Провадження № 2/522/7109/15
03 листопада 2015 року Приморський районний суд м. Одеси в складі:
головуючого судді Шенцевої О.П.,
при секретарі Соболевій О.М.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Одесі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «ЕКСПО-ПРОМ» про визнання договору дійсним, -
Позивач звернувся до суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «ЕКСПО-ПРОМ» та просив визнати договір про співробітництво №29/01-2 від 29.01.2015 року дійсним.
У судове засідання 03.11.2015 року позивач не з'явився, надав до суду заява про розгляд справи за його відсутності, в якій також зазначив, що проти винесення рішення не заперечує.
Відповідач у судове засідання не з'явився, про дату та час судового засідання був сповіщений належним чином, причини неявки суду не повідомив. Суд у зв'язку з неявкою відповідача та неповідомленням про поважні причини такої неявки в судове засідання, ухвалив слухати справу у відсутності відповідача, згідно ч.4 ст.169 ЦПК України, у порядку ст. ст. 224-225 ЦПК України при заочному розгляді на підставі наявних у справі доказів.
Згідно з ст.197 ЦПК України, у разі неявки всіх осіб, які беруть участь у справі фіксування судового процесу не здійснюється.
Суд, дослідивши та проаналізувавши матеріали справи, додані до неї документи приходить до висновку, що позов слід задовольнити з наступних підстав.
01.03.2015 року позивач звернувся до відповідача з листом-вимогою про виплату винагороди відповідно до умов укладеного договору про співробітництво №29/01-4 від 29.01.2014 року у розмірі 30% від наданого забезпечення, а саме в розмірі 60 000, 00 дол. США.
Листом №09/03-02 від 09.03.2015 року ТОВ «ЕКСПО-ПРОМ», підписаним директором ОСОБА_2, позивачу було повідомлено, що особа, яка підписалася від імені ТОВ «ЕКСПО-ПРОМ», не мала відповідних повноважень щодо підписання спірного договору, що відповідно до ст. 203 ЦК України тягне за собою недійсність договору. На підставі того, що спірний договір є недійсним, він не створює жодних зобовязань ТОВ «ЕКСПО-ПРОМ» щодо виплати винагороди.
Законодавець у ч. 1 ст. 16 ЦК встановив, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу, а в ч. 2 цієї статті визначив способи здійснення захисту цивільних справ та інтересів судом.
Згідно із ст. 202 ЦК України правочином є дія, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обовязків. Дво-чи багатосторонніми правочинами є погоджена дія двох або більше сторін.
Відповідно до ч. 1 ст. 626 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.
Статтею 628 Цивільного кодексу України визначено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
За вимог ст. 638 Цивільного кодексу України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.
Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
У відповідності до ст. 204 ЦК України, правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. Презумпція правомірності правочину закріплена у ст. 204 ЦК та може бути спростована насамперед нормою закону, яка містить відповідну заборону.
Відповідно до ч. 1 ст. 57 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення вирішення справи.
Статтею 58 ЦПК України передбачено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.
Відповідно до ч.1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу.
У відповідності до ст. 212 Цивільного процесуального кодексу України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.
Після всебічного, повного дослідження, оцінки наявних матеріалів та обставин справи суд дійшов висновку, що позов ОСОБА_1 слід задовольнити.
Керуючись ст.ст.. 1, 3, 10, 57, 60, ч.4 ст. 169, 179, 197 ч.2, 208-209, 212-215, 218, 224-225 ЦПК України; ст.ст.. 1, 3, 15-16, 202, 203, 204, 215, 626, 628, 638 ЦК України, суд
Позов ОСОБА_1 задовольнити.
Визнати договір про співробітництво №29/01-2 від 29.01.2015 року дійсним.
Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до палати по цивільним справам апеляційного суду Одеської області шляхом подачі через Приморський суд м Одеси на протязі 10-ти днів з дня проголошення рішення, апеляційної скарги.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив за письмовою заявою відповідача протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Суддя

03.11.2015