОСОБА_5») про стягнення недоплаченої заробітної плати за час відпусток.

В обґрунтування позовних вимог зазначила, що у період з 15.12.1993 року по 06.10.2010 року її син ОСОБА_8 працював на різних посадах у відповідача та за час його роботи на підприємстві наказами неодноразово підвищувались тарифні ставки і посадові оклади, однак нарахування заробітної плати за час відпусток провадилось із порушенням вимог законодавства. 06 жовтня 2010 року ОСОБА_8 помер і єдиним його спадкоємцем є позивач.

В 2012 році ОСОБА_2 звернулась до відповідача із заявою про перерахунок заробітної плати її сина ОСОБА_8 та виплату їй, як матері, недоплаченої заробітної плати її померлого сина, однак отримала відмову, в якій відповідач посилається на той факт, що ОСОБА_8 за своє життя не звертався до підприємства за виплатою недоплачених йому сум заробітної плати за час відпусток.

За таких обставин, уточнивши позовні вимоги 23 липня 2015 року, ОСОБА_2 просила суд стягнути з ПАТ «ЄВРАЗ ОСОБА_5» на свою користь недоплачену її померлому сину ОСОБА_8 заробітну плату за час відпусток у розмірі 5 164,95 грн.

Рішенням Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу від 06 серпня 2015 року у задоволенні позову ОСОБА_2 відмовлено в повному обсязі.

В апеляційній скарзі представник позивача ОСОБА_2А ОСОБА_3, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального та процесуального права, ставить питання про скасування рішення суду та ухвалення нового рішення про задоволення позову ОСОБА_2 Зокрема, на думку представника позивача, судом першої інстанції не враховано положень ст. 1227 ЦК України, згідно яких суми заробітної плати, які належали за життя спадкодавцеві, але не були ним одержані за життя, передаються членам його сімї. Також, суд не звернув уваги на те, що право працівника на отримання заробітної плати не залежить від нарахування йому цієї заробітної плати.

У письмових запереченнях на апеляційну скаргу представник відповідача ПАТ «ЄВРАЗ ОСОБА_5» зазначає, що оскаржуване судове рішення є законним та обґрунтованим, в процесі розгляду справи суд не порушив норм ні матеріального, ні процесуального права, а тому рішення суду слід залишити без змін, відхиливши апеляційну скаргу.

Заслухавши суддю - доповідача, представника позивача ОСОБА_2 ОСОБА_6, яка підтримала доводи апеляційної скарги та просила її задовольнити, представника відповідача ПАТ «ЄВРАЗ ОСОБА_5» - ОСОБА_7, яка заперечувала проти апеляційної скарги та просила її відхилити, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах позовних вимог та доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає відхиленню з наступних підстав.

ОСОБА_5 встановлено, що ОСОБА_2 є матірю ОСОБА_8, що підтверджується свідоцтвом про його народження серії І-АГ №198369 від 17 березня 1967 року. (а.с.5)

У період з 15 грудня 1993 року по 06 жовтня 2010 року ОСОБА_8 працював на різних посадах у ПАТ «ЄВРАЗ ОСОБА_5». (а.с.10-12) Протягом роботи на підприємстві неодноразово знаходився у відпустці та спору щодо нарахованих йому сум заробітної плати за час відпусток, у ОСОБА_8 з відповідачем не було.

06 жовтня 2010 року ОСОБА_8 помер. (а.с.6)

Відповідно до довідки №262 від 05 квітня 2012 року (а.с.7), ОСОБА_2 до моменту смерті свого сина проживала разом з ним за адресою: м. Кривий Ріг, вул. Калантая, 2/29, була повязана з ним спільним побутом та мала взаємні права і обовязки, тобто була членом сімї померлого.

З матеріалів справи вбачається, що спір виник між ПАТ «ЄВРАЗ ОСОБА_5» та спадкоємицею померлого ОСОБА_8 його матірю ОСОБА_2 з приводу порядку розрахунку середньої заробітної плати при нарахуванні сум оплати за час відпусток у період з 01.01.1995 року по 01.03.2010 року, тобто за життя ОСОБА_8

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог ОСОБА_2, суд першої інстанції виходив із того, що сума недоплат заробітної плати ОСОБА_8 за період з 01 січня 1995 року по 01 березня 2010 року не була нарахована на момент його смерті, тобто не належала спадкоємцю, а тому не може передаватися членам його сімї чи входити до складу спадщини.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду з огляду на наступне.

Так, відповідно до ст. 25 ЦК України здатність мати цивільні права та обовязки мають усі фізичні особи. Цивільна правоздатність фізичної особи виникає у момент її народження та припиняється у момент смерті.

Згідно ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до ст. 1219 ЦК України, не входять до складу спадщини права та обовязки, що нерозривно повязані з особою спадкодавця, зокрема особисті немайнові права; право на участь у товариствах та право членства в обєднаннях громадян, якщо інше не встановлено законом або їх установчими документами; право на відшкодування шкоди, завданої каліцтвом або іншим ушкодженням здоровя; права на аліменти, пенсію, допомогу або інші виплати, встановлені законом; права та обовязки особи, передбачені ст. 608 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 1227 ЦК України суми заробітної плати, пенсії, стипендії, аліментів, допомоги у звязку з тимчасовою непрацездатністю, відшкодувань у звязку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоровя, інших соціальних виплат, які належали спадкодавцеві, але не були ним одержані за життя, передаються членам його сімї, а в разі їх відсутності входять до складу спадщини.

При цьому, належними працівникові суми заробітної плати слід вважати ті, право на які випливає з документів обліку затрат праці (відрядних нарядів, табелів обліку робочого часу) та відповідних нормативних актів, в тому числі і локальних, зокрема тих, що встановлюють право працівників на премії.

З матеріалів справи вбачається та не оспорюється сторонами той факт, що мати померлого ОСОБА_8 ОСОБА_2 проживала разом однією сімєю з померлим, тобто була членом сімї ОСОБА_8 (а.с.7).

Положення ст. 1227 ЦК України регулюють питання спадкування сум заробітної плати, право на одержання яких виникло у спадкодавця за життя, але не було ним реалізоване.

За своєю правовою природою право на одержання або перерахунок заробітної плати, пенсій та інших подібних виплат має особистий характер, оскільки виникає у чітко визначеної особи і має на меті забезпечити наявність засобів існування конкретних осіб. Тому зі смертю одержувача цих коштів правовідносини щодо їх сплати припиняються.

Оскільки до складу спадщини входять тільки цивільні права та обовязки, то не переходять у спадщину права і обовязки спадкодавця в адміністративних, трудових, інших правовідносинах, якщо вони не набули цивільно-правового майнового змісту. Не переходять у спадщину також цивільні права і обовязки, нерозривно повязані з особистістю спадкодавця, котрі він не міг би нікому передати і за життя. Право на отримання або перерахунок заробітної плати має особистий характер, оскільки покликане забезпечити наявність засобів існування для конкретних осіб.

Враховуючи вищевикладене та зважаючи на те, що сума недоплат заробітної плати ОСОБА_8 за період з 01.01.1995 року по 01.03.2010 року не була нарахована на момент його смерті, в розумінні ст.1227 ЦК України спадкодавцю не належала, а тому не може передаватися членам його сімї чи входити до складу спадщини, колегія суддів погоджується з вірним висновком суду першої інстанції про відсутність правових підстав для задоволення позову ОСОБА_2

Доводи апеляційної скарги не спростовують правильність висновків суду першої інстанції, оскільки вони фактично зводяться до переоцінки доказів та незгодою з висновками суду по їх оцінці. Проте відповідно до вимог ст. 212 ЦПК України оцінка доказів є виключною компетенцією суду, переоцінка доказів діючим законодавством не передбачена.

Отже, вирішуючи спір, суд першої інстанції в достатньо повному обсязі встановив права та обов'язки сторін, що беруть участь у справі, перевірив доводи і заперечення сторін, дав їм належну правову оцінку і ухвалив обґрунтоване рішення, яке відповідає вимогам закону.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що рішення суду постановлено з дотриманням норм матеріального і процесуального законодавства, у зв'язку із чим апеляційна скарга підлягає відхиленню.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 313 - 315 ЦПК України колегіясуддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу представника позивача ОСОБА_2 ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу від 06 серпня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого ОСОБА_5 України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий:

Судді: