Справа № 144/555/15-ц
Провадження № 2/144/166/15
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"03" грудня 2015 р. Теплицький районний суд Вінницької області

в складі: головуючої - судді Задорожної Л.І.,.

секретаря судового засідання Кошмелюк А.С.,

за участю позивача ОСОБА_1, представника позивача ОСОБА_2, представника відповідача ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт Теплик справу за позовом ОСОБА_1 до Приватного підприємства «ЗІС», третя особа на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог відділ Держгеокадастру у Теплицькому районі, про визнання договору оренди землі недійсним,

встановив:

В травні 2015 року до суду через представника за довіреністю ОСОБА_2 звернувся ОСОБА_1 з позовом до ПП «ЗІС» с.Війтівка Бершадського району про визнання недійсними змін до договору оренди земельної ділянки та повернення земельної ділянки. Вказав, що він є власником земельної ділянки, яка призначена для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що підтверджується відповідним державним актом. В січні 2015 року йому стало відомо, що існує додаткова угода до договору оренди землі, укладена нібито між ним та ПП «ЗІС», відповідно якої відповідач має право користування земельною ділянкою строком на 15 років. Враховуючи, що дані зміни він не підписував, нікого не уповноважував це зробити, просить визнати дані зміни до договору оренди недійсними та зобовязати відповідача повернути йому земельну ділянку.

В червні 2015 року позивач подав письмову заяву про уточнення позовних вимог та внесення змін до предмету позову, в якій просить визнати недійсним договір оренди землі від 20 квітня 2006 року між ОСОБА_1 та ПП «ЗІС», зміни до договору оренди землі від 07 травня 2010 року, оскільки договір оренди та зміни до нього він не підписував і нікого не уповноважував на це.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 підтримав заявлені вимоги, пояснив, що він ні сам договір оренди, ні зміни до договору не підписував і нікого не уповноважував це зробити. Оскільки, відповідач користувався його земельною ділянкою, то плату за землю він отримував. Директор ПП «ЗІС» ОСОБА_4 розповідав, що хоче орендувати землю в селі, люди хотіли укласти договір на пять років. Він передав документи представникам відповідача, але ніякого договору не підписував. Якогось разу він сказав ОСОБА_4, що в інших селах платять більшу орендну плату, на що почув, що може забирати свою землю. В 2010 році він отримував від відповідача 6 кг цукру, але при цьому не підписував змін до договору оренди.

Представник відповідача ОСОБА_3, який діє на підставі довіреності від 05 травня 2015 року, позов не визнав, посилаючись на письмові заперечення проти позову. Вказав, що позивачеві ОСОБА_1 було відомо про договір оренди та про внесені до нього зміни з часу їх підписання, з 2006 року ОСОБА_1 щороку отримує орендну плату, яка з 2010 року після внесення змін, збільшилась. Просить застосувати строк позовної давності і відмовити у позові, оскільки термін позовної давності сплив, так як з моменту підписання договору оренди та змін до нього пройшло більше трьох років.

Від відділу Держгеокадастру у Теплицькому районі надійшла заява про розгляд справи у відсутність представника відділу.

Свідок ОСОБА_5 у своїх показаннях пояснила суду, що працює в ПП «ЗІС». В 2006 році підприємство укладало договори оренди землі з жителями с.Петрашівка, люди приходили з документами. Випадків, щоб замість власників землі договір підписував хтось з його родичів, вона не памятає. В 2010 році, коли укладались зміни до договорів оренди, людям видавали цукор та пояснювали, що змінюється орендна плата та строк договору. Вона памятає, що ОСОБА_1 особисто підписував зміни до договору оренди і отримав 3 кг цукру. ОСОБА_1 завжди особисто отримував орендну плату.

В судовому засіданні 23 жовтня 2015 року під час повторного допиту свідок ОСОБА_5 пояснила, що додаткову угоду в травні 2010 року замість ОСОБА_1 підписала його дружина ОСОБА_6, однак у неї не було письмового доручення. Потім, коли угоди готувались для реєстрації, ОСОБА_7, яка їх готувала, виявила, що в угоді ОСОБА_1 невірно було внесено відомості про сам договір оренди, тому вона виготовила інші примірники змін, які сама підписала за ОСОБА_1 і їх подала на реєстрацію. Ця обставина їй стала відомою тільки тепер у звязку з розглядом справи.

В судовому засіданні 27 листопада 2015 року під час повторного допиту свідок ОСОБА_5 пояснила суду, що додаткову угоду в травні 2010 року підписала дружина позивача ОСОБА_6, вона і цукор отримала. Вони прийшли вдвох, але підписала ОСОБА_6 за себе і за чоловіка. Вона добре це запамятала.

Свідок ОСОБА_8 у своїх показаннях пояснила суду, що з 2006 року працює в ПП «ЗІС». Договора оренди з жителями с.Петрашівка укладались в приміщенні сільського будинку культури, люди приходили з своїми документами. За 2006 рік не памятає обставин підписання договору оренди позивачем ОСОБА_1. В 2010 році на території гаража підписували угоди про зміни до договорів оренди, видавали цукор при цьому. ОСОБА_1 сам підписував зміни та отримав цукор. Вона особисто зважувала цукор, шукала прізвища у списку і записувала хто скільки отримав цукру. Вона бланки угод про зміни до договорів оренди не видавала людям для підпису. Бачила як ОСОБА_1 підписував угоду.

В судовому засіданні 27 листопада 2015 року під час повторного допиту свідок ОСОБА_8 пояснила суду, що в 2010 році одночасно видавався цукор і підписувалась угода про збільшення розміру орендної плати та строку договору оренди. ОСОБА_1 прийшов з дружиною, вони отримали цукор, який вона їм відважила, а потім підійшли до столу, за яким сиділа ОСОБА_5 і щось там підписували, але що саме їй не відомо. Не було таких випадків, щоб хтось з

- 2 -

орендодавців в с.Петрашівка відмовився підписувати угоди про зміни до договорів оренди.

Свідок ОСОБА_9 у своїх показаннях пояснила суду, що з 2007 року працює в ПП «ЗІС» завскладом. ОСОБА_1 завжди особисто отримував орендну плату, сам за себе підписував у відомостях. В 2010 році збільшувався розмір орендної плати і збільшувався строк дії договору. Людям видавали цукор і одночасно підписували угоди про зміни. ОСОБА_1 прийшов разом з дружиною, він спочатку підписав зміни до договору, а потім отримав цукор. Вона сиділа біля ОСОБА_5, звірялась з списком. ОСОБА_5 дала ОСОБА_1 бланк угоди і він її підписав.

В судовому засіданні 27 листопада 2015 року під час повторного допиту свідок ОСОБА_9 пояснила суду, що в травні 2010 року ОСОБА_1 прийшов разом з дружиною, отримували цукор. Що вони ще підписували, їй не відомо.

Свідок ОСОБА_7 у своїх показаннях пояснила суду, що працює в ПП «ЗІС» головним бухгалтером. Вона готувала до реєстрації укладені зміни до договорів оренди. Заповнюючи реквізити в угоді, укладеній з ОСОБА_1, вона допустила помилку в написанні номера реєстрації договору. Щоб уникнути перешкод в реєстрації цієї угоди, вона виготовила інший примірник змін до договору оренди землі в трьох екземплярах і сама поставила підпис за ОСОБА_1. Саме ці примірники були подані на реєстрацію. Про це нікому не розповідала. Під час підписання змін до договору оренди в с.Петрашівка вона не була присутня.

В судовому засіданні 27 листопада 2015 року під час повторного допиту свідок ОСОБА_7 пояснила суду, що угода з ОСОБА_1, яку вона переписала, мала всі реквізити і записи ще до того як її підписав орендодавець. Коли готувались ці угоди для проведення державної реєстрації, то вона виявила помилку в написанні номера договору, тому переписала цю угоду.

Свідок ОСОБА_6 у своїх показаннях пояснила суду, що вона не памятає чи підписувала договір оренди землі в 2006 році. В 2010 році вона цукор не отримувала, додаткові угоди з ПП «ЗІС» не підписувала. Вона ставила свій підпис тільки у відомостях про отримання орендної плати. За свого чоловіка ОСОБА_1 вона нічого не підписувала, повноважень на підписання чоловік їй не надавав. В 2015 році на їх адресу поштою надійшов договір оренди і вона побачила, що там не її підпис.

Свідок ОСОБА_10 у своїх показаннях пояснив, що він працював начальником відділу Держземагентства у Теплицькому районі, який реорганізовано у відділ Держгеокадастру. За зверненням ОСОБА_1 він видав довідку про те, що у книгах реєстрації відсутні записи про реєстрацію договору оренди щодо його земельної ділянки. При цьому самі Книги записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди по с.Петрашівка він не переглядав, а перевірив тільки відомості Національного земельного кадастру, який ведеться в електронному вигляді. Довідка ОСОБА_1 потрібна була для реєстрації речового права в реєстраційній службі.

Заслухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, показання свідків, дослідивши надані документи і матеріали, всебічно та повно зясувавши обставини, на яких ґрунтуються вимоги та заперечення, обєктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення її по суті, суд вважає, що позов ОСОБА_1 підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 є власником земельної ділянки, що підтверджується державним актом на право власності на землю серії ЯА №104351 ( а.с. 7). Між позивачем та ПП «ЗІС» с.Війтівка Бершадського району 20 квітня 2006 року підписано договір оренди щодо цієї земельної ділянки строком на 10 років (а.с.8-9). Вказаний договір було зареєстровано в Теплицькому районному відділі Вінницької регіональної філії ДП «Центр ДЗК» 09 серпня 2006 року за № 74. 07 травня 2010 року до вказаного договору було внесено зміни в частині строку дії договору, де змінено строк дії договору до 2025 року та змінено розмір орендної плати, дані зміни зареєстровані у Теплицькому районному відділі Вінницької регіональної філії ДП «Центр ДЗК» 12 травня 2010 року за № 22 (а.с.10).

Відповідно до ч.2 ст.203 ЦК України особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності, відповідно до ч.3 ст.203 ЦК України волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його сторонами(ч.2 ст.207 ЦК України).

Частиною першою статті 215 ЦК України визначено, що підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною(сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, пятою та шостою статті 203 ЦК України.

Статтею 208 ЦК України встановлено, що правочини між фізичною та юридичною особами належить вчиняти у письмовій формі.

Відповідно ч.1 ст. 14 Закону України «Про оренду землі» договір оренди землі укладається у письмовій формі і за бажанням однієї із сторін може бути посвідчений нотаріально.

Частиною першою статті 216 ЦК України встановлено, що недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що повязані з його недійсністю.

У відповідності до ст.60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно висновку судово-почеркознавчої експертизи №12695/12696/15-32 від 19 серпня 2015 року підписи від імені ОСОБА_1 у розділі «Реквізити та підписи сторін» у графі «Орендодавець» у договорі оренди землі №052 від 20 квітня 2006 року, зареєстрованому 09 серпня 2006 року за №74, який було укладено між ОСОБА_1 та ПП «ЗІС», у графі «Орендодавець» у змінах(доповненнях) від 07 травня 2010 року до договору оренди землі №052, зареєстрованих в Теплицькому районному відділі Вінницької регіональної філії ДП «Центр ДЗК» 12 травня 2010 року за № 22, які було укладено між ОСОБА_1 та ПП «ЗІС» - виконано не ОСОБА_1, зокрема, навмисно зміненим почерком, а іншою особою з наслідуванням його підпису.

На підставі викладеного суд приходить до висновку, що в даному випадку відсутнє волевиявлення позивача ОСОБА_1 на встановлення його

- 3 -

цивільних прав та обовязків щодо передачі в оренду земельної ділянки, яка перебуває у його власності, на умовах, що були визначені в договорі оренди та змінах до договору оренди землі, оскільки в судовому засіданні доведено, що позивач не підписував договір оренди від 20 квітня 2006 року та зміни до договору оренди землі від 07 травня 2010 року та не надавав відповідних повноважень іншій особі на їх підписання.

Щодо заяви відповідача про застосування строку позовної давності, суд вважає, що при зверненні до суду позивачем ОСОБА_1 не було пропущено строку позовної давності. Стаття 257 ЦК України передбачає, що загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Відповідно до ст. 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Оскільки, ні договір оренди землі між сторонами, ні зміни до договору позивачем не підписувались, а початок перебігу позовної давності збігається з моментом виникнення в зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд, позивач ОСОБА_1 дізнався про порушення свого права, тобто про наявність спірного договору оренди та внесених змін до нього, лише у січні2015 року коли ПП «ЗІС» звернулось до адміністративного суду з позовом про скасування рішень про державну реєстрацію договорів оренди з ТОВ «Теплик-Агро», серед яких був і договір ОСОБА_1, що в розумінні частини першої статті 261 ЦК України є моментом початку перебігу строку позовної давності, і відповідає правовому висновку Верховного суду України у справі 6-48цс15 від 22 квітня 2015 року.

Відповідачем не доведено належними та допустимими доказами, що початок перебігу строку позовної давності необхідно обчислювати з моменту укладення спірного договору та з моменту укладення змін до договору, оскільки позивач отримував плату за користування землею, так як це суперечить нормам статті 261 ЦК України, оскільки строк позовної давності необхідно обчислювати з часу, коли позивач дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого майнового права, тобто про укладення договору від його імені.

Позивач звернувся до суду в травні 2015 року в межах строку позовної давності.

Свідки ОСОБА_5, ОСОБА_8 та ОСОБА_9, які були заявлені відповідачем, під час допиту в суді дали суперечливі покази, не підтвердили, що позивач ОСОБА_1 особисто підписував договір оренди в квітні 2006 року чи зміни до договору в травні 2010 року. А свідок ОСОБА_7, яка працює головним бухгалтером ПП "ЗІС", пояснила, що вона особисто поставила підпис на змінах(доповнення) до договору оренди від імені позивача ОСОБА_1 і подала цю угоду для проведення державної реєстрації.

Витрати, понесені позивачем на оплату за проведення експертизи в сумі 3 141 грн. 60 коп. та сплату судового збору в сумі 730 грн. 80 коп., які документально підтверджені, а всього 3 872 грн. 40 коп., відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України необхідно стягнути з відповідача.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.203,215 ЦК України, ст.ст.3,10,15,60,88,209,213,215 ЦПК України, суд, -

вирішив:

Позов задовольнити.

Визнати договір оренди землі №052 між ОСОБА_1 та приватним підприємством «ЗІС» від 20 квітня 2006 року, зареєстрований у Теплицькому районному відділі Вінницької регіональної філії ДП «Центр ДЗК» 09 серпня 2006 року за № 74, недійсним.

Визнати зміни(доповнення) від 07 травня 2010 року, внесені до договору оренди землі №052 між ОСОБА_1 та приватним підприємством «ЗІС» від 20 квітня 2006 року, зареєстровані в Теплицькому районному відділі Вінницької регіональної філії ДП «Центр ДЗК» 12 травня 2010 року за № 22, - недійсними.

Стягнути з приватного підприємства «ЗІС» на користь ОСОБА_1 понесені ним судові витрати в сумі 3 872 грн. 40 коп..

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення до апеляційного суду Вінницької області. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Повний текст рішення виготовлено 08 грудня 2015 року.

СУДДЯ