АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ [1]

12 березня 2015 року колегія суддів судової палати по розгляду цивільних справ Апеляційного суду міста Києва

в складі: головуючого - судді Кирилюк Г.М.

суддів: Панченка М.М., Вербової І.М.

при секретарі Мікітчак А.Л.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за позовом Приватного акціонерного товариства «Українська транспортна страхова компанія» до ОСОБА_1 про визнання договору недійсним, за апеляційною скаргою Приватного акціонерного товариства «Українська транспортна страхова компанія» на ухвалу Дніпровського районного суду м. Києва від 10 лютого 2015 року,-

встановила:

У січні 2015 р. Приватне акціонерне товариство «Українська транспортна страхова компанія» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про визнання договору безвідсоткової фінансової допомоги на поворотній основі №5/7 від 17.12.2013 р. недійсним.

Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 10 лютого 2015 року вказану позовну заяву повернуто позивачу для подання до належного суду. Вирішено питання повернення судового збору.

В апеляційній скарзі представник Приватного акціонерного товариства «Українська транспортна страхова компанія» ОСОБА_2 просить вказану ухвалу суду скасувати, а справу направити до суду першої інстанції для вирішення питання відкриття провадження у справі.

Свої доводи обґрунтовує тим, що Голосіївським районним судом м. Києва розглядається справа за позовом ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Українська транспортна страхова компанія» про стягнення заборгованості, пені, індексу інфляції та 3% річних. З матеріалів вказаної справи вбачається, що ОСОБА_1 отримує кореспонденцію за адресою: АДРЕСА_1, 01002. З огляду на зазначене та відповідно до ч.9 ст.110 ЦПК України позивачем правомірно було подано позов до Дніпровського районного суду м. Києва.

В судовому засіданні представники позивача ОСОБА_2, ОСОБА_3 апеляційну скаргу підтримали та просили її задовольнити.

Заслухавши доповідь по справі, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Повертаючи позовну заяву позивачу, суд першої інстанції виходив з того, що згідно довідки адресно-довідкового підрозділу ГУ ДМС України в м. Києві відповідач ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1, зареєстрованим не значиться. З договору безпроцентної фінансової допомоги на поворотній основі вбачається, що останнє відоме місце проживання відповідача є АДРЕСА_2.

Проте, з таким висновком суду погодитись не можна, виходячи з наступного.

Згідно п.1 ст.109 ЦПК України позови до фізичної особи пред'являються в суд за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її проживання або за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її перебування.

Відповідно ч. 9 ст. 110 ЦПК України позови до відповідача, місце реєстрації проживання або перебування якого невідоме, пред'являються за місцезнаходженням майна відповідача чи за останнім відомим зареєстрованим його місцем проживання або перебування чи постійного його заняття (роботи).

Звертаючись до суду з позовом до ОСОБА_1, позивач зазначив останнє відоме йому місце проживання відповідача: АДРЕСА_1.

На підтвердження інформації про місцезнаходження відповідача за вказаною адресою позивач надав копію зворотного повідомлення про вручення 18.11.2014 р. ОСОБА_1 поштового відправлення за вищевказаною адресою.

За відомостями адресно-довідкового підрозділу ГУ ДМС України в м. Києві, ОСОБА_1 за вказаною адресою зареєстрованим не значиться. При цьому суду було запропоновано вказати повну дату народження відповідача, чого судом зроблено не було (а.с.6).

Відповідно до абзацу 4 ч.3 ст.122 ЦПК України, у разі якщо отримана інформація не дає можливості встановити зареєстроване у встановленому законом порядку місце проживання (перебування) фізичної особи, суд вирішує питання про відкриття провадження у справі. Подальший виклик такої особи як відповідача у справі здійснюється через оголошення у пресі.

За таких обставин ухвалу суду про повернення позовної заяви позивачу не можна визнати законною та обґрунтованою, а тому вона підлягає скасуванню з передачею цього питання на новий розгляд до суду першої інстанції.

Керуючись ст.303, 307, 312-315 ЦПК України, колегія суддів ,-

Ухвалила:

Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Українська транспортна страхова компанія» задовольнити.

Ухвалу Дніпровського районного суду м. Києва від 10 лютого 2015 року скасувати.

Передати питання на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий:

Судді:

Справа №22-ц/796/4763/2015

Головуючий у суді першої інстанції: Бартащук Л.П.

Доповідач у суді апеляційної інстанції: Кирилюк Г.М.