АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ТЕРНОПІЛЬСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/789/360/15 Доповідач - Ткач О.І.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 березня 2015 р. колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Тернопільської області в складі:

головуючого - Ткач О.І.

суддів - Бахметова В. Х., Гірський Б. О.,

при секретарі - Парандюк Ю.Б.

з участю - представник апелянта та ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 12 січня 2015 року в справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про розірвання шлюбу, -

ВСТАНОВИЛА:

В жовтні 2014 року ОСОБА_2 звернувся із вищевказаним позовом, посилаючись на несумісність характерів, непорозуміння та сварки в їх сім'ї, що унеможливлює подальше спільне проживання. Зазначив, що шлюбні стосунки між сторонами припинилися, вони перестали вести спільне господарство, а тому збереження шлюбу суперечить його інтересам.

Рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 12.01.2015 року позов ОСОБА_2 задоволено:

- розірвано шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_3, зареєстрований 11.06.1994 року відділом РАГС Тернопільської міської адміністрації, актовий запис №612 від 11.06.1994 року.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3 просить рішення суду скасувати та ухвалити нове, яким відмовити ОСОБА_2 у задоволенні позовних вимог, посилаючись на неповне з'ясування судом обставин справи, що мають значення для справи, недоведеність обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм матеріального та процесуального права.

Зазначає, що суд не врахував інтереси їхніх дітей та прийшов до помилкового висновку про неможливість збереження сім'ї.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційних скарг та межах позовних вимог, заслухавши пояснення сторін, перевіривши законність та обґрунтованість судового рішення, суд апеляційної інстанції прийшов до висновку, що апеляційну скаргу слід відхилити.

В суді апеляційної інстанції позивач ОСОБА_2 пояснив, що категорично проти збереження сім'ї, оскільки фактичні шлюбні відносини між сторонами є припинені, із апелянткою вони не спілкуються і він намагається жити поза межами дому.

Задовольняючи позов суд першої інстанції виходив з того, що сторони припинили шлюбні відносини, між ними склалися неприязні відносини, наданий судом строк на примирення бажаних результатів не дав, що є підставою для розірвання шлюбу.

Такий висновок місцевого суду, суд апеляційної інстанції вважає законним та таким, що відповідає матеріалам справи.

Судом встановлено, що у сторін є двоє дітей, одна з яких малолітня.

Відповідно до ст. 24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.

Частинами 3,4 ст. 56 СК України передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 110, ст. 112 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Згідно зі ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне проживання подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Таким чином, з контексту вищевказаних правових норм випливає, що кожен із подружжя має право на розірвання шлюбу. Примушування до збереження шлюбу є порушенням права чоловіка, або дружини. Відповідно, шлюбні відносини формуються на вільному волевиявленню двох сторін.

Відповідно, суд першої інстанції вірно врахував волевиявлення позивача розірвати шлюб, а також відсутність порозуміння між сторонами після вжитого судом першої інстанції строку для примирення.

Враховуючи те, що судом першої інстанції були вжиті процесуальні заходи для примирення сторін і у позивача не зникло бажання розірвати шлюб, рішення суду є законним та обґрунтованим.

Керуючись ст.ст. 307, 308 ЦПК України, суд апеляційної інстанції, -

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 - відхилити.

Рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 12 січня 2015 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів.

Головуючий - підпис

Судді - два підписи

З оригіналом згідно:

Суддя апеляційного суду Тернопільської області О.І. Ткач