У х в а л а

іменем україни

02 грудня 2015 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Червинської М.Є.,

суддів: Леванчука А.О., Мазур Л.М.,

Нагорняка В.А., Писаної Т.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_3 до Новокаховського МВ УМВС України в Херсонській області, Державної казначейської служби України про відшкодування матеріальної шкоди,

за касаційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Новокаховського міського суду Херсонської області від 10 лютого 2015 року та ухвалу апеляційного суду Херсонської області від 27 квітня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У вересні 2014 року ОСОБА_3 звернулася до суду із позовом, в якому просила у зв'язку із бездіяльністю органів досудового слідства стягнути на її користь з Державного бюджету України матеріальну шкоду в сумі 89 116 грн, оскільки вона визнана потерпілою у кримінальному провадженні щодо шахрайських дій осіб, внаслідок яких її сім'я втратила автомобіль вартістю саме у зазначеному розмірі.

На обґрунтування позовних вимог посилались на те, що слідчим відділом Новокаховського МВ УМВС України фактично не проводиться розслідування кримінального провадження стосовно осіб, діями яких було незаконно відчужено автомобіль «Фіат Гранд Пунто», належний її сину - ОСОБА_4, внаслідок чого її сім'ї заподіяно матеріальну шкоду на суму вартості цього автомобіля, тобто у розмірі 12 026 Євро, що еквівалентно 89 116 грн.

Позивачка вказувала, що кримінальне провадження за фактом заволодіння цим майном шляхом обману було порушене ще у 2010 році, але до теперішнього часу особи, причетні до скоєння злочину, органом досудового слідства не встановлені, незважаючи на те що потерпілі конкретно вказували на таких; слідчий довгий час ігнорував її заяву щодо залучення до участі у кримінальному проваджені як потерпілої, не проводив необхідних слідчих дій у передбачений КПК України строк, у зв'язку із чим ухвалою Новокаховського міського суду Херсонської області від 12 вересня 2014 року було задоволено її скаргу на бездіяльність старшого слідчого СВ Новокаховського МВ УМВС України.

З огляду на вказане просила задовольнити позовні вимоги на підставі ст. ст. 1173, 1174 ЦК України, ст. 130 КПК України.

Рішенням Новокаховського міського суду Херсонської області від 10 лютого 2015 року в задоволенні позову відмовлено.

Ухвалою апеляційного суду Херсонської області від 27 квітня 2015 року апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилено, рішення Новокаховського міського суду Херсонської області від 10 лютого 2015 року залишено без змін.

У касаційній скарзі ОСОБА_3, посилаючись на неправильне застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій скасувати та передати справу на новий розгляд до суду першої інстанції.

Вивчивши матеріали цивільної справи, перевіривши доводи касаційної скарги та заперечення Державної казначейської служби України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ дійшла висновку, що касаційна скарга підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Згідно із ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до положень ч. 3 ст. 335 ЦПК України суд не обмежений доводами касаційної скарги, якщо під час розгляду справи буде виявлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права, які є обов'язковою підставою для скасування рішення.

Суди попередніх інстанцій, відмовляючи у задоволенні позовних вимог, врахували відсутність вини та прямого причинного зв'язку між діями (бездіяльністю) Новокаховського МВ УМВС України в Херсонській області при розслідуванні та завданою потерпілій злочином матеріальною шкодою, дійшовши висновку про те, що чинним законодавством не передбачено підстав для відшкодування втраченого внаслідок незаконних дій злочинців майна органами внутрішніх справ або державою.

Згідно зі ст. ст. 213, 214 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувались вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Колегія суддів суду касаційної інстанції вважає, що зазначеним вимогам рішення судів першої та апеляційної інстанцій не відповідають з наступних підстав.

Судами попередніх інстанцій установлено та підтверджується матеріалами справи, що постановою прокурора м. Нова Каховка Херсонської області про порушення кримінальної справи від 26 квітня 2010 року порушено кримінальну справу № 680125-10 за фактом заволодіння автомобілем ОСОБА_4 шляхом обману, за ознаками злочину, передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України (а. с. 77).

Досудове слідство за кримінальним провадженням № 0000201, порушеним 26 квітня 2010 року, за яким ОСОБА_3 28 липня 2014 року визнана потерпілою, не закінчене, на даний час особа, яка винна у шахрайських діях стосовно ОСОБА_4, не встановлена, строки давності притягнення особи, яка скоїла злочин, до відповідальності не скінчилися.

ОСОБА_3 неодноразово скаржилася на хід розслідування за вказаним кримінальним провадженням за фактом шахрайських дій стосовно її сина - ОСОБА_4, а саме: заволодіння його майном - автомобілем «Фіат Гранд Пунто» шляхом обману, на неефективність слідчих дій, які обмежують її права як особи, що також потерпіла від злочину.

Ухвалою Новокаховського міського суду Херсонської області від 12 вересня 2014 року скаргу ОСОБА_3 щодо визнання дій та бездіяльності слідчого протиправними задоволено частково. Визнано неправомірною бездіяльність старшого слідчого СВ Новокаховського МВ УМВС України в Херсонській області Лелюка Д.С. у нездійсненні процесуальних дій, які він зобов'язаний вчинити у визначений КПК України строк, та зобов'язано його провести слідчі дії відповідно до постанови слідчого від 12 лютого 2014 року в кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000201 від 29 січня 2013 року, в межах строків досудового розслідування, передбачених ст. 219 КПК України. В іншій частині у задоволенні скарги відмовлено.

При цьому, з мотивувальної частини указаної ухвали вбачається, що в частині визнання протиправними рішень, дій та бездіяльності слідчого протягом п'яти років по розслідуванню даного кримінального провадження у задоволенні скарги відмовлено, оскільки ці вимоги ОСОБА_3 є неконкретизованими та необґрунтованими (а. с. 9-11).

Звертаючись до суду з указаним позовом, ОСОБА_3 просила стягнути на її користь матеріальну шкоду, яка полягала у втраті її сім'єю автомобіля, та заподіяну, на її думку, внаслідок бездіяльності слідчого.

Відмовляючи у задоволенні позову, суди попередніх інстанцій, керуючись вимогами ст. 2 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» (далі - Закон) з наступними змінами та доповненнями до нього, виходили з того, що вина та прямий причинний зв'язок між діями (бездіяльністю) Новокаховського МВ УМВС України в Херсонській області при розслідуванні і завданою потерпілій злочином матеріальною шкодою відсутні, а доказів протилежного позивачкою, відповідно до вимог ст.ст. 10, 60 ЦПК України суду не надано.

Разом з цим, відповідно до ст. 1 Закону підлягає відшкодуванню шкода, завдана громадянинові внаслідок: 1) незаконного засудження, незаконного повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, незаконного взяття і тримання під вартою, незаконного проведення в ході кримінального провадження обшуку, виїмки, незаконного накладення арешту на майно, незаконного відсторонення від роботи (посади) та інших процесуальних дій, що обмежують права громадян; 2) незаконного застосування адміністративного арешту чи виправних робіт, незаконної конфіскації майна, незаконного накладення штрафу; 3) незаконного проведення оперативно-розшукових заходів, передбачених законами України «Про оперативно-розшукову діяльність», «Про організаційно-правові основи боротьби з організованою злочинністю» та іншими актами законодавства.

Таким чином суди попередніх інстанцій не звернули уваги, що дія вказаного Закону не поширюється на вимоги позивачки, яка визнана потерпілою за кримінальним провадженням.

З огляду на вищевикладене колегія суддів касаційного суду вважає, що суди попередніх інстанцій не встановили фактичних обставин, які мають значення для правильного вирішення справи та дійшли помилкового висновку про застосування до даних правовідносин Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду», а тому судові рішення не відповідають вимогам ст. 213 ЦПК України щодо законності та обґрунтованості, що в силу ст. 338 ЦПК України є підставою для їх скасування з передачею справи на новий розгляд до суду першої інстанції.

Керуючись ст. ст. 336, 338, 345 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити.

Рішення Новокаховського міського суду Херсонської області від 10 лютого 2015 року та ухвалу апеляційного суду Херсонської області від 27 квітня 2015 року скасувати, справу направити на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий М.Є. Червинська

Судді: А.О. Леванчук

Л.М. Мазур

В.А. Нагорняк

Т.О. Писана