У х в а л а

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 березня 2015 рокум. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Дьоміної О.О.,

суддів: Дем'яносова М.В., Парінової І.К.,

Коротуна В.М., Штелик С.П.,

розглянувши в судовому засіданні справу за позовом Публічного акціонерного товариства «Родовід Банк» до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за кредитним договором, за касаційною скаргою Публічного акціонерного товариства «Родовід Банк» на рішення Дарницького районного суду м. Києва від 01 жовтня 2014 року та рішення апеляційного суду м. Києва від 26 листопада 2014 року,

в с т а н о в и л а:

Публічне акціонерне товариство «Родовід Банк» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за кредитним договором, посилаючись на те, що 17 червня 2009 року між банком та ОСОБА_3 було укладено кредитний договір. Відповідно до умов указаного договору банк відкрив позичальнику відновлювальну кредитну лінію на загальну суму 12 797,57 дол. США терміном до 10 квітня 2015 року включно.

10 квітня 2008 року з метою забезпечення виконання умов указаного договору між банком та ОСОБА_4 було укладено договір поруки.

Оскільки умови кредитного договору боржником не виконуються утворилася заборгованість.

ПАТ «Родовід Банк» просив позовні вимоги задовольнити, стягнути з відповідачів у солідарному порядку заборгованість за вказаним кредитним договором: у розмірі 14 859,76 дол. США ‒ заборгованість за тілом та відсотками, 1 071 293 грн 81 коп. ‒ пеня та 3 % річних, а також судові витрати.

Рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 01 жовтня 2014 року в задоволенні позовних вимог банку відмовлено.

Рішенням апеляційного суду м. Києва від 26 листопада 2014 року рішення Дарницького районного суду м. Києва від 01 жовтня 2014 року скасовано, ухвалено нове рішення, яким позовні вимоги банку задоволено частково.

Стягнуто солідарно з ОСОБА_3, ОСОБА_4 на користь ПАТ «Родовід Банк» заборгованість за кредитним договором, яка утворилася станом на 23 вересня 2014 року, в розмірі 12 134,55 дол. США та 114 830 грн 19 коп.

У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Вирішено питання про судові витрати у справі.

У касаційній скарзі ПАТ «Родовід Банк» просить скасувати судові рішення, мотивуючи свою вимогу порушенням судами норм процесуального права й неправильним застосуванням норм матеріального права, та ухвалити нове рішення про задоволення його позовних вимог у повному обсязі.

Касаційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Відповідно до вимог ст. ст. 526, 530 ЦК України зобов'язання повинні виконуватись належним чином і в установлений термін.

Згідно з ч.1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Установлено, що 10 квітня 2008 року між банком та ОСОБА_3 укладено кредитний договір № 38.1/АА-00009.08.2 (а. с. 8‒11).

Відповідно до умов указаного договору банк відкрив позичальнику відновлювальну кредитну лінію на загальну суму 12 797,57 дол. США терміном до 10 квітня 2015 року включно.

На забезпечення виконання умов указаного кредитного договору між банком та ОСОБА_4 було укладено договір поруки (а. с. 18‒19).

З 12 серпня 2008 року боржник не виконує вимоги укладеного кредитного договору в результаті чого утворилася заборгованість.

Заборгованість за період з 12 серпня 2008 року по 23 вересня 2014 року становить 16 164,80 дол. США та 2 885 713 грн 61 коп., з яких:

‒ 1081,55 дол. США ‒ поточна заборгованість за кредитом;

‒ 8794,75 дол. США ‒ прострочена заборгованість за кредитом;

‒ 80,91 дол. США ‒ поточна заборгованість за процентами;

‒ 6207,59 дол. США ‒ прострочена заборгованість за процентами;

‒ 1 670 093 грн 04 коп. ‒ пеня за несвоєчасне погашення заборгованості за кредитом;

‒ 1 200 880 грн 99 коп. ‒ пеня за несвоєчасне погашення процентів за кредитом;

‒ 8 574 грн 22 коп. ‒ 3 % річних від суми простроченого кредиту;

‒ 6 165 грн 36 коп. ‒ 3 % річних від суми прострочених процентів.

Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником (ч. 1 ст. 553 ЦК України).

У разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя.

Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки (ч. 1,2 ст. 554 ЦК України).

Припинення поруки пов'язане, зокрема, із закінченням строку її чинності.

За змістом ч. 4 ст. 559 ЦК України порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя.

Відповідно до ч. 1 ст. 251 ЦК України строком є певний період у часі, зі спливом якого пов'язана дія чи подія, яка має юридичне значення.

Строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами (ч. 1 ст. 252 ЦК України).

Установлено, що боржник ОСОБА_3 (а отже і поручитель) первинно взяв на себе зобов'язання повернути суму кредиту з відповідними процентами до 10 квітня 2015 року, сплачуючи її частинами (щомісячними платежами) згідно з графіком платежів.

Отже, поряд з установленням строку дії договору сторони встановили й строки виконання боржником окремих зобов'язань (внесення щомісячних платежів), що входять до змісту зобов'язання, яке виникло на основі договору.

Строк виконання боржником кожного щомісячного зобов'язання згідно з ч. 3 ст. 254 ЦК України спливає у відповідне число останнього місяця строку.

Заборгованість, з приводу якої заявлений позов у справі, виникла в боржника за період з 12 серпня 2008 року до 23 вересня 2014 року (часу звернення позивача до суду) у зв'язку з несплатою боржником поточних щомісячних платежів із погашення кредиту та процентів за користування ним.

Якщо умовами договору кредиту передбачені окремі самостійні зобов'язання боржника про повернення боргу щомісяця частинами та встановлено самостійну відповідальність боржника за невиконання цього обов'язку, то у разі неналежного виконання позичальником цих зобов'язань позовна давність за вимогами кредитора до нього про повернення заборгованих коштів повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення кожного чергового платежу.

Саме таку правову позицію було висловлено Верховним Судом України в постанові від 19 березня 2014 року у справі 6-20цс14.

Оскільки відповідно до ст. 554 ЦК України поручитель відповідає перед кредитором у тому самому обсязі, що й боржник, то зазначені правила (з урахуванням положень ч. 4 ст. 559 ЦК України) повинні застосовуватись і до поручителя.

Таким чином, слід дійти висновку про те, що у разі неналежного виконання боржником зобов'язань за кредитним договором передбачений ч. 4 ст. 559 ЦК України строк пред'явлення кредитором вимог до поручителя про повернення боргових сум, погашення яких згідно з умовами договору визначено періодичними платежами, повинен обчислюватися з моменту настання строку погашення кожного чергового платежу.

Як убачається з графіка погашення кредиту, чергові платежі боржник повинен був здійснювати не пізніше 10 числа кожного місяця, тому з часу несплати кожного з платежів відповідно до ст. 261 ЦК України починається перебіг позовної давності для вимог до боржника та поручителя.

Вказана правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 17 вересня 2014 року у справі № 6-53цс14.

Відповідно до ч. 3 ст. 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення.

ОСОБА_4 звернувся до суду із заявою про застосування строків позовної давності.

Установлено, що боржник та поручитель відповідають в солідарному порядку за зобов'язаннями, які виникли.

За таких обставин висновок апеляційного суду про застосування строків позовної давності до вимог заявлених до боржника за заявою поручителя з підстав, що останній є солідарним боржником за кредитним договором, ґрунтуються на вимогах закону.

Отже, скасовуючи рішення суду першої інстанції та ухвалюючи нове рішення про часткове задоволення позовних вимог, суд апеляційної інстанції обґрунтовано виходив із того, що перебіг позовної давності за вимогами кредитора, які випливають з порушення боржником умов договору (графіка погашення кредиту) про погашення боргу частинами (щомісячними платежами), починається стосовно кожної окремої частини від дня, коли відбулося це порушення. Заборгованість за кредитним договором має бути стягнута в солідарному порядку з боржника та поручителя в межах трирічного строку, тобто з урахуванням заяви про застосування строків позовної давності, наданої поручителем.

Згідно з вимогами ст. 335 ЦПК України суд касаційної інстанції в межах касаційної скарги перевіряє правильність застосування судом першої інстанції або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні суду чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність чи недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Обставини справи досліджено повно, зібраним доказам надана оцінка.

Доводи касаційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом норм матеріального права і порушення норм процесуального права при його ухваленні, які передбачені ст. ст. 338-341 ЦПК України як підстави для скасування судового рішення, та в основному зводяться до переоцінки доказів і незгоди з висновком суду по їх оцінці, тому колегія суддів вважає за необхідне відхилити касаційну скаргу.

Керуючись ст. ст. 334, 336, 337 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Родовід Банк» відхилити.

Рішення апеляційного суду м. Києва від 26 листопада 2014 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий О.О. Дьоміна

Судді: М.В. Дем'яносов

В.М. Коротун

І.К. Парінова

С.П. Штелик