Справа №577/2234/15 Головуючий у суді у 1 інстанції - ОСОБА_1
Номер провадження 22-ц/788/2251/15 Суддя-доповідач - ОСОБА_2
УХВАЛА

і м е н е м У к р а ї н и

07 грудня 2015 року м. Суми

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Сумської області в складі:

головуючого-судді - Дубровної В. В.,

суддів - Лузан Л. В. , Сибільової Л. О. ,

з участю секретаря судового засідання - Кияненко Н.М..

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні апеляційного суду цивільну справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_3 ОСОБА_4

на рішення Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 27 серпня 2015 року

у цивільній справі за позовом представника ОСОБА_3 ОСОБА_4 до Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк»

про захист прав споживача та визнання кредитного договору недійсним,

В С Т А Н О В И Л А:

Рішенням Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 27 серпня 2015 року в задоволенні позову ОСОБА_3 відмовлено.

Стягнуто з ОСОБА_3 до державного бюджету Конотопського району 243 грн. 60 коп. судового збору.

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_3 ОСОБА_4 просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове, по суті позову.

При цьому вважає, що суд при ухваленні рішення помилково вважав, що відповідач надав позивачу необхідну інформацію, однак вимоги п.2 ч.1 ст.11 Закону України «Про захист праві споживачів» були порушені, оскільки банк не надав позивачу в письмовій формі повної інформації про умови кредитування, а також орієнтовану сукупну вартість валютного кредиту, яка повинна надаватися перед укладанням кредитного договору. Вважає, що дана обставина дає підстави вважати, що умови кредитного договору є несправедливими та суперечать принципу добросовісності, що є наслідком істотного дисбалансу договірних прав і обовязків у бік погіршення становища споживача та підставою визнання такого договору недійсним.

Заслухавши суддю-доповідача, вивчивши матеріали справи, перевіривши рішення в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає відхиленню, а рішення суду - залишенню без змін, виходячи з наступного.

Ухвалюючи оскаржуване рішення та відмовляючи ОСОБА_3 в задоволенні позову, суд першої інстанції дійшов до висновку про відсутність підстав вважати обґрунтованими заявлені позовні вимоги.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду, оскільки він є законним і обґрунтованим.

27 квітня 2015 року представник ОСОБА_3 ОСОБА_4 звернулася до суду з позовом до ПАТ КБ «ПриватБанк», який мотивувала тим, що 17 липня 2007 року ОСОБА_3 та відповідач уклали кредитний договір № SUHIGK00000015, відповідно до умов якого ОСОБА_5 надав позивачу кредит в розмірі 52 000 доларів США з кінцевим терміном повернення 16.07.2037 року та сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 0,84% на місяць на суму залишку заборгованості за кредитом, винагороди за надання фінансового інструменту у розмірі 0,2% від суми виданого кредиту щомісяця в період сплати. Надання кредитних коштів за даним кредитним договором відповідає всім ознакам споживчого кредиту, а тому до даних правовідносин підлягають застосуванню норми Закону України Про захист прав споживачів. Вважає, що вищевказаний кредитний договір недійсним з огляду на наступне:

1. Невиконання переддоговірної роботи, а саме: ОСОБА_5 не повідомив споживача у письмовій формі про наявні форми кредитування з коротким описом відмінностей між ними, в тому числі між зобов'язаннями споживача; орієнтовну сукупну вартість кредиту та вартість послуги з оформлення договору про надання кредиту (перелік усіх витрат, пов'язаних з одержанням кредиту, його обслуговуванням та поверненням, суму адміністративних витрат, витрат на страхування, юридичне оформлення тощо; переваги та недоліки пропонованих схем кредитування; відсутність деталізації загальної вартості кредиту для споживача.

2. Умови договору є несправедливими, суперечать принципу добросовісності, що є наслідком істотного дисбалансу договірних прав і обов'язків на погіршання становища споживача.

3. Навмисне ненадання банком важливої інформації, що згідно ч.2 п.2 ст. 19 Закону України «Про захист справ споживачів» є такою, що вводить в оману.

Крім того, кредитний договір не відповідає вимогам Правил надання банками України інформації споживачу про умови, затверджених Постановою НБУ № 168 від 10 липня 2007 року, а саме:

- відсутність обґрунтування вартості супутної послуги (відсутність посилання на нормативно-правові акти щодо визначення розмірів зборів та обов'язкових платежів, тарифів нотаріусів, страхових компаній, суб'єктів оціночної діяльності, реєстраторів за надання витягу з Державного реєстру обтяжень рухомого майна про наявність чи відсутність обтяжень рухомого майна, інших реєстрів тощо).

- не зазначено тарифи та всі суми коштів, які споживач має сплатити за договором банківського рахунку у зв'язку з отриманням кредит.

- відсутність графіку платежів у розрізі сум погашення основного боргу, сплати процентів, вартості всіх супутніх послуг, а також інших фінансових зобов'язань споживача за кожним платіжним періодом.

- банки не мають права встановлювати платежі, які споживач має сплатити на користь банку за дії, які банк здійснює на власну користь (перевірку наданих документів).

- відсутність письмового попередження, що валютні ризики під час виконання зобов'язань за кредитним договором несе споживач.

- відсутність письмової інформацію щодо методики, яка використовується банком для визначення валютного курсу, строків і комісій, пов'язаних з конвертацією валюти платежу у валюту зобов'язання під час погашення заборгованості за кредитом та процентами за користування ним.

Просила суд визнати недійсним кредитний договір № SUHIGK00000015, укладений 17 липня 2007 року ОСОБА_3 та ПАТ КБ «ПриватБанк».

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, між ПАТ КБ ПриватБанк та ОСОБА_3 17 липня 2007 року був укладений кредитний договір №SUHIGK00000015, відповідно до умов якого банк надав йому кредит в розмірі 52 000 доларів США на наступні цілі:

40 000 доларів США на купівлю квартири,

12 000 доларів США на сплату страхових платежів зі сплатою за користування кредитом відсотків у розмірі 0,84 % на місяць на суму залишку заборгованості за кредитом, винагороди за надання фінансового інструменту у розмірі 0,2% від суми виданого кредиту щомісяця в період сплати, з кінцевим терміном повернення 16 липня 2037 року (а.с. 10-12).

17 липня 2007 року з метою забезпечення зобов'язань за кредитним договором №SUHIGK00000015 між ПАТ КБ ПриватБанк і ОСОБА_3 був укладений договір іпотеки квартири, посвідчений приватним нотаріусом Шосткинського міського нотаріального округу ОСОБА_6, згідно якого в іпотеку передане нерухоме майно, а саме: квартира № 3, яка знаходиться у м. Шостка Сумської області, по вул. Леніна, буд. 23 (а.с. 34-39).

04 лютого 2013 року між ПАТ КБ ПриватБанк і ОСОБА_3 була укладена додаткова угода, згідно якої були внесені зміни до вищевказаного кредитного договору та проведена реструктуризація по кредиту (шляхом зменшення простроченої заборгованості). Також був встановлений графік погашення кредиту (а.с. 44,45).

Банк у письмовій формі надав позивачу вичерпну інформацію про умови кредитування в іноземній валюті, попередивши його, що валютні ризики під час виконання зобов'язань покладені на позичальника, а також надав розрахунок орієнтованої сукупної вартості кредиту та реальної процентної ставки, що вбачається із підписаних позивачем відповідного повідомлення, розрахунку орієнтованої сукупної вартості споживчого кредиту та Заяви-анкети (а.с.40-43).

Також позивач своїм підписом на кожній сторінці кредитного договору, додатків до нього та на всіх додаткових угодах фактично підтвердив, що банк надав йому у письмовій формі та в повному об'ємі інформацію, яка передбачена п. 2 ст. 11 Закону України "Про захист прав споживачів" (а.с. 10-12, 44, 45).

В п.7.1 кредитного договору зазначено, що погашення заборгованості за договором здійснюється в наступному порядку: щомісяця в період сплати позичальник повинен надати банку кошти (щомісячний платіж) у сумі 437,55 дол. США для погашення заборгованості за кредитним договором, що складається із заборгованості по кредиту, відсоткам, винагороди. Періодом сплати вважати період з 10 по 15 число кожного місяця. Також, в п. 7.1 зазначений кінцевий термін повернення кредиту 16 липня 2037 року.

Згідно з ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша кредитна установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити відсотки.

У разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором, зокрема припинення зобовязання, сплата неустойки, що передбачено ст. ст. 549,611 ЦК України. Боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання.

Відповідно до ст. 36 Закону України "Про ОСОБА_5 України" офіційний курс гривні до іноземних валют встановлюється ОСОБА_5 Банком України.

Валютні курси, як зазначено у частині першій ст. 8 Декрету Кабінету Міністрів України Про систему валютного регулювання та валютного контролю, встановлюються ОСОБА_5 Банком України за погодженням з Кабінетом Міністрів України.

Поряд з цим, згідно Положення про встановлення офіційного курсу гривні до іноземних валют та курсу банківських металів, затвердженого Постановою Правління ОСОБА_5 Банку України від 12.11.2003 року № 496, офіційний курс гривні до іноземних валют, зокрема до долару США, установлюється щоденно. Для розрахунку курсу гривні до іноземних валют використовується інформація про котирування іноземних валют за станом на останню дату.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Згідно ст. 627 ЦК України відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. У договорах за участю фізичної особи - споживача враховуються вимоги законодавства про захист прав споживачів.

Відповідно до ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною.

Виходячи з вимог ст. 6 ЦК України, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

У договорах за участю фізичної особи - споживача враховуються вимоги законодавства про захист прав споживачів.

Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

У ч.1 ст. 638 ЦК України зазначено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Згідно ч. 2 ст. 11 Закону України "Про захист прав споживачів" в редакції, яка діяла на час укладення договору, перед укладенням договору про надання споживчого кредиту кредитодавець зобов'язаний повідомити споживача у письмовій формі про: 2) кредитні умови, зокрема: а) мету, для якої споживчий кредит може бути витрачений; б) форми його забезпечення; в) наявні форми кредитування з коротким описом відмінностей між ними, в тому числі між зобов'язаннями споживача; г) тип відсоткової ставки; ґ) суму, на яку кредит може бути виданий; д) орієнтовну сукупну вартість кредиту та вартість послуги з оформлення договору про надання кредиту (перелік усіх витрат, пов'язаних з одержанням кредиту, його обслуговуванням та поверненням, зокрема таких, як адміністративні витрати, витрати на страхування, юридичне оформлення тощо); е) строк, на який кредит може бути одержаний; є) варіанти повернення кредиту, включаючи кількість платежів, їх частоту та обсяги; ж) можливість дострокового повернення кредиту та його умови; з) необхідність здійснення оцінки майна та, якщо така оцінка є необхідною, ким вона здійснюється; и) податковий режим сплати відсотків та про державні субсидії, на які споживач має право, або відомості про те, від кого споживач може одержати докладнішу інформацію; і) переваги та недоліки пропонованих схем кредитування.

Ч. 1 ст. 15 Закону України "Про захист прав споживачів" визначено, що споживач має право на одержання необхідної, достовірної та своєчасної інформації про продукцію, що забезпечує можливість її свідомого і компетентного вибору. Інформація повинна бути надана споживачеві до придбання ним товару чи замовлення роботи (послуги).

Положеннями ч.5 ст.11 Закону України "Про захист прав споживачів" передбачено, що до договорів із споживачами про надання споживчого кредиту застосовуються положення цього Закону про несправедливі умови в договорах, зокрема положення, згідно з якими: передбачаються зміни в будь-яких витратах за договором, крім відсоткової ставки.

У ч.ч.1, 2, 5, 6 ст. 18 Закону України "Про захист прав споживачів" йдеться про те, що продавець (виконавець, виробник) не повинен включати у договори із споживачем умови, які є несправедливими.

Умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов'язків на шкоду споживача.

Якщо положення договору визнано несправедливим, включаючи ціну договору, таке положення може бути змінено або визнано недійсним.

У разі коли зміна положення або визнання його недійсним зумовлює зміну інших положень договору, на вимогу споживача:1) такі положення також підлягають зміні; або 2) договір може бути визнаним недійсним у цілому.

За положеннями ч. 1 ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені ч.ч. 1-3, 5 та 6 ст. 203 цього Кодексу.

Згідно з ч. 5 ст. 13 Закону України «Про захист прав споживачів» до договорів із споживачами про надання споживчого кредиту застосовуються положення цього Закону про несправедливі умови в договорах.

Відповідно до ч. 1 ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів» Продавець (виконавець, виробник) не повинен включати у договори із споживачем умови, які є несправедливими.

Відповідно до ч.2 та п.5 ч.3 зазначеної статті Умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов'язків на шкоду споживача. Несправедливими є, зокрема, умови договору про встановлення вимоги щодо сплати споживачем непропорційно великої суми компенсації (понад п'ятдесят відсотків вартості продукції) у разі невиконання ним зобов'язань за договором.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Позивачем не доведена обґрунтованість заявлених позовних вимог. Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про відсутність передбачених статтями 11,18 Закону України "Про захист прав споживачів" підстав для визнання несправедливими, такими, що суперечать принципу добросовісності умов кредитного договору, договору іпотеки та додаткових угод до них, зокрема, оскільки саме по собі зростання/коливання курсу іноземної валюти не є достатньою підставою для визнання недійсним кредитного договору та додаткових угод до нього, оскільки зазначене стосується обох сторін договору, й позичальник при належній завбачливості міг, виходячи з динаміки зміни курсів валют та її девальвації, передбачити в момент укладення договору можливість зміни курсу гривні України до іноземної валюти, враховуючи і можливість отримання кредиту в національній валюті. Крім того, суд вірно виходив з того, що позивач добровільно погодився на укладення спірних правочинів, тривалий час сплачував періодичні платежі, не вважаючи їх несправедливими.

Суд першої інстанції постановив рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, воно не спростовується доводами апеляційної скарги, відсутні підстави для зміни чи скасування рішення суду.

У відповідності до ч.1 ст.307 ЦПК України за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції апеляційний суд має право постановити ухвалу про відхилення апеляційної скарги і залишення рішення без змін.

Відповідно до ст.308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без зміни, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 307 ч.1 п.1, 308, 313, 314 ч.1 п.1, 315, 317 ЦПК України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_3 ОСОБА_4 відхилити.

Рішення Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 27 серпня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий -

Судді -