Апеляційний суд Житомирської області
Категорія 57 Доповідач Миніч Т. І.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 грудня 2015 року Апеляційний суд Житомирської області у складі:

головуючого судді Миніч Т.І.

суддів: Трояновської Г.С.,

ОСОБА_1

при секретарі Ковальській Я.В.

з участю представників сторін

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Житомирі апеляційну скаргу представника ФОП ОСОБА_2 - ОСОБА_3

на рішення Богунського районного суду м.Житомира від 19 лютого 2015 року

у цивільній справі за позовом ОСОБА_4 до ФОП ОСОБА_2 про розірвання договору про виконання послуг, відшкодування збитків, моральної шкоди,-

встановив:

У жовтні 2013 року ОСОБА_4 звернувся до суду з позовом. Просив розірвати договір на виконання робіт, укладений 11.07.2013 року між ним та ФОП ОСОБА_2, стягнути з відповідача на його користь 24275 грн. заподіяних збитків, відшкодувати моральну шкоду в розмірі 5000 грн. В обґрунтування заявлених вимог зазначав, що 11.07.2013 року між ним та відповідачем був укладений договір на проведення відновлювального ремонту після ДТП автомобіля Subaru Forester, державний номер НОМЕР_1. Згідно з актом виконаних робіт ним, як замовником, сплачено за проведені відповідачем роботи та використані матеріали 27888 грн. При прийнятті автомобіля від виконавця він не мав можливості оцінити якість проведених робіт. Після консультації з експертом-автотехніком було встановлено, що не проводився ремонт та заміна комплектуючих в тому обємі, який обумовлювався умовами договору. Зокрема, не проведено заміну дверей задніх вартістю 7953 грн., глушників 4320 грн., панелі кузова задньої 2180 грн., посилювача бампера заднього 1462 грн. Крім того, замінений бампер задній вартістю 2000 грн., днище багажника 2920 грн. неналежної якості. Вартість оплачених ним робіт складала 3440 грн.

Рішенням Богунського районного суду м.Житомира від 19.02.2015 року позов задоволено частково. Стягнуто з ФОП ОСОБА_2 на користь ОСОБА_4 14833 грн. заподіяної шкоди, 2000 грн. на відшкодування моральної шкоди та 7250 грн.13 коп. витрат на проведення експертизи.

У поданій через свого представника апеляційній скарзі відповідач, посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення судом норм процесуального права, неповне зясування обставин справи, просить зазначене рішення скасувати та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог за їх безпідставністю.

Розглянувши справу в межах доводів, викладених в апеляційній скарзі, суд вважає, що скарга задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

Згідно з ч.1 ст.865 ЦК за договором побутового підряду підрядник, який здійснює підприємницьку діяльність, зобовязується виконати за завданням фізичної особи (замовника) певну роботу, призначену для задоволення побутових та інших особистих потреб, а замовник зобовязується прийняти та оплатити виконану роботу.

Договір побутового підряду є публічним договором.

До відносин за договором побутового підряду, не врегульованих цим Кодексом, застосовується законодавство про захист прав споживачів (ч.ч.2,3 ст.865 ЦК).

Публічним є договір, в якому одна сторона підприємець взяла на себе обовязок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги звязку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо) (ч.1 ст.633 ЦК).

Відповідно до положень ст.866 ЦК договір побутового підряду вважається укладеним у належній формі, якщо підрядник видав замовникові квитанцію або інший документ, що підтверджує укладення договору. Відсутність у замовника цього документа не позбавляє його права залучати свідків для підтвердження факту укладення договору або його умов.

Вирішуючи спір, суд першої інстанції дійшов обгрунтованого висновку про укладення сторонами в липні-серпні 2013 року договору на проведення ремонтних робіт належного позивачеві автомобіля НОМЕР_2.

При цьому судом враховано, що відповідно до витягу з єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців відповідач ОСОБА_2 в грудні 2011 року зареєстрований як фізична особа-підприємець. Вид діяльності - технічне обслуговування та ремонт автотранспортних засобів. Відомості про припинення підприємницької діяльності відсутні (а.с.100-102).

Пропозицію щодо укладення такого договору із зазначенням переліку робіт, які проводяться ФОП „Кузьмич, було розміщено відповідачем у вигляді реклами в інтернетмережі (а.с.63-78,85).

На підтвердження факту укладення договору відповідачем було видано позивачеві рахунок із зазначенням використаних запасних частин (матеріалів), і два акти виконаних робіт, підписані особою, яка склала ці документи, та завірені печаткою ФОП ОСОБА_2 (а.с.88-90).

Доводи апеляційної скарги в тій частині, що договір є неукладеним, висновків суду не спростовують та на їх правильність не впливають, оскільки грунтуються на помилковому ототожненні понять неукладення та недійсності договору.

При цьому суд правильно вважав, що договір на проведення робіт відповідачем не оскаржувався, а отже, є чинним.

Доводи щодо втрати відповідачем печатки не заслуговують на увагу та спростовуються наданим ним же повідомленням в газеті „Авізо лише 24.02.2014 року (а.с.60).

Відповідно до п.4 ч.3 ст. 10 Закону України «Про захист прав споживачів» (надалі Закону) у разі виявлення недоліків у виконаній роботі (наданій послузі) споживач має право на свій вибір вимагати: відшкодування завданих йому збитків з усуненням недоліків виконаної роботи (наданої послуги) своїми силами чи із залученням третьої особи.

При цьому недолік це будь-яка невідповідність продукції вимогам нормативно-правових актів, нормативних документів, умовам договорів або вимогам, що пред'являються до неї, а також інформації про продукцію, наданій виробником (виконавцем, продавцем) (п.15 ст.1 Закону).

Факт неналежного та неякісного виконання відповідачем ремонтних робіт автомобіля підтверджений висновками судових експертиз (т.1 а.с.137-144, 148-158). Зазначені докази відповідачем не спростовані.

За наведених обставин суд обгрунтовано визначив розмір відшкодування завданих позивачеві збитків в загальному розмірі 14 133грн., виходячи із переліку недоліків, вказаних експертами, та їх вартості, обумовленої сторонами договору.

Крім того, вирішуючи питання про відшкодування моральної шкоди, суд першої інстанції правильно вважав, що право на відшкодування такої шкоди передбачено ст.4 Закону України «Про захист прав споживачів».

Визначаючи розмір відшкодування, суд врахував розяснення, що викладені в п.9 постанови Пленуму Верховного Суду України N4 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» та виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості обгрунтовано стягнув моральну шкоду в сумі 2000 грн.

Доводи апеляційної скарги в частині неврахування судом факту перебування відповідача на час укладення договору про проведення робіт за межами України та відсутності доказів про офіційне працевлаштування у відповідача найманих працівників висновків суду не спростовують. Цій обставині судом дана оцінка в оскаржуваному рішенні про недобросовісність самого суб»єкта господарської діяльності.

Будь-яких процесуальних порушень, які б давали підстави для переоцінки доказів, апеляційним судом не встановлено.

Апеляційна скарга не містить доводів в частині незаконності мотивування рішення щодо безпідставності вимог про розірвання договору. Тому, в цій частині законність рішення не перевіряється.

За наведених обставин підстав для скасування правильного по суті оскаржуваного рішення апеляційний суд не вбачає.

Керуючись ст.ст.209,303,304,307,308,313-315 ЦПК України, суд

у х в а л и в:

апеляційну скаргу представника ФОП ОСОБА_2 - ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Богунського районного суду м.Житомира від 19 лютого 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, проте може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий Судді: