Справа № 289/2262/13-ц
У х в а л а

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08.12.2015 року м. Радомишль

Радомишльський районний суд Житомирської області у складі :

головуючого судді Сіренко Н.С.,

при секретарі Галькевич Ю.В.,

за участі представника відповідачів ОСОБА_1,

розглянувши позовну заяву Публічного акціонерного товариства «ОСОБА_2 ОСОБА_3» в особі Житомирської обласної дирекції АТ «ОСОБА_3 ОСОБА_2» до ОСОБА_4 з обмеженою відповідальністю «ОСОБА_5 ЛТД», ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8 про стягнення заборгованості за договором про надання овердрафту №015/110/871 від 26 грудня 2007 року, -

ВСТАНОВИВ :

24.12.2013 року позивач звернувся суду із позовом до відповідачів про стягнення заборгованості за договором про надання овердрафту №015/110/871 від 26 грудня 2007 року зазначаючи, що 26 грудня 2007 року між Відкритим акціонерним товариством «ОСОБА_2 ОСОБА_3», правонаступником якого виступає Публічне акціонерне товариство «ОСОБА_2 ОСОБА_3» та ОСОБА_4 з обмеженою відповідальністю «ОСОБА_5 ЛТД», в особі директора ОСОБА_7 укладено Договір про надання овердрафту №015/110/871, відповідно до якого ОСОБА_2 надав позичальнику Овердрафт лімітом 107000,00 (сто сім тисяч) гривень з базовою процентною ставкою 19% річних. Позичальник в свою чергу прийняв на себе зобовязання належним чином використати та повернути ОСОБА_3 суму отриманого кредиту, сплатити відповідну плату за користування кредитом і виконати інші зобовязання, визначені у договорі.

З метою забезпечення виконання зобов'язання за Договором про надання овердрафту №015/110/871 від 26 грудня 2007 року між позивачем ПАТ«ОСОБА_2 ОСОБА_3» та відповідачами ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8 26.12.2007 р. було укладено договори поруки.Згідно з умовами зазначених договорів Поручителі на добровільних засадах взяли на себе зобовязання перед кредитором відповідати по зобовязаннях ОСОБА_4 з обмеженою відповідальністю «ОСОБА_5 ЛТД», які виникають з умов Договору про надання овердрафту.

В звязку з порушенням ОСОБА_4 з обмеженою відповідальністю «ОСОБА_5 ЛТД» умов виконання зобовязань, зазначених у договорі, утворилася заборгованість загальною сумою станом на 01.10.2013 року 20445,91 грн., яку позивач просить стягнути з відповідачів солідарно.

В судове засідання представник позивача не зявився, надав суду заяву, в якій просить розглянути справу за його відсутності, позовні вимоги підтримує та просить суд задовольнити позов.

В судовому засіданні представник відповідачів проти задоволення позовних вимог заперечив та просить суд провадження в справі закрити в частині стягнення заборгованості з ТОВ «ОСОБА_5 ЛТД» так як зазначені вимоги не підлягають розгляду в порядку цивільного судочинства.

Заслухавши доводи представника відповідачів, ознайомившись із матеріалами справи суд приходить до наступного.

У відповідності до статті 15 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи щодо : захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин; інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства.

Як вбачається із матеріалів справи 26 грудня 2007 року між Відкритим акціонерним товариством «ОСОБА_2 ОСОБА_3», правонаступником якого виступає Публічне акціонерне товариство «ОСОБА_2 ОСОБА_3» та ОСОБА_4 з обмеженою відповідальністю «ОСОБА_5 ЛТД», в особі директора ОСОБА_7 укладено Договір про надання овердрафту №015/110/871, відповідно до якого ОСОБА_2 надав позичальнику Овердрафт лімітом 107000,00 (сто сім тисяч) гривень з базовою процентною ставкою 19% річних. Позичальник в свою чергу прийняв на себе зобовязання належним чином використати та повернути ОСОБА_3 суму отриманого кредиту, сплатити відповідну плату за користування кредитом і виконати інші зобовязання, визначені у договорі.

Виходячи із змісту договору про надання овердрафту №015/110/871, відповідачем ОСОБА_4 з обмеженою відповідальністю «ОСОБА_5 ЛТД», в особі директора ОСОБА_7, укладено договір овердрафту з позивачем з метою використовувати надані банком кошти для підприємницької діяльності (а.с.9).

Пунктами 2 та 3.2 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 24.10.2011 року №10 «Про деякі питання підвідомчості і підсудності справ господарським судам», визначено, що з огляду на приписи ч. 3 ст. 22 Закону України «Про судоустрій та статус суддів», згідно з якими місцеві господарські суди розглядають справи у спорах, що виникають з господарських правовідносин, а також інші справи, віднесені процесуальним законом до їх підсудності, та на вимоги ст. ст. 1, 4-1, 12 ГПК України господарські суди розглядають справи в порядку позовного провадження, коли склад учасників спору відповідає приписам ст. 1 ГПК, а правовідносини, з яких виник спір, мають господарський характер.

У вирішенні питання про те, чи є правовідносини господарськими, а спір - господарським, слід виходити з визначень, наведених у статті 3 Господарського кодексу України. Господарський спір підвідомчий господарському суду, зокрема, за таких умов: участь у спорі суб'єкта господарювання; наявність між сторонами, по-перше, господарських відносин, врегульованих Цивільним кодексом України, Господарським кодексом України, іншими актами господарського і цивільного законодавства, і, по-друге, спору про право, що виникає з відповідних відносин; наявність у законі норми, що прямо передбачала б вирішення спору господарським судом; відсутність у законі норми, що прямо передбачала б вирішення такого спору судом іншої юрисдикції.

Згідно із частиною першою статті 1, статей 2, 12 Господарського процесуального кодексу України справи у спорах, що виникають при укладенні, зміні, розірванні і виконанні господарських договорів, у яких сторонами є юридичні особи, розглядаються господарськими судами.

Відповідно до статті 16 ЦПК України не допускається об'єднання в одне провадження вимог, які підлягають розгляду за правилами різних видів судочинства, якщо інше не встановлено законом.

Абзацом 3 пункту 15 постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 червня 2009 року № 2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» роз'яснено, що вимоги позивача до кількох відповідачів можуть бути об'єднані в одне провадження, якщо ці вимоги однорідні, зокрема такі, які нерозривно пов'язані між собою, або від вирішення однієї з них залежить вирішення інших. Таке об'єднання не допускається, якщо відсутня спільність предмета позову. Не допускається об'єднання в одне провадження вимог, які підлягають розгляду за правилами різних видів судочинства, якщо інше не встановлено законом.

Оскільки не допускається об'єднання в одне провадження вимог, які підлягають розгляду за правилами різних видів судочинства, якщо інше не встановлено законом, суд відкриває провадження у справі в частині вимог, які належать до цивільної юрисдикції, і відмовляє у відкритті провадження у справі щодо вимог, коли їх розгляд проводиться за правилами іншого виду судочинства.

Вирішуючи позовні вимоги банку які виникли з окремих договорів кредиту та поруки і можуть бути самостійними й окремими предметами позову, суд прийшов до висновку, що спір, який виник між юридичними особами підлягає розгляду в порядку господарського судочинства і не підлягає розгляду разом із вимогами, які вирішуються в порядку цивільного судочинства.

Саме до цього зводяться правові висновки, що висловлені Верховним Судом України в

постановах від 1 липня 2015 року в справі №6-745цс15 та від 18 листопада 2015 року в справі №6-1737цс15, які згідно зі ст. 360-7 ЦПК України є обов'язковими для судів, що зобов'язані привести свою судову практику у відповідність із рішенням Верховного Суду України.

Пунктом 1 частини 1 статті 205 ЦПК України передбачено, що суддя своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Враховуючи вищевикладене, провадження у справі в частині позовних вимог Публічного акціонерного товариства «ОСОБА_2 ОСОБА_3» в особі Житомирської обласної дирекції АТ «ОСОБА_3 ОСОБА_2» до ОСОБА_4 з обмеженою відповідальністю «ОСОБА_5 ЛТД» про стягнення заборгованості за договором №015/110/871 від 26 грудня 2007 року про надання овердрафту підлягає закриттю.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 206 ЦПК України повідомити позивача - Публічне акціонерне товариство «ОСОБА_2 ОСОБА_3» в особі Житомирської обласної дирекції АТ «ОСОБА_3 ОСОБА_2», що розгляд його позовних вимог до ОСОБА_4 з обмеженою відповідальністю «ОСОБА_5 ЛТД» про стягнення заборгованості за договором про надання овердрафту віднесено до юрисдикції господарських судів.

Керуючись п. 1 ч. 1 статті 205 ЦПК України, суд,

УХВАЛИВ:

Провадження в справі за позовом Публічного акціонерного товариства «ОСОБА_2 ОСОБА_3» в особі Житомирської обласної дирекції АТ «ОСОБА_3 ОСОБА_2» у частині позовних вимог до ОСОБА_4 з обмеженою відповідальністю «ОСОБА_5 ЛТД» про стягнення заборгованості за договором №015/110/871 від 26 грудня 2007 року про надання овердрафту закрити.

Повідомити заявникові - Публічному акціонерному товариству «ОСОБА_2 ОСОБА_3» в особі Житомирської обласної дирекції АТ «ОСОБА_3 ОСОБА_2», що розгляд його позовних вимог до ОСОБА_4 з обмеженою відповідальністю «ОСОБА_5 ЛТД» про стягнення заборгованості за договором про надання овердрафту віднесено до юрисдикції господарських судів.

Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Житомирської області через Радомишльський районний суд Житомирської області протягом п'яти днів з дня її проголошення. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя: ОСОБА_5