Справа № 536/465/15-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 березня 2015 року Кременчуцький районний суд Полтавської області в складі: головуючого - судді Клименко С.М.

за участю секретаря Кірікової В.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в залі судових засідань в місті Кременчуці справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа: Управління Державної міграційної служби України в Полтавській області про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 02 березня 2015 року звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, мотивуючи свої вимоги тим, що йому належить житловий будинок в АДРЕСА_1, в якому зареєстрована відповідач ОСОБА_2, але в зазначеному будинку вона ніколи не проживала, речей своїх там не утримує, добровільно знятись з реєстрації не бажає, чим перешкоджає йому повноцінно користуватись своєю власністю.

Просив визнати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 такою, що втратила право користування жилим приміщенням.

Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не з'явився, надав до суду заяву, в якій просив розглянути справу у його відсутність, позов підтримав в повному обсязі та просив задовольнити.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з'явилася, про час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином, що підтверджується поштовою розпискою про отримання судової повістки.

Третя особа Управління Державної міграційної служби України в Полтавській області в судове засідання свого представника не направили, про час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином, що підтверджується поштовою розпискою про отримання судового повідомлення.

Суд, дослідивши матеріали справи вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно з ч.3 ст.10, ч.1 ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах встановлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Згідно ч.1 ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу свої вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Частиною 4 статті 60 ЦПК України передбачено, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Рішення повинно бути законним і обґрунтованим, ухваленим на основі повно і всебічно з'ясованих обставин.

Згідно ч. 1 ст. 71 ЖК України при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ним зберігається жиле приміщення протягом шести місяців.

Відповідно до ст. 72 ЖК України визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку.

Судом встановлено, що позивачу ОСОБА_1 на праві приватної власності належить житловий будинок в АДРЕСА_1, що підтверджується договором дарування посвідченим 09 серпня 1993 року секретарем виконкому Кам'янопотоківської сільської ради Кременчуцького району Полтавської області та зареєстрованим в реєстрі за № 227, в якому зареєстрована відповідач ОСОБА_2.

З серпня 2005 року, тобто з моменту реєстрації в будинку і по даний час, відповідач не користується житловим приміщенням без поважних причин. Поважності причин, з яких відповідач не користується спірним житлом, в судовому засіданні встановлено не було, добровільно знятись з реєстраційного обліку не бажає, чим перешкоджає позивачу повноцінно користуватися своєю власністю, порушуючи її законні права та інтереси, які необхідно поновити.

Вищенаведене є підставою для визнання відповідача ОСОБА_2 такою, що втратила право користування житлом, оскільки була відсутньою в ньому без поважних причин понад встановлений законом термін. Термін відсутності відповідача понад строки встановлені законом підтверджується актом обстеження від 18 лютого 2015 року. Даних про наявність домовленостей між сторонами про більш тривалий термін користування житлом не має.

З огляду на викладене, суд приходить до висновку про законність та обґрунтованість позову, тому його задовольняє, виходячи з положень ст. 391 ЦК України, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Керуючись ст.ст.10, 11, 60, 209, 212- 215 ЦПК України, на підставі ст. ст. 71, 72 ЖК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням задовольнити.

Визнати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 такою, що втратила право на користування житловим будинком в АДРЕСА_1.

Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Полтавської області через Кременчуцький районний суд всіма учасниками процесу на протязі 10 днів з часу його проголошення або отримання копії рішення особами, які не були присутні у судовому засіданні під час його проголошення.

Суддя С. М. Клименко