РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 564/3072/14-ц

06 березня 2015 року

Костопільський районний суд Рівненської області в складі:

головуюча суддя - Грипіч Л.А.

при секретарі - Мельник Р.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Костопіль цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зміну розміру аліментів та стягнення заборгованості по аліментах і неустойки,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до суду із позовом про збільшення розміру аліментів, стягнення заборгованості по сплаті аліментів та неустойки. В обґрунтування позову покликається на те, що рішенням Костопільського районного суду від 07 травня 2001 року з відповідача ОСОБА_2 на її користь стягнуто аліменти на утримання неповнолітніх дітей: ОСОБА_3 та ОСОБА_4, у розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку, але не менше 1/2 частини неоподаткованого мінімуму доходів громадян на кожну дитину починаючи з 23.04.2001 року до досягнення дітьми повноліття. Відповідач аліменти належним чином не сплачує, внаслідок чого постійно утворюється заборгованість. Позивач просила стягнути з відповідача заборгованість по аліментах в сумі 3251 грн., неустойку (пеню) у розмірі одного відсотка від суми прострочених аліментів за кожен день прострочення у сумі 982,80 грн. та збільшити розмір аліментів, які стягуються з відповідача визначивши їх у сталій сумі в розмірі 700 грн. в місяць на кожну дитину.

В судовому засіданні представник позивача за довіреністю ОСОБА_5 та представник позивача - адвокат ОСОБА_6 позовні вимоги підтримали повністю та просили їх задовольнити.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з'явився, подав заперечення на позовну заяву та просив справу розглядати без його участі.

Представник відповідача адвокат ОСОБА_7 в судовому засіданні позов не визнав. Зазначив, що відповідач створив нову сім'ю, від другого шлюбу має малолітню дитину, має постійне місце роботи, тому немає підстав для зміни розміру аліментів шляхом визначення їх розміру у твердій грошовій сумі. Позовні вимоги про стягнення заборгованості по аліментах вважає безпідставними, оскільки це не передбачено чинним законодавством. Вимогу про стягнення неустойки рахує необґрунтованою, так як не доведені належними та допустимими доказами, які б свідчили про вину відповідача у простроченні сплати аліментів на утримання дітей.

Заслухавши пояснення представників позивача, представника відповідача та дослідивши матеріали справи, суд рахує, що позов підлягає частковому задоволенню.

Судом установлені такі факти та відповідні їм правовідносини.

Судом встановлено, що згідно рішення Костопільського районного суду від 07 травня 2001 року з відповідача ОСОБА_2 на користь позивача ОСОБА_1 стягнуто аліменти на утримання неповнолітніх дітей: ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, у розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку, але не менше 1/2 частини неоподаткованого мінімуму доходів громадян на кожну дитину починаючи з 23.04.2001 року до досягнення дітьми повноліття.

Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.

Частина перша статті 192 СК України передбачає, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Таким чином підставами для збільшення розміру аліментів є зміна матеріального або сімейного стану, погіршення здоров'я одержувача аліментів.

Однак, жодних доказів наявності вказаних підстав для зміни (збільшення) розміру аліментів, позивачем суду надано не було.

В судовому засіданні встановлено, що у відповідача змінився сімейний стан: він одружився, від другого шлюбу має малолітню дитину. Дані обставини підтверджуються свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_1 від 26.09.2014р. та свідоцтвом про народження серії НОМЕР_2 від 20.02.2015р.

Дані обставини дають суду підстави вважати, що матеріальний стан відповідача на даний час не покращився.

Враховуючи наведене суд приходить до висновку про відсутність правових підстав, передбачених ст. 192 СК України, для зміни розміру аліментів.

Відповідно до положень ст.180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідач, згідно розрахунку розміру заборгованості по аліментам від 23.12.2014 року №14292/13-49/1, станом 01 грудня 2014 року має заборгованість по сплаті аліментів в сумі 3251,13 грн.

Відповідно до ч.1 ст.196 СК України при виникненні заборгованості з вини особи, яка зобов'язана сплачувати аліменти за рішенням суду, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки(пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення.

Заборгованість по сплаті аліментів існує за період з 02.08.2014 року по 01.12.2014 року, щомісячний розмір несплачених аліментів становить 819,39 грн., а тому за цей період на них нараховується неустойка (пеня) в розмірі 1% з врахуванням сукупної кількості днів прострочення, що складає всього 121 день. Відповідно до розрахунку позивача сума неустойки (пені) становить 982,80 грн.

Суд погоджується з розрахунком розміру неустойки (пені), який наведений позивачем в позовній заяві, оскільки він є обґрунтованим та ґрунтується на законі. Відтак, сума пені за несвоєчасну сплату аліментів в розмірі 982,80 грн. підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

Окрім наведеного, суд залишає без задоволення позовну вимогу щодо стягнення заборгованості по сплаті аліментів в сумі 3251,13 грн. з тих підстав, що сімейним законодавством не передбачена можливість стягнення заборгованості по аліментах, що вже стягуються через органи державної виконавчої служби за виконавчим листом, виданим на підставі рішення суду.

Відповідно до ч. 4 ст. 15 СК України невиконання або ухилення від виконання сімейного обов'язку може бути підставою для застосування наслідків, встановлених цим Кодексом або домовленістю (договором) сторін.

Наслідками порушення строків сплати аліментів та виникненні заборгованості, згідно з положеннями ст. 196 СК України, є стягнення пені за кожен день прострочення сплати аліментів. Тому, обраний позивачкою такий спосіб захисту порушеного права як стягнення заборгованості за аліментами в судовому порядку не передбачений законодавством України, та є фактично повторним стягненням.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 15,180,2182,192,196 СК України, ст.ст.10,11,209,212,214-215 ЦПК України , суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зміну розміру аліментів, стягнення заборгованості по аліментах та неустойки - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 неустойку(пеню) за прострочення сплати аліментів у розмірі 982(дев'ятсот вісімдесят дві) грн. 80 коп.

В задоволенні позовних вимог в частині зміни розміру аліментів, що стягуються з відповідача, стягнення заборгованості по сплаті аліментів в сумі 3251 грн. - відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Рівненської області через Костопільський районний суд шляхом подачі апеляційної скарги в 10-денний строк з дня проголошення рішення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя: Грипіч Л.А.