АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 552/4789/14-ц Номер провадження 22-ц/786/728/15Головуючий у 1-й інстанції Яковенко Н.Л. Доповідач ап. інст. Абрамов П. С.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 березня 2015 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати з цивільних справ Апеляційного суду Полтавської області в складі:

Головуючого - судді: Абрамова П.С. Суддів: Винниченка Ю.М. Корнієнка В.І. при секретарі: Коротун І.В.

Розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Полтаві справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2

на рішення Київського районного суду м. Полтави від 11 вересня 2014 року

по справі за позовом Вищого навчального закладу Укоопспілки «Полтавський університет економіки і торгівлі» до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про виселення без надання іншого жилого приміщення та за позовом ОСОБА_2 до Вищого навчального закладу Укоопспілки «Полтавський університет економіки та торгівлі», Київського районного відділу державної міграційної служби України в Полтавській області про визнання договору найму житла пролонгованим, поновлення реєстрації місця проживання, заслухавши доповідь судді-доповідача, -

В С Т А Н О В И Л А:

В липні 2014 року Вищий навчальний заклад Укоопспілки «Полтавський університет економіки і торгівлі» звернувся до суду з зазначеним позовом, посилаючись на те, що між сторонами було укладено строковий трудовий договір терміном на 5 років з 1.06.2006р. по 1.06.2011р. У зв'язку з перебуванням в трудових відносинах з позивачем, відповідач був забезпечений житлом. 29.07.2011р. відповідач ОСОБА_2 був звільнений з займаної посади у зв'язку з закінченням строку трудового договору, було прийняте рішення не продовжувати строк дії договору найму житла, який і був припинений 31.07.2011р. Відповідачеві неодноразово направлялись вимоги про звільнення його сім'єю спірного житлового приміщення, однак ніяких дій з боку ОСОБА_2 щодо добровільного виселення не відбулось.

Прохали виселити з квартири АДРЕСА_1 ОСОБА_2 та членів його сім»ї.

В липні 2014р. ОСОБА_2 звернувся в суд з позовом до ВНЗ Укоопспілки «Полтавський університет економіки і торгівлі», Київського районного відділу державної міграційної служби України в Полтавській області про визнання договору найму житлового приміщення пролонгованим, поновлення реєстрації за місцем проживання, зазначивши, що 1.06.2006р. між ним та університетом було укладено строковий договір, а 1.08.2007р. між сторонами був укладений договір найму житла № 5-л/07, згідно умов якого йому було передано в платне тимчасове користування квартиру АДРЕСА_1. Після звільнення 29.07.2011р. з посади, він продовжував користуватись орендованою квартирою, сплачував орендну плату та комунальні платежі, жодного повідомлення про припинення оренди не отримував аж до вересня 2011р. Прохав визнати договір найму житлового приміщення № 5-л/07 від 01.08.2007 року укладений між Вищим навчальним закладом Укоопспілки «Полтавський університет економіки і торгівлі» та ОСОБА_2 - пролонгованим строком на один рік з 01 серпня 2014 року до 31 липня 2015 року. Поновити реєстрацію місця проживання ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_5, ОСОБА_5, ОСОБА_6 в квартирі АДРЕСА_1

Ухвалою Київського районного суду м. Полтави від 01 вересня 2014 року позови об»єднано в одне провадження.

Рішенням Київського районного суду м. Полтави від 11 вересня 2014р. позовні вимоги Вищого навчального закладу Укоопспілки «Полтавський університет економіки і торгівлі» задоволено.

Виселено ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_5, 2001р.н, ОСОБА_6, 2009р.н. з квартири АДРЕСА_1 без надання іншого жилого приміщення.

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 до Вищого навчального закладу Укоопспілки «Полтавський університет економіки і торгівлі», Київського районного відділу державної міграційної служби України в Полтавській області про визнання договору найму житлового приміщення пролонгованим, поновлення місця реєстрації проживання відмовлено.

Стягнуто з ОСОБА_2, ОСОБА_3 на користь Вищого навчального закладу Укоопспілки «Полтавський університет економіки і торгівлі» понесені судові витрати з кожного в розмірі по 121 грн. 80 коп.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить рішення місцевого суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким задовільнити його позовні вимоги, відмовивши в задоволенні позовних вимог університету, посилаючись на порушення місцевим судом норм матеріального та процесуального права.

Перевіривши законність та обґрунтованість судового рішення в межах доводів апеляційної скарги колегія суддів приходить до висновку про їх відхилення.

Задовольняючи позовні вимоги ВНЗ Укоопспілки «Полтавський університет економіки та торгівлі» місцевий суд вірно встановив фактичні обставини справи, що 01 червня 2006 року між ВНЗ Укоопспілки «Полтавський університет економіки та торгівлі» та ОСОБА_2 було укладено строковий трудовий договір на заміщення посади доцента кафедри технологічного обладнання харчових виробництв і торгівлі терміном на 5 років (а.с. 15).

01 серпня 2007 року між сторонами було укладено договір найму житлового приміщення № 5-л/07, згідно з умовами якого відповідачу передано у платне тимчасове користування житлове приміщення -квартири АДРЕСА_1, що належить позивачу на праві власності (а.с.8-12), строком до 31.08.2008р (а.с. 17-20).

Термін дії зазначеного договору найму продовжувався на кожний календарний рік шляхом підписання сторонами додаткових угод (а.с. 23, 26, 29).

Згідно з наказом № 53 від 31.05.2011р. відповідача ОСОБА_2 звільнено з займаної посади 29.07.2011р. у зв'язку з закінченням строку дії трудового договору за п.2 ст. 36 КЗпП України (а.с. 40).

Відповідно до наказу № 44 від 4.07.2011р. по університету прийнято рішення не продовжувати термін дії договору найму житла № 5-л/07 від 1.08.2007р. (а.с. 38).

Встановивши зазначені обставини, місцевий суд прийшов до вірних висновків, що між сторонами виникли правовідносини щодо найму (оренди) житла, які регулюються главою 59 розділу ІІІ ЦК України

Відповідно до ч. 1 ст. 821 ЦК України договір найму житла укладається на строк, встановлений договором. Якщо у договорі строк не встановлений, договір вважається укладеним на п'ять років.

Пунктами 3.1, 3.2 договору найму житла від 01 серпня 2007 року № 5-л/07 передбачено термін найму спірної квартири з 01 серпня 2007 року по 31 липня 2008 року. Термін найму продовжується на наступний рік шляхом укладення додаткової угоди до даного договору за умови, що Вчена Рада наймодавця затвердить щорічний звіт наймача про виконання індивідуального плану роботи над докторською дисертацією.

08 липня 2010 року на виконання п.3.2 договору між сторонами укладено додаткову угоду, згідно з умовами якої термін найму житла продовжено до 31 липня 2011 року (а. с. 29).

Колегія суддів погоджується з висновками місцевого суду що між сторонами був укладений строковий договір найму житлового приміщення, який в силу ст. 821 ЦК України закінчився 31.07.2011 року, а тому в силу ст.ст. 509 ч. 1, 598 ч. 1 ЦК України відповідачі повинні звільнити займане ними спірне жиле приміщення.

Колегія суддів погоджується і з висновками місцевого суду, що позовні вимоги ОСОБА_2 про визнання договору найму житлового приміщення пролонгованим, є безпідставними, оскільки єдиною підставою для вселення відповідача ОСОБА_2 та членів його сім»ї до спірної квартири була цивільно-правова угода: договір № 5-л/07 найму житлового приміщення від 01.08.2007 року, пунктом 3.2 договору найму житла сторони передбачили порядок продовження строку дії договору виключно шляхом укладання додаткової угоди, яка після 31 липня 2011 року між сторонами не укладалася, оплата відповідачем по закінченню терміну дії договору найму послуг за користування спірним жилим приміщенням, в тому числі за комунальні послуги не може свідчити про пролонгацію.

Місцевий суд вірно застосувавши норми Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», Положення про Управління Державної міграційної служби України в Полтавській області», положення норм 3,11 ЦПК України, прийшов до обґрунтованих висновків і щодо відмови у задоволенні позовної вимоги ОСОБА_2 про поновлення реєстрації місця проживання.

Доводи апеляційної скарги щодо порушення місцевим судом норм процесуального права щодо своєчасного повідомлення учасників процесу про час слухання справи та щодо розгляду справи у відсутність представника відповідача Київського районного відділу державної міграційної служби України в Полтавській області є обґрунтованими , але в силу ч. 3 ст. 309 ЦПК України не можуть бути підставою для скасування або зміни правильного по суті судового рішення.

Доводи апеляційної скарги щодо законності видачі наказу ректора Університету № 44 від 04 липня 2011 року не заслуговують на увагу, оскільки незаконність даного наказу не була предметом розгляду даної справи, ОСОБА_2 в судовому порядку його законність не оспорювалась, він є чинний.

Колегія суддів не погоджується також з доводами апеляційної скарги в частині того, що договір найму є пролонгованим з тих підстав, що відповідач разом з родиною проживають в спірному житловому приміщенні понад три роки після закінчення строку трудового договору та сплачують комунальні послуги.

Змістом укладеного між сторонами договору найму житла від 01.08.2007 року та характером правовідносин, що виникли між сторонами, підтверджується, що ОСОБА_2 та члени його сім»ї ОСОБА_3, ОСОБА_5, ОСОБА_6 поселилися до квартири АДРЕСА_1 у зв»язку з перебуванням відповідача ОСОБА_2 в трудових відносинах з позивачем .

Єдиною підставою для вселення відповідача та членів його сім»ї до спірної квартири була цивільно-правова угода: договір № 5-л/07 найму житлового приміщення від 01.08.2007 року. Тому місцевий суд прийшов до вірних висновків, що правовідносини між сторонами регулюються саме нормами Цивільного кодексу України (глава 59 «Найм (оренда) житла), тому застосування до спірних правовідносин норм ЖК України не є необхідним.

Доводи апеляційної скарги в частині не попередження відповідача про відмову від укладення договору на новий строк, спростовуються матеріалами справи.

Так, позивач неодноразово, листами-повідомленнями від 08.07.2011 року, 05.08.2011 року, 23.08.2011 року, 20.09.2011 року повідомляв відповідача про припинення дії договору найму житлового приміщення та про добровільне виселення з житлового приміщення (а.с.41, 42, 43, 44).

Таким чином доводи апеляційної скарги, висновків місцевого суду не спростували.

Керуючись ст. 303, 307 ч.1 п.1, 308 , 315, 317, 319 ЦПК України колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Київського районного суду м. Полтави від 11 вересня 2014 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку протягом 20 днів до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Судді: (підписи)

З оригіналом згідно: