Справа № 567/128/15-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 березня 2015 року м. Острог

Острозький районний суд Рівненської області у складі:

головуючий суддя - Назарук В.А.

секретар - Власюк І.В.

з участю

представника позивача ОСОБА_1

представника відповідача Самолюка А.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до Мощаницької сільської ради Острозького району, третя особа без самостійних вимог щодо предмету спору ОСОБА_4 про визнання права власності на майно,

в с т а н о в и в:

в Острозький районний суд з позовом до Мощаницької сільської ради Острозького району про визнання права власності на садибний житловий будинок з надвірними будівлями в порядку спадкування звернулася ОСОБА_3, третя особа без самостійних вимог щодо предмету спору - ОСОБА_4, мотивуючи свою заяву тим, що для її матері ОСОБА_5 належав садибний житловий будинок з надвірними будівлями, який розташований в АДРЕСА_1 та відносився до типу колгоспного двору і станом на 1991 рік в ньому були зареєстровані та проживали її баба - ОСОБА_6 та батьки ОСОБА_7 і ОСОБА_5 Зазначає, що вона, як спадкоємець має право на дане майно, а реалізувати його не може, так як право власності на дане будинковолодіння не зареєструвано, що неможливо зробити зараз в зв'язку з смертю його фактичних власників.

У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримала повністю, просить суд визнати за ОСОБА_3 право власності на садибний житловий будинок з господарсько-побутовими будівлями, який знаходиться в АДРЕСА_1

Пояснила, що дане господарство відносилось до типу колгоспного двору, головою двору була мати позивачки - ОСОБА_5 та станом на 15 квітня 1991 року у даному будинку були зареєстровані та проживали ОСОБА_6, ОСОБА_7 та ОСОБА_5 Зазначила, що позивачка є спадкоємцем ОСОБА_5 за заповітом, яка була спадкоємцем за законом після смерті ОСОБА_8 та ОСОБА_7 та спадкоємцем ОСОБА_7 за законом і не може реалізувати свого права на спадщину в зв'язку з тим, що за життя батьки не зареєстрували за собою право власності на будинковолодіння.

Представник Мощаницької сільської ради Острозького району в судовому засіданні позов визнав, підтвердив обставини, викладені у позовній заяві та не заперечує проти визнання за ОСОБА_3 права власності на садибний житловий будинок з господарсько-побутовими будівлями, який знаходиться в АДРЕСА_1

Третя особа без самостійних вимог щодо предмету спору ОСОБА_4 в судове засідання не з'явився, на адресу суд надійшла заява, в якій він не заперечує проти задоволення позову та просить справу розглянути за його відсутності.

Суд, вислухавши представника позивача, представника відповідача, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов про визнання права власності на житловий будинок з надвірними будівлями доведений і підлягає задоволенню.

В судовому засіданні встановлено, що для ОСОБА_5 належав садибний житловий будинок з надвірними будівлями, який розташований в АДРЕСА_1.

Належність ОСОБА_5 зазначеного майна підтверджується випискою з погосподарської книги №2 (особовий рахунок НОМЕР_1), відповідно до якої встановлено, що житловий будинок АДРЕСА_1 рахується за ОСОБА_5, записом у технічному паспорті на садибний житловий будинок.

З пояснень представника позивача, довідок Мощаницької сільської ради Острозького району встановлено, що даний садибний житловий будинок відносився до типу колгоспного двору та членами колгоспного двору станом на 1991 рік були: ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_5

Оскільки до правовідносин, які виникли до моменту введення в дію Закону України "Про власність" необхідно застосовувати діюче на той час законодавство, то при вирішенні питання про власність колгоспного двору необхідно керуватись нормами, що регулювали власність цього двору, а саме: право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. Відповідно до ст.. 123 ЦК УРСР, розмір частки члена двору встановлюється з рівності часток усіх членів двору, таким чином, станом на 15.04.1991 року ОСОБА_6, ОСОБА_7 та ОСОБА_5 в рівних частках належав житловий будинок з надвірними будівлями в АДРЕСА_1.

В судовому засіданні встановлено, що право власності на вказане будинковолодіння зареєстровано не було.

З довідки Мощаницької сільської ради Острозького району встановлено, що ОСОБА_6 померла ІНФОРМАЦІЯ_1. На день її смерті відкрилася спадщина, яка складалася з 1/3 частини садибного житлового будинку з надвірними будівлями, який розташований в АДРЕСА_1. Оскільки ОСОБА_6 померла, то за правилами ст.. 549 ЦК УРСР ОСОБА_5 прийняла спадщину, так як на день смерті була зареєстрована та проживала разом з спадкодавцем, а отже вступила в управління та володіння спадковим майном.

Таким чином, розмір частки ОСОБА_5 у спільному майні почав становити 2/3 частини.

Відповідно до свідоцтва про смерть, ОСОБА_7 помер ІНФОРМАЦІЯ_2. На день його смерті відкрилася спадщина, яка складалася з 1/3 частини садибного житлового будинку з надвірними будівлями, який розташований в АДРЕСА_1. У відповідності до ст.. 529 ЦК УРСР спадкоємцями за законом першої черги були ОСОБА_5 та позивачка - ОСОБА_3 Згідно ст.. 549 ЦК УРСР, ОСОБА_5 прийняла спадщину, оскільки на день смерті була зареєстрована та проживала разом з спадкодавцем, а отже вступила в управління та володіння спадковим майном. Крім того, ОСОБА_3 також прийняла спадщину, що залишилася після смерті ОСОБА_7, так як в неї належала ощадна книжка, належна батьку і таким чином позивачка вступила в управління та володіння спадковим майном. Отже розмір частки ОСОБА_5 у спільному майні почав становити 5/6 частини, а розмір частки позивачки мав становити 1/6 частини.

З свідоцтва про смерть встановлено, що ОСОБА_5 померла ІНФОРМАЦІЯ_3

За життя ОСОБА_5 було складено заповіт, посвідчений Мощаницькою сільською радою Острозького району Рівненської області 22.12.2003 року та зареєстрований за №245, відповідно до якого вона заповіла усе своє майно ОСОБА_3 На день смерті ОСОБА_5 та на даний час заповіт не було змінено та скасовано.

Оскільки ОСОБА_5 померла, то належне їй майно, за правилами ст..1233, 1268 ЦК України успадкувала ОСОБА_3 - її дочка, яка після смерті матері прийняла спадщину, так як подала заяву про прийняття спадщини в нотаріальну контору.

Як вбачається з довідки Острозької районної державної нотаріальної контори та наданих суду спадкових справ, ОСОБА_3 є спадкоємцем за заповітом після смерті ОСОБА_5 та спадкоємцем за законом після смерті ОСОБА_7

В судовому засіданні встановлено, що на даний час позивачка доглядає за житловим будинком по АДРЕСА_1, обробляє земельну ділянку, користується усім спадковим майном.

Відповідно до постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 27.01.2015 року встановлено, що нотаріусом відмовлено ОСОБА_3 у видачі свідоцтва про право на спадщину на житловий будинок з надвірними будівлями, що знаходиться в АДРЕСА_1 у зв'язку з відсутністю правовстановлюючих документів на зазначене майно.

Оскільки, відповідно до ч. 4 ст. 25 ЦК України, цивільна правоздатність фізичної особи припиняється у момент її смерті, а відповідно до п. 11 ч. 1 ст. 346 ЦК України, право власності припиняється зі смертю власника, що перешкоджає реєстрації за ОСОБА_7 та ОСОБА_5 права власності на майно, та враховуючи, що відповідно до норм ст. 1216, 1233, 1268 ЦК України ОСОБА_3 має право на спадщину після смерті батьків, то за нею як спадкоємцем за законом після смерті батька та спадкоємцем за заповітом після смерті матері слід визнати право власності на садибний житловий будинок з надвірними будівлями, який знаходиться АДРЕСА_1 та складається з коридору 1-1, кухні 1-2, житлової 1-3, житлової 1-4, загальною площею 42,5 кв.м., житловою площею 29,7 кв.м. та господарсько-побутові будівлі: сходи "а", літню кухню "Б", сарай "В", сарай "в", сарай "в1", погріб "Г", колодязь "Д", огорожу №1, ворота №2.

На підставі ст.. 123, 549 ЦК УРСР (в редакції 1963 року), ст.. 25 п. 4, 346 ч.1 п. 11, 328, 1216, 1233, 1268 ЦК України, керуючись ст. 10, 57, 62, 212-215 ЦПК України, суд

вирішив:

визнати за ОСОБА_3 право власності на садибний житловий будинок з господарсько-побутовими будівлями, який знаходиться в АДРЕСА_1

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Рівненської області через Острозький районний суд шляхом подачі апеляційної скарги в десятиденний строк з дня проголошення рішення.

Сторони, які не були присутніми під час проголошення рішення можуть подати апеляційну скаргу в цей же строк з дня отримання копії рішення.

Рішення набуває законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. В разі подання апеляційної скарги рішення якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя Острозького районного судуНазарук В.А.