Справа № 465/2130/14 Головуючий у 1 інстанції: Козюренко Р.С.
Провадження № 22-ц/783/1231/15 Доповідач в 2-й інстанції: Мусіна Т. Г.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 лютого 2015 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Львівської області в складі:

головуючого - Мусіної Т.Г.

суддів - Бермеса І.В., Савуляка Р.В.

за участі секретаря - Бадівської О.О.

з участю: представника відповідача ОСОБА_2 - ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на заочне рішення Франківського районного суду м. Львова від 06 серпня 2014 року у справі за позовом Франківської районної адміністрації Львівської міської ради до ОСОБА_4 та ОСОБА_2, з участю третіх осіб: Львівського комунального підприємства "Південне" та ОСОБА_5, про демонтаж, приведення квартири до попереднього стану,-

в с т а н о в и л а :

У квітні 2014 року Франківська районна адміністрація Львівської міської ради звернулася до суду з позовом до ОСОБА_4 та ОСОБА_2, з участю третіх осіб: Львівського комунального підприємства "Південне" та ОСОБА_5, про демонтаж, приведення квартири до попереднього стану та просила ухвалити рішення, яким зобов'язати відповідачів за власні кошти привести у попередній стан самочинно переплановану квартиру АДРЕСА_1, що існував станом на 20.02.1996 року, а саме відновити демонтовану підвіконну частину житлової кімнати площею 17,10 кв.м., закласти самовільно влаштований дверний проріз між житловими кімнатами площею 17,10 кв.м. та 10,30 кв.м., відновити самовільно закладений дверний проріз у кімнату площею 10,30 кв.м., відновити ділянку панелі у житловій кімнаті площею 15,00 кв.м., відновити демонтовану підвіконну частину житлової кімнати 15,00 кв.м., відновити самовільно закладений дверний проріз з коридору до ванної кімнати та туалету, закласти самовільно влаштований дверний проріз до туалету та відновити перегородку між ванною кімнатою та туалетом.

Свій позов обґрунтовувала тим, що відповідачі по справі є власниками квартири АДРЕСА_1, самовільно провели перепланування квартири. Франківською районною адміністрацією прийнято розпорядження від 09.07.2013 року №267 "Про приведення у попередній стан самочинно перепланованої квартири АДРЕСА_1" та зобов'язано ОСОБА_4 у місячний термін за власні кошти привести вказану квартиру у попередній стан. Однак відповідач добровільно виконати розпорядження Франківської районної адміністрації відмовляється, на попередження ЛКП "Південне", що здійснює обслуговування будинку, де знаходиться самовільно перепланована квартира - не реагує. На підставі наведеного, просить позов задовольнити.

Заочним рішенням Франківського районного суду м. Львова від 06 серпня 2014 року позов задоволено: зобов'язано ОСОБА_4 та ОСОБА_2 за власні кошти привести у попередній стан самочинно переплановану квартиру АДРЕСА_1, що існував станом на 20.02.1996 року, а саме відновити демонтовану підвіконну частину житлової кімнати площею 17,10 кв.м., закласти самовільно влаштований дверний проріз між житловими кімнатами площею 17,10 кв.м. та 10,30 кв.м., відновити самовільно закладений дверний проріз у кімнату площею 10,30 кв.м., відновити ділянку панелі у житловій кімнаті площею 15,00 кв.м., відновити демонтовану підвіконну частину житлової кімнати 15,00 кв.м., відновити самовільно закладений дверний проріз з коридору до ванної кімнати та туалету, закласти самовільно влаштований дверний проріз до туалету та відновити перегородку між ванною кімнатою та туалетом.

Ухвалою Франківського районного суду м. Львова від 20 листопада 2014 року заява відповідачів ОСОБА_4 та ОСОБА_2 про перегляд заочного рішення залишена без задоволення.

Рішення суду оскаржила відповідачка - ОСОБА_2.

В апеляційній скарзі зазначає, що у спірній квартирі вона не проживає та не зареєстрована, тому суд не мав підстав зобов'язувати її привести квартиру у попередній стан. Також вказує, що здійснені у квартирі перепланування не відносяться до самочинного будівництва, тому рішення суду є незаконним та необґрунтованим. Просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову.

Заслухавши суддю-доповідача, вислухавши доводи осіб, які з'явились в судове засідання, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах, передбачених ст.303 ЦПК України, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню: рішення суду підлягає скасуванню на підставі п.4 ч.1 ст. 309 ЦПК України з ухваленням нового рішення про відмову у задоволенні позову, виходячи з таких підстав.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду має бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Проте вказаним вимогам рішення суду не відповідає.

Задовольняючи позов, суд виходив з того, що відповідачі в порушення вимог ст.376 ЦК України, рішення Львівської міської ради № 406 від 06.05.2005р. "Про затвердження положення про порядок регулювання питань самочинного будівництва у м. Львові" допустили самочинне будівництво - перепланування квартири без відповідної документації та дозволу органу влади.

Проте погодитись з таким висновком суду не можна, оскільки суд дійшов його внаслідок порушення норм процесуального і матеріального права.

З матеріалів справи вбачається, що відповідачі у справі ОСОБА_4 та ОСОБА_2 є співвласниками квартири АДРЕСА_1, яка складається з трьох кімнат площею 17,10 та 15,00, 10,30 кв.м., кухні площею 5,8 кв.м., коридору пл. 7,50 кв.м., та окремих санвузла і ванної кімнати (а.с.10).

Відповідно до ч.2 ст.383 ЦПК України власник квартири може на свій розсуд здійснювати ремонт і зміни у квартирі, наданій йому для використання як єдиного цілого, за умови, що ці зміни не призведуть до порушень прав власників інших квартир у багатоквартирному житловому будинку та не порушать санітарно-технічних вимог і правил експлуатації будинку.

Матеріалами справи підтверджується, що у середині квартири внаслідок ремонту влаштовано дверний проріз між кімнатами площею 17,10 та 10,30 кв.м.; закладений дверний проріз з коридору в кімнату пл. 10,30 кв.м.; ліквідована внутрішня перегородка між ванною кімнатою та туалетом, закладені окремі дверні прорізи з коридору у ванну кімнату та туалет, влаштовано новий дверний проріз з коридору у суміщений санвузол; демонтовано підвіконну частину у кімнатах пл. 15,00, з якої здійснюється вихід у лоджію та 17,10 кв.м.

Згідно довідки ЛКП "Південне" № 3033 від 31.07.2013р. в квартирі зареєстровано та проживає одна особа - ОСОБА_4 (а.с.6).

Долучені позивачем до позовної заяви документи: акт ЛКП, розпорядження Франківської районної адміністрації № 267 від 09.07.2013р., попередження, які стосуються перепланування квартири не містять жодних відомостей про вчинення відповідачем ОСОБА_2 будь-яких дій, пов'язаних з переплануванням квартири, тому покладене на ОСОБА_2 зобов'язання за власні кошти привести у попередній стан переплановану квартиру, не ґрунтується на доказах.

В якості правової норми, якою керувалась Франківська районна адміністрація Львівської міської ради, приймаючи розпорядження від 09 липня 2013р. № 267 "Про приведення у попередній стан самочинно перепланованої квартири АДРЕСА_1, зазначено рішення виконавчого комітету Львівської міської ради від 09 вересня 2011р. № 836 "Про затвердження положення про порядок врегулювання питань самочинного будівництва у м. Львові".

Цим же Положенням, а також ст.376 ЦК України керувався суд при вирішенні справи.

Між тим ст.376 ЦК України регулює самочинне будівництво на земельній ділянці і не регулює правовідносини, що виникли між сторонами по проведенню ремонту спірної квартири у багатоповерховому будинку.

При цьому ні позивач, ні суд не врахували, що згідно п.3.2 Інструкції про порядок проведення технічної інвентаризації об'єктів нерухомого майна, затвердженої Наказом Державного комітету будівництва, архітектури та житлової політики України від 24 травня 2001 року № 127 не належать до самочинного будівництва (для квартир багатоквартирних житлових будинків, гуртожитків):

- перепланування, пов'язані зі збільшенням житлової або підсобної площі за рахунок демонтажу перегородок без порушення капітальних несучих стан, несучих конструкцій, опор, балок за рахунок площ коридорів та допоміжних приміщень;

- влаштування чи закриття дверних (віконних) прорізів у внутрішніх некапітальних стінах;

- засклення балконів та лоджій, крім будинків, що занесені до Державного реєстру нерухомих пам'яток України.

Матеріалами справи підтверджується, що внаслідок ремонту у квартирі були повністю збережені усі перегородки між житловими кімнатами і підсобними приміщеннями, розмір житлової площі не збільшився і не зменшився, перегородка між туалетом та ванною кімнатою є внутрішньою, а не капітальною, дверні прорізи зроблені у внутрішніх некапітальних стінах, доказів про те, що часткова ліквідація підвіконної панелі у кімнатах порушує правила експлуатації будинку, а також, що вищезазначені переобладнання порушують права власників інших квартир, суду не подано.

З врахуванням наведеного, колегія суддів вважає, що правові підстави для задоволення позову відсутні.

Оскільки допущені судом порушення норм процесуального і матеріального права призвели до ухвалення незаконного рішення, воно залишатись в силі не може.

Керуючись п.2 ч.1 ст.307, п.4 ч.1 ст. 309, ч.2 ст. 314, ст.ст. 316, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити.

Заочне рішення Франківського районного суду м. Львова від 06 серпня 2014 року скасувати та ухвалити нове рішення.

У задоволенні позову Франківської районної адміністрації Львівської міської ради до ОСОБА_4 та ОСОБА_2, з участю третіх осіб: Львівського комунального підприємства "Південне" та ОСОБА_5, про зобов'язання ОСОБА_4 та ОСОБА_2 за власні кошти привести у попередній стан самочинно переплановану квартиру АДРЕСА_1, що існував станом на 20.02.1996 року, а саме відновити демонтовану підвіконну частину житлової кімнати площею 17,10 кв.м., закласти самовільно влаштований дверний проріз між житловими кімнатами площею 17,10 кв.м. та 10,30 кв.м., відновити самовільно закладений дверний проріз у кімнату площею 10,30 кв.м., відновити ділянку панелі у житловій кімнаті площею 15,00 кв.м., відновити демонтовану підвіконну частину житлової кімнати 15,00 кв.м., відновити самовільно закладений дверний проріз з коридору до ванної кімнати та туалету, закласти самовільно влаштований дверний проріз до туалету та відновити перегородку між ванною кімнатою та туалетом - відмовити.

Стягнути з Франківської районної адміністрації Львівської міської ради в користь ОСОБА_2 121 (сто двадцять одну) грн. 80 коп. судового збору.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення, може бути оскаржене в касаційному порядку протягом 20-ти днів до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ з дня набрання рішенням апеляційного суду законної сили.

Головуючий Т.Г. Мусіна

Судді: І.В. Бермес

Р.В. Савуляк