Справа № 452/628/15-ц
УХВАЛА

06 березня 2015 року м.Самбір

Самбірський міськрайонний суд Львівської області

у складі: головуючого - судді Кравціва В.І.,

з участю секретаря Добрянського І.І.,

старшого державного виконавця Присліпської Г.Р.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду подання старшого державного виконавця відділу державної виконавчої служби Самбірського міськрайонного управління юстиції Львівської області ОСОБА_1 про вирішення питання про тимчасове обмеження ФОП ОСОБА_2 у праві виїзду за межі України,

в с т а н о в и в :

Старший державний виконавець відділу державної виконавчої служби Самбірського міськрайонного управління юстиції Львівської області (далі ВДВС Самбірського МРУЮ Львівської області) ОСОБА_1 02.03.2015 року звернулася до суду з поданням, погодженим із начальником ВДВС Самбірського МРУЮ Львівської області, про вирішення питання про тимчасове обмеження ФОП ОСОБА_2 у праві виїзду за межі України шляхом заборони виїзду за межі території України та тимчасового затримання або вилучення паспорта громадянина України для виїзду за кордон до виконання нею зобовязань виконавчим документом про стягнення заборгованості згідно судового рішення.

У обґрунтування подання посилалася на те, що у провадженні ВДВС Самбірського МРУЮ Львівської області знаходиться виконавче провадження № 39682785 про стягнення із ФОП ОСОБА_2 на користь УПФ України в м. Самборі та Самбірському районі боргу в сумі 8 752,72 грн., але боржник ФОП ОСОБА_2 добровільно виконавчий документ не виконала та ухиляється від виконання зобовязань, покладених на неї судовим рішенням, на виклики до ВДВС Самбірського МРУЮ Львівської області і на письмові вимоги щодо оплати боргу не реагує.

Під час розгляду вказаного подання старший державний виконавець ВДВС Самбірського МРУЮ Львівської області Присліпська Г.Р. у підтримання подання посилалася на викладені у ньому обставини.

Заслухавши пояснення старшого державного виконавця Присліпської Г.Р., дослідивши обставини подання та матеріали виконавчого провадження, суд дійшов до висновку, що у поданні слід відмовити з таких підстав.

Згідно ч. 1 ст. 377-1 ЦПК України питання про тимчасове обмеження боржника - фізичної особи у праві виїзду за межі України при виконанні судових рішень вирішується судом за місцезнаходженням органу державної виконавчої служби за поданням державного виконавця, погодженим з начальником відділу державної виконавчої служби.

Відповідно до п. 18 ч. 3 ст. 11 Закону України Про виконавче провадження у разі ухилення боржника від виконання зобовязань, покладених на нього рішенням, у процесі здійснення виконавчого провадження державний виконавець має право звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника-фізичної особи за межі України до виконання зобовязань за рішенням.

Статтею ст. 4 Закону України Про державну виконавчу службу визначено, що державними виконавцями є, зокрема старший державний виконавець відділу державної виконавчої служби відповідного управління юстиції.

Із виконавчого листа, постанови про відкриття виконавчого провадження від 09.09.2013 року, винесеної державним виконавцем ВДВС Самбірського МРУЮ Львівської області Куць В.І. та матеріалів виконавчого провадження ВП № 39682785 відомо, що у провадженні цього відділу знаходиться виконавчий лист про стягнення з ФОП ОСОБА_2 на користь УПФ України в м. Самборі та Самбірському районі борг в розмірі 8 752,72 грн., виконавче провадження з 26.11.2014 року перебуває на примусовому виконанні у старшого державного виконавця Присліпської Г.Р. (а.с. 4, 5).

Згідно ч. 6 ст. 12 Закону України Про виконавче провадження боржник зобовязаний: утримуватися від вчинення дій, які унеможливлюють чи ускладнюють виконання рішення; надавати у строк, установлений державним виконавцем, достовірні відомості про свої доходи та майно, у тому числі про майно, яким він володіє спільно з іншими особами, про рахунки у банках чи інших фінансових установах; своєчасно зявлятися за викликом державного виконавця; письмово повідомляти державному виконавцю про майно, що перебуває в заставі або в інших осіб, а також про кошти та майно, належні боржникові від інших осіб.

Однак, із матеріалів виконавчого провадження не вбачається, що боржник ФОП ОСОБА_2 ухиляється від виконання зобовязань, покладених на неї судовим рішенням, а саме відсутні докази про невиконання нею обовязків, передбачених ч. 6 ст. 12 Закону України Про виконавче провадження, зокрема про не зявлення за викликом державного виконавця.

Крім того, згідно повідомлення Погірцівського сільського голови ОСОБА_2 за зареєстрованим місцем проживання не проживає.

Ухилення від виконання зобовязань, покладених судовим рішенням, рішенням іншого органу (посадової особи) означає з обєктивної сторони такі діяння (дії чи бездіяльність) особи боржника, які полягають у навмисному чи іншому свідомому невиконанні нею зазначених обовязків. У звязку з цим і здійснюється примусове виконання.

Особа, яка має невиконані зобовязання, не може вважатися винною в ухиленні, поки не буде доведено протилежне.

Саме невиконання боржником самостійно зобовязань протягом строку, про що вказує державний виконавець в постанові про відкриття виконавчого провадження, не може свідчити про ухилення боржника від виконання покладених на нього рішенням обовязків.

Так як зазначене подання розглядається судом негайно, без виклику чи повідомлення сторін та інших заінтересованих осіб, за участю державного виконавця, то саме на останнього покладається тягар доказування.

На момент звернення до суду з поданням факт ухилення боржника від виконання зобовязань, покладених на нього рішенням, повинен вже відбутися і бути обєктивно наявним та вбачатися з матеріалів виконавчого провадження.

Згідно ст. 6 Закону України Про виконавче провадження державний виконавець зобовязаний використовувати надані йому права відповідно до закону і не допускати у своїй діяльності порушення прав та законних інтересів фізичних і юридичних осіб.

Відповідно до ст. 33 Конституції України, ст. 2 Протоколу N 4 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ст. 12 Міжнародного пакту про громадянські та політичні права, ст. 313 ЦК України, кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишити територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Отже, при зверненні державного виконавця до суду з поданням про встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи або керівника боржника - юридичної особи за межі України визначальним з огляду на дотримання законних прав людини і громадянина є мета сприяти ефективному, своєчасному і законному примусовому виконанню рішень судів та інших органів (посадових осіб) у звязку з ухиленням боржника від виконання судового рішення чи рішення іншого органу, що перебуває на виконанні.

Пунктом 5 ч. 1 та ч. 2 ст. 6 Закону України Про порядок виїзду з України і вїзду в Україну громадян України встановлено, що громадянинові України може бути тимчасово відмовлено у видачі паспорта, а громадянинові України, який має паспорт, може бути тимчасово відмовлено у виїзді за кордон, зокрема, коли він ухиляється від виконання зобовязань, покладених на нього судовим рішенням, - до виконання зобовязань.

Згідно ст. 8 цього Закону у разі відмови громадянину України у виїзді за кордон з підстав, передбачених пунктом 5 частини першої статті 6 цього Закону, він може оскаржити цю дію у судовому порядку за місцем свого проживання.

Відповідно до п. 8) ч. 1 ст. 19 Закону України Про Державну прикордонну службу України завдання запобігання та недопущення перетинання державного кордону України особами, яким згідно із законодавством не дозволяється вїзд в Україну або яких тимчасово обмежено у праві виїзду з України покладаються Державну прикордонну службу України.

Пунктом 15 Правил перетинання державного кордону громадянами України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 27 січня 1995 р. № 57 (у редакції постанови Кабінету Міністрів України від 25 серпня 2010 р. № 724) встановлено, що на підставі рішення уповноваженого законом державного органу про тимчасову відмову у виїзді за кордон (заборону виїзду), прийнятого відповідно до статті 6 Закону України Про порядок виїзду з України і вїзду в Україну громадян України, уповноважена службова особа підрозділу охорони державного кордону відмовляє громадянину у перетинанні державного кордону, про що виносить обґрунтоване письмове рішення із зазначенням причин відмови, один примірник якого видається громадянинові.

Тимчасове затримання або вилучення паспорта громадянина України для виїзду за кордон на виконання рішення уповноваженого законом державного органу про тимчасову відмову у виїзді за кордон (заборону виїзду) здійснюється уповноваженою службовою особою підрозділу охорони державного кордону у порядку, визначеному пунктами 24 і 25 Правил оформлення і видачі паспорта громадянина України для виїзду за кордон і проїзного документа дитини, їх тимчасового затримання та вилучення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 31 березня 1995 р. № 231.

Виходячи із системного аналізу наведеного законодавства, суд дійшов до висновку про те, що за поданням старшого державного виконавця ВДВС Самбірського МРУЮ Львівської області підлягає вирішенню у порядку, визначеному ст. 3771 ЦПК України, тільки питання про тимчасове обмеження боржника - фізичної особи у праві виїзду за межі України у звязку з його ухиленням від виконання судового рішення, що перебуває на виконанні у цього державного виконавця, а інші питання, зазначені у поданні, а саме про спосіб, порядок та строк цього обмеження, тобто про механізм обмеження права виїзду за межі України регламентовані іншими нормативними актами і не підлягають вирішенню судом у порядку, визначеному ст. 3771 ЦПК України.

Керуючись ст.ст. 208-210, 377-1 ЦПК України, суд

у х в а л и в:

Відмовити у задоволенні подання старшого державного виконавця відділу державної виконавчої служби Самбірського міськрайонного управління юстиції Львівської області ОСОБА_1 про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України ФОП ОСОБА_2, жительки с. Погірці Самбірського району Львівської області.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не буде подано, і може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги через місцевий суд до апеляційного суду Львівської області протягом пяти днів з дня її проголошення, а особами, без участі яких постановлено ухвалу і які її оскаржують, апеляційна скарга подається протягом пяти днів з дня отримання копії ухвали.

У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя