Дата документу Справа №
Апеляційний суд Запорізької області
Єдиний унікальний номер 310/9212/15 Головуючий у 1 інстанції Редько О.В.
Номер провадження 22ц/778/6281/15 Суддя-доповідач Краснокутська О.М.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 грудня 2015 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Запорізької області у складі:

Головуючого: Пільщик Л.В.,

Суддів: Краснокутської О.М.,

Сапун О.А.,

При секретарі Евальд Д.Д.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3, ОСОБА_4 в особі представника ОСОБА_5 на рішення Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 05 жовтня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_3, ОСОБА_4 до ОСОБА_6, яка діє в своїх інтересах та інтересах неповнолітньої ОСОБА_7 про визначення порядку користування квартирою, -

В С Т А Н О В И Л А:

У вересні 2015 року ОСОБА_3, ОСОБА_4 звернулись до суду з позовом до ОСОБА_6, яка діє в своїх інтересах та інтересах неповнолітньої ОСОБА_7 про визначення порядку користування квартирою.

В обґрунтування позову позивачі зазначали, що згідно зі свідоцтвом про право власності на житло від 08.10.2002 року ОСОБА_3, ОСОБА_8, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_9, ОСОБА_10 були власниками квартири АДРЕСА_1.

На підставі нотаріально посвідченого договору дарування від 22.04.2008 року 1/3 частину спірної квартири ОСОБА_11 та ОСОБА_12 подарували ОСОБА_6, тому на теперішній час власниками квартири є ОСОБА_3 - 1/6 частина, ОСОБА_4 - 1/6 частина, ОСОБА_6 - 1/2 частина, ОСОБА_7 - 1/6 частина.

Спірна квартира складається з наступних приміщень: коридору №1, вбиральні №2, ванної №3, кухні №4, вбудованої шафи №6, кімнати № 5 площею 10,1 кв.м., кімнати №7 площею 18,2 кв. м., кімнати №8 площею 13,5кв.м. Загальна площа квартири складає 58,6 кв.м., в тому числі житлова - 41,8 кв.м.

Між співвласниками житлового приміщення виник спір з приводу порядку користування ним.

З урахуванням загальної площі квартири, кількості та площі житлових кімнат, порядку користування житловим приміщенням, що склався між співвласниками позивачі вважали, що в їх спільне користування в рахунок їх 1/3 частки (1/6 + 1/6) вказаної квартири повинна бути виділена житлова кімната № 8 площею 13,5 кв. м., а відповідачам у рахунок їх 2/3 часток (1/2+1/6) повинні бути виділені житлова кімната № 7 площею 18,2 кв.м., житлова кімната № 5 площею 10,1 кв.м..

Коридор №1, вбиральню №2, ванну №3, кухню №4, вбудовану шафу №6 слід залишити в спільному користуванні всіх співвласників.

З урахуванням того,що частка позивачів в спірній квартирі складає 13,93 кв, м. (41,8 кв. м.: 6x2=13,93), а житлова кімната №8 має площу 13,5 кв. м., що менше на 0,43 кв. м., позивачі вважали за можливе відступити від принципу відповідності ідеальних і реальних часток при встановленні порядку користування квартирою і просили суд виділити в їх користування в квартирі АДРЕСА_1 житлову кімнату №8 площею 13,5 кв.м. Залишити в спільному користуванні ОСОБА_3, ОСОБА_8, ОСОБА_6, ОСОБА_7 коридор № 1, вбиральню № 2, ванну № 3, кухню № 4, вбудовану шафу № 6. Стягнути солідарно з відповідачів судові витрати.

Рішенням Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 05 жовтня 2015 року у задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду, ОСОБА_3, ОСОБА_4 в особі представника ОСОБА_5 подали апеляційну скаргу, в якій посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення судом норм матеріального та процесуального права, просять скасувати рішення суду та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги.

Сторони у судове засідання не з»явились. Повідомлені про час і місце розгляду справи,що підтверджується поштовими повідомленнями про вручення повісток.

Апелянти просять справу розглянути у їх відсутність.

Заслухавши у засіданні апеляційного суду суддю - доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню,виходячи із наступного.

Згідно до вимог ст. 309 ЦПК України підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення або зміни рішення є невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення або неправильне застосування норм матеріального або процесуального права.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Згідно зі ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує, зокрема, такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; 5) чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; 6) як розподілити між сторонами судові витрати.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив із того, що враховуючи загальну площу спірної квартири, кількість кімнат та їх площу, визначити порядок користування нею з виділенням її співвласникам площі, що відповідає ідеальній частці кожного з них, неможливо та суперечить вимогам ч. 3 ст. 358 ЦК України.

Судова колегія вважає висновки суду такими,що не відповідають вимогам матеріального і процесуального законів.

Із позовної заяви ОСОБА_3 і ОСОБА_4 видно,що вони і відповідачі є співвласниками квартири АДРЕСА_1 і у зв»язку із неможливістю добровільно визначити порядок користування квартирою ними пред»явлені позовні вимоги про визначення порядку користування спірною квартирою. Позов про поділ в натурі не пред»являвся.

Судом першої інстанції встановлено і з матеріалів справи вбачається,що на підставі свідоцтва про право власності на житло №12916 від 08.10.2002року,виданого Управлінням житлового господарства виконавчого комітету Бердянської міської ради, договору дарування,посвідченого приватним нотаріусом м. Бердянська Запорізької області від 22.04.2008р. р.№ 1449,(а.с.9) сторони у справі є співвласниками квартири АДРЕСА_1 відповідно: позивачі ОСОБА_3-1/6 частки і ОСОБА_4-1/6 частки, а всього на двох -1/3 частка у квартирі; відповідачі ОСОБА_6.-1/2 частки і ОСОБА_7- 1/6 частки , а всього на двох - 2/3 частки.

Згідно технічного паспорту (а.с.10) спірна квартира є трикімнатною,житловою площею 41,8 кв.м., у тому числі: 1-а кімната кв.м.2-а кімната 18,2 к.м. , 3-я кімната 13,5 кв.м.

В квартирі є: кухня,площею5,8 кв.м.,вбиральня1,0кв.м., ванна кімната-1,9 кв.м., коридор7,1 кв.м.,вбудована шафа0,2 кв.м.,балкон 2,5 кв.м.

Згідно з ч.2 ст.318, ч.3 ст. 319 ЦК всі суб'єкти права власності є рівними перед законом, усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав.

Відповідно до ст. 47 Конституції України, ч. 3 ст. 9 Житлового кодексу України кожен громадянин має право на житло та ніхто не може бути обмежений у праві користування жилим приміщенням.

Поняття спільної часткової власності викладено в ч. 1 ст. 356 ЦК Українияк власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності. Отже, право спільної часткової власності - це право двох або більше осіб за своїм розсудом володіти, користуватися і розпоряджатися належним їм у певних частках майном, яке складає єдине ціле.

Порядок здійснення права спільної часткової власності встановлений статтею 358 ЦК України.

Співвласники можуть домовитись про порядок володіння та користування майном, що є у спільній частковій власності. За відсутності згоди порядок володіння та користування спільним майном визначається судом.

Пунктом 14 Постанови Пленуму ВС України від 22 грудня 1995 року № 20 "Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності" роз'яснено, що квартира, яка є спільною сумісною чи спільною частковою власністю, на вимогу учасника (учасників) цієї власності підлягає поділу в натурі, якщо можливо виділити сторонам ізольовані жилі та інші приміщення з самостійними виходами, які можуть використовуватися як окремі квартири або які можна переобладнати в такі квартири. У протилежному випадку може бути встановлено порядок користування приміщеннями квартири, якщо про це заявлено позов.

У даній справі позивачами заявлені позовні вимоги не про поділ спірної квартири в натурі, а про встановлення порядку користування, згідно належних їм часток на праві власності в квартирі.

Оскільки частки співвласників у спірній квартирі є ідеальними, то кожному з них належить не частка у спільному майні, а частка у праві власності на це майно, тобто право кожного із співвласників поширюється на квартиру в цілому, а не на певну її частину, і з визначенням порядку користування сторонами квартирою право спільної часткової власності не припиняється, а тому визначений судом порядок користування квартирою через неможливість сторонами добровільно його узгодити не є порушенням права власності будь-кого із співвласників у разі встановлення користування ним кімнатою,меншою за площею,ніж ідеально припадає на нього.

Суд першої інстанції зазначене не врахував,не надавши належної оцінки доказам у справі і неправильно застосувавши матеріальний закон, дійшов помилкового висновку про те , що неможливо визначити порядок користування спірною квартирою і не вирішив спір,тому рішення суду підлягає скасуванню з постановленням нового рішення.

Згідно технічного паспорту на квартиру АДРЕСА_1 спірна квартира складається із 3-х кімнат, житловою площею41,8кв.м., у тому числі 1-а кімната 10,1 кв.м.,2-а кімната 18,2 кв.м.,3-я кімната 13,5 кв.м.,кухні,площею5,8кв.м.,вбиральні 1,0кв.м.,ванної кімнати,площею1,9 кв.м.,коридору 7,1 кв.м. Квартира обладнана балконом,2,5 кв.м.

Кімната,плошею10,1 кв.м. є ізольованою, а кімнати, плошею13,3 кв.м. і 18,2 кв.м. є суміжними.

З урахуванням того,що сторони не дійшли добровільного порядку у користуванні квартирою і є спір,судова колегія вважає відсутнім такий порядок,що добровільно і фактично склався між ними і,визначаючи порядок користування квартирою ,виходить із такого користування квартирою кожної із сторін, який є максимально наближений до ідеальних часток у власності сторін , а також, виходячи із засад розумності і справедливості .

Кімнату 7, площею18,2 кв.м. неможливо виділити в уособлене користування жодній із сторін,оскільки вона є суміжною з кімнатою 8,площею13,5 кв.м.,якою може користуватись одна із сторін.

Оскільки частка позивачів в спірній квартирі (1/3) - менша за частку відповідачів(2/3),судова колегія приходить до висновку,що позивачам належить уособлено користуватись кімнатою №5, площею 10,1 кв.м.,а відповідачам- кімнатою№8, площею13,5 кв.м.з балконом. , оскільки згідно з планом квартири (а.с.10) балкон знаходиться у кімнаті №8

Кімнату №7, площею18,2 кв.м. , а також кухню,площею 5,8 кв.м.,вбиральню1,0кв.м., ванну кімнату-1,9 кв.м., коридор7,1 кв.м.,вбудовану шафу 0,2 кв.м. належить залишити сторонам у спільному користуванні.

Доводи позивачів у позовній заяві і в апеляційній скарзі про виділення позивачам у користування кімнати №8,площею 13,5 кв. м., не можуть бути взятими до уваги,оскільки такий варіант створив би дисбаланс між інтересами сторін і суттєво порушив би право користування власністю відповідачів.За таких обставин позовні вимоги підлягають задоволенню частково.

Судові витрати належить розподілити між сторонами пропорційно задоволеним позовним вимогам. Керуючись ст.ст. 307, 309,88 ЦПК України, колегія суддів, -

В И Р І Ш И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3, ОСОБА_4 в особі представника ОСОБА_5 задовольнити частково.

Рішення Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 05 жовтня 2015 року у даній справі скасувати.

Позовні вимоги ОСОБА_3, ОСОБА_4 до ОСОБА_6, ОСОБА_7 про визначення порядку користування квартирою задовольнити частково.

Визначити порядок користування квартирою АДРЕСА_1 наступним чином:

ОСОБА_3,ОСОБА_4 уособлено користуватись кімнатою 5, площею 10,1 кв.м.

ОСОБА_6,ОСОБА_7 користуватись уособлено кімнатою8, площею13,5 кв.м.з балконом.

Залишити у спільному користуванні ОСОБА_3, ОСОБА_4 ,ОСОБА_6, ОСОБА_7 кімнату 7, площею18,2 кв.м. , кухню,площею 5,8 кв.м.,вбиральню 1,0кв.м., ванну кімнату-1,9 кв.м., коридор7,1 кв.м.,вбудовану шафу 0,2 кв.м.

Стягнути з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_3 243гр.70коп. і 267гр.96коп. ,а всього: 512 гривень судового збору за розгляд справи у суді першої і апеляційної інстанцій.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення, проте може бути оскаржено протягом двадцяти днів шляхом подачі касаційної скарги до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий:

Судді: