Дата документу Справа №
Апеляційний суд Запорізької області
№22-ц/778/1810/15 Головуючий у 1 інстанції Гнатик Г.Є.
Суддя-доповідач Краснокутська О.М.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 березня 2015 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Запорізької області у складі:

Головуючого: Пільщик Л.В.,

Суддів: Краснокутської О.М.,

Сапун О.А.,

При секретарі Евальд Д.Д.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 12 грудня 2014 року у справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3 про стягнення аліментів, -

В С Т А Н О В И Л А:

У жовтні 2014 року ОСОБА_4 звернулась до суду з позовом, який в процесі розгляду справи уточнювала, до ОСОБА_3 про стягнення аліментів.

В обґрунтування позову зазначала, що в період часу з жовтня 2011 року по жовтень 2013 року сторони перебували в фактичних шлюбних відносинах. Від сумісного життя мають малолітню дитину - ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1,яка проживає з нею.

Матеріальної допомоги на утримання дитини відповідач не надає.

На підставі викладеного просила суд стягнути з відповідача на її користь на утримання сина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, аліменти в розмірі чверті його доходу (заробітку), але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, до досягнення дитиною повноліття, починаючи з дня подання заяви до суду. Стягнути з відповідача на її користь аліменти на її утримання до досягнення дитиною шести років, у твердій грошовій сумі 500 грн. щомісячно, починаючи з дня подання заяви до суду.

Рішенням Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 12 грудня 2014 року позов ОСОБА_4 задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4 аліменти на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітної плати щомісячно, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 01 жовтня 2014 року і до повноліття дитини.

Стягнуто ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4 на її утримання у твердій грошовій сумі 300 грн., щомісячно до досягнення дитиною ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 трирічного віку, починаючи з 01 жовтня 2014 року.

Стягнуто з ОСОБА_3 судовий збір на користь держави у розмірі 243, 60 грн.

В іншій частині позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду, ОСОБА_3 подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення суду в частині стягнення з відповідача на користь позички аліментів на її утримання у твердій грошовій сумі 300 грн. та ухвалити в цій частині нове рішення, яким відмовити в цій частині позову.

Заслухавши у засіданні апеляційного суду суддю - доповідача, пояснення учасників апеляційного розгляду, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає відхиленню за таких підстав.

Згідно до ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Задовольняючи частково позовні вимоги ОСОБА_4 і стягуючи з відповідача на її утримання 300гр.щомісячно до досягнення дитиною трьох років,суд першої інстанції виходив із вимог ч.2ст.91,ст.84 СК України і встановлених обставин справи .

Судова колегія погоджується з такими висновками суду,виходячи із наступного.

Частина 2 ст. 91 СК України зазначає, що жінка та чоловік, які не перебувають у шлюбі між собою, мають право на утримання в разі проживання з нею, ним їхньої дитини, відповідно до частин 2-4 ст. 84 та статей 86 і 88 цього Кодексу.

Згідно з ч. ч. 2,4 ст. 84 СК України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка-батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Право на утримання дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу.

Судом встановлено і з матеріалів справи вбачається,що в період спільного проживання сторін у них народилась дитина ОСОБА_6,ІНФОРМАЦІЯ_1,який в теперішній час проживає з матір"ю- позивачкою ОСОБА_4,яка не працює через догляд за дитиною, і знаходиться на її утриманні.

Заперечуючи проти позовних вимог,ОСОБА_7 посилався на те,що за законом не зобов"язаний утримувати жінку,з якою не перебуває у шлюбі, а також що він не є працевлаштованим.

На зазначені обставини апелянт посилається і в апеляційній скарзі, і у засіданні судової колегії,надавши на огляд колегії свою трудову книжку і пояснивши ,що він не може надавати позивачці матеріальної допомоги.

Із трудової книжки ОСОБА_7 вбачається,що він працював офіціантом з 01.07.2012року до 26.07.2012року у ТОВ "Аяві" і звільнений з роботи на підставі ст. 38 КЗпП України за власним бажанням.

Причиною для звільнення з роботи відповідач назвав те,що йому тяжко працювати офіціантом.З того часу ніде не працює, на обліку у відділі працевлаштування не перебуває.

Частиною 4 ст.84 СК України не визначено для платника аліментів критеріїв можливості надавати матеріальну допомогу жінці,з якою проживає дитина.

Цивільні правовідносини сторін мають відповідати загальним засадам цивільного законодавства.

Статтею 3 ЦК України передбачено, що засадою цивільного законодавства є ,зокрема,справедливість, добросовісність та розумність.

Виходячи із зазначених у ст.3 ЦК України засад розумності, справедливості і добросовісності цивільного законодавства, інтересів малолітньої дитини,для якої постійна присутність матері до трирічного віку дитини є життєво важливою обставиною, а також з урахуванням того,що відповідач є здоровим, працездатним,не має на своєму утриманні непрацездатних осіб,судова колегія приходить до висновку,що він може надавати позивачці матеріальну допомогу до досягнення дитиною трирічного віку.

Доводи апеляційної скарги про те,що відповідач не є працевлаштованим, а тому не може надавати позивачці матеріальної допомоги, не можуть бути взятими до уваги,оскільки відповідач ,звільнившись з роботи за власним бажанням у 2012 році, на свій розсуд розпорядився своїми правами і до теперішнього часу не здійснює заходів для свого працевлаштування.

Судова колегія вважає,що суд першої інстанції повно і всебічно з"ясував обставини справи,що мають для неї значення, висновки суду відповідають цим обставинам, характер правовідносин між сторонами судом визначений правильно, норми матеріального і процесуального права не порушені, застосовані вірно, суд вирішив даний спір, керуючись засадами законності, розумності і справедливості , постановив законне і обгрунтоване рішення підстави для скасування якого або зміни відсутні.

Керуючись ст.ст. 307,308 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 12 грудня 2014 року у цій справі залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, проте може бути оскаржена протягом двадцяти днів шляхом подачі касаційної скарги до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий:

Судді: