АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Доповідач - Панченко М.М.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

9 грудня 2015 року м. Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду м.Києва у складі:

головуючого - Панченка М.М.

суддів - Волошиної В.М., Побірченко Т.І.

при секретарі - Мікітчак А.Л.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м.Києві справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1, який діє за дорученням ОСОБА_2, на рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 30 вересня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» про стягнення коштів за депозитним договором,-

В С Т А Н О В И Л А:

У червні 2015 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» і, з урахуванням уточнень до позову, просив винести рішення, яким стягнути з відповідача на свою користь заборгованість за депозитним вкладом у сумі 200.000 грн., нараховані відсотки у сумі 12.328 грн.77 коп., відсотки за користування коштами у сумі 1.479 грн.45 коп., відповідно до ст.625 ЦК України, пеню у розмірі 3%, що складає 1.479 грн.45 коп., відповідно до Закону України «Про захист прав споживачів», витрати на оплату правової допомоги та сплачений судовий збір у сумі 1.500 грн./а.с.1-4,25-26/.

В обґрунтування позовних вимог зазначав, що 27.01.2015 року між сторонами укладено договір банківського строкового вкладу за програмою «Нові гроші» на строк з 27.01.2015 року по 27.02.2015 року на суму 200.000 грн. під 25% річних.

Оскільки по закінченні строку дії договору за зверненням позивача, вклад та відсотки не були повернуті, позивач звернувся з цим позовом до суду.

Рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 30 вересня 2015 року у позові відмовлено/а.с.40-42/.

В поданій апеляційній скарзі ОСОБА_1, який діє за дорученням ОСОБА_2, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати оскаржуване рішення та ухвалити нове рішення про задоволення позову у повному обсязі /а.с.40-42/.

Сторонисудового розгляду, будучи належним чином повідомленими про день та час розгляду справи, у судове засідання не з'явилися, клопотання про перенесення судового розгляду не подали, тому відповідно до положень ст. 305 ЦПК України колегія суддів провела судовий розгляд за їх відсутності.

Заслухавши доповідь по справі, пояснення сторін, вивчивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу належить відхилити, а рішення залишити без змін з таких підстав.

Як слідує з матеріалів справи, 27.01.2015 року між ОСОБА_2 та ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» укладено договір банківського строкового вкладу за програмою «Нові гроші» терміном на один місяць - 27.01.2015 року по 27.02.2015 року на суму 200.000 грн. під 25% річних/а.с.5/.

Згідно додаткової угоди б/н від 27.01.2015 року сторонами передбачено, що нараховані відсотки на депозитний вклад в суму депозиту не зараховуються і перераховуються на відкритий у цьому ж банку на ім»я вкладника картковий рахунок НОМЕР_1 /а.с.6/.

Таким чином, між сторонами виникли договірні правовідносини банківського вкладу, визначені ст.1058 ЦК України, згідно якої, за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов»язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором.

Відповідно до статті 2 Закону України «Про банки і банківську діяльність» вклад (депозит) - це кошти в готівковій або у безготівковій формі, у валюті України або у іноземній валюті, які розміщені клієнтами на їх іменних рахунках у банку на договірних засадах на визначений строк зберігання або без зазначення такого строку і підлягають виплаті вкладнику відповідно до законодавства України та умов договору.

Звернувшись 27.02.2015 року до Банку з заявою про повернення вкладу разом з нарахованими процентами, Банк указане звернення проігнорував, після чого позивач звернувся до НБУ, листом якого позивачу повідомлено, що Банк вживає заходи для виплати позивачу депозитного вкладу.

Оскільки намагання позивача повернути вклад виявились марними, він звернувся з цим позовом до суду.

Як встановлено судом першої інстанції, що не заперечується і позивачем, згідно інформації, розміщеній 17.09.2015 року на офіційному сайті НБУ, відповідно до вимог ст.76 Закону України «Про банки і банківську діяльність» Правління НБУ прийняло постанову №612 від 17.09.2015 року «Про віднесення ПАТ «Банк» Фінанси та Кредит» до категорії неплатоспроможних» і рішенням Фонду гарантування вкладів фізичних осіб запроваджено тимчасову адміністрацію банку.

Статтею 36 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» врегульовані наслідки запровадження тимчасової адміністрації.

Відповідно до ч.5 ст.36 цього Закону під час тимчасової адміністрації не здійснюється задоволення вимог вкладників та інших кредиторів банку, нарахування неустойки (штрафів, пені), інших фінансових (економічних) санкцій за невиконання чи неналежне виконання зобов»язань щодо сплати податків і зборів (обов»язкових платежів), а також зобов»язань перед кредиторами, у тому числі не застосовується індекс інфляції за весь час прострочення виконання грошових зобов»язань банку.

Пунктом 1 ч.6 ст.36 цього Закону передбачено, що обмеження, встановлене п.1 ч.5 цієї статті не поширюється на зобов»язання банку щодо виплати коштів за вкладами вкладників за договорами, строк яких закінчився, та за договорами банківського рахунку вкладників.

Зазначені виплати здійснюються в межах суми відшкодування, що гарантуються Фондом.

Відповідно до ч.5 ст.45 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» протягом 30 днів з дня опублікування відомостей про відкликання банківської ліцензії, ліквідацію банку та призначення уповноваженої особи Фонду кредитори мають право заявити уповноваженій особі Фонду про свої вимоги до банку.

В період запровадження тимчасової адміністрації банку виплата коштів за договорами банківських рахунків вкладників має здійснюватись у відповідності до «Положення про порядок відшкодування Фонду гарантування вкладів фізичних осіб коштів за вкладами», затвердженого рішенням виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 9.08.2012 року за №14.

Статтею 77 Закону України «Про банки та банківську діяльність» передбачено, що Фонд гарантування вкладів фізичних осіб у день отримання рішення НБУ про ліквідацію банку набуває прав ліквідатора банку та розпочинає процедуру його ліквідації відповідно до Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб».

Відповідно до ч.1,4 ст.52 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» визначено порядок спрямування уповноваженою особою Фонду коштів одержаних в результаті ліквідації та реалізації майна банку на задоволення вимог кредиторів та встановлено що вимоги кожної наступної черги задовольняються в міру надходження коштів від реалізації майна банку після повного задоволення вимог попередньої черги.

Таким чином, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що під час ліквідації банку не допускається задоволення вимог кредиторів банку окремо від ліквідаційної процедури.

Доводи скаржника в апеляційній скарзі відносно того, що ліквідаційна процедура розпочата з 17.09.2015 року, а він звернувся до боржника в лютому 2015 року, тобто, до цієї дати, колегія суддів не вбачає достатнім аргументом для скасування рішення суду першої інстанції.

Враховуючи викладене, колегія суддів дійшла висновку, що рішення суду першої інстанції постановлене на повно з»ясованих обставинах з дотриманням вимог матеріального та процесуального права, а доводи, викладені в апеляційній скарзі не спростовують висновків суду.

Згідно ч. 1 ст. 308 ЦПК України, апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст.307,308 ЦПК України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1, який діє за дорученням ОСОБА_2, відхилити, а рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 30 вересня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає чинності негайно, але може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів з моменту проголошення шляхом подання касаційної скарги до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ.

Головуючий

Судді