Справа № 190/390/15-ц
Провадження №2/190/251/15
УХВАЛА

11 березня 2015 року м. Пятихатки

Суддя Пятихатського районного суду Дніпропетровської області Легкошерст Ю.В., розглянувши заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики, вказуючи, що ОСОБА_2 24 січня 2014 року взяв у нього в борг 6000 грн. зі сплатою 5% на місяць, які зобовязувався повернути до 24 лютого 2014 року, а 11 лютого 2014 року позичив йому 16 000 грн. зі сплатою 5% суми позики на строк до 11 грудня 2014 року. Однак ОСОБА_2 взяте на себе зобовязання не виконав, гроші в установлений строк не повернув, у звязку з чим просить стягнути з ОСОБА_2 6000 грн. боргу та 4200 грн. процентів за договором позики від 24 січня 2014 року, 16 000 грн. боргу 10 400 грн. процентів за договором позики від 11.02.2014 року.

До позовної заяви додана заява про забезпечення позову, в якій ОСОБА_1 просив в порядку забезпечення позову накласти арешт на житловий будинок № 14 по вул. Шкільній в с. Зоря Комунізму Пятихатського району Дніпропетровської області та автомобіль НОМЕР_1, які зареєстровані за відповідачем.

Вивчивши заяву та додані до неї матеріали, прихожу до висновку, що заява задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Згідно ст.151 ЦПК України суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, може вжити передбачені цим Кодексом заходи забезпечення позову.

Згідно до вимог ч. 3 ст. 152 ЦПК України види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами, а при вирішенні питання про забезпечення позову суд повинен також відповідно до вимог ч. 4 ст. 153 ЦПК України з метою запобігання зловживання забезпеченням позову обговорити можливість внесення застави, достатньої для такого запобігання.

У відповідності до п.4 постанови Пленуму Верховного Суду України №9 від 22 грудня 2006 року, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Отже, арешт може бути накладено на майно відповідача лише в межах ціни позову. В даному випадку позовні вимоги заявлено на суму 36600 грн.

Проте, в матеріалах справи відсутні відомості про те, що відповідач має намір провести відчуження вказаного майна, а також відомості про дійсну вартість майна, що не дає можливості визначити співмірність виду забезпечення позову із заявленими вимогами.

Оскільки заява про забезпечення позову не відповідає вимогам ст. 151 ЦПК України вона підлягає поверненню заявнику.

Керуючись ст.ст. 151-153 ЦПК України, суд

у х в а л и в:

Заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову повернути заявникові.

Зобовязати Управління Державної казначейської служби України у Пятихатському районі Дніпропетровській області повернути ОСОБА_1 сплачений судовий збір у розмірі 121,80 грн. згідно квитанції 1/77 від 10.03.2015 року.

Ухвалу суду може бути оскаржено до апеляційного суду Дніпропетровської області через Пятихатський районний суд Дніпропетровської області шляхом подання апеляційної скарги протягом пяти днів з дня її проголошення. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом пяти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя Ю.В. Легкошерст