Номер провадження: 22-ц/785/2323/15
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
Доповідач Оверіна О. В.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17.06.2015 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області в складі:

Головуючого Оверіної О.В.

Суддів Фальчука В.П. Таварткіладзе О.М.

при секретарі Швець В.Ф.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 діючого в інтересах ОСОБА_3 на рішення суду першої інстанції, яке ухвалив Київський районний суд м. Одеси 23.12.2014 року по цивільній справі за позовом ПАТ "Дельта Банк" - ОСОБА_3 про звернення стягнення на предмет іпотеки, шляхом передачі у власність та усунення перешкод у здійсненні права власності ,-

В С Т А Н О В И Л А

22.04.14 року Публічне Акціонерне Товариство «Дельта Банк» звернувся з позовом до ОСОБА_3 про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом передачі у власність та усунення перешкод у здійсненні права власності, в якому просить звернути стягнення на предмет іпотеки, а саме на нерухоме майно: нежиле приміщення офісу, яке в цілому складається з нежилого приміщення 1-го поверху, загальною площею 123,3 кв.м., що знаходиться за адресою: вул. Авдєєва-Чорноморського, буд. 2-Б, м. Одеса, шляхом передачі іпотекодержателю Публічному акціонерному товариству «ДЕЛЬТА БАНК» вказаного предмета іпотеки у власність в рахунок погашення заборгованості ОСОБА_3 (ідентифікаційний номер: НОМЕР_1, адреса місця проживання: ІНФОРМАЦІЯ_1) за кредитним договором № 000 від 26.09.2006, у розмірі 272 929,59 дол.США, що згідно курсу НБУ станом на 12.06.2014 року є еквівалентом 3 180 902,39 грн., перед Публічним акціонерним товариством «ДЕЛЬТА БАНК» (Код , адреса місця знаходження: 01001, м. Київ, вул. Щорса, буд. 36, корп.Б); визнати за Публічним акціонерним товариством «ДЕЛЬТА БАНК» (Код , адреса місця знаходження: 01001, м. Київ, вул. Щорса, буд. 36, корп.Б) право власності на нерухоме майно, а саме: нежиле приміщення офісу, яке в цілому складається з нежилого приміщення 1-го поверху, загальною площею 123,3 кв.м., що знаходиться за адресою: вул. Авдєєва-Чорноморського, буд. 2-Б, м. Одеса; зобов'язати ОСОБА_3 передати ПАТ «ДЕЛЬТА БАНК» правовстановлюючі документи на предмет іпотеки: нежиле приміщення офісу, яке в цілому складається з нежилого приміщення 1-го поверху, загальною площею 123,3 кв.м., що знаходиться за адресою: вул. Авдєєва- Чорноморського, буд. 2-Б, м. Одеса, (свідоцтво про право власності, державний акт), ключі від вхідних дверей (дублікати ключів), документи, що характеризують об'єкт нерухомості (технічний паспорт), та інші документи передбачені Постановою Кабінету Міністрів України № 868 від 17 жовтня 2013 «Про затвердження Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень і Порядку надання інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно».

У судовому засіданні представник позивача, діюча на підставі довіреності, позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила позов задовольнити.

Представник відповідача ОСОБА_3, ОСОБА_2, діючий на підставі довіреності в судовому засіданні позовні вимоги не визнав, визнав сам факт наявності кредитного договору. В судовому засіданні пояснив, що відповідачкою частково сплачувались кошти за договором, але надати підтвердження цього на даний час не має можливості.

Рішенням Київського районного суду м. Одеси від 23.12.2014 року позов ПАТ «Дельта Банк» - задоволено.

Суд звернув стягнення на предмет іпотеки, а саме на нерухоме майно: нежиле приміщення офісу, яке в цілому складається з нежилого приміщення 1-го поверху, загальною площею 123,3 кв.м., що знаходиться за адресою: вул. Авдєєва-Чорноморського, буд. 2-Б, м. Одеса, шляхом передачі іпотекодержателю Публічному акціонерному товариству «ДЕЛЬТА БАНК» вказаного предмета іпотеки у власність в рахунок погашення заборгованості ОСОБА_3 (ідентифікаційний номер: НОМЕР_1, адреса місця проживання: ІНФОРМАЦІЯ_2) за кредитним договором № 000 від 26.09.2006, у розмірі 272 929,59 дол.США, що згідно курсу А НБУ станом на 12.06.2014 року є еквівалентом 3 180 902,39 грн., перед Публічним акціонерним товариством «ДЕЛЬТА БАНК» (Код , адреса місця знаходження: 01001, м. Київ, вул. Щорса, буд. 36, корп.Б).

Суд визнав за Публічним акціонерним товариством «ДЕЛЬТА БАНК» (Код , адреса місця знаходження: 01001, м. Київ, вул. Щорса, буд. 36, корп.Б) право власності на нерухоме майно, а саме: нежиле приміщення офісу, яке в цілому складається з нежилого приміщення 1-го поверху, загальною площею 123,3 кв.м., що знаходиться за адресою: вул. Авдєєва-Чорноморського, буд. 2-Б, м. Одеса.

Суд зобов'язав ОСОБА_3 передати ПАТ «ДЕЛЬТА БАНК» правовстановлюючі документи на предмет іпотеки: нежиле приміщення офісу, яке в цілому складається з нежилого приміщення 1-го поверху, загальною площею 123,3 кв.м., що знаходиться за адресою: вул. Авдєєва-Чорноморського, буд. 2-Б, м. Одеса, (свідоцтво про право власності, державний акт), ключі від вхідних дверей (дублікати ключів), документи, що характеризують об'єкт нерухомості (технічний паспорт), та інші документи передбачені Постановою Кабінету Міністрів України № 868 від 17 жовтня 2013 «Про затвердження Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень і Порядку надання інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно».

Суд стягнув з ОСОБА_3 на користь Публічного акціонерного товариства «Дельта банк» понесені судові витрати .

В апеляційній скарзі ОСОБА_3 просить рішення суду скасувати, постановити нове рішення ,яким у задоволенні позову відмовити , посилаючись на те, що суд не дослідив всіх обставин справи, крім цього в неї є домовленість з банком про погашення заборгованості.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши суддю доповідача, перевіривши доводи скарги, судова колегія вважає, що скарга не підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Відповідно ст..303 ЦПК України апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог заявлених у суді першої інстанції.

Відповідно ст.308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає , що суд першої інстанції ухвалив рішення з дотриманням норм матеріального і процесуального права.

Розглядаючи справу суд повно та всебічно зясував всі обставини справи, дав належну оцінку зібраним доказам, обґрунтовано керувався нормами ЦПК України.

Судом встановлено і це підтверджується матеріалами справи, що 26.09.2006 року між АКІБ «УкрСиббанк» та ОСОБА_3 укладено Договір про надання споживчого кредиту №000. Відповідно до умов вказаного договору відповідач отримав кредит в сумі 200000,00 дол. США, який зобов'язалася повернути у повному обсязі в строк до 26.09.17 року або достроково зі сплатою 12,3 відсотків річних за користування кредитом ( а.с.6-16).

З метою забезпечення виконання грошових зобов'язань за вказаним Кредитним договором Іпотекодавець - Відповідач передав у іпотеку нерухоме майно, а саме: нежитлове приміщення офісу, яке в цілому складається з нежилого приміщення 1-го поверху, загальною площею 123,3 кв.м, що знаходиться за адресою: м.Одеса, вул.. Авдєєва-Чорноморського,2-Б, що підтверджується Іпотечним договором без номеру від 26.09.2006 року, укладеним між АКІБ «УкрСиббанк» та ОСОБА_3 ( а.с.26-30).

Цим договором передбачено застосування передачі предмету іпотеки у власність іпотекодержателя, як способу задовлення вимог іпотекодержателя.

Предмет іпотеки належить Іпотекодавцю на підставі свідоцтва про право власності на нежиле приміщення офісу, виданим виконкомом Одеської міської ради 26.12.2003 року, право власності зареєстроване Одеським міським бюро інвентаризації та реєстрації обєктів нерухомості 29.12.2003 року .

Обтяження нерухомого майна іпотекою було зареєстровано Банком у Єдиному реєстрі заборон відчуження об'єктів нерухомого майна та у Державному реєстрі іпотек ( а.с.31-033).

З матеріалів справи вбачається, що, на підставі рішення Загальних зборів акціонерів від 27 жовтня 2009 року АКІБ«УКРСИББАНК» змінило назву на Публічне акціонерне товарна «УКРСИББАНК».

08 грудня 2011 року між ПАТ «УКРСИББАНК» та Публічним акціонерним товариством «Де банк» було укладено Договір купівлі-продажу прав вимоги за кредитами.

На підставі вказаного Договору до Позивача перейшло право вимоги, яке виникло з кредитного договору та договору іпотеки у обсязі та на умовах, що існували у первісного кредитора.

Через неналежне виконання умов Договору про надання споживчого кредиту позичальницяю утворилась заборгованість яка станом на 12.06.2014 року складає 272 929,59 дол.США, що згідно курс НБУ станом на 12.06.2014 року є еквівалентом 3 180 902,39 грн.,що підтвердується розрахунком.

Позивач, як новий кредитор та Іпотекодержатель має право вимагати виконання зобов'язання на свою користь та звернути стягнення на предмет іпотеки.

Законом України "Про іпотеку", а саме: статтями 33, 36, 37 та Договором іпотеки визначено спосіб звернення стягнення на предмет іпотеки, а саме: передачу Іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки та набуття Іпотекодержателем права власності на нього за вартістю, визначеною суб'єктом оціночної діяльності (а.с.28).

Відповідно до ст. 585 ЦК України, право застави виникає з моменту укладання договору застави, а у випадках, коли договір підлягає нотаріальному посвідченню, - з моменту його нотаріального посвідчення.

Відповідно до ст.ЗЗ Закону України "Про іпотеку", у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Право іпотекодержателя на зверння стягнення на предмет іпотеки також виникає з підстав, встановлених статтею 12 цього Закону. Звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого надпису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя.

Відповідно до ст. 36 Закону України "Про іпотеку", сторони іпотечного договору можуть вирішити питання про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору.

Відповідно до ст.37 Закону України "Про іпотеку", Іпотекодержатель може задовольнити забеспеченою іпотекою вимогу шляхом набуття права власності на предмет іпотеки. Правовою підставою реєстрації права власності іпотекодержателя на нерухоме майно, яке є предметом іпотеки, є договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками та передбачає передачу іпотекодержателю прав власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов'язання Іпотекодержатель набуває предмет іпотеки у власність за вартістю, визначеною на момент такого набуття на підставі оцінки предмета іпотеки суб'єктом оціночної діяльності.

За умовами Договору іпотеки, Іпотекодавець зобов'язувався не порушувати права Іпотекодержателя.

Таким чином, з метою захисту прав та інтересів Позивача, існують всі підстави для витребування від Іпотекодавця технічного паспорту та правовстановлюючого документу на предмет іпотеки (або їх дублікати).

Однак вимоги Позивача не виконано.

Відповідно до ст. 317 ЦК України, змістом права власності є право володіння користування та розпорядження майном.

Відповідно до ст.346 ЦКУкраїни, право власності припиняється у разі звернення стягнення на майно за зобов'язаннями власника.

Крім того, для проведення реєстрації права власності до реєстраційної служби необхідно подати документи, які відсутні у Іпотекодержателя та перебувають у Іпотекодавця.

Необхідний перелік документів передбачено "Порядком державної реєстрації прав н нерухоме майно та їх обтяжень", затвердженим Постановою КМУ від 22.06.2011 року №70 та ЗУ "Про державнуреєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень".

Відповідачка не заперечувала , що між нею та банком укладено договір кредита та іпотеки . Свої обовязки по видачі суми кредиту банк виконав повністю. Своїх обов*язків по повернення кредиту ОСОБА_3 не виконала.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3 пояснювала що досягнута домовленність , про погашення кредитного договору на акійних умовах (а.с. 126).

Справа неодноразова відкладалась , відповідачка належним чином повідомлялась про час та місце розгляду справи, але в судові засідання не зявлялась та будь-яких доказів ,якіб спростовували висновки суду - не надала.

Постановляючи рішення суд обґрунтовано керувався нормами матеріального та процесуального права, належним чином перевірив права і обовязки сторін.

Відповідачка ні в суді першої інстанції , ні в суді апеляційної інстанції не надала доказів ,яки б спростовували висновки суду , викладені в рішення суду.

Рішення відповідає вимогам ст.ст.. 214 ,215 ЦПК України і підстав для його скасування немає.

Доводи апеляційної скарги спростовуються матеріалами справи та висновками суду.

Докази та обставини, на які посилається апелянт в скарзі, були предметом дослідження судом першої інстанції та додаткового правового аналізу не потребують, оскільки при їх дослідженні та встановленні судом були дотримані норми матеріального і процесуального права. Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, обгрунтовано викладених в мотивувальної частині оскаржуваного рішення.

Суди розглядають цивільні справи відповідно до вимог ст. 11 ЦПК України, тобто в межах заявлених вимог та на підставі наданих сторонами доказів.

Згідно ч. 1 ст. 60. ч. З ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог.

Відповідно до ч. 1 ст. 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що грунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Таким чином колегія суддів вважає, що суд першої інстанції розглянув справу відповідно до ст. 11 ЦПК України: за зверненням фізичних осіб, в межах заявлених ними вимог та на підставі наданих ними доказів, доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом норм матеріального чи процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи.

Згідно ч. 1 п. 1 ст. 307 ЦПК України, апеляційний суд відхиляє скаргу і залишає рішення без змін, якщо судом першої інстанції постановлено рішення з додержанням вимог закону.

Керуючись ст. ст. 209, 303. 307 ч.І п.1, 308. 314, 315, 319 ЦПК України, судова колегія,

У Х В А Л И Л А

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 діючого в інтересах ОСОБА_3 - відхилити.

Рішення Київський районний суд м. Одеси 23.12.2014 року - залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення , однак може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили до суду касаційної інстанції.

Головуючий О.В. Оверіна

Судді В.П. Фальчук

ОСОБА_4