Справа №489/8176/14-ц 05.03.2015 05.03.2015 05.03.2015
Провадження № 22ц/784/668/15 Головуючий у першій інстанції Тихонова Н.С.
Категорія 27 Доповідач апеляційного суду Мурлигіна О.Я.
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

05 березня 2015 року м. Миколаїв

Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Миколаївської області у складі:

головуючого - Мурлигіної О.Я.,

суддів: Козаченка В.І., Царюк Л.М.,

при секретарі судового засідання Горенко Ю.В.,

за участю:

представників позивачки ОСОБА_3, ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу

за апеляційною скаргою

ОСОБА_5

на рішення

Ленінського районного суду м. Миколаєва від 28 січня 2015 року

за позовом

ОСОБА_5 до Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Фінансова ініціатива» про стягнення грошових коштів за договором банківського вкладу та відшкодування моральної шкоди,

В С Т А Н О В И Л А:

У листопаді 2014 р. ОСОБА_5 звернулася з позовом до Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Фінансова ініціатива» (далі - ПАТ «КБ «Фінансова ініціатива», Банк) про повернення вкладу, відшкодування збитків та моральної шкоди.

Позивачка зазначала, що 30 жовтня 2014 року вона уклала з Банком договір банківського вкладу № 360001, за умовами якого передала Банку 95 000 грн. строком на 14 днів зі сплатою 20 % річних. Позивачка прийняла рішення отримати всі кошти зі свого рахунку 13 листопада 2014 року, про що завчасно повідомила відповідача, надіславши йому заяву про повернення вкладу. Однак спроби отримати усі наявні кошти готівкою одноразово через банкомат або у касі Банку виявилися марними через відсутність готівкових коштів.

Посилаючись на порушення умов договору позивачка просила про стягнення на її користь суми грошового вкладу у розмірі 95 000 грн., відсотків за користування вкладом в розмірі 228 грн., пені в розмірі 11400 грн., трьох процентів річних у розмірі 31 грн. 24 коп., а також компенсації моральної шкоди, завданої порушенням договору, у розмірі 8000 грн.

Позивачка неодноразова змінювала позовні вимоги та остаточно просила суд стягнути з ПАТ «КБ «Фінансова ініціатива» на її користь: відсотки за користування коштами на час повернення вкладу у розмірі 1388 грн. 65 коп., 67 574 грн. 69 коп. пені, 3% річних у розмірі 186 грн. 11 коп., а також 10 000 грн. моральної шкоди, а всього 79149 грн. 45 коп.

Рішенням Ленінського районного суду м. Миколаєва від 28 січня 2015 року позов ОСОБА_5 задоволено частково. Стягнуто з Банку на користь позивача 6016 грн. 31 коп., з яких три процента річних у розмірі 186 грн. 11 коп., 5830 грн. 20 коп. пені. В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено. Розподілено судові витрати.

В апеляційній скарзі позивачка спросить про скасування рішення в частині відмови у задоволенні позову та ухвалення в цій частині нового рішення про задоволення позову у повному обсязі, посилаючись на порушення його цивільних прав.

Колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково, виходячи з таких підстав.

Судом встановлено, що 30 жовтня 2014 року між ОСОБА_5 та ПАТ «КБ «Фінансова ініціатива» було укладено договір банківського вкладу «Стабільне зростання», за яким позивач передав відповідачу грошові кошти в розмірі 95 000 грн. строком на 14 днів, тобто до 13 листопада 2014 року, зі сплатою 20 % річних від суми вкладу та договір про розрахункове-касове обслуговування. Договором передбачалася можливість дії договору після вказаної дати, у разі його пролонгації.

Позивачка внесла на депозитний рахунок відповідача 95 000 грн. В свою чергу Банк, за умовами укладеного сторонами договору банківського вкладу, на ім'я вкладника ОСОБА_5 відкрив поточний банківський рахунок, на який повинен був перерахувати кошти при поверненні вкладу.

5 листопада 2014 року позивачка звернулася до відповідача з вимогою повернути суму банківського вкладу після закінчення строку дії договору, а саме 13 листопада 2014 року, та нараховані проценти. Згідно виписки по рахунку № /1209 (а.с.20-21) сума вкладу та відсотки були перераховані на відкритий в ПАТ «КБ «Фінансова ініціатива» поточний банківський рахунок вкладника 13 листопада 2014 року.

Однак, внаслідок встановлених обмежень щодо видачі готівки, ОСОБА_5 не змогла отримати через касу або банкомат всю суму вкладу відразу, та отримувала вклад та відсотки у період з 14 листопада по 16 грудня 2014 року шляхом зняття кошти готівкою або проводячи розрахунки платіжною банківською карткою. 16 грудня 2014 року відповідач повернув остаточну суму грошового вкладу.

Встановивши зазначене, суд обгрунтовано стягнув з відповідача на користь позивачки у відповідності до ст. 625 ЦК України три проценти річних.

Відповідно до ст. 1073 ЦК України у разі несвоєчасного зарахування на рахунок грошових коштів, що надійшли клієнтові, їх безпідставного списання банком з рахунку клієнта або порушення банком розпорядження клієнта про перерахування грошових коштів з його рахунку банк повинен негайно після виявлення порушення зарахувати відповідну суму на рахунок клієнта або належного отримувача,сплатити проценти та відшкодувати збитки, якщо інше не встановлено законом.

Закон України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» № 2346-III від 05.04.2001 року (далі - Закон) передбачає спеціальні правила щодо відповідальності банків при здійсненні переказу у вигляді сплати пені. Дія вказаного закону розповсюджується на діяльність учасників платіжних систем - банківські установи та держателів електронних платіжних засобів, якими є платіжні картки.

Приписами ст. 32 Закону передбачено що банк отримувача несе відповідальність перед ним пов'язану з проведенням переказу, відповідно до цього закону та умов укладеного договору.

Статтею 32.2 Закону встановлено, що у разі порушення банком строків виконання доручення клієнта на переказ цей банк зобов'язаний сплатити пеню у розмірі 0,1 відсотка суми простроченного платежу за кожний день прострочення, але не більше 10 відсотків, якщо інший розмір пені не обумовлений договором між ними.

Таким чином, якщо договором не передбачена штрафна відповідальність банку за прострочення виконання розпорядження клієнта, то підлягають застосуванню положення наведеної матеріальної норми.

Врахувавши положення Закону, суд дійшов правильного висновку про необхідність стягнення на користь позивачки пені за несвоєчасне повернення вкладу у визначеному законом розмірі.

Також, судом правильно відмовлено у відшкодуванні моральної шкоди, адже договір не містить умов щодо підстав відшкодування моральної шкоди, а положення ст. 5 Закону України «Про захист прав споживачів» не поширюються на спір, що виник з цього договору.

Разом з тим, колегія суддів не погоджується з висновками суду щодо відмови в задоволенні позовних вимог про стягнення відсотків за користування вкладом.

Згідно з ч. 1 ст. 1058 ЦК України за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов'язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором.

Відповідно до ст. 2 Закону України "Про банки і банківську діяльність" вклад (депозит) - це кошти в готівковій або у безготівковій формі, у валюті України або в іноземній валюті, які розміщені клієнтами на їх іменних рахунках у банку на договірних засадах на визначений строк зберігання або без зазначення такого строку і підлягають виплаті вкладнику відповідно до законодавства України та умов договору.

Згідно з ч. 1 ст. 1060 ЦК України договір банківського вкладу укладається на умовах видачі вкладу на першу вимогу (вклад на вимогу) або на умовах повернення вкладу зі спливом встановленого договором строку (строковий вклад).

Відповідно до ч. 5 ст. 1061 ЦК України проценти на банківський вклад нараховуються від дня, наступного за днем надходження вкладу у банк, до дня, який передує його поверненню вкладникові або списанню з рахунка вкладника з інших підстав.

Таким чином, проценти на банківський вклад нараховуються від дня , наступного за днем надходження вкладу у банк по день фактичного їх повернення вкладникові.

Така правова позиція наведена у постанові Верховного Суду України від 28 січня 2015 року (справа № 6-247цс14).

Як було згадано, за умовами договору строк дії вкладу складав 14 днів від дати внесення вкладу на відповідний рахунок, тобто до 13 листопада 2014 року.

У зв'язку з цим банк був зобов'язаний повернути позивачу депозитні кошти з процентами в строк закінчення дії договору - 13 листопада 2014 року. Проте ПАТ «КБ «Фінансова ініціатива» повернув всю суму вкладу позивачу лише 15-16 грудня 2014 року, чим порушив свої грошові зобов'язання.

Відповідно до змісту ст.ст. 526 та 1058 ЦК України зобов'язання банку з повернення вкладу за договором банківського вкладу (депозиту) вважається виконаним з моменту повернення вкладу вкладнику готівкою або надання іншої реальної можливості отримати вклад та розпорядитися ним на свій розсуд (наприклад, перерахування на поточний банківський рахунок вкладника в цьому ж банку, з якого вкладник може зняти кошти чи проводити ними розрахунки з допомогою платіжної банківської картки).

У випадку перерахування коштів на поточний банківський рахунок вкладника в цьому ж банку, однак не надання вкладнику можливості використання цих коштів, зобов'язання банку з повернення вкладу не є виконаним. До банку слід застосувати відповідальність за порушення грошового зобов'язання, передбачену ч. 2 ст. 625 ЦК України.

Обмеження встановлені постановою Національного Банку №540 від 29 серпня 2014 року (з наступними змінами) стосуються Банківських установ та не можуть служити законними підставами для обмеження прав фізичних осіб - вкладників та власників банківських рахунків щодо повернення належних їм коштів за першою вимогою.

Однак, установивши, що мала місце затримка виплати коштів по вкладу поза строком встановленим відповідним договором, суд першої інстанції необґрунтовано відмовив у стягненні, передбачених договором процентів по банківському вкладу, які підлягають стягненню за прострочений строк до дня фактичного повернення коштів вкладнику (процентів за користування вкладом).

Оскільки суд першої інстанції не врахував цих обставин справи та вимог закону, то рішення в цій частині згідно з приписами ч.1 ст. 309 ЦПК України підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення за цими вимогами, про стягнення процентів у розмірі 1388 грн. 25 коп. Так як рішенням суду визначено загальний розмір сум, то через стягнення додатково відсотків за користування вкладом, рішення в цій частині підлягає зміні. Суму стягнення слід збільшити з 6016 грн. 31 коп. до 7404 грн. 56 коп. В інший частині рішення слід залишити без змін. Стягуючи вказані проценти, колегія суддів бере до уваги розрахунки позивачки, які не спростовані відповідачем.

Інші доводи апелянта суперечать викладеним обставинам справи та наведеним положенням матеріального права.

Керуючись ст. ст. 303, 307, 309, 316 ЦПК України, колегія суддів,

В И Р І Ш И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_5 - задовольнити частково.

Рішення Ленінського районного суду м. Миколаєва від 28 січня 2015 року в частині відмови в задоволенні позову ОСОБА_5 про стягнення процентів за користування вкладом скасувати та постановити в цій частині нове рішення.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Фінансова ініціатива» на користь ОСОБА_5 1388 грн. 25 коп. процентів за користування вкладом.

Рішення в частині стягнення загальної суми змінити, збільшивши її з 6016 грн. 31 коп. до 7404 грн. 56 коп.

В іншій частині рішення місцевого суду залишити без зміни.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення, але з цього часу на протязі двадцяти днів може бути оскаржене у касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ.

Головуючий:

Судді: