Номер провадження № 2/522/6629/15
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 грудня 2015 року Приморський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого судді - судді Шенцевої О.П.,

при секретарі - Соболевій О.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, за участю третьої особи без самостійних вимог ПАТ «УСК «ГАРАНТ-АВТО» про стягнення матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок вчинення дорожньо-транспортної пригоди, -

ВСТАНОВИВ:

В провадженні суду перебуває справа за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2, за участю третьої особи без самостійних вимог ПАТ «УСК «ГАРАНТ-АВТО» про стягнення матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок вчинення дорожньо-транспортної пригоди.

У судовому засіданні представник позивача позов підтримав повністю та просив його задовольнити.

Відповідач позовні вимоги позивача не визнав, просив суд відмовити у задоволенні.

Представник третьої особи до судового засідання не зявилися, будь-яких заяв чи клопотань суду не надав, сповіщався належним чином, про що свідчать поштові повідомлення про отримання судових повісток та копії позовної заяви з додатками.

Відповідно до ст.169 ЦПК України, якщо суд не має відомостей про причину неявки відповідача, повідомленого належним чином, або причину неявки буде визнано неповажною, суд вирішує справу на підставі наявних у справі даних чи доказів.

Суд, дослідивши та проаналізувавши матеріали справи, додані до неї документи приходить до висновку, що даний позов підлягає задоволенню частково, з наступних підстав.

Згідно ч.1 ст.11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Судом встановлено, що 14 квітня 2015 року о 11-00 годині водій ОСОБА_2 керував а/м «Нісан Глорія», р.н. НОМЕР_1, в м. Одесі, рухаючись по вул. 25-ї Чапаївської дивізії у напрямок вулиці ОСОБА_3, грубо порушуючи правила дорожнього руху, повертаючи ліворуч на вул. Расвєта, 54, не врахував дорожню обстановку, не впевнився в безпечності руху, не надав перевагу у русі автомобілю MITSUBISHI LANCER, державний номер НОМЕР_2, під керуванням ОСОБА_1, внаслідок чого виїхав на смугу зустрічного руху, що призвело до зіткнення з автомобілем марки MITSUBISHI LANCER.

В результаті зіткнення транспортні засоби отримали механічні пошкодження.

Винним у цьому ДТП відповідно до Постанови Приморського районного суду м. Одеси від 27.04.2015р. визнано ОСОБА_2 Зазначеною Постановою суду ОСОБА_2 призначений штраф у розмірі 425 гривень.

Автомобіль винного у цьому «Нісан Глорія», р.н. НОМЕР_1 застрахований в страховій компанії ПАТ «УСК «ГАРАНТ-АВТО», що підтверджується страховим полісом №АІ/696 09 28, який на момент ДТП був дійсним.

Власником автомобіля НОМЕР_3 є Позивач ОСОБА_1, що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу серія ВНС 089081 виданий 15.11.2007р. РЕВ-1 при УДАI ГУМВС України в Одеській області.

Для оцінки нанесеного збитку автомобілю НОМЕР_4, ОСОБА_1Б звернувся до ФОП ОСОБА_4 для проведення експертного автотоварознавчого дослідження з визначення вартості матеріальної шкоди, нанесеної вказаному автомобілю та отримав Звіт про визначення розміру матеріальних збитків №326-04-15 від 21.04.2015 року оку. Вартість автотоварознавчого дослідження відповідно до квитанції складає 650,00 грн.

Розмір матеріальних збитків відповідно до Звіту №326-04-15 від 21.04.2015 року становить 38784,64 грн.

Приписами ст.1166 Цивільного кодексу України передбачені загальні підстави відповідальності за завдану шкоду згідно з якими майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. При цьому, під шкодою розуміється зменшення або втрата певного особистого чи майнового блага.

Відповідно до ст.22 Цивільного кодексу України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Необхідною підставою для настання цивільно-правової відповідальності за заподіяння шкоди є наявність складу правопорушення, що включає в себе певні елементи, а саме: протиправної поведінки (дії чи бездіяльності) особи; шкідливого результату такої поведінки (шкоди); причинного зв'язку між протиправною поведінкою і шкодою.

Наявність цих елементів правопорушення є необхідною вимогою для притягнення до відповідальності і відсутність хоча б одного елемента складу правопорушення виключає настання відповідальності, передбаченої ст.1187 Цивільного кодексу України.

За змістом ст.1187 Цивільного кодексу України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди, тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Згідно п. 32.7 ст. 32 Закону №1961-IV страховик або МТСБУ не відшкодовує шкоду, пов'язану із втратою товарної вартості транспортного засобу.

Також з цього питання викладена Правова позиція Верховного Суду України у постанові Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України від 4 червня 2014 року № 6-49цс14, в якій зазначається: «Системний аналіз пункту 32.7 статті 32 указаного Закону (у редакції, яка була чинною на момент виникнення спірних правовідносин), статті 22, абзацу третього пункту 3 частини першої статті 988, статей 1166, 1187, 1194 Цивільного кодексу України, пунктів 1.6, 8.6, 8.6.1, 8.6.2 зазначеної Методики дає можливість дійти висновків, відповідно до яких власник пошкодженого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди транспортного засобу має право на відшкодування в повному обсязі завданої йому майнової шкоди. При цьому, якщо цивільна відповідальність заподіювача шкоди була застрахована, але розміру страхового відшкодування не вистачає для повного відшкодування завданої майнової шкоди, у тому числі й у разі встановлення законодавчих обмежень щодо відшкодування шкоди страховиком, то в такому разі майнова шкода у вигляді втрати товарної вартості транспортного засобу повинна бути відшкодована особою, яка завдала шкоду, в загальному порядку», тобто Відповідачем ОСОБА_2.

Крім того, матеріалами справи підтверджується що відповідач звернувся до страхової компанії де застрахований його автомобіль для виплати страхового відшкодування, однак відповідачем не надано доказів направлення або вручення листа страховій компанії. На відміну від відповідача, позивач сам звернувся до страхової компанії де застрахований автомобіль відповідача. Однак жодної відповіді від страхової компанії на заяву позивача не надано.

Представник позивача в судовому засіданні, та відповідач повідомили суд, що з телефонного номера контакцентру страхової компанії ПАТ «УСК «ГАРАНТ-АВТО», їх повідомили що компанія на стадії банкрутства, а тому будь-які дії по виплаті страхового відшкодування проводитись не будуть.

З огляду на це суд робить висновок, що сума збитків завдана відповідачем майну позивача підлягає відшкодуванню особисто відповідачем.

В частині відшкодування моральної шкоди в розмірі 5000,00 тисяч грн., та витрат на правову допомогу в розмірі 1000 тисяча грн., суд відмовляє у звязку з недоведеністю, та необґрунтованістю.

Відповідно до ч.1 ст.60 ЦПК України, визначено, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Згідно ч.1 ст.57 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно з вимогами ч.3 ст.61 ЦПК України, обставини, встановлені судовим рішенням у адміністративній справі, яке набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Відповідно до вимог ч.1 ст.88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею та матеріально підтверджені судові витрати.

Відповідно до п.3 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року №4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» «Під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб». Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, у порушенні нормальних життєвих звязків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків.

Таким чином, сума матеріального збитку, яку необхідно стягнути з відповідача ОСОБА_2 складає 38784,64 грн.

Відповідно до положень ч.1 ст. 88 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача понесені ним та документально підтверджені судові витрати у вигляді судового збору.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 209, 212, 214-215, 218 ЦПК України, -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 (ІНФОРМАЦІЯ_1 ІПНН-, паспорт серії КМ№308362 виданий 20.04.2005 року Шевченківським ВМ Приморського РВ УМВС України в Одеській області, адреса: 65000 АДРЕСА_1) на користь ОСОБА_1 (ІПН-) грошові кошти у сумі 38784 (тридцять вісім тисяч сімсот вісімдесят чотири гривні) 64 коп., у відшкодування завданої матеріальної шкоди; витрати з визначення вартості матеріального збитку завданого автомобілю у сумі 650 (шістсот пятдесят) гривень; а всього стягнути грошових коштів на суму 39434 (тридцять девять тисяч чотириста тридцять чотири) гривні 64 копійки.

Стягнути з ОСОБА_2 (ІНФОРМАЦІЯ_1 ІПНН-, паспорт серії КМ№308362 виданий 20.04.2005 року Шевченківським ВМ Приморського РВ УМВС України в Одеській області, адреса: 65000 АДРЕСА_1) на користь ОСОБА_1 (ІПН-) судовий збір в розмірі 454,43 грн. за подачу позовної заяви, та 121,80 грн. за заяву про забезпечення позову, а всього стягнути судові витрати в сумі 576 (пятсот сімдесят шість грн. 23 коп.)

В інший частині позову відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення, згідно ч.1 ст. 294 ЦПК України.

Суддя

01.12.2015