Справа № 450/3213/14 Головуючий у 1 інстанції: Мельничук І.І.
Провадження № 22-ц/783/2124/15 Доповідач в 2-й інстанції: Ніткевич А. В.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 березня 2015 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Львівської області в складі:

головуючого - судді Ніткевича А.В.,

суддів: Мікуш Ю.Р., Павлишина О.Ф.,

секретаря Гацій І.І

з участю представника заявника Залоги Н.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові цивільну справу за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації "Львівгаз" на ухвалу Пустомитівського районного суду Львівської області від 18 листопада 2014 року у справі за заявою Публічного акціонерного товариства товариства по газопостачанню та газифікації "Львівгаз" до ОСОБА_3 про видачу судового наказу,-

встановила:

В листопаді 2014 року заявник ПАТ "Львівгаз" звернувся в суд із заявою про видачу судового наказу, просив стягнути з ОСОБА_3 810,50 грн. основного боргу та 121,80 судового збору.

Оскаржуваною ухвалою Пустомитівського районного суду Львівської області від 18 листопада 2014 року відмовлено у прийнятті заяви ПАТ по газопостачанню та газифікації "Львівгаз" до ОСОБА_3 про видачу судового наказу. Роз"яснено заявнику право на звернення з тією самою вимогою до суду в позовному порядку.

Не погодившись з вищезазначеною ухвалою, представник заявника ПАТ "Львівгаз" подав апеляційну скаргу.

В обґрунтування апеляційної скарги покликається на те, що при застосуванні підстави для відмови у прийнятті заяви про видачу судового наказу, яка встановлена п. 2 ч. 3 ст. 100 ЦПК України, а саме, що із заяви та поданих документів вбачається спір про право, необхідно враховувати, що наявність спору можна встановити відсутністю документів, що підтверджують наявність суб"єктивного права або документів, що підтверджують виникнення права вимоги. Відносини, які виникли між заявником та боржником, незалежно від неукладення письмового договору, випливають із правовідносин у сфері надання послуг з газопостачання та регулюються положеннями ЗУ "Про житлово-комунальні послуги" та Правил надання населенню послуг з газопостачання, затверджених постановою КМУ від 09.12.1999 року № 2246. Недодержання сторонами письмової форми правочину, яка встановлена законом, не має наслідком його недійсності, оскільки сторонами правочину вчиняються дії, спрямовані на його виконання, при цьому заявник надавав послуги з газопостачання боржнику, який їх оплачував.

Просить скасувати ухвалу Пустомитівського районного суду Львівської області від 18 листопада 2014 року та направити матеріали справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника ПАТ "Львівгаз" Залоги Н.В. на підтримання вимог апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, межі та доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 17 листопада 2014 р. заявник ПАТ "Львівгаз" звернувся в суд із заявою про видачу судового наказу, просив стягнути з ОСОБА_3 810,50 грн. основного боргу та судовий збір 121,80 грн. (а.с. 2-3).

Відмовляючи у прийнятті заяви ПАТ "Львівгаз про видачу судового наказу, суд першої інстанції виходив із того, що в матеріалах справи відсутній договір між заявником та боржником про надання послуг з газопостачання, а відтак вбачав між сторонами спір про право.

Проте, з даним висновком суду першої інстанції, колегія суддів не погоджується.

Згідно із ч. 1 ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав.

Вимоги, на підставі яких передбачено видачу судового наказу, передбачені ч.1 ст. 96 ЦПК України.

Відмова у прийнятті заяви про видачу судового наказу допускається з підстав, наведених у частині 3 ст. 100 ЦПК України.

Згідно із п. 2 ч. 3 ст. 100 ЦПК України суддя відмовляє у прийнятті заяви про видачу судового наказу у разі, якщо із заяви і поданих документів вбачається спір про право.

Як роз'яснено у п. 9 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 14 від 23 грудня 2011 року "Про практику розгляду судами заяв у порядку наказного провадження", наявність спору про право (п. 2 ч. 3 ст. 100 ЦПК), яке є підставою для відмови у прийнятті заяви про видачу судового наказу, вирішується суддею у кожному конкретному випадку, виходячи із характеру та обґрунтованості заявленої матеріально-правової вимоги і документів, доданих до заяви. Наявність спору можна встановити відсутністю документів, що підтверджують наявність суб'єктивного права у заявника; документів, що підтверджують порушення суб'єктивного права або документів, що підтверджують виникнення права вимоги. Крім того, мають ураховуватися обставини, якщо із доданих документів вбачається, що боржник заперечує, не визнає або оспорює свій обов'язок перед заявником (кредитором); із доданих документів вбачається пропуск позовної давності. Така вимога може бути вирішена лише у позовному провадженні.

Таким чином, можливість стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги у наказному провадженні не пов'язується виключно з наявністю письмового договору між виконавцем (балансоутримувачем, виробником) послуг та споживачем цим послуг, достатньо дише доказів фактичного надання цих послуг та фактичного їх отримання.

Такі роз'яснення відповідають правовій позиції Верховного Суду України, що висловлена в ухвалі від 8 квітня 2009 р. у справі за позовом Дочірнього підприємства "ЖЕРБУ" ТОВ "Рівненський МЖК" до Особи-1 про стягнення заборгованості по оплаті послуг з утримання будинку та прибудинкової території та в ухвалі колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 14 листопада 2012 р. (справа № 6-6651св12), згідно яких відсутність письмового договору не може бути підставою для звільнення від сплати вартості отриманих відповідачем послуг з обслуговування будинку та прибудинкової території при наявності даних про їх надання виконавцем послуг та отримання їх споживачем.

З врахуванням наведеного, не можна погодитись з висновок суду першої інстанції про те, що судовий наказ про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги може бути винесений лише за наявності письмового договору між виконавцем і споживачем.

Таким чином, при вирішенні питання про відкриття провадження у справі суддя не дотримався вимог процесуального права, постановив помилкову ухвалу, яку необхідно скасувати, а питання про відкриття наказного провадження передати на розгляд до суду першої інстанції.

Керуючись п. 4 ч. 2 ст. 307, п. 3 ч. 1 ст. 312, ст.ст. 314, 315 ЦПК України, колегія суддів, -

ухвалила:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації "Львівгаз" - задовольнити.

Ухвалу Пустомитівського районного суду Львівської області від 18 листопада 2014 року скасувати, а справу направити до суду першої інстанції для вирішення питання про відкриття наказного провадження.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і оскарженню не підлягає.

Головуючий: А.В. Ніткевич

Судді: Ю.Р. Мікуш

О.Ф. Павлишин