У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

2 грудня 2015 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і

кримінальних справ у складі:

головуючого Червинської М.Є.,
суддів: Леванчука А.О., Мазур Л.М., Нагорняка В.А., Писаної Т.О.,
розглянувши у судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_6 до публічного акціонерного товариства комерційного банку «Приватбанк» про повернення грошових коштів, за касаційною скаргою публічного акціонерного товариства комерційного банку «Приватбанк» на рішення Ленінського районного суду м. Кіровограда від 29 травня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Кіровоградської області від 14 вересня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У березні 2015 року ОСОБА_6 звернулася до суду із вищезазначеним позовом, посилаючись на те, що 18 жовтня 2013 року між нею та публічним акціонерним товариством комерційним банком «Приватбанк» (далі - ПАТ КБ «Приватбанк») було укладено договір банківського вкладу № SAMDN4366 на суму 200 000 грн. строком на 6 місяців та виплатою 17% річних, з відкриттям особового рахунку НОМЕР_1 та договір банківського вкладу № SAMDN4325 на суму 200 000 грн. строком на 3 місяці та виплатою 16 % річних, з відкриттям особового рахунку НОМЕР_2. Додатковою угодою від 20 січня 2014 року строк дії договору № SAMDN4325 було продовжено до 18 квітня 2014 року з встановленням відсоткової ставки у розмірі 17 % річних.

9 січня 2014 року між нею та ПАТ КБ «Приватбанк» було укладено договір банківського вкладу № SAMDNWFD200 на суму 300 000 грн. строком дії 6 місяців, з нарахуванням та виплатою на суму вкладу 18 % річних.

Позивач ОСОБА_6 посилалася на те, що у 2013-2014 роках вона проживала у м. Ялті Автономної Республіки Крим, зазначені договори були оформлені у відділенні ПАТ КБ «Приватбанк» за адресою: вул. Васильєва, 19 у м. Ялта. Однак стороною договору прописано ПАТ КБ «Приватбанк» з юридичною адресою: вул. Набережна Перемоги, 50 у м. Дніпропетровську. По закінченню строку дії зазначених договорів вона звернулася до ПАТ КБ «Приватбанк» з проханням не продовжувати строк дії договору та повернути суми вкладів з нарахованими відсотками.

Вказуючи на те, що грошові кошти їй виплачені не були, ОСОБА_6 просила стягнути з ПАТ КБ «Приватбанк» на її користь кошти: за договором банківського вкладу № SAMDN4366 у сумі 530 749 грн. та за договором банківського вкладу № SAMDN4325 у сумі 526 915 грн., за договором банківського вкладу № SAMDNWFD200 у сумі 344 590 грн., а всього на загальну суму 1 402 254 грн.

Рішенням Ленінського районного суду м. Кіровограда від 29 травня 2015 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Кіровоградської області від 14 вересня 2015 року, позовні вимоги ОСОБА_6 задоволено, стягнуто на її користь з ПАТ КБ «Приватбанк» грошові кошти: за договором банківського вкладу № SAMDN4366 (вклад «Стандарт на 6 мес.») від 18 жовтня 2013 року (рахунок НОМЕР_1) у сумі 530 749 грн; за договором банківського вкладу № SAMDN4325 (вклад «Стандарт на 3 мес.») від 18 жовтня 2013 року (рахунок НОМЕР_2) у сумі 526 915 грн., за договором банківського вкладу № SAMDNWFD200 вклад «Стандарт» від 9 січня 2014 року (рахунок НОМЕР_3) у сумі 344 590 грн., а всього 1 402 254 грн. Вирішено питання про судові витрати.

У касаційній скарзі заявник просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалу апеляційного суду, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, із ухваленням нового рішення у справі про відмову в задоволенні позову.

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, заслухавши доповідача, обговоривши доводи скарги та вивчивши обставини справи, вважає, що касаційна скарга ПАТ КБ «Приватбанк» підлягає відхиленню з наступних підстав.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що 18 жовтня 2013 року між ОСОБА_6 та ПАТ КБ «Приватбанк» було укладено договір банківського вкладу № SAMDN4366 (вклад «Стандарт на 6 мес.») на суму 200 000 грн. строком на 6 місяців та виплатою 17 % річних, з відкриттям особового рахунку НОМЕР_2 та договір банківського вкладу № SAMDN4325 (вклад «Стандарт на 3 мес.») на суму 200 000 грн. строком на 3 місяці та виплатою 16% річних, з відкриттям особового рахунку НОМЕР_2.

Додатковою угодою від 20 січня 2014 року строк дії договору № SAMDN4325 було продовжено до 18 квітня 2014 року з встановленням відсоткової ставки у розмірі 17% річних (а. с. 13).

30 жовтня 2013 року та 20 листопада 2013 року ОСОБА_6 було збільшено вклади за договором № SAMDN4366 на 150 000 грн. та 100 000 грн. (а. с. 19), за договором № SAMDN4325 на 150 000 грн. та 100 000 грн. відповідно (а. с. 15).

9 січня 2014 року між ОСОБА_6 та ПАТ КБ «Приватбанк» було укладено договір банківського вкладу № SAMDNWFD200 вклад «Стандарт» на суму 300 000 грн. строком дії 6 місяців, з нарахуванням та виплатою на суму вкладу 18 % річних, для зарахування коштів за даним договором банком було відкрито для вкладника особовий рахунок НОМЕР_3 (а. с. 17).

Зазначені вище договори були оформлені у відділенні ПАТ КБ «Приватбанк» за адресою: м. Ялта вул. Васильєва, 19, у зв'язку з проживанням позивача на час укладання договорів на території Автономної Республіки Крим м. Ялта. Однак стороною договору прописано ПАТ КБ «Приватбанк» з юридичною адресою: вул. Набережна Перемоги, 50 у м. Дніпропетровську.

По закінченню строку дії зазначених договорів ОСОБА_6 звернулася до ПАТ КБ «Приватбанк» з заявами від 21 травня 2014 року та 19 червня 2014 року, в яких просила розірвати договори: № SAMDN432 від 18 жовтня 2013 року; № SAMDN4366 від 18 жовтня 2013 року; № SAMDNWFD200 від 9 січня 2014 року та виплатити належні їй суми вкладів та нараховані відсотки на її картковий рахунок. Разом з тим згодна, що у разі розірвання зазначених договорів нею буде втрачена частина нарахованих відсотків (а. с. 21, 22 ).

Представником позивача адвокатом Дугіновим Д.А. за юридичною адресою ПАТ КБ «Приватбанк» були направлені запити: № 22/05 від 22 травня 2014 року, № 02/02/06 від 2 червня 2014 року, № 18/02/06 від 18 червня 2014 року, № 28/01/07 від 28 липня 2014 року, з проханням повідомити причину невиплати ОСОБА_6 коштів за договорами банківських вкладів, укладених з нею та роз'яснити порядок їх отримання, на що ПАТ КБ «Приватбанк» було надано відповіді та роз'яснено, що невиконання обов'язку щодо повернення коштів пов'язано з тим, що депозитні договори були оформлені у відділенні банку, що знаходилося на території Автономної Республіки Крим, яка на даний час є окупованою у зв'язку з чим порушена робота банківської системи в регіоні, що призвело до виникнення загрози інтересам вкладників та інших кредиторів банків. Таким чином, в зв'язку з неможливістю здійснювати банківське регулювання та нагляд, валютний контроль і державний фінансовий моніторинг за діяльністю банків та їх відокремлених підрозділів, правлінням Національного банку України було прийнято постанову «Про відкликання та анулювання банківських ліцензій та генеральних ліцензій на здійснення валютних операцій окремих банків і закриття банками відокремлених підрозділів, що розташовані на території Автономної Республіки Крим і міста Севастополя» від 6 травня 2014 року № 260, згідно з якою (тимчасово до закінчення окупації) припинено подальшу діяльність українських банківських установ та їх відокремлених підрозділів на зазначеній території (а. с. 28-30).

Відповідно до ч. 1 ст. 1058 ЦК України за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов'язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором.

Згідно із ч. 1 ст. 1060 ЦК України договір банківського вкладу укладається на умовах видачі вкладу на першу вимогу (вклад на вимогу) або на умовах повернення вкладу зі спливом встановленого договором строку (строковий вклад).

Відповідно до ч. 1 ст. 3 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» територія Автономної Республіки Крим визначена, як тимчасово окупована територія України.

З метою забезпечення стабільності грошової одиниці України, захисту інтересів вкладників та інших кредиторів банків України, запобігання та уникнення ризиків у діяльності банків, беручи до уваги Указ Президента України від 17 березня 2014 року № 303/2014 «Про часткову мобілізацію», Закон України «Про затвердження Указу Президента України «Про часткову мобілізацію», Декларацію Верховної Ради України від 20 березня 2014 року № 1139-VII «Про боротьбу за звільнення України», Закон України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України», враховуючи неможливість здійснювати Національним банком України банківське регулювання та банківський нагляд, валютний контроль і державний фінансовий моніторинг за діяльністю окремих банків та відокремлених підрозділів банків, що розташовані на території Автономної Республіки Крим і міста Севастополя, а також неможливість виконання такими банками та відокремленими підрозділами банків вимог Законів України «Про банки і банківську діяльність», «Про запобігання та протидію легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинних шляхом, або фінансування тероризму», Декрету Кабінету Міністрів України від 19 лютого 1993 року № 15-93 «Про систему валютного регулювання і валютного контролю», інших нормативно-правових актів Національного банку України, що свідчить про здійснення ними ризикової діяльності, яка загрожує інтересам вкладників чи кредиторів, у тому числі інших банків, правлінням Національного банку України прийнято постанову від 6 травня 2014 року № 260 «Про відкликання та анулювання банківських ліцензій та генеральних ліцензій на здійснення валютних операцій окремих банків і закриття банками відокремлених підрозділів, що розташовані на території Автономної Республіки Крим і міста Севастополя» (далі - Постанова).

Відповідно до п. 5 вказаної вище Постанови, банки, у тому числі й ПАТ КБ «Приватбанк», зобов'язані припинити діяльність відокремлених підрозділів банків, розташованих на території Автономної Республіки Крим і міста Севастополя, та протягом місяця з дня набрання чинності цією постановою забезпечити закриття таких відокремлених підрозділів, про що повідомити Національний банк України.

Ухвалюючи оскаржуване рішення, суд першої інстанції, з висновком якого погодився й апеляційний суд, дійшов правильного висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог, оскільки договір про депозитний вклад було укладено між позивачем та ПАТ КБ «Приватбанк» як юридичною особою, місцезнаходження якої розташоване на території України, у м. Дніпропетровську.

Відповідно до ст. ст. 525, 526 ЦК України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору, одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст. 2 Закону України «Про банки і банківську діяльність» банк - це юридична особа, яка на підставі банківської ліцензії має виключне право надавати банківські послуги, відомості про яку внесені до Державного реєстру банків.

Згідно із ст. 47 цього Закону банк має право здійснювати банківську діяльність шляхом надання банківських послуг. До банківських послуг належать: 1) залучення у вклади (депозити) коштів та банківських металів від необмеженого кола юридичних і фізичних осіб; 2) відкриття та ведення поточних (кореспондентських) рахунків клієнтів, у тому числі у банківських металах; 3) розміщення залучених у вклади (депозити), у тому числі на поточні рахунки, коштів та банківських металів від свого імені, на власних умовах та на власний ризик. Банківські послуги дозволяється надавати виключно банку.

Тобто надання послуг з розміщення вкладу (депозиту) здійснює саме банк як юридична особа, а не його структурні одиниці (відділення, філії). Проте, якщо структурній одиниці надано відповідні повноваження (згідно з положенням, статутом, довіреністю), то вона має право укладати договори від імені банку. Стороною за договором у таких випадках є банк, а не його структурна одиниця.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території» тимчасово окупована територія України є невід'ємною частиною території України, на яку поширюється дія Конституції та законів України.

Вирішуючи спір, суд першої інстанції, з яким погодився й апеляційний суд, правильно встановив обставини у справі та дійшов вірного висновку про задоволення позову ОСОБА_6 враховуючи те, що стороною укладених договорів банківського вкладу є ПАТ КБ «Приватбанк», тому згідно з чинним законодавством, яке регулює цей вид правовідносин, зобов'язання за дійсними договорами має виконувати саме ПАТ КБ «Приватбанк» як юридична особа, а не його кримська філія. Ліквідація філій або припинення у будь-який спосіб їх діяльності не звільняє відповідача від виконання обов'язків по укладених і дійсних договорах.

Відповідно до ст. 337 ЦПК України суд касаційної інстанції відхиляє касаційну скаргу, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права.

З урахуванням викладеного колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції та ухвала апеляційного суду відповідають вимогам матеріального та процесуального права, а наведені в касаційній скарзі доводи заявника є необґрунтованими й правильність вищезазначених висновків судів не спростовують. За таких обставин рішення суду першої інстанції та ухвалу апеляційного суду слід залишити без змін.

Керуючись ст. ст. 336, 337, 344, 345 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу публічного акціонерного товариства комерційного банку «Приватбанк» відхилити.

Рішення Ленінського районного суду м. Кіровограда від 29 травня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Кіровоградської області від 14 вересня 2015 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

М.Є. Червинська А.О. Леванчук Л.М. Мазур В.А. Нагорняк Т.О. Писана Головуючий Судді: