Номер провадження 2/754/661/15
РІШЕННЯ

Іменем України

13.03.2015 року Деснянський районний суд м. Києва в складі:

головуючого суддіЯрошенко С.В.,
при секретаріМоторенко К.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_3 до Державного підприємства «Національний академічний театр опери та балету України ім. Т.Г. Шевченка», третя особа ОСОБА_4, про скасування наказів, поновлення на роботі, стягнення середньомісячного заробітку за час вимушеного прогулу та моральної шкоди,

в с т а н о в и в:

У листопаді 2014 року позивач звернулася до суду із зазначеним позовом до відповідача, в якому, уточнивши позовні вимоги, просила скасувати накази: №115 від 10.07.14 року Про внесення змін до штатного розпису у зв'язку із проведенням структурної реорганізації та скороченням посад, № 118 від 16.07.14 року Про попередження про заплановане звільнення у зв'язку зі скороченням штату, №741-к від 10.10.14 року та №769-к від 20.10.14 року Державного підприємства «Національний академічний театр опери та балету України ім. Т.Г. Шевченка» щодо звільнення її з роботи, зобов'язати поновити її на посаді артиста допоміжного складу у відповідача, стягнути з нього середньомісячний заробіток за час вимушеного прогулу у розмірі 36 762,70 грн. за період з 19.10.14 року по 13.03.15 року, моральну шкоду 20 000 грн., а також витрати на правову допомогу 3 000 грн.

Позов мотивувала тим, що вона з 04.07.78 року по 30.09.02 року працювала у відповідача артисткою балету; з 01.10.02 року - артисткою допоміжного складу.

Її не було попереджено про заплановане звільнення у зв'язку із скороченням штату працівників, з відповідним наказом від 10.07.14 року не ознайомлено.

Наказом відповідача від 10.10.14 року № 741-к її звільнено з займаної посади з 11.10.14 року, відповідно до п.1 ст.40 КЗпП України. Наказом відповідача від 20.10.14 року № 769-к частково змінено вищевказаний наказ та звільнено позивача з займаної посади з 18.10.14 року, відповідно до п.1 ст.40 КЗпП України. Вказане звільнення вважає незаконним, так як не було дотримано вимог КЗпП України, а тому звернулась до суду за захистом свого порушеного права.

Крім того посилається на норми, що регулюють діяльність профспілки, зокрема у театрі, колективний трудовий договір у театрі. Вважає, що відповідач їх також порушив при вирішенні питання про скорочення штату. Вважає, що змін в організації виробництва та праці у театрі не відбулось, тому скорочення штатів було незаконним.

Також зазначили, що у зв'язку і незаконним звільненням їй заподіяна моральна шкода, яку вона оцінює в розмірі 3 000 грн., просить стягнути її із відповідача на підставі ч. 1 ст. 235 КЗпП України. Така шкода виражається в тому, що вона морально страждає через порушення її права .

В судовому засіданні позивач та її представники позов підтримали у повному обсязі, посилаючись на викладені у позовній заяві обставини. Пояснили, що позивача не було попереджено про наступне вивільнення, роботи на будь-якій посаді адміністрацією театру при звільненні не запропоновано.

Представник відповідача позов не визнала, пояснив, що скорочення штату у театрі проведено відповідно до трудового законодавства у зв'язку із наказами Мінкультури України, якому підпорядкований театр. Одночасно зазначила, що у штатний розпис театру при вирішенні питання про скорочення посад цеху мімансу введено інші посади, зокрема артистів балету. Проте, оскільки на посади артистів можуть бути зараховані особи, які пройшли творчий конкурс, то позивачу такі посади не пропонувались взагалі. Такої їй не пропонувались і інші посади без врахування її спеціальності артист балету. Конкурс у театрі не проводився, однак відповідачка не могла б працювати артисткою балету, оскільки вона вже отримує пенсіє за вислугу років (як артистка балету). Пропозиції про переведення на іншу роботу їй не було.

Допитані в якості свідків ОСОБА_5 та ОСОБА_6 (колишні артисти цеху мімансу, звільнені, як і позивачка, із театру) підтвердили викладені позивачем обставини щодо її звільнення з роботи.

Допитана в якості свідка ОСОБА_7 (начальник відділу кадрів і зарубіжних зв'язків ДП «Національний академічний театр опери та балету України ім. Т.Г. Шевченка» зазначила, що звільнення відбувалось відповідно з вимогами законодавства.

Суд, заслухавши пояснення позивача, представників позивача та відповідача, свідків, дослідивши матеріали справи, дійшов висновку, що позов задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.40 КЗпП України, трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом лише у випадках змін в організації виробництва і праці, в тому числі ліквідації, реорганізації, банкрутства або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників.

При вирішенні спору суд керується роз'ясненнями постанови Пленуму ВСУ №9 від 06.11.92 року «Про практику розгляду судами трудових спорів», згідно якої суд повинен з'ясувати, чи дійсно у відповідача мали місце зміни в організації виробництва і праці, скорочення чисельності або штату працівників, чи додержано власником або уповноваженим ним органом норм законодавства, що регулюють вивільнення працівника, які є докази щодо змін в організації виробництва і праці, про те, що працівник відмовився від переведення на іншу роботу або що власник або уповноважений ним орган не мав можливості перевести працівника з його згоди на іншу роботу на тому ж підприємстві, чи попереджувався він за 2 місяці про наступне вивільнення.

Судом встановлено, що з 04.07.78 року по 30.09.02 року ОСОБА_3 працювала у відповідача артисткою балету і була звільнена за власним бажанням у зв'язку з виходом на пенсію згідно ст. 38 КЗпП України.

Наказом № 674-к від 01.10.02 року Національним академічним театром опери та балету України ім. Т.Г. Шевченка позивача зараховано на посаду артистки допоміжного складу.

Наказом відповідача від 10.10.14 року № 741-к ОСОБА_3 звільнено з займаної посади з 11.10.14 року, відповідно до п.1 ст.40 КЗпП України. Наказом відповідача від 20.10.14 року № 769-к частково змінено вищевказаний наказ та звільнено позивача з займаної посади з 18.10.14 року, відповідно до п.1 ст.40 КЗпП України.

Як вбачається із витягу з протоколу № 8 засідання Ради головних спеціалістів Національної опери України від 08.07.14 року, яка постановила: з метою оптимізації творчо - виробничого процесу, підвищення ефективності діяльності театру, а також економічного та раціонального використання державних коштів на виконання Постанови Кабінету Міністрів України від 01.03.14 року № 65 «Про економію державних коштів та недопущення втрат бюджету"» та листа Міністерства культури України від 10.04.14 року № 959/15/13-14 провести реорганізацію окремих підрозділів художнього та артистичного персоналу театру, скорочення чисельності і штату працівників, а саме: скоротити посади - диригент вищої категорії, диригент 1 категорії, асистент режисера оперної трупи, провідний редактор і бібліотекар видавничо - інформаційного відділу; скоротити підрозділи - управління мімансом (у повному складі, 1,5 посадових од.), міманс (і повному складі, 30 посадових од).

Згідно наказу № 115 від 10.07.14 року Про внесення змін до штатного розпису у зв'язку із проведенням структурної реорганізації та скороченням посад, проведено структурну реорганізацію шляхом виведення з 11.10.14 року з штатного розпису театру посад: диригент вищої категорії ( 1 посада ), диригент 1 категорії ( 0, 5 посади ), асистент режисера оперної трупи ( 0, 5 посади ), провідний редактор ( 1 посада ), бібліотекар 1 категорії видавничо - інформаційного відділу ( 1 посада ); підрозділів: управління мімансу (у повному складі 1,5 посадових од.), міманс (і повному складі 30 посадових од).

Наказом № 118 від 16.07.14 року Про попередження про заплановане звільнення у зв'язку зі скороченням штату, наказано начальнику відділу кадрів і зарубіжних зв'язків підготувати письмові повідомлення про наступне вивільнення з пропозицією про переведення на вакантні посади (за наявності) працівникам, зокрема, ОСОБА_3

Відповідно до ч. 1, 2, 3 ст.49-2 КЗпП України, про наступне вивільнення працівників персонально попереджають не пізніше ніж за два місяці.

При вивільненні працівників у випадках змін в організації виробництва і праці враховується переважне право на залишення на роботі, передбачене законодавством.

Одночасно з попередженням про звільнення у зв'язку із змінами в організації виробництва і праці власник або уповноважений ним орган пропонує працівникові іншу роботу на тому самому підприємстві, в установі, організації. При відсутності роботи за відповідною професією чи спеціальністю, а також у разі відмови працівника від переведення на іншу роботу на тому самому підприємстві, в установі, організації працівник, на власний розсуд, звертається за допомогою до державної служби зайнятості або працевлаштовується самостійно. У разі якщо вивільнення є масовим відповідно до статті 48 Закону України " Про зайнятість населення ", власник або уповноважений ним орган доводить до відома державної служби зайнятості про заплановане вивільнення працівників.

18.07.14 року складено акт про ознайомлення ОСОБА_3 з повідомленням про заплановане вивільнення та факту відмови його підписати.

27.09.14 року складено акт про ознайомлення позивача зі спірними наказами та наказами Міністерства культури України від 11.08.14 року та від .05.09.14 року.

Згідно витягу із протоколу № 11 засідання профспілкового комітету ДП «Національна опера України» від 04.10.14 року, члени профкому проголосували та постановили: дати згоду на звільнення ОСОБА_3 згідно п.1 ст.40 КЗпП України у зв'язку зі скороченням штату з наданням гарантій і пільг, передбачених діючим законодавством, а також рекомендувати адміністрації театру укласти з нею цивільно-правову угоду на виконання разових робіт.

Згідно штатного розпису ДП «Національний академічний театр опери та балету України ім.Т.Г.Шевченка», станом на 01.10.14 року, посада, яку обіймала позивач, відсутня, тому можливість у відповідача запропонувати іншу роботу при скороченні її посади відсутня.

Відповідно до ст.235 КЗпП України, у разі звільнення без законної підстави або незаконного переведення на іншу роботу працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір.

Посада, яку обіймала позивач скорочена.

Згідно витягу з протоколу засідання балетмейстерської колегії Національної опери України від 20.01.15 року, балетмейстерська колегія вважає, що за час, який минув після звільнення позивача з посади артистки балету у 2002 році, професійна балетна форма втрачена повністю, відновлення її неможливе і артисткою балету працювати не зможе.

Згідно ст. ст.10, 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Позивачем не доведено належними та допустимими доказами незаконність дій підприємства при складанні вищевказаних наказів, суд вважає, що позов в частині визнання незаконними, скасування наказів №115 від 10.07.14 року Про внесення змін до штатного розпису у зв'язку із проведенням структурної реорганізації та скороченням посад, № 118 від 16.07.14 року Про попередження про заплановане звільнення у зв'язку зі скороченням штату та наказів від 10.10.14 року та від 20.10.14 року. та поновлення на роботі задоволенню не підлягає.

Крім того, відповідно до ч. 1 ст. 233 КЗпП України працівник може звернутися з заявою про вирішення трудового спору безпосередньо до районного, районного у місті, міського чи міськрайонного суду в тримісячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права, а у справах про звільнення - в місячний строк з дня вручення копії наказу про звільнення або з дня видачі трудової книжки.

Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України у п. 4 постанови від 6 листопада 1992 року №9 «Про практику розгляду судами трудових спорів» встановлені статтями 228, 233 КЗпП строки звернення до суду застосовуються незалежно від заяви сторін. Якщо місячний чи тримісячний строк пропущено без поважних причин, у позові може бути відмовлено з цих підстав.

Оскільки при пропуску місячного і тримісячного строку у позові може бути відмовлено за безпідставністю вимог, суд з'ясовує не лише причини пропуску строку, а всі обставини справи права і обов'язки сторін.

Визначений ч. 1 ст. 233 КЗпП України строк звернення до суду з позовом про вирішення трудового спору є обов'язковим для застосування, позивач була обізнана про існування наказів №115 від 10.07.14 року Про внесення змін до штатного розпису у зв'язку із проведенням структурної реорганізації та скороченням посад, № 118 від 16.07.14 року Про попередження про заплановане звільнення у зв'язку зі скороченням штату 18.07.14 року, з позовом до суду вона звернулася 10.11.14 року, причини, які б вказували на поважність пропуску звернення до суду, у судовому засіданні не вказала.

Крім того, суд прийшов до висновку, що стороною вибрано невірний спосіб захисту, оскільки позовні вимоги про скасування наказів не підлягають задоволенню, оскільки не ґрунтуються на вимогах законодавства. Чинним законодавством України, яким регулюються трудові правовідносини, дійсно визначено, що видача та скасування наказів відноситься виключно до компетенції власника або уповноваженого ним органу, а до повноважень суду належить перевірка законності наказу. Тобто законодавством наділено працівника правом звернення до суду з позовом про визнання недійсним (незаконним) наказу про звільнення працівника, а не про його скасування.

Враховуючи викладене, позов в частині скасування наказів №115 від 10.07.14 року Про внесення змін до штатного розпису у зв'язку із проведенням структурної реорганізації та скороченням посад, № 118 від 16.07.14 року Про попередження про заплановане звільнення у зв'язку зі скороченням штату та наказів №№ №741-к, 769-к від 10.10.14 року та від 20.10.14 року відповідно, поновлення на роботі та стягнення середньомісячного заробітку за час вимушеного прогулу задоволенню не підлягає

Частиною 1 ст.1167 ЦК України визначено загальні умови відповідальності за заподіяння шкоди, як то: наявність такої шкоди, протиправна дія (бездіяльність), причинний зв'язок між шкодою і протиправними діями (бездіяльністю) та вина в заподіянні.

Зобов'язання відшкодувати моральну шкоду настає лише за умови, що вказана шкода є безпосереднім наслідком протиправної дії (бездіяльності).

Обов'язок доводити наявність моральної шкоди покладено на позивача (ст. 60 ЦПК України).

В судовому засіданні не встановлено даних, які б свідчили, що внаслідок протиправних дій відповідача позивачці спричинені моральні страждання, відповідно відсутні підстави, передбачені ст.237-1 КЗпП України, для відшкодування моральної шкоди.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 10, 11, 57, 60, 79, 88, 212-214 ЦПК України, суд

в и р і ш и в:

У задоволенні позову відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом 10 днів з дня його проголошення на адресу Апеляційного суду міста Києва через районний суд, учасниками розгляду справи, які не були при його проголошенні - протягом 10 днів з дня отримання його копії.

Суддя