Ухвала

іменем україни

05 березня 2015 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Євграфової Є.П.,

суддів: Горелкіної Н.А., Євтушенко О.І.,

розглянувши в попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, треті особи: ОСОБА_3, Відділ Держземагентства у Богуславському районі Київської області, про поділ спадково майна та визнання права власності на спадкове майно,

в с т а н о в и л а:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, в якому просив поділити між ним та відповідачем ОСОБА_2 спільне спадкове майно, яке залишилось після смерті ОСОБА_4 та ОСОБА_5 у вигляді двох земельних ділянок, розташованих АДРЕСА_1, визнавши за ним право власності на 75/100 частини земельної ділянки площею 0,0333 га з цільовим призначенням - для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд та 75/100 частини земельної ділянки площею 0,0549 га з цільовим призначенням - для ведення особистого селянського господарства, посилаючись на те, що вони з відповідачем отримали вказане нерухоме спадкове майно після смерті ОСОБА_4 та ОСОБА_5 відповідно в порядку спадкування за заповітами, яке на сьогодні необхідно поділити.

Рішенням Богуславського районного суду Київської області від 28 жовтня 2014 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Київської області від 14 січня 2015 року, позов задоволено частково.

Визнано за ОСОБА_1 право спільної часткової власності на 75/100 частини земельної ділянки площею 0,0549 га (кадастровий номер :01:002:0083), цільове призначення якої - для ведення особистого селянського господарства, розташованої АДРЕСА_1, яка належала ОСОБА_4 та ОСОБА_5 на підставі державного акта на право приватної власності на землю.

Визнано за ОСОБА_1 право спільної часткової власності на 75/100 частини земельної ділянки площею 0,0333 га (кадастровий номер :01:002:0084), цільове призначення якої - для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, розташованої АДРЕСА_1, яка належала ОСОБА_4 та ОСОБА_5 на підставі державного акта на право приватної власності на землю.

Визнано за ОСОБА_2 право спільної часткової власності на 25/100 частини земельної ділянки площею 0,0549 га (кадастровий номер :01:002:0083), цільове призначення якої - для ведення особистого селянського господарства, розташованої АДРЕСА_1, яка належала ОСОБА_4 та ОСОБА_5 на підставі державного акта на право приватної власності на землю.

Визнано за ОСОБА_2 право спільної часткової власності на 25/100 частини земельної ділянки площею 0,0333 га (кадастровий номер :01:002:0084), цільове призначення якої - для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, розташованої АДРЕСА_1, яка належала ОСОБА_4 та ОСОБА_5 на підставі державного акта на право приватної власності на землю.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

У поданій касаційній скарзі ОСОБА_2 просить зазначені судові рішення скасувати, посилаючись на порушення судами норм матеріального і процесуального права.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга підлягає відхиленню з огляду на наступне.

Суд першої інстанції, з висновком якого погодився апеляційний суд, задовольняючи позов частково, зазначав наступне.

23 квітня 2010 року помер спадкодавець ОСОБА_4

Після його смерті яких відкрилася спадщина на 53/200 частини жилого будинку за адресою: АДРЕСА_1, на 1/2 частини земельної ділянки площею 0,0033 га та на 1/2 частини земельної ділянки площею 0,0549 га, що розташовані за цією ж адресою.

Земельні ділянки належали ОСОБА_4 та ОСОБА_5 на праві спільної сумісної власності.

Відповідно до заповіту, складеного ОСОБА_4 13 липня 2002 року, і відповідно до ст. ст. 1217, 1222, 1233 ЦК України, спадщину шляхом подання заяв до нотаріальної контори прийняли ОСОБА_2 та ОСОБА_5, яка відповідно до ст. 1241 ЦК України, за наявності заповіту на ім'я ОСОБА_2, мала право на обов'язкову частину.

ОСОБА_2 та ОСОБА_5 отримали свідоцтва про право власності на спадщину за заповітом та за законом на 1/2 частини спадкового майна, а саме: 53/200 частини будинку.

Свідоцтва на право власності на спадкове майно - земельні ділянки, ОСОБА_2 та ОСОБА_5 не отримували.

На підставі державного акта на право власності на земельну ділянку ОСОБА_4 та ОСОБА_5 були власниками земельної ділянки площею 0,088 га, яка складається з двох земельних ділянок: площею 0,033 га (кадастровий номер :01:002:0083, цільове призначення - для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд) та 0,055 га (кадастровий номер :01:002:0084, цільове призначення - для ведення особистого селянського господарства).

ІНФОРМАЦІЯ_1 померла спадкодавець ОСОБА_5

За життя, 18 жовтня 2012 року, ОСОБА_5 склала заповіт за ім'я ОСОБА_1 на все своє майно. Спадщина відкрилась на 159/400 частини будинку та 75/100 частини кожної із земельних ділянок. Спадкове майно розташоване за адресою: АДРЕСА_1.

Відповідно до свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 25 червня 2014 року ОСОБА_1 оформив спадщину на 159/400 частини будинку за адресою: АДРЕСА_1.

Відповідно до відповіді Богуславської районної державної нотаріальної контори на ім'я ОСОБА_1 від 22 жовтня 2014 року, після смерті ОСОБА_4 відкрилась спадщина на 53/200 частини жилого будинку, Ѕ частини двох земельних ділянок площею 0,033 га та 0,0549 га. Спадкове майно розташоване за адресою: АДРЕСА_1. Спадкоємцями після смерті ОСОБА_4 є ОСОБА_2 за заповітом, ОСОБА_5 як дружина померлого з обов'язковою часткою. Свідоцтво про право на спадщину за законом на земельні ділянки ні ОСОБА_2 ні ОСОБА_5 не видавалось.

ОСОБА_5 за життя була співвласником будинку та земельних ділянок площею 0,033 га та 0,0549 га. ОСОБА_5 належала 1/2 частини 53/200 частини будинку та 1/2 частини земельних ділянок, інша 1/2 частини належала ОСОБА_4, і як спадкоємець з обов'язковою часткою у спадковому майні відповідно до ст. 1241 ЦК України ОСОБА_5 успадкувала 1/2 частини всього спадкового майна після смерті чоловіка ОСОБА_4 ОСОБА_2 як спадкоємець за заповітом успадкувала після смерті ОСОБА_4 1/4 частини земельних ділянок та частину будинку.

До складу спадщини після смерті ОСОБА_5 входить наступне майно: 159/400 частини жилого будинку, 3/4 (75/100) частини кожної із земельних ділянок, спадкоємцем за заповітом яких є ОСОБА_1

З урахуванням зазченого суд поділив спадкове майно у вигляді земельних ділянок відповідно до часток сторін у житловому будинку.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Установлено й це вбачається з матеріалів справи, що зазначені судові рішення ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права; наведені в касаційній скарзі доводи висновків судів не спростовують.

Керуючись ст. 332 ЦПК України, колегія суддів cудової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Богуславського районного суду Київської області від 28 жовтня 2014 року та ухвалу апеляційного суду Київської області від 14 січня 2015 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий Є.П. Євграфова

судді: Н.А. Горелкіна

О.І. Євтушенко