АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 212/3967/14-ц Головуючий в 1-й інстанції
Провадження № 22-ц/774/565/К/15 суддя Шум Л.І.
Категорія - 24 ( І ) Суддя-доповідач - Зубакова В.П.
УХВАЛА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 березня 2015 року колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді - Зубакової В.П.

суддів - Бондар Я.М., Соколан Н.О.

при секретарі - Булах К.А.

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Кривому Розі цивільну справу за апеляційною скаргою відповідача ОСОБА_2 на рішення Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу від 26 січня 2015 року по цивільній справі за позовом Державного підприємства "Криворізька теплоцентраль" до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за надані послуги теплопостачання та гарячого водопостачання.

Особи, які беруть участь у розгляді справи:

відповідач ОСОБА_2, -

В С Т А Н О В И Л А:

У лютому 2009 року Державне підприємство "Криворізька теплоцентраль" (далі - ДП "Криворізька теплоцентраль") звернулося до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості по оплаті за опалення та гаряче водопостачання.

Уточнивши позовні вимоги, зазначив про те, що ОСОБА_2 у період з 08.06.1999 року по 25.03.2011 року був зареєстрований та проживав у квартирі АДРЕСА_1, отже був споживачем послуг, які надавались ДП "Криворізька теплоцентраль", проте оплата за отримані послуги ним не здійснювалася, у зв'язку з чим просив стягнути з відповідача на користь підприємства суму боргу по оплаті за опалення та гаряче водопостачання за період з 01.01.2006 року по серпень 2008 року включно в розмірі 2 920,53 грн.

Рішенням Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу від 26 січня 2015 року, описки у якому виправлено ухвалою цього ж суду від 04 лютого 2015 року, позов задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ДП "Криворізька теплоцентраль" заборгованість по комунальним послугам у розмірі 2 853,75 грн.

Стягнуто з ОСОБА_2 в дохід держави 229,70 грн.

В апеляційній скарзі відповідач ОСОБА_2 ставить питання про скасування рішення суду та постановлення нового рішення про відмову в задоволенні позовних вимог, оскільки судом однобічно та формально вирішено справу, не взято до уваги, що позовна заява є необґрунтованою та договір між ним і ДП "Криворізька теплоцентраль" про надання послуг не укладався.

В письмових запереченнях на апеляційну скаргу представник позивача ДП "Криворізька теплоцентраль" зазначає, що оскаржуване судове рішення є законним та обґрунтованим, в процесі розгляду справи суд не порушив норм ні матеріального, ні процесуального права, а тому рішення суду слід залишити без змін, відхиливши апеляційну скаргу.

Заслухавши суддю-доповідача, відповідача ОСОБА_2, який підтримав доводи апеляційної скарги та просив її задовольнити, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах заявлених вимог, доводів апеляційної скарги та письмових заперечень на неї, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає відхиленню, а рішення суду залишенню без змін з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та не спростовано у суді апеляційної інстанції, що відповідач у період з 08.06.1999 року по 25.03.2011 року був зареєстрований у квартирі АДРЕСА_1, тобто був споживачем послуг з опалення та гарячого водопостачання, які надавалися ДП "Криворізька теплоцентраль" до цього будинку до 01 серпня 2008 року.

У зв'язку з несплатою рахунків за надані послуги з опалення та гарячого водопостачання до квартири АДРЕСА_1 за період з січня 2006 року по 01 серпня 2008 року існує заборгованість в сумі 2 920, 53 грн. (а.с. 62-63).

Частково задовольняючи позов та стягуючи з відповідача на користь ДП "Криворізька теплоцентраль" заборгованість по оплаті за опалення і гаряче водопостачання в сумі 2 853,75 грн., за період з 01.02.2006 року по 01.08.2008 року, суд першої інстанції виходив з обов'язку відповідача нести відповідальність за невиконання зобов'язання щодо сплати комунальних послуг та наявності підстав для задоволення позову в межах позовної давності.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

Відповідно до положень ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує зокрема, такі питання: які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

На виконання зазначених вимог, суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що між сторонами виникли правовідносини фактичного користування житлово-комунальними послугами, які надавалися позивачем відповідачеві й підлягають регулюванню нормами ст.ст. 64, 67, 68 ЖК України.

З аналізу ст.ст. 64, 67, 68 та ст.ст. 151, 156 ЖК України вбачається, що на власника житла та членів його сім'ї покладається обов'язок внесення плати за житлово-комунальні послуги.

Матеріалами справи підтверджено, що в період з січня 2002 року по серпень 2008 року позивачем надавалися комунальні послуги з постачання гарячої води та опалення до квартири АДРЕСА_1, за надання яких нараховувалася плата за затвердженими в установленому порядку тарифами.

Відповідач у період з 08.06.1999 року по 25.03.2011 року був зареєстрований у квартирі АДРЕСА_1 (а.с. 61).

Відповідно до виписки з особового рахунку № НОМЕР_1 в спірний період відповідачем не здійснювалася оплата за надані комунальні послуги, що й призвело до утворення заборгованості (а.с. 62-63).

Встановивши, що позивачем надавалися відповідачеві послуги з опалення і гарячого водопостачання, однак відповідач за надані послуги кошти не сплачував, внаслідок чого утворилася заборгованість з їх оплати, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку про стягнення заборгованості з оплати цих послуг з відповідача.

Доводи апеляційної скарги про те, що ОСОБА_2 не є членом сім'ї наймача, а тому не повинен нести витрати на утримання житла не мають правового значення для вирішення даного спору, оскільки останній був зареєстрований у квартирі як член сім'ї наймача - онук (а.с. 61) та навіть переставши бути членом сім'ї наймача має такі ж права та обов'язки, як наймач та члени його сім'ї ( ч. 3 ст. 64 ЖК України).

Доводи відповідача ОСОБА_2 про те, що він не проживав у спірний період за місцем реєстрації, а тому не є споживачем наданих ДП "Криворізька теплоцентраль" послуг з постачання опалення і гарячого водопостачання, колегією суддів відхиляються, оскільки такі твердження відповідача є голослівними та не підтверджені жодними належними та допустимими доказами ( договір оренди, квитанції про сплату комунальних платежів, тощо), а згідно ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Колегія суддів погоджується з розміром заборгованості, нарахованої позивачем за послуги з опалення і гарячого водопостачання, плата за які в оспорюваний період нараховувалася відповідно до Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення та типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України № 630 від 21.07.2005 року з відповідними змінами, як для споживачів, що не мають квартирних засобів обліку з урахуванням використання холодної води по будинку (п. 11 Постанови).

В порушення ч.1 ст. 60 ЦПК України ніяких належних та допустимих доказів, які б спростовували правильність розрахунку заборгованості позивача та свідчили б про ненадання таких послуг в період з 01.02.2006 року по 01.08.2008 року, чи надання неякісних послуг, що давали б підстави для зменшення розміру нарахованих до сплати сум, відповідач не надав ані суду першої, ані суду апеляційної інстанцій.

Отже, встановивши факт надання житлово-комунальних послуг відповідачеві позивачем й невиконання ним свого обов'язку з їх сплати, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про задоволення позову й стягнення заборгованості.

Доводи апеляційної скарги відносно того, що відсутність укладеного між відповідачем та позивачем договору про житлово-комунальні послуги є підставою для їх несплати, не можуть бути прийняті колегією суддів до уваги, оскільки обов'язок укласти договір на надання житлово-комунальних послуг покладається саме на власника (наймача) житла (п.5 ч.3 ст.20 Закону України "Про житлово-комунальні послуги", п.7 Правил користування приміщеннями житлових будинків і гуртожитків, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 572 від 08.10.1992р.), а не реалізація ним цього права за наявності доказів підтвердження фактичного надання послуг, не може бути підставою для відмови виконавцю цих послуг у стягненні заборгованості по ним.

Відповідно ж до п.2 ч.1 ст. 20 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" споживач має право одержувати в установленому законодавством порядку необхідну інформацію про перелік житлово-комунальних послуг, їх вартість, загальну вартість місячного платежу, структуру ціни/тарифу, норми споживання, порядок надання житлово-комунальних послуг, їх споживчі властивості тощо. Крім того, ч.1 ст. 18 зазначеного Закону передбачено, що у разі порушення виконавцем умов договору споживач має право викликати його представника для складення та підписання акта-претензії споживача, в якому зазначаються строки, види, показники порушень тощо.

Однак, в порушення ч.1 ст. 60 ЦПК України, відповідач ОСОБА_2 не надав суду доказів на підтвердження факту його звернення до ДП "Криворізька теплоцентраль" за отриманням інформації про перелік житлово-комунальних послуг, їх вартість, загальну вартість місячного платежу, структуру ціни/тарифу, норми споживання, порядок надання житлово-комунальних послуг, їх споживчі властивості тощо, а тому колегією суддів відхиляються доводи апеляційної скарги про те, що позивачем не надано підтвердження надання послуг, їх кількість, якість, тарифи тощо.

Вирішуючи спір, суд першої інстанції в достатньо повному обсязі встановив права та обов'язки сторін, що беруть участь у справі, перевірив доводи і заперечення сторін, дав їм належну правову оцінку і ухвалив обґрунтоване рішення, яке відповідає вимогам закону.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що рішення суду постановлено з дотриманням норм матеріального і процесуального законодавства, у зв'язку із чим апеляційна скарга підлягає відхиленню.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 313 - 315 ЦПК України колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу відповідача ОСОБА_2 - відхилити.

Рішення Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу від 26 січня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена у касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий:

Судді: