Справа № 667/2729/15-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 грудня 2015 року Комсомольський районний суд м. Херсона у складі:

головуючого судді Скрипніка Л.А.,

за участю секретаря Собчук Є.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Херсоні цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2, про встановлення факту проживання однією сімєю без реєстрації шлюбу, поділ спільної сумісної власності подружжя,

встановив:

Позивач звернулась до суд із позовною заявою до відповідача, якою, із урахуванням збільшення позовних вимог, що відбулось 15.07.2015 року, просила суд встановити факт проживання сторін однією сімю без реєстрації шлюбу з 2003 року по 2007 рік; поділити порівну між сторонами нерухоме майно, що є обєктами спільної сумісної власності, а саме квартиру № 146, що по вул. Лавреньова, 17 у м. Херсоні, та земельну ділянку, що по пров. Вертолітному, 38 у м. Херсоні.

Позовні вимоги мотивувала тим, що сторони у період з 2003 року по 2007 рік мешкали однією сімєю, під час чого сторони, у жовтні 2006 року за договором іпотеки придбали квартиру № 146 що по вул. Лавреньова, 17 у м. Херсоні, за яку сплатили 24 000,00 доларів США, з яких 4000,00 доларів США позивач отримала від своєї матері, а інші 20000,00 доларів США були спільними грошима сторін. Зазначає, що з метою допомоги сторонами придбати спірну квартиру, мати позивача продала свою квартиру. Вказує, що після придбання спірної квартири, позивач разом із відповідачем до неї вселилась де також зареєструвала своє місце проживання. 27.04.2007 року сторони зареєстрували шлюб у встановленому законом порядку. Після чого 07.10.2007 року у них народився син ОСОБА_3. місце мешкання якого також зареєстрували у спірній квартирі. 05.08.2014 року шлюб між сторонами було розірвано, після чого позивач була змушена переїхати жити до своєї матері. Окрім того зазначає, що за час фактичних шлюбних відносин сторін, у 2005 2006 році було придбано також спірну земельну ділянку, що по пров. Вертолітному, 38 у м. Херсоні.

У судовому засіданні позивач та її представник за довіреністю ОСОБА_4 у судовому засіданні повністю підтримали позовні вимоги із викладених у позові підстав, та просили їх задовольнити із урахуванням поданих позивачами та досліджених судом доказів.

Представник відповідача за ордером та договором адвокат ОСОБА_5 щодо задоволення позовних вимог заперечувала, вказуючи про те, що передбачені законом підстави, які б свідчили про проживання сторін у визначений в позові період однією сімєю позивачами не доведено, а також спростовуються доказами, поданими відповідачами.

Заслухавши пояснення сторін, що зявились, та їх представників, вивчивши доводи позовної заяви, та перевіривши позицію сторін поданими ними доказами приходжу до наступних висновків та відповідних ним правовідносин.

Так судом встановлено, що відповідач на підставі договору купівлі-продажу ВЕС 687123 від 19.10.2006 року, посвідченого приватним нотаріусом ОСОБА_6 за № 6269 , який було зареєстровано в реєстрі речових прав 20.10.2006 року, набув права власності на спірну квартиру. Окрім того як вбачається із витягу прав власності на спірну квартиру, на неї наявне обтяження у вигляді договору іпотеки від 29.12.2006 року, зареєстроване у день укладення такого договору.

Окрім того згідно реєстру прав власності на земельну ділянку, що по пров. Вертолітному, 31, кадастровий номер :13:005:0075, яка, окрім спірної квартири, також рахується за відповідачем, та перелік вказаних нерухомих речей, що мають відношення до відповідача, на час розгляду справи судом є вичерпним, 29.12.2006 року також було оформлено та зареєстровано іпотеку. При цьому суттєвим є той факт, що така земельна ділянка не є спірною за розглядуваними правовідносинами, оскільки позивачем зазначено про необхідність поділу земельної ділянки, що по пров. Вертолітному, 38 у м. Херсоні, відомості про права власності на яку у відповідному реєстрі на час розгляду справи судом відсутні (а.с. 85).

Відповідно до ст. 74 СК України майно, набуте ними за час спільного проживання чоловіка та жінки однією сімєю, належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено письмовим договором між ними, та на таке майно поширюються положення глави 8 цього Кодексу, за умови, що чоловік та жінка не перебувають у іншому шлюбі, тобто таке майно вважається спільною сумісною власністю подружжя.

Згідно ч. 2 ст. 3. СК України сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки. Подружжя вважається сім'єю і тоді, коли дружина та чоловік, у зв'язку з навчанням, роботою, лікуванням, необхідністю догляду за батьками, дітьми та з інших поважних причин не проживають спільно.

Слід зауважити, що вищезгадані норми вступили в дію з 01.01.2004 року, при цьому до цього часу законом взагалі не було врегульовано питання з приводу правовідносин чоловіка та жінки як подружжя до офіційної реєстрації шлюбу, а тому питання з приводу спільного проживання сторін до 01.01.2004 року, як про те зазначає позивач, судом не може бути врегульоване в контексті Законодавства України.

Що ж стосується проживання сторін однією сімєю без реєстрації шлюбу у період з 01.01.2004 року і до офіційного укладення шлюбу сторонами, слід зауважити наступне.

Так дослідженими судом показами свідків позивачів, а саме ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, дійсно вбачається, що починаючи з 2003 року і до одруження сторони проживали разом. Проте, допитом вказаних свідків судом встановлено, що у сторін не було єдиного бюджету, зокрема вказані свідки не зазначали, звідки позивач взяв основну масу коштів на придбання спірної квартири. При цьому суд критично відноситься до показів свідків позивача, в тій частині, що мати позивача давала останній грошові кошти в сумі 4000,00 доларів США саме на спільне придбання сторонами спірної квартири, які вона отримала внаслідок продажу власної квартири. Вказаних висновків можна дійти окрім як з того, що свідки не були в курсі бюджету відповідача, також із того, що, як вбачається із договору купівлі-продажу квартири від 29.09.2006 року, продаж квартири матері позивача, за рахунок якого остання давала сторонам грошові кошти в розмірі 4000,00 (чотири тисячі) доларів США, як то вбачається із показів, було вчинено лише за 6000,00 (шість тисяч) гривень (п. 3 Договору, а.с. 20-21), тобто покази свідків позивача суперечать такому Договору в частині його ціни, при цьому відомості щодо зміни чи скасування Договору у такій частині у суду відсутні. Слід також зауважити про те, що показами свідків позивача встановлено, що позивачу не вистачало грошових коштів на проживання, через що їй допомагали родичі, при цьому відповідач пояснював відсутність фінансової допомоги позивачу тим, що він накопичує грошові кошти, без вказівки на джерело та суму таких коштів, з метою придбання нерухомого майна.

Окрім того, як вбачається із показів свідка відповідача ОСОБА_10, остання вказала про те, що мала відносини із відповідачем як чоловік та жінка починаючи з березня 2003 року і до того моменту, як відповідач вказав, що у нього має народитися дитина, яка згідно дослідженого свідоцтва про народження народилась 07.10.2007 року (а.с. 23). Також свідок зазначала про те, що під час її відносин із відповідачем, вона неодноразово бувала в його оселі, де ніколи не помічала ознак сімейного життя відповідача.

Окрім того, з показів свідків відповідача ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_13 дійсно вбачається те, що сторони були знайомі починаючи з 2003 року, проте як родину вони почали сприймати сторін лише з 2007 року. При цьому з показів зазначених свідків також вбачається, що відповідач у період з 2003 року по 2007 рік відкрито мав стосунки із різними жінками. Слід зауважити про те, що, як вбачається із показів свідка ОСОБА_13, сторін як сімю остання почала сприймати лише після того, як відповідач їй повідомив, що позивач від нього завагітніла.

Слід також зауважити про те, що згідно свідоцтва про шлюб від 27.04.2007 року серії І-КГ № 019616 сторони зареєстрували шлюб вказаного дня, тобто 27.04.2007 року, при цьому як вбачається зі свідоцтва про народження від 16.10.2007 року серії І-КГ № 054558 від 16.10.2007 року, тобто через шість місяців після одруження, у сторін народилась спільна дитина ОСОБА_3 (а.с. 22, 23). Зазначена обставина наводить до висновку про те, що саме вагітність позивача потягла за собою відносини між сторонами як чоловіка та жінки, що також підтверджується показами свідків відповідача.

Слід зауважити, що між подружжям у порядку ст. ст. 60, 70, 74 СК України ділиться те майно, набуте у шлюбі та/або під час спільного проживання без реєстрації шлюбу, яке є наявним у натурі та перебуває у власності чоловіка та жінки. Для встановлення таких обставин з'ясовується час набуття та джерело отримання коштів на придбання майна, що є об'єктом поділу.

При цьому як вбачається із показів свідків відповідача, останній позичав грошові кошти у своїх друзів та родичів на придбання спірної квартири, на яку, до того ж було оформлено іпотеку за вище встановленими судом обставинами.

Враховуючи вищевикладені встановлені судом обставини, беручи до уваги те. що позивачем фактично не доведено джерело коштів на придбання спірної квартири, приходжу до переконання про недоведеність позивачем передбачених законом обставини щодо проживання сторін під час придбання спірної квартири, тобто до кінця жовтня 2007 року у фактичних шлюбних відносинах, зокрема щодо ведення спільного бюджету, а тому у задоволенні позовних вимог в частині спірної квартири слід відмовити. Окрім того слід також відмовити і у задоволенні позовних вимог з приводу спірної земельної ділянки, з огляду на те, що позивачем не доведено та судом не встановлено взагалі будь-яке відношення такої ділянки до особи відповідача.

При цьому суд також враховує ту обставину, що у спірній квартирі позивач зареєструвалась лише наприкінці листопада 2006 року, тобто більше ніж через місяць після її придбання позивачем, що вбачається із паспортних даних останньої (а.с. 7-8). Вказана обставина, на думку суду, свідчить про наміри відповідача створити сімю із позивачем саме починаючи із вказаної дати.

На підставі викладеного, та керуючись ст. ст. 5, 11, 60, 88, 174, 208, 209, 213, 214, 215, 294 ЦПК України, суд,

в и р і ш и в :

У задоволенні позовної заяви ОСОБА_1 до ОСОБА_2, про встановлення факту проживання однією сімєю без реєстрації шлюбу, поділ спільної сумісної власності подружжя, відмовити.

Заходи забезпечення позову у вигляді накладення арешту шляхом заборони відчуження на квартиру № 146 (сто сорок шість), що по вул. Лавреньова, буд. 17 ( сімнадцять) у м. Херсоні вжиті за ухвалою Комсомольського районного суду м. Херсона від 15 липня 2015 року з часу набрання вказаним судовим рішенням законної сили, скасувати.

Рішення може бути оскаржене протягом десяти днів з дня його проголошення шляхом подачі апеляційної скарги до апеляційного суду Херсонської області через Комсомольський районний суд м. Херсона.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Л.А. Скрипнік