Провадження № 2/760/5634/15
У Х В А Л А

про повернення позовної заяви

14 липня 2015 року м. Київ

Суддя Солом'янського районного суду м. Києва Шевченко Л. В., розглянувши позовну заяву ОСОБА_1, ОСОБА_2 до Російської Федерації в особі Посольства Російської Федерації в Україні та посла Російської Федерації в Україні Зурабова Михайла Юрійовича про визнання право власності на національне багатство України в межах території Автономної Республіки Крим, на природні ресурси континентального шельфу та виключної (морської) економічної зони України навколо Кримського півострова,

в с т а н о в и в:

09.07.2015 ОСОБА_1 та ОСОБА_2 звернулися до Солом'янського районного суду м. Києва з позовом до Російської Федерації в особі Посольства Російської Федерації в Україні та посла Російської Федерації в Україні Зурабова М. Ю. про визнання право власності на національне багатство України в межах території Автономної Республіки Крим, на природні ресурси континентального шельфу та виключної (морської) економічної зони України навколо Кримського півострова.

Позовна заява подана з порушенням вимог щодо підсудності справ.

Так, відповідно до частини першої статті 114 ЦПК «позови, що виникають з приводу нерухомого майна, пред'являються за місцезнаходженням майна або основної його частини».

Роз'яснення щодо виключної підсудності надав Пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у своїй постанові № 3 від 01.03.2013 «Про деякі питання юрисдикції загальних судів та визначення підсудності цивільних справ». У пункті 42 цієї постанови зазначено, що «Виключну підсудність встановлено для позовів, що виникають із приводу нерухомого майна (частина перша статті 114 ЦПК). Згідно з положеннями статті 181 ЦК до нерухомого майна належать: земельні ділянки, а також об'єкти, розташовані на них, переміщення яких є неможливим без їх знецінення та зміни їх призначення. Наприклад, це позови про право власності на таке майно; про право володіння і користування ним (стаття 358 ЦК); про поділ нерухомого майна, що є у спільній частковій власності та виділ частки із цього майна (статті 364, 367 ЦК); про поділ нерухомого майна, що є у спільній сумісній власності та виділ частки із цього майна (статті 370, 372 ЦК); про право користування нерухомим майном (визначення порядку користування ним); про право, яке виникло із договору найму жилого приміщення, оренди тощо; про визнання правочину з нерухомістю недійсним; про звернення стягнення на нерухоме майно - предмет іпотеки чи застави; розірвання договору оренди землі; стягнення орендної плати, якщо спір виник з приводу нерухомого майна; про усунення від права на спадкування та визначення додаткового строку для прийняття спадщини».

Необхідно звернути увагу на те, що вказане визначення критерію підсудності зазначеної категорії позовів, а саме: «позови, що виникають з приводу нерухомого майна» є більш широким, ніж критерій «позови, де предметом спору є нерухоме майно або дії сторін щодо нерухомого майна, а також позови, де нерухоме майно є об'єктом, а не предметом спірних правовідносин».

Тому в разі звуження визначеного частиною першою статті 114 ЦПК критерію віднесення позовів до виключної підсудності шляхом обмеження його визначенням лише предмета (об'єкта) позову втрачається сама можливість чіткого застосування зазначеної частини статті 114 ЦПК та виникають умови для порушення встановлених законом правил виключної підсудності за позовами, що виникають з приводу нерухомого майна.

З тексту позовної заяви випливає, що позивачі просять:

визнати за Українським народом (на праві спільної сумісної власності всіх громадян України) на підставі Акту проголошення незалежності України від 24.08.1991 та Декларації про державний суверенітет України від 16.07.1990, схвалених всеукраїнським референдумом 01.12.1991, абзаців першого, восьмого, дев'ятого Преамбули, частин першої, четвертої статті 13 Конституції України право власності на землю, її надра, атмосферне повітря, повітряний простір, водні та інші природні ресурси, які знаходяться в межах території Автономної Республіки Крим, природні ресурси континентального шельфу та виключної (морської) економічної зони України навколо Кримського півострова, на весь економічний і науково-технічний потенціал, що створений на території Автономної Республіки Крим.

визнати за ОСОБА_1 та ОСОБА_2, як громадянами України, право власності на рівну з усіма громадянами України частку у майні, що є у спільній сумісні власності всіх громадян України (у власності Українського народу як суб'єкта права власності) і складається із землі, її надр, атмосферного повітря, повітряного простору, водних та інших природних ресурсів, які знаходяться в межах території Автономної Республіки Крим, природних ресурсів континентального шельфу та виключної (морської) економічної зони України навколо Кримського півострова, всього економічного і науково-технічного потенціалу, що створений на території Автономної Республіки Крим.

Отже, вказаний спір виник з приводу визнання права власності на національне багатство України в межах території Автономної Республіки Крим, а тому на нього розповсюджуються правила виключної підсудності (за місцезнаходженням майна).

Наслідки порушення правил підсудності зазначені у статті 115 ЦПК, відповідно до якої «якщо суддя, вирішуючи питання про відкриття провадження у справі, встановить, що справа не підсудна цьому суду, заява повертається позивачеві для подання до належного суду, про що постановляється ухвала. Ухвала суду разом із заявою та всіма додатками до неї надсилається позивачеві».

Оскільки позовна заява ОСОБА_1 та ОСОБА_2 подана до Солом'янського районного суду м. Києва з порушенням правил підсудності, її з усіма додатками належить повернути позивачам.

Керуючись статтями 114, 115 ЦПК, суддя

у х в а л и в:

Позовну заяву ОСОБА_1, ОСОБА_2 до Російської Федерації в особі Посольства Російської Федерації в Україні та посла Російської Федерації в Україні Зурабова Михайла Юрійовича про визнання право власності на національне багатство України в межах території Автономної Республіки Крим, на природні ресурси континентального шельфу та виключної (морської) економічної зони України навколо Кримського півострова та усі додатки до неї - повернути позивачам для подання до належного суду.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано, а у разі подання апеляційної скарги - після розгляду справи апеляційним судом.

Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду м. Києва через Солом'янський районний суд м. Києва шляхом подання апеляційної скарги протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя Л. В. Шевченко