Справа № 307/562/15-ц
Провадження № 2/307/621/15
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 березня 2015 року м. Тячів

Тячівський районний суд Закарпатської області в складі головуючого Чопик В.В. при секретарі Олексій Я.В., з участю представника позивача ОСОБА_1, розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до Буштинської селищної ради, Тячівської державної нотаріальної контори про визнання права власності.

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з позовом до Буштинської селищної ради, Тячівської державної нотаріальної контори про визнання права власності, посилаючись на те, що на підставі договору купівлі - продажу від 28.05.1990 року посвідченого секретарем Буштинської селищної ради вона купила від ОСОБА_5 та ОСОБА_6 житловий будинок готовністю 13 %, що знаходиться в АДРЕСА_1 на земельній ділянці 600 кв.м.. Вказаний будинок нею до будовано, однак не зареєстровано в органах БТІ В даний час провести таку реєстрацію їй перешкоджає відсутність правовстановлюючих документів на земельну ділянку де розташований вказаний будинок, а виготовити їй державний акт на землю перешкоджає відсутність реєстрації на цей будинок. Тому просить суд визнати її власником житлового будинку з надвірними спорудами розташованого за адресою АДРЕСА_1, загальною площею 22,4 кв.м.

Представник позивача в судовому засіданні підтримав позовні вимоги посилаючись на заяву про уточнення позовних вимог та просить суд їх задовольнити.

Представник відповідача Буштинської селищної ради в судове засідання не з'явився, причини своєї неявки суду не повідомив, а тому суд на підставі ст. 169 ЦПК України справу розглянув у його відсутності.

Представник відповідача Тячівської райдержнотконтори в судове засідання не з'явився, причини своєї неявки суду не повідомив, а тому суд на підставі ст. 169 ЦПК України справу розглянув у його відсутності.

Заслухавши представника позивачів та дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку.

В судовому засіданні встановлено, що відповідно договору купівлі продажу від 28.05.1990 року посвідченого секретарем Буштинської селищної ради, зареєстровано в реєстрі за №29, позивач придбала житловий будинок в АДРЕСА_1, що знаходиться на земельній ділянці площею 600 кв.м., готовністю 13%.

Згідно ст.. 224 ЦК України (в редакції 1964 року), за договором купівлі-продажу продавець зобов'язується передати майно у власність покупцеві, а покупець зобов'язується прийняти майно і сплатити за нього певну грошову суму.

Вище вказаний договір купівлі-продажу відповідає вимогам ст.. 227 ЦК України (в редакції 1964 року), оскільки є посвідчений секретарем Буштинської селищної ради.

Відповідно до технічного паспорту від 14.09.2010 року рік побудови вище вказаного будинку 1991 рік.

Згідно до правової позиції, викладеної у Листі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, від 27.09.2012, № 10-1387/0/4-12 "Про практику застосування судами при розгляді справ окремих норм законодавства про власність та спадкування", вбачається, що у відповідності до ст. 2 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" від 1 липня 2014 року N 1952-ІУ, державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обмежень - офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення, переходу або припинення речових прав на нерухоме майно та їх обмежень, що супроводжується внесенням даних до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та їх обм ежень.

Відповідно до ст. З вищевказаного Закону право власності та інші речові права на нерухоме майно, набуті згідно з діючими нормативно-правовими актами до набрання чинності цим Законом, визнаються державою.

Отже, право власності на збудоване до набрання чинності Законом України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" нерухоме майно набувається в порядку, який існував на час його спорудження, а не виникає у зв'язку із здійсненням державної реєстрації права власності на нього в порядку, передбаченому цим законом, яка є лише офіційним визнанням державою такого прав, а не підставою його виникнення (Постанова від 13 червня 2012 р. N 6-54цс12).

Відповідно до частини першої статті 58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом'якшують або скасовують відповідальність особи. Крім того, згідно з частиною першою та частиною другою статті 5 Цивільного кодексу України акти цивільного законодавства регулюють відносини, які виникли з дня набрання ними чинності.

Так, 5 серпня 1992 року вперше на законодавчому рівні було встановлено порядок та умови прийняття в експлуатацію об'єктів будівництва постановою Кабінету Міністрів України від 5 серпня 1992 року N 449 "Про порядок прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об'єктів державного замовлення" (втратила чинність). Тобто до 5 серпня 1992 року не передбачалась процедура введення приватних житлових будинків в експлуатацію при оформленні права власності.

З аналізу положень Конституції України та Цивільного кодексу України вбачається, що не потребує введення в експлуатацію приватних житлових будинків, збудованих до 5 серпня 1992 року, при набутті права власності на такі об'єкти. (Лист, Державної архітектурно-будівельної інспекції України, від 01.09.2011, № 40-12-2409 "Щодо прийняття в експлуатацію об'єктів, закінчених будівництвом до 5 серпня 1992 року")

За таких обставин, суд приходить до висновку, що слід визнати ОСОБА_2 власником житлового будинку з надвірними спорудами розташованого за адресою АДРЕСА_1, загальною площею 22,4 кв.м.

Керуючись ст. 10, 213-215 ЦПК України, лист Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, від 27.09.2012, № 10-1387/0/4-12 "Про практику застосування судами при розгляді справ окремих норм законодавства про власність та спадкування" ст. 2, 3 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" ст.5 Цивільного кодексу України, ст.. 58 Конституції України, ст.ст. 224, 227 ЦК України (в редакції 1964 року), суд-

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_2 задовольнити.

Визнати ОСОБА_2 власником житлового будинку з надвірними спорудами розташованого за адресою АДРЕСА_1, загальною площею 22,4 кв.м.

Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Закарпатської області через Тячівський районний суд протягом 10 днів з дня його проголошення, а особами, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, протягом 10 днів з дня отримання копії рішення.

Суддя: В.В. Чопик