Справа № 2-О/325/3/2015
325/112/15-ц
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
12 березня 2015 року Приазовський районний суд Запорізької області у складі головуючої судді Пантилус О.П., за участю секретаря судового засідання Орманджи Д.К., заявника ОСОБА_1 , представника заінтересованої особи: Кабінету Міністрів України - Лапіна О.А., розглянувши в смт. Приазовське Запорізької області у відкритому судовому засіданні цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересовані особи: громадська організація «Правий сектор», Державна служба України у справах ветеранів війни і учасників антитерористичної операції, Кабінет Міністрів України, Антитерористичний центр Служби безпеки України, Міністерство соціальної політики України, про встановлення фактів, що мають юридичне значення,

ВСТАНОВИВ:
26.01.2015 року заявник ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою в якій просив встановити факт участі його сина ОСОБА_2 в бойових діях під час антитерористичної операції і на цій підставі присвоїти ОСОБА_2 статус учасника бойових дій; встановити факт загибелі ОСОБА_2 під час бойових дій 12.08.2014 року в населеному пункті Маріїнка Донецької області в зоні проведення антитерористичної операції, і на цій підставі надати його батькам статус батьків, які втратили свого сина в бойових діях по захисту України.

Вимоги обґрунтовані тим, що син заявника ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , після закінчення навчання в Мелітопольському педагогічному університеті в 2014 році прийняв рішення захищати Україну в рамках проведення на сході країни антитерористичної операції. У травні 2014 року для захисту України він добровільно відправився в зону проведення антитерористичної операції в складі «Добровольчого Українського корпусу» створеного громадською організацією «Правий сектор». ОСОБА_2 приймав участь в бойових діях в зоні проведення антитерористичної операції, і трагічно загинув 12.08.2014 року в населеному пункті Маріїнка Донецької області під час виконання бойового завдання. Встановлення зазначених фактів має для заявника юридичне значення і необхідне йому для отримання пільг і соціальних гарантій передбачених Законом України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту».

Заявник ОСОБА_1 в судовому засіданні підтримав заявлені вимоги, просить їх задовольнити з підстав та за обставин, викладених в заяві.

Представники заінтересованих осіб громадської організації Правий сектор та Міністерства соціальної політики України в судове засідання не прибули по невідомій причині, заяв про розгляд справи за їх відсутності, заперечень або пояснень щодо вимог заявника не надали.

Представники заінтересованих осіб Державної служби України у справах ветеранів війни та учасників антитерористичної операції, а також штабу Антитерористичного центру при Службі безпеки України в надісланих до суду поясненнях просили розглянути справу за їх відсутності.

Крім того, голова Державної служби України у справах ветеранів війни та учасників антитерористичної операції в поясненні вказав, що не заперечує проти задоволення заяви, але вважає, що у разі задоволення вимог правових наслідків для заявника це не матиме, так як вирішення питання стосовно поширення чинності Закону України Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту на членів сім`ї загиблих бійців добровольчих батальйонів (загонів) під час участі в антитерористичній операції потребує законодавчого врегулювання.

А також, заступник начальника штабу Антитерористичного центру при Службі безпеки України в поясненнях, посилаючись на ст.4 Закону України Про боротьбу з тероризмом та пункти 3 і 5 Положення про Антитерористичний центр та його координаційні групи при регіональних органах Служби безпеки України, зазначив, що АТЦ при СБУ не є суб`єктом боротьби з тероризмом, яким було прийнято рішення про залучення ОСОБА_2 до участі в антитерористичній операції та яким повинні подаватися до міжвідомчої комісії відповідні документи, що є підставою для надання особам статусу учасника бойових дій, а відтак вважає, що АТЦ при СБУ не є заінтересованою особою у справі.

Представник заінтересованої особи: Кабінету Міністрів України - Лапін О.А. в судовому засіданні пояснив, що вимоги заявника щодо встановлення фактів участі ОСОБА_2 у бойових діях під час антитерористичної операції та загибелі його під час бойових дій в населеному пункті в зоні антитерористичної операції підлягають задоволенню, оскільки мають юридичне значення для майнових прав заявника, як члена сім`ї загиблого.

Дослідивши зібрані у справі докази у їх сукупності, суд вважає, що заява підлягає частковому задоволенню виходячи з наступного.

Право особи на звернення до суду в порядку цивільного судочинства за захистом своїх невизнаних, порушених або оспорюваних прав, свобод чи інтересів гарантоване статтею 3 ЦПК України.

В статті 256 ЦПК України міститься перелік фактів, що мають юридичне значення, справи про встановлення яких розглядає суд. Крім цього в статті вказано, що у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Указом в.о. Президента України О. Турчинова № 405/2014 від 14 квітня 2014 року постановлено ввести в дію рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року «Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України» (текст рішення не оприлюднений і містить гриф «таємно»), чим розпочато проведення антитерористичної операції на сході України.

Судом встановлено, що заявник ОСОБА_1 є батьком ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Згідно довідки громадського формування «Штаб національного захисту Дніпропетровської області» від 18.09.2014 року, ОСОБА_2 з 01 червня 2014 року приймав участь в бойових діях, захищаючи незалежність та територіальну цілісність України в зоні проведення антитерористичної операції та загинув під час виконання бойового завдання 12 серпня 2014 року в Донецькій області, Петровському районі, село Маріїнка.

Відповідно до довідки Дніпропетровської обласної громадської організації «Правий сектор» від 18.07.2014 року, ОСОБА_2 приймав участь в бойових діях в зоні проведення антитерористичної операції у складі «Добровольчого Українського корпусу», створеного громадською організацією «Правий сектор».

Згідно свідоцтва про смерть від 02.09.2014 року серія НОМЕР_1 , ОСОБА_2 помер ІНФОРМАЦІЯ_3 в населеному пункті Маріїнка Петровського району Донецької області.

На підставі лікарського свідоцтва про смерть від 22.08.2014 року і довідки про причину смерті встановлено, що ОСОБА_2 помер ІНФОРМАЦІЯ_4 в селі Маріїнка Донецької області при обстрілі із вогнепальної зброї, від ушкодження внаслідок військових дій, від вогнепальної та іншої звичайної зброї.

Таким чином, зібраними у справі доказами підтверджено, що ОСОБА_2 захищаючи Україну добровільно приймав участь у бойових діях в зоні проведення антитерористичної операції і загинув під час бойових дій 12 серпня 2014 року.

Статтею 17 Конституції України визначено, що захист суверенітету і територіальної цілісності України, забезпечення її економічної та інформаційної безпеки є найважливішими функціями держави, справою всього Українського народу.

Згідно ст. 65 Конституції України, захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, шанування її державних символів є обов`язком громадян України.

Водночас, статтями 17 та 46 Конституції України гарантоване право громадян на соціальний захист з боку держави, в тому числі й тих, які перебувають на службі у Збройних Силах України та в інших військових формуваннях, а також членів їхніх сімей.

Згідно ст. 5 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» учасниками бойових дій є особи, які брали участь у виконанні бойових завдань по захисту Батьківщини у складі військових підрозділів, з`єднань, об`єднань всіх видів і родів військ Збройних Сил діючої армії (флоту), у партизанських загонах і підпіллі та інших формуваннях як у воєнний, так і у мирний час.

Разом із тим, пунктом 19 ст. 6 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», визначено, що до учасників бойових дій відносяться військовослужбовці (резервісти, військовозобов`язані) та працівники Збройних Сил України, Національної гвардії України, Служби безпеки України, Служби зовнішньої розвідки України, Державної прикордонної служби України, особи рядового, начальницького складу, військовослужбовці, працівники Міністерства внутрішніх справ України, Управління державної охорони України, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, які захищали незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України і брали безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення, перебуваючи безпосередньо в районах антитерористичної операції, а також працівники підприємств, установ, організацій, які залучалися та брали безпосередню участь в антитерористичній операції в районах її проведення у порядку, встановленому законодавством.

Отже, хоча стаття 5 зазначеного закону при визначенні поняття учасника бойових дій і не обмежується лише військовослужбовцями, проте на даний час вказаним законом закріплена можливість надання особі статусу учасника бойових дій лише у випадку, якщо така особа є військовослужбовцем, або працівником відповідних державних органів чи підприємств, і водночас законодавчо не врегульований статус осіб, які приймали участь в бойових діях, захищаючи суверенітет і територіальну цілісність України, в якості добровольців у складі добровольчих підрозділів.

Статтею 10 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» передбачено, що чинність цього Закону поширюється на сім`ї військовослужбовців, партизанів, підпільників, учасників бойових дій на території інших держав, прирівняних до них осіб, зазначених у статтях 6 і 7 цього Закону, які загинули (пропали безвісти) або померли внаслідок поранення, контузії чи каліцтва, одержаних під час захисту Батьківщини або виконання інших обов`язків військової служби (службових обов`язків), а також внаслідок захворювання, пов`язаного з перебуванням на фронті або одержаного в період проходження військової служби чи на території інших держав під час воєнних дій та конфліктів.

Згідно ст.4 Закону УкраїниПро боротьбу з тероризмом до участі в антитерористичних операціях за рішенням керівництва антитерористичної операції можуть бути залучені з дотриманням вимог цього Закону й інші центральні та місцеві органи виконавчої влади, органи місцевого самоврядування, підприємства, установи, організації незалежно від підпорядкованості і форми власності, їх посадові особи, а також громадяни за їх згодою. Координацію діяльності суб`єктів, які залучаються до боротьби з тероризмом, здійснює Антитерористичний центр при Службі безпеки України.

Статтею 21 вищевказаного Закону визначено, що особи, які беруть участь у боротьбі з тероризмом, перебувають під захистом держави і підлягають правовому і соціальному захисту у порядку, який визначається законом.

Враховуючи встановлені обставини, а саме те, що ОСОБА_2 в якості добровольця приймав участь у бойових діях на боці українських військ в зоні проведення антитерористичної операції і загинув під час виконання бойового завдання 12.08.2014 року, то відповідно до наведених норм Конституції України та Законів така особа і члени її сім`ї підлягають правовому і соціальному захисту.

Тобто, встановлення фактів, про які просить заявник, мають юридичне значення, яке полягає у подальшій можливості для нього, як члена сім`ї загиблого, в реалізації передбачених законодавством соціальних гарантій та законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

За таких умов, суд вважає, що вимоги про встановлення факту участі ОСОБА_2 в бойових діях під час антитерористичної операції і факту його загибелі під час бойових дій 12.08.2014 року в населеному пункті Маріїнка Донецької області в зоні проведення антитерористичної операції підлягають задоволенню.

Водночас, вимоги заявника про надання ОСОБА_2 статусу учасника бойових дій та надання його батькам статусу батьків, які втратили свого сина в бойових діях по захисту України, не можуть бути задоволені судом, оскільки виходять за межі встановлення судом фактів, що мають юридичне значення і розгляд зазначеного питання відноситься до компетенції уповноважених органів державної влади.

Так, постановою Кабінету Міністрів України від 20.08.2014 року № 413 затверджений Порядок надання статусу учасника бойових дій особам, які захищали незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України і брали безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення.

Пунктом 5 вказаного Порядку передбачено, що рішення про надання статусу учасника бойових дій приймається міжвідомчою комісією з питань розгляду матеріалів про визнання учасниками бойових дій, яка утворюється Державною службою у справах ветеранів війни та учасників антитерористичної операції.

Пунктом 8 Порядку визначено, що рішення комісії може бути оскаржено в судовому порядку.

Суд звертає увагу, що здійснюючи правосуддя, суд не повинен підміняти органи державної влади і приймати за них рішення, які належать до компетенції суб`єктів владних повноважень.

Таким чином, вимоги про надання ОСОБА_2 статусу учасника бойових дій та надання його батькам статусу батьків, які втратили свого сина в бойових діях по захисту України, можуть бути предметом розгляду міжвідомчої комісії, а у випадку незгоди заявника із рішенням комісії, він має право оскаржити його до суду у встановленому законом порядку.

Керуючись ст.ст. 3, 4, 11, 14, 57-61, 212-215, 256, 259 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:
Заяву ОСОБА_1 , заінтересовані особи: громадська організація «Правий сектор», Державна служба України у справах ветеранів війни і учасників антитерористичної операції, Кабінет Міністрів України, Антитерористичний центр Служби безпеки України, Міністерство соціальної політики України про встановлення фактів, що мають юридичне значення задовольнити частково.

Встановити факт, що ОСОБА_2 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_5 в селищі Приазовське Приазовського району Запорізької області, приймав участь в бойових діях під час проведення антитерористичної операції на боці українських військ.

Встановити факт, що ОСОБА_2 загинув під час бойових дій 12 серпня 2014 року в населеному пункті Маріїнка Петровського району Донецької області в зоні проведення антитерористичної операції.

В задоволенні інших вимог відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Запорізької області через Приазовський районний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня проголошення рішення суду.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя О.П. Пантилус